Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

08 серпня 2016 року позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, в якому зазначила, що їй на праві спільної власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS]. Загальна площа квартири 43,2 кв.м., житлова - 29,0 кв.м. Відповідач зареєстрований в даній квартирі але більше трьох років не проживає в ній. Відповідач, не проживаючи в квартирі позивачки понад встановлені законом строки, втратив право користування цим житловим приміщенням, але знаходячись на реєстраційному обліку по належній позивачці квартирі, перешкоджає їй здійснювати права власника по користуванню і розпорядженню своїм майном. З наведених підстав, з метою захисту прав власника квартири та усунення перешкод у здійснення права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку, позивачка просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] шляхом зняття його з реєстрації. В судове засідання позивачка не з'явилась, але надала до суду заяву про підтримання позову в повному обсязі, та про розгляд справи у її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явились, але від них також надійшла заява про визнання позову в повному обсязі, та про розгляд справи у їх відсутності. Належним чином сповіщений відповідач в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив. Вивчиши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачу [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №1585, виданого 15.10.2013 року приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Мірошниченко Н.М. належить двокімнатна квартира [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі позивачки за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Марянівської сільської ради № 276 від 08.08.2016 р. Після реєстрації місця проживання, тобто з 2013 року, відповідач не мешкає в житловому будинку позивачки, тобто не мешкає за місцем реєстрації. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом при відсутності без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач, не проживаючи в квартирі позивачки понад встановлені законом строки (більше одного року), втратив право користування цим житловим приміщенням, але знаходячись на реєстраційному обліку в кавртирі позивачки, перешкоджає їй здійснювати права власника по користуванню і розпорядженню своїм майном. Так, позивачка не може в повній мірі реалізувати свої права власника по управлінню, користуванню і розпорядженню своєю власністю, не має можливості отримувати льготи та субсидії, також терпить збитки по сплаті комунальних послуг, так як ці послуги сплачуються за кожного зареєстрованого у житловому будинку. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»місце проживання визначається як адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а реєстрація визначається як внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Таким чином, у відповідності до ст. 16 ЦК України, позивачка має право на захист свого порушеного права, зокрема, шляхом зняття відповідачів з реєстрації місця проживання по своїй квартирі. Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини, пов'язані із реєстрацією та зняттям з реєстрації з місця проживання, визначено, що зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. З огляду на зміст вказаної норми закону вбачається, що рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою позивачки, є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстрації з місця проживання по цій квартирі та спосібом захисту прав позивачки, як власника квартири. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved