Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

09 лютого 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2003 по 2012 рік. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину, відповідач ухиляється від належного виконання обовязків по утриманню дитину, добровільно матеріальну допомогу не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони проживали без реєстрації шлюбу з 2003 року. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ №122697, яке зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №558 (а.с.5). Батьками в свідоцтві про народження дитини записані сторони по справі [PERSON] та [PERSON]. Дитина проживає разом із позивачкою, та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою «Квартального комітету №39» від 05.02.2016 року за №195 (а.с.7). Відповідач працює у ТОВ «ПК «Промканат» машиністом крану, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.19), добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Згідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивачки потрібно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 09 лютого 2016 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved