overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

08 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м.Дніпропетровськ, Індустріальний район, вул.Образцова, 1/3/8. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.02.2016 р. о 17 год. 45 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.02.2016 р. о 17 год. 45 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра Авдєєва, КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора приблизно орієнтована у просторі, настрій нестійкий, плаксива, виказує маячні ідеї збитку та переслідування на адресу онучки. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

08 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Березинська, 26/60. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.02.2016 р. о 22 год. 16 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, небезпечним для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.02.2016 р. о 22 год. 16 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий агресивний, злобний, виказує маячні ідеї сприйняття. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

08 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м.Дніпропетровськ, просп. Кірова, 76-б/10. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.02.2016 р. о 20 год. 04 хв.. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, небезпечним для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.02.2016 р. о 20 год. 04 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий агресивний, злобний, виказує маячні ідеї сприйняття та відношення, мислення паралогічне, аморфне, різнопланове, виражені порушення памяті та інтелекту. [PERSON] було поставлено попередній діагноз інволюційний параноїд, афективно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

08 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Новомосковський район, смт Перещепино, с.Малокозирщина, вул.Ломоносова, 21/11. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.02.2016 р. о 16 год. 55 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.02.2016 р. о 16 год. 55 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням КЗ «Новомосковська ЦРЛ» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий агресивний, злобний, алкоголізується. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

08 лютого 2016 року заявник звернулася до суду з зазначеною заявою, вказуючи, що 04 червня 2015 року помер її син [PERSON]. Після смерті її сина відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Вона, заявник, є єдиною спадкоємицею за законом першої черги. Спадщину вона прийняла, так як проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 09.12.2015 року вона звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено через те, що у неї відсутні документи, які є доказом родинних відносин між нею та померлим 04.06.2015 року [PERSON] Заявник зазначає, що в свідоцтві про смерть серії І-КИ № 635508, виданому 12.06.2015 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ прізвище її сина зазначено як «Різник». Крім того, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження, виданого 01.09.2015 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ прізвище її сина зазначено як «Резнік». Тому вона просила суд встановити той факт, що вона є матірю померлого 04 червня 2015 року [PERSON]. В судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи, виконкому Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 56). Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила, що померлий 14 червня 2015 року [PERSON] є її рідним братом. Заявник у справі [PERSON] є матірю [PERSON] Після смерті останнього виявилося, що у написанні його прізвища є розбіжності, а саме: у свідоцтві про смерть зазначено прізвище «Різник», в інших документах «Резнік». Суд, вислухавши представника заявника, свідка, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 червня 2015 року помер [PERSON] (а.с. 8). Судом встановлено, що померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав по день смерті у квартирі [ADDRESS]. Разом з ним на момент смерті проживала та була зареєстрована [PERSON] (а.с. 14). Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження, виданого 01.09.2015 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ батьками померлого [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Таким чином, з показань свідка, з аналізу наданих заявницею письмових доказів, а саме: з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження, виданого 01.09.2015 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ, копій довідок про склад сімї, можна зробити висновок, що заявниця є матірю померлого 12 червня 2015 року [PERSON]. Враховуючи, що факт родинних відносин заявниці з [PERSON] має юридичне значення, оскільки дозволяє заявниці оформити спадкові права, даний факт може бути встановлений судом відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

08 лютого 2016 року заявник звернулася до суду із даною заявою в якій зазначає, що з 2015 року знайома із [PERSON], від якого в 2016 році завагітніла. Вона має бажання з ним одружитися і вони готуються до народження дитини. У зв`язку з тим, що вона не досягла шлюбного віку, просить суд постановити рішення, яким надати їй право на шлюб із [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала повністю з підстав, які в ній зазначені та пояснила, що познайомилася із [PERSON] в березні 2015 року і в кінці того ж року вона завагітніла від нього. Вона розуміє відповідальність за створення сім'ї і разом із [PERSON] мають взаємні почуття. Просить надати їй право на шлюб. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що кохає [PERSON], також розуміє відповідальність за створення сім'ї. Просить заяву задовольнити і надати заявнику право на шлюб. [PERSON] та [PERSON] - батьки заявника, не заперечують проти шлюбу дочки із [PERSON] Просять надати їй право на шлюб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що заява є підставною та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 22 ч. 1 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Заявник народилася 23 липня 1998 року, що стверджено її паспортом (а.с. 4) і на даний час шлюбного віку не досягла. [PERSON] бажає одружитися з [PERSON] та народити дитину. Згідно довідки Центральної райлікарні Камінь-Каширського району від 05 лютого 2016 року № 273 [PERSON] знаходиться на обліку в Камінь-Каширській жіночій консультації з діагнозом вагітність. [PERSON] бажає зареєструвати шлюб із заявником. Відносини між ними побудовані на спільній згоді на одруження і вони розуміють відповідальність за створення сім'ї. Згідно ст. 23 ч. 2 СК за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Надання права на шлюб заявнику відповідає її інтересам. Зважаючи на встановлені обставини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

08 лютого 2016 року ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до суду \~з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № АВН0RL130520141 від 30 вересня 2014 року у розмірі 11451 грн. 92 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає \~задоволенню. \~ Судом встановлено, що 30 вересня 2014 року між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» і відповідачем був укладений договір за № АВН0RL130520141, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 8696 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 16 грудня 2015 року, у неї виникла заборгованість у загальній сумі 11451 грн. 92 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 8696 грн. 00 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 09 грн. 01 коп.; пені 1725 грн. 39 коп.; фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп.; процентної складової штрафу 521 грн. 52 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

08 лютого 2016 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 84\~420, 12 гривень. Відповідно до укладеного договору № б/н від 26.01.2008 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 13\~000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але зобовязання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 31.12.2015 р. відповідач має заборгованість 84\~420,12 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявилась, хоча про дату, час, та місце слухання справи була повідомлена належним чином шляхом оголошення у газеті «Урядовий Курєр» № 46 від 10 березня 2016 року. Заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

08 лютого 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду \~з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № б/н від 28 липня 2009 року у розмірі 14765 грн. 50 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає \~задоволенню. \~ Судом встановлено, що 28 липня 2009 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем був укладений договір за № б/н, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 29000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 31 грудня 2015 року, у нього виникла заборгованість у загальній сумі 14765 грн. 50 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 1753 грн. 15 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 9183 грн. 04 коп.; пені 2650 грн. 00 коп.; фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп.; відсоткової складової штрафу 679 грн. 31 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1218 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

08 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначила, що зареєструвала шлюб з відповідачем 08 вересня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Подружнє життя не склалося через різницю в поглядах на сімейне життя, тому подальше спільне життя стало суперечити її інтересам. Просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, але до суду 22.03.2016 р. надійшла від відповідача заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує щодо задоволення даного позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони одружились 08 вересня 2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 22 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 093306 (а.с. 3). Спільне життя подружжя не склалося через різницю в поглядах на сімейне життя, між сторонами відсутня повага та взаєморозуміння, внаслідок чого між ними часто виникали сварки, в їх сім`ї склався несприятливий психологічний клімат, через що сторони не проживають разом з 2012 року. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved