Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

09 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 червня 2012 року помер її батько [PERSON] Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,812 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області та належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на змелю серії І-СМ №038318 від 23 квітня 2002 року. [PERSON] своєчасно звернулась до нотаріса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та оформила частину спадкового майна. На даний час вона має намір оформити свої спадкові права на вказану вище земельну ділянку, у звязку з чим звернулась до нотаріальної контори, але нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку відмовила у звязку з тим, що державний акт на право приватної власності на змелю серії І-СМ №038318 від 23 квітня 2002 року, що посвідчує право власності на спірну земельну ділянку, не був зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить суд її позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, остання направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Верхосульської сільської ради в судове засідання не з'явився, сільський голова [PERSON] направив суду листа про розгляд справи без участі їхнього представника, проти позову не заперечують. Представник третьої особи - Улянівської державної нотаріальної контори Білопільского району Сумської області в судове засідання не з'явився, державний нотаріус [PERSON] направила суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, третьої особи за наявними в справі доказами та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що дівоче прізвище позивача [PERSON] було [PERSON], а її батьком був нині покіний [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки та про її одруження (а.с. 6-7, 31). 08 червня 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все його майно. Як вбачається з ксерокопії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ №038318 від 23 квітня 2002 року, [PERSON] на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 19 березня 2002 року №90 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,812 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області (а.с. 5). З листа в.о. начальника відділу Держгеокадастру у Білопільському районі [PERSON] від 15 березня 2016 року вбачається, що Державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ №038318 від 23 квітня 2002 року, виданий на імя [PERSON] у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю не зареєстрований (а.с. 20). Як вбачається із ксерокопії спадкової справи, заведеної Улянівською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього зверталась лише [PERSON], позивач у справі. Дружина померлого [PERSON] [PERSON] та син покійного [PERSON] подали нотарісу заяви про відмову у прийнятті спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] (а.с. 19-24). Як вбачається з наявної у спадковій справі довідки виконкому Верхосульської сільської ради, [PERSON] постійно до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав в [INFO]. За [PERSON] на території Верхосульської сільської ради значаться дві земельні ділянки №298, 298-01, згідно державних актів серії ІІ-СМ №026598 та серії І-СМ №038318 відповідно. Від імені [PERSON] виконком Верхосульської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с. 23). 06 березня 2013 року Улянівською державною нотаріальною конторою було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на імя [PERSON] після смерті батька [PERSON] Спадщина, на яку було видане свідоцтво, складалось із земельної ділянки площею 3,1150 га, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №026598 від 23 квітня 2002 року (а.с. 25). На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на земельну ділянку площею 0,812 га, у звязку з чим звернулась до нотаріальної контори, але нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку видати відмовилась у звязку з тим, що Державний акт на право приватної власності на змелю серії І-СМ №038318 від 23 квітня 2002 року, що посвідчує право власності на спірну земельну ділянку, не був зареєстрований у Книзі саписів державних актів на право приватної власності на землю. Таким чином виникла ситуація, при якій через смерть спадкодавця та не здійснення ним реєстрації права власності на земельну ділянку, спадкоємець не може набути право власності на це майно у порядку спадкування через нотаріальну контору. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п.п. «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином суд вважає за необхідне позовну заяву [PERSON] задовольнити та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,812 га., що розташована на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved