Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

08.07.2016 року [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні правом власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові позивач [PERSON] вказала, що вона є власницею будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач [PERSON] зареєстрований у її будинку, проте більше року постійно у ньому не проживає, але часто приходить до неї додому, влаштовує сварки та скандали, пошкоджує її майно тощо. Так як відповідач добровільно з реєстраційного обліку не знімається, позивач просить усунути перешкоди в користуванні правом власності та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити та справу розглянути за її відсутності. Відповідач, який належним чином був повідомлений судом про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій позов визнав та просив справу розглянути за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власницею будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], який отримала у спадок після смерті свого чоловіка, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 14.07.2016 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 40556177 від 14.07.2015 року. Відповідно до довідки голови квартального комітету №30 від 12.03.2016 року, за адресою [ADDRESS] мешкає гр. [PERSON], яка має слідуючий склад сім'ї: [PERSON] Відповідач [PERSON] є сином позивача, якого [PERSON] з нині померлим чоловіком усиновили у 1985 році. Через те, що родинні відносини між ним та батьками не склалися, відповідач зневажливо ставився до них, ображав, не одноразово притягувався до кримінальної відповідальності, рішенням Пологівського районного суду від 24.09.2013 року усиновлення було скасоване. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проте понад рік постійно не проживає у будинку позивача, хоча часто приходить до неї додому і на правах особи, яка там зареєстрована, маючи право на проживання, влаштовує сварки, та скандали, пошкоджує майно тощо. Через таку поведінку відповідача, позивач [PERSON] втратила спокій, постійно перебуває у знервованому стані, під час сварок непокоїться за наслідки, які можуть бути негативними для її здоров'я та життя. За таких обставин позивач [PERSON] неодноразово викликала поліцію, що підтверджується висновками про результати розгляду її повідомлень Пологівським ВП ГУНП в Запорізькій області від 12.01.2016 року, 21.01.2016 року, 11.04.2016 року та висновком про результати розгляду повідомлення [PERSON] від 15.02.2016 року. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст. ч.2 ст. 405 ЦК член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, оскільки відповідач не є власником спірного будинку, не проживає у ньому без поважних причин понад один рік, витрати на його утримання не несе, комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в будинку позивача порушує право останнього як власника будинку. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 383, 386, 405 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли з практики застосування судами ЖК України»,

Outcome: approved