overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

10.01.2020 року позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя, шляхом визнання за [PERSON] та [PERSON] право власності по Ѕ частин земельної ділянки та Ѕ часток домоволодіння, що розташовані за адресою [ADDRESS] обґрунтування позову зазначила, що спірне майно придбане в період шлюбу з відповідачем за спільні кошти подружжя, а тому належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Відповідачем відзив не подавався. Позивач в судове засідання не з`явилвся, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Фіксація судового засідання не здійснювалась. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З 14.11.1987 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Як убачається з копії договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, 20.11.2002 року, тобто в період шлюбу з позивачем, відповідач придбав у власність житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Право власності на вказане майно зареєстровано за відповідачем. Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За приписом частини першої статті 70 Кодексу у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, статтями 60, 70 Кодексу встановлена презумпція права спільної сумісної власності подружжя щодо майна, яке придбано в період шлюбу, а також рівність часток подружжя. Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд приходить до висновку, що пред`явлений позов повністю ґрунтується на законі, а зазначені в ньому доводи позивача відповідачем не спростовані, що є підставою для його задоволення. У відповідності до вимог ст..141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 1541 грн. 93 коп. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

10.01.2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований між ним та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який 06 грудня 2003 року зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції, актовий запис №\~102. Сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, заяв та клопотань не подавала, відзив не подала. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Справу розглянуто в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 06 грудня 2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції, актовий запис №\~102 (а.с.4). Сторони припинили шлюбні відносини. Згідно з ч.\~2\~ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.\~113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст.\~113\~Сімейного Кодексу України, тому суд не вирішує вказане питання. На підставі\~вищенаведеного,\~відповідно до\~ст.ст.\~105,\~110,\~112,\~113\~Сімейного\~кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

10.01.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтував тим, що позивач та відповідач 30.05.2014 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Життя з відповідачем не склалося. Підставою для розірвання шлюбу є втрата між позивачем та відповідачем почуття взаємної поваги та любові а також взаємопорозуміння, фактичне припинення проживання як родина. Враховуючи викладене, позивач вважає, що подальше збереження сім`ї не можливе, у зв`язку з чим шлюб між ними просить розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, місце та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 30.05.2014 року, про що 30.05.2014 року зроблено відповідний актовий запис №45, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно 08.01.2020 року (а.с.4). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження видане повторно серії [NUMBER] від 08.01.2020 року (а.с.5). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження видане повторно серії [NUMBER] від 08.01.2020 року (а.с.5). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Ст. 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи, що шлюбні відносин сторони припинили, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається, тому позов слід задовольнити. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

10.01.2020 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований між нею та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який 28 серпня 2005 року зареєстрований Відділом реєстрації цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 67. Сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, та направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжити судовий розгляд. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28 серпня 2005 року Відділом реєстрації цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 67 (а.с.4). Сторони припинили шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

10.01.2020 року позивачка звернувся до суду з зазначеним позовом. На обґрунтування своїх вимог зазначили, що 14.04.1991 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За час спільного проживання сімейні відносини не склались. Причиною розладу в сім`ї стали різні характери та погляди на життя. Неодноразові спроби примиритися результатів не дали. Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе, просила суд розірвати їх шлюб. 05.02.2020 року Любашівським районним судом Одеської області було винесено ухвалу про відкриття провадження по даній справі. Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 12.03.2020 року провадження у справі було зупинено у зв`язку з призначенням подружжю строку для примирення терміном на 2 місяці. 16.06.2020 року позивачка в судове засідання не з`явилася, повідомивши суд письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність, вказавши, що за час наданий судом для примирення шлюбні відносини з відповідачем не налагодились, примирення не відбулося та наполягала на розірванні їх шлюбу. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомивши суд письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14.04.1991 року, який був зареєстрований виконкомом Петрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області ( актовий запис № 07). Як вбачається з матеріалів справи, в сім`ї склались ненормальні стосунки. Неодноразові спроби примиритися результатів не дали. Сторони спільно не проживають. В заяві надісланої до суду позивачка зазначила, що за час наданий судом для примирення шлюбні відносини з відповідачем не налагодились, примирення не відбулося та наполягала на розірванні їх шлюбу. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

10.02.015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з 25 серпня 1990 року вони перебувають у зареєстрованому ВДРАЦС Золочівського РУЮ Харківської області шлюбі, актовий запис № 97, від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У судове засідання позивач не з'явилася, проте надала до суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, розгляд справи просила проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не з'явився, проте надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 25 серпня 1990 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований ВДРАЦС Золочівського РУЮ Харківської області, актовий запис № 97. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. [INFO] року від шлюбу в сторін народився син - [PERSON]. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що обоє з подружжя наполягають на розірванні шлюбу, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Враховуючи, що позивачем [PERSON] вимога про зміну шлюбного прізвища в порядку ст. 113 СК України не заявлялася, суд дане питання не вирішує, в зв'язку з чим після розірвання шлюбу прізвище позивача залишиться без змін - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

10.02.20016 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н від 01.09.2011 року. Згідно договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 22400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2015 року має заборгованість 55079,00 грн., яка складається з наступного: 18847,93 грн. заборгованість за кредитом; 33132,07 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн.- штраф (фіксована частина), 2599,00 грн.- штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 55079,00 грн., а також судові витрати: 1378,00 грн. - судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується кредитною угодою б/н від 01.09.2011 року, довідками-розрахунками за кредитним договором, з яких убачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

10.02.20016 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н від 11.01.2007 року. Згідно договору [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2015 року має заборгованість 13070,71 грн., яка складається з наступного: 7828,95 грн. заборгованість за кредитом; 4043,15 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн.- штраф (фіксована частина), 598,60 грн.- штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 13070,71 грн., а також судові витрати: 1218,00 грн. - судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується кредитною угодою б/н від 11.01.2007 року, довідками-розрахунками за кредитним договором, з яких убачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1218,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

10.02.2006 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 35. Від шлюбу сторони дітей не мають. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2013 року з причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Сумісне господарство між ними не ведеться. Спору про розподіл майна не має. Позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідач в судовому засіданні не заперечує проти розірвання шлюбу, просить залишити їй післяшлюбне прізвище [PERSON]. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені з серпня 2013 року, сумісне господарство не ведеться, спору про розподіл майна не має. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved