Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

09.07.2013 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, Державна казначейська служба України, третя особа [PERSON], [PERSON], про відшкодування моральної шкоди спричиненої діями (бездіяльністю) державного виконавця. В обґрунтування позову вказує, що 10.03.2009 р. нею подано заяву до [PERSON] відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції /далі [PERSON] відділ ДВС КМУЮ/ про примусове виконання рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 05.06.2009 р., про стягнення з [PERSON] на її користь грошових коштів у сумі 20 727 грн. Виконавче провадження за даною справою здійснювала державний виконавець Центрально-Міський відділ ДВС КМУЮ [PERSON], до виконання своїх функціональних обовязків поставилася формально, усі дії необхідні для примусового виконання судового рішення були вжиті несвоєчасно, не в повному обсязі, або не були виконані взагалі, внаслідок чого виконання рішення суду на загальну суму більше 20 000 грн. стало неможливим. 12.02.2010 р. державний виконавець Касьян A.B. винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, в звязку з відсутністю у боржника майна на яке можливо було б звернути стягнення. Державний виконавець Марач Є.В. доволі часто заміняв [PERSON] тому його вина теж є у тій шкоді яка була їй заподіяна, державними виконавцями які недобросовісно, неналежним чином та не в повному обсязі виконували свої обовязки. 01.03.2010 р. вона звернулася до Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 09.07.2010 р. зобовязано начальника [PERSON] відділу ДВС КМУЮ скасувати постанову державного виконавця Касьян A.B. про повернення виконавчого документа та зобовязати відповідних посадових осіб [PERSON] відділу ДВС КМУЮ провести дії по виконанню рішення Центрально-Міського суду м. Кривого Рогу від 05.06.2009 р. Додатковим рішенням від 16.07.2010 р. було стягнено на користь скаржника судові витрати. В результаті вищезазначених неправомірних дій працівників [PERSON] відділу ДВС КМУЮ їй спричинена значна моральна (нематеріальна) шкода. Вона у похилому віці, хвора на цукровий діабет, витратила велику кількість сил і часу на відновлення свого порушеного права, отримала психологічний стрес наслідки якого відчуваються донині. На ґрунті психологічного стресу у неї розвинулась хвороба безсоння, оволодів апатичний стан вона не перестає страждати через те що з нею сталося, часто згадую біль та приниження, які довелося пережити все це спричиняє їй тяжкі душевні страждання. Завдана моральна шкода полягає у переживаннях з приводу порушення її конституційних прав та охороняємих законом інтересів, і перенесеного нею внаслідок стресу та подальшого розладу здоровя. Захищаючи свої законні права, вона й досі змушена витрачати час і здоровя з метою зобовязання відповідачів відповісти перед законом за шкоду яку вони їй завдали, опасається щоб дані обставини негативно не вплинуть на її психоемоційний стан і не призвели до розладів нервової системи. Просить суд стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на її користь моральну шкоду в розмірі 20\~000 грн. Позивач в судове засідання не зявилася, про час, день та місце слухання справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просить суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] відділу ДВС КМУЮ [PERSON] позов не визнала, пояснила, що в ході примусового виконання рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 05.06.2009 р., державним виконавцем направлялися запити в КП «БТІ», КВ РЕР ДАІ та в адресно-довідкове бюро, для виявлення майна та встановлення місця реєстрації боржника. Відповідями з зазначених організацій було встановлено, що ні рухомого ні нерухомого майна за боржником не зареєстровано. Відповідно до довідки з адресного столу боржник прописаний за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Тепла, 46А, разом з тим державним виконавцем було встановлено, що боржник за вказаною адресою не проживає, про що було складено акт, та в силу п.п.2,5 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Ухвалою суду від 09.07.2010 р. було зобовязано начальника [PERSON] відділу ДВС КМУЮ скасувати постанову про повернення виконавчого документа та зобовязано провести виконавчі дії. На підставі ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» 10.09.2010 р. державним виконавцем винесена постанова про відновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі за №2-1511 від 05.06.2009 р. виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 20 727 грн., того ж дня, копія вказаної постанови простою кореспонденцією направлена сторонам виконавчого провадження для відома та виконання, як це передбачено ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження». 23.11.2010 р. на адресу [PERSON] відділ ДВС КМУЮ надійшла заява від стягувача про оголошення розшуку боржника та її майна. Відповідно до вимог ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» 07.12.2010 р. на адресу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу направлено подання про оголошення розшуку боржника, а ухвалою суду від 28.01.2011 р. оголошено розшук боржника [PERSON] У відповідності до вимог п.4 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження», 14.04.2011 р. державним виконавцем винесена постанова про зупинення виконавчого провадження на період розшуку боржника. Того ж дня, простою кореспонденцією копія постанови про зупинення виконавчого провадження направлена сторонам виконавчого провадження для відома та виконання, як це передбачено ст.31 Закону України «Про виконавче провадження». До теперішнього часу місце знаходження боржника не встановлено. Тобто, винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві є неминучим, оскільки майна належного боржнику на праві приватної власності, як не було раніше так і до теперішнього часу немає, місце мешкання боржника як не було відоме так і до теперішнього часу, навіть після оголошення його в розшук, не встановлено. Крім того, вказує, що відсутнє обґрунтування розміру моральної шкоди яку просить стягнути позивач, відсутній причинно-наслідковий звязок між діями відповідачів та завданою шкодою позивачу. Просить суд відмовити позивачу в позові. Представник відповідача Державної казначейської служби України [PERSON] позов не визнала пояснила, що позивачем не надано доказів на доведення факту заподіяння моральних та душевних страждань діями відповідачів, також відсутні докази обґрунтування розміру заявленої позивачем шкоди. Прокурор прокуратури Центрально-Міського району м.Кривого Рогу [PERSON] заперечувала проти позову, вважала його безпідставним. Треті особи в судове засідання не зявилися, про час, день та місце слухання справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 17.08.2009 р. [PERSON] відділом ДВС КМУЮ було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом по справі 2-1511 від 05.06.2009 р., виданого Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу про стягнення заборгованості у розмірі 20\~727 грн. з [PERSON] на користь [PERSON] 12.02.2010 р. державним виконавцем Касьян А.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа у звязку із відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення а.с.95, т.1. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 09.07.2010 р., визнано дії державного виконавця Центрально-Міського відділу ДВС КМУЮ [PERSON] по винесенню постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12.02.2010 р. за виконавчим провадженням з примусового виконання виконавчого листа № 2-1511 від 05.06.2009 р. виданого [PERSON] відділ ДВС КМУЮ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 20\~727 грн. та зобовязано начальника [PERSON] відділу ДВС КМУЮ скасувати постанову про повернення виконавчого документа, а відділ провести виконавці дії по виконанню рішення суду а.с.5-6, т.1. Відповідно до ст.ст.1167,1173,1174 ЦК України та ч.3 ст.11 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичній чи юридичним особам під час виконання рішення підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави, незалежно від його вини. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки ухвалою суду Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 09.07.2010 р. доведено неправомірність дії державного виконавця відносно позивача, і як на думку суду такі дії завдали [PERSON] душевних, моральних страждань та психологічного стресу. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати розяснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Відповідно до вимог ст.ст.10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом неодноразово викликався позивач для допиту в судовому засіданні, для зясування розміру завданої моральної шкоди, однак позивач не скористалася своїм правом та в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України не довела заявлені вимоги в повному обсязі. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер та ступінь душевних страждань, яких зазнала позивач, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті, порушення звичного ритму життя, нервових переживань, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості вважає необхідним стягнути на користь позивача 3000 грн. моральної шкоди в іншій частині позову відмовити. Разом з тим, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, де визнана презумпція моральної шкоди. Так, рішенням від 27.07.2004 р. по справі «Ромашов проти України», суд стягнув на користь заявника моральну шкоду, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких суд може відхилити вимогу повністю або частково». Згідно ст.88 ЦПК України та ст.5 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України судовий збір в розмірі 229,40 грн. В звязку з вищевикладеним, та

Outcome: partial