Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

09.09.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Транспортно- експедиційна компанія «Енерготранс» філія «Дзержинськвантажтранс» про стягнення компенсації у звязку з затримкою розрахунку при звільненні та втрати частини доходу. В обґрунтування позовних вимог, зазначила, що\~\~у період з 01.02.1999 року по 10.06.2015 року працювала в філії «Дзержинськвантажтранс» ТОВ «Транспортно- експедиційна компанія «Енерготранс» у якості чергового по переїзду. Наказом №53-к від 10.06.2015 р. звільнена з роботи за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. У порушення ст.116 КзпП України, розрахунок з позивачкою у день звільнення у строки проведено не було, остаточний розрахунок проведено лише 05.08.2015 року. З довідкою про розрахунок середнього заробітку, наданою підприємством, вона не згодна, вважає, що розмір належних їй до сплати сум є спірним. Тому вона просить стягнути з відповідача компенсацію у звязку з затримкою розрахунку при звільнені у розмірі 6810, 00 грн. та зобовязати провести перерахунок ЄСВ не сплачений за період з грудня 2014 року по червень 2015 року. В судовому засіданні позивач наведені вище вимоги підтримала,\~\~надала аналогічні пояснення та просить позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги стосовно стягнення середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати в зазначеному позивачкою розмірі не визнав, не заперечив того факту, що перед позивачем існувала заборгованість з виплати заробітної плати, надав довідки з розрахунком середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати, який складає 4464, 72 грн.\~\~ Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по ній докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач у період з 01.02.1999 року по 10.06.2015 року працювала в філії «Дзержинськвантажтранс» ТОВ «Транспортно- експедиційна компанія «Енерготранс» у якості чергового по переїзду. Наказом №53-к від 10.06.2015 р. звільнена з роботи за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (а.с.8-12,16). Відповідно до вимог\~\~\~\~\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до\~\~\~\~\~ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Однак, як це вбачається з матеріалів справи, в день звільнення позивача, належні їй до виплати суми виплачені не були. Повний розрахунок був проведений 05.08.2015 року, що підтверджено довідкою № 10/107711 від 19.10.2015 року. Статтею 117 КЗпП України\~\~\~\~\~\~передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а саме - у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, визначені\~\~\~\~\~ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство має сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Кожна сторона, відповідно до\~\~\~\~\~ст.60 ЦПК України, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказуванню\~\~\~\~\~\~підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ щодо яких у сторін виникає спір. В роз'ясненнях, що містяться в п.20 Пленуму Верховного Суду України\~\~«Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року за №13 передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільнені, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень\~статті 233 КЗпП України\~у взаємозв'язку з положеннями статей\~117,\~237-1\~цього\~Кодексу\~роз'яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в\~Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно з пунктом 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Відповідно до наданого суду розрахунку середнього заробітку позивача вбачається, що середньогодинна заробітна плата позивачки за останні повні два місяці роботи перед звільненням складала: 5107,66 грн. (нарахована заробітна плата за останні два місяці) /357 годин = 14,31 грн./год. Суд бере за основу саме цей розрахунок, оскільки він відповідає вимогам «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100\~. З довідки-розрахунку № 10/107711 від 19.10.2015 року, наданої суду представником відповідача щодо середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 11.06.2015 року по 05.08.2015 року вбачається, що сума середнього заробітку за період з моменту звільнення по день фактичного розрахунку з позивачем становить: 14,31 грн. х 312 год. = 4464, 72 \~\~грн. Таким чином, враховуючи заявлені позовні вимоги, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 4464, 72 \~\~грн., який підлягає стягненню в користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: partial