Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

07 грудня 2017 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 06 квітня 2010 року, яка станом на 13 листопада 2017 року становить 26723 грн. 80 коп. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати, пов'язані з розглядом справи в суді: судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06 квітня 2010 року між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 14100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідно до Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 13 листопада 2017 року становить 26723 грн. 80 коп. і складається з нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 7256 грн. 24 коп., нарахованої пені в розмірі 18972 грн. 47 коп., а також штрафу, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) в розмірі 1248 грн. 75 коп. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. В наданій суду письмовій заяві представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, просить справу розглянути без участі представника. Відповідачка [PERSON] у суді визнала позов повністю; в наданій суду письмовій заяві зазначила, що на теперішній час відшкодовує заборгованість за кредитним договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 06 квітня 2010 року між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н (л.с. 9), згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 14100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідно до Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 13 листопада 2017 року становить 26723 грн. 80 коп. згідно розрахунку (л.с. 6-8) і складається з нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 7256 грн. 24 коп., нарахованої пені в розмірі 18972 грн. 47 коп., а також штрафу, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) в розмірі 1248 грн. 75 коп. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк», звертаючись до суду з позовною заявою до [PERSON] просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка включає в себе як пеню, так і штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 1248 грн. 75 коп. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахуванні пені відбувається за кожний день прострочення. Згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності - неустойки, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Постанова Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15). Задоволення судом позову у разі визнання позовних вимог відповідачем згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України можливо лише за наявності законних для того підстав. Таким чином, вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) 1248, 75 грн. задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У зв'язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд

Outcome: partial