Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

09 червня 2015 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що вона користується житлом, а саме квартирою № 36 у будинку № 73 по вул. Калініна в м.Костянтинівка Донецької області, на підставі ордеру № 11 від 09.04.1987 року, виданого на підставі рішення виконкому Костянтинівської міської ради від 01.04.1987 р. № 131. У цій квартирі зареєстрована вона, її донька відповідачка у справі [PERSON], та онук [PERSON], [INFO]. Відповідачка [PERSON] з липня 2011 року мешкає за іншою адресою: [ADDRESS] разом із співмешканцем [PERSON] Вони зареєстровані батьками двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до яких систематично застосовували фізичне насильство. 03 липня 2014 року під час вживання алкоголю за вказаною адресою, [PERSON] застосував фізичне насильство до сина [PERSON], [INFO], місцезнаходження якого після цього не встановлено і за фактом чого відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 КК України. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2014 року відповідачка [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав відносно всіх дітей і вона призначена опікуном над двома онуками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Онуки постійно мешкають разом з нею. Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.05.2015 року відповідачку [PERSON] засуджено за ст. 190 ч. 2 КК України до позбавлення волі. Відповідачка [PERSON] більше трьох років не мешкає в квартирі позивачки, але зареєстрована у ній до цього часу. Внаслідок цього позивачка вимушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, та не може отримати субсидію по оплаті комунальних послуг. Крім того, спільне проживання та спілкування двох малолітніх внуків позивачки із відповідачкою, яка позбавлена батьківських прав відносно них, неможливо. Відповідачка [PERSON] у відповідності до вимог закону, фактично не є членом сімї позивачки, не веде з нею спільний побут, не оплачує квартирну плату за житло, не несе інших витрат по утриманню майна. Тому просила, визнати відповідачку такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням та стягнути з неї судові витрати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримав заявлені вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що і позовній заяві. Відповідачка [PERSON] за місцем відбування якої судом було направлено окреме доручення, у письмовій заяві на адресу суду проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на відсутність у неї іншого житла, просила розглянути справу у її відсутність (а.с.37-38). Зясувавши вищенаведену позицію сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що користується житлом, а саме квартирою № 36 у будинку № 73 по вул. Калініна в м.Костянтинівка Донецької області, на підставі ордеру № 11 від 09.04.1987 року, виданого на підставі рішення виконкому Костянтинівської міської ради від 01.04.1987 р. № 131 (а.с. 7). У цій квартирі зареєстрована позивачка [PERSON], її донька відповідачка у справі [PERSON], та онук [PERSON], [INFO] (а.с.4). Свідок [PERSON], яка була приведена до присяги та попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу завідомо неправдивих показань, у судовому засіданні пояснила, що тривалий час знає позивачку [PERSON] та її доньку [PERSON] Остання з 2011 року не проживає разом із матірю в квартирі останньої № 36 у будинку № 73 по вул. Калініна в м.Костянтинівка Донецької області, веде аморальний спосіб життя. Старший онук [PERSON], фактично з дня свого народження мешкає разом із бабусею. Відповідачка проживала у цивільному шлюбі із співмешканцем, народила від нього двох дітей, але у 2014 році їх обох позбавили батьківських прав і позивачку призначили опікуном над двома онуками. Відповідачку за місцем її реєстрації вона не бачила декілька років. Речей останньої в квартирі у позивачки немає. Судом також встановлено, що відповідачка [PERSON] з липня 2011 року мешкає за іншою адресою: [ADDRESS] разом із співмешканцем [PERSON], та вони були зареєстровані батьками двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеному комісією служби у справах дітей виконкому Костянтинівської міської ради за вказаною адресою від 15 квітня 2013 року (а.с. 8). Відповідачка [PERSON] та її співмешканець [PERSON] систематично застосовували фізичне насильство щодо дітей, нехтували виконанням батьківських обовязків, зловживали спиртними напоями. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2014 року у цивільній справі № 233/5748/14-ц, яке набуло законної сили 02 грудня 2014 року, відповідачка [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав відносно всіх дітей (а.с. 9-10). Рішенням виконкому Костянтинівської міської ради позивачка [PERSON] призначена опікуном над двома онуками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.05.2015 року, який набув законної сили 23 червня 2015 року, відповідачку [PERSON] засуджено за ст. 190 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на один рік (а.с. 26). Згідно актів обстеження, складених представниками житлово-експлуатаційної організації за участі сусідів від 15.01.2015 року, 19.03.2015 року та 08.06.2015 року, відповідачка [PERSON] не мешкає в квартирі [ADDRESS], власником якої є позивачка [PERSON] з червня 2011 року (а.с. 15-17). Тому суд вважає встановленим, що з 2011 року відповідачка в квартирі [ADDRESS] не мешкає без поважних причин, не є власником квартири, не бере участі у сплаті платежів по її утриманню, де вона зареєстрована, що перешкоджає [PERSON] у користуванні належною їй квартирою, порушує право власності позивача на вказану квартиру. Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачка [PERSON] не заперечувала у своїй заяві наданій суду проти наведених у позові доводів в частині термінів відсутності у квартирі за місцем постійної реєстрації з червня 2011 року, не навела інших доводів та не надала доказів в обґрунтування своїх заперечень. У звязку з наведеним суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, визнавши відповідачку [PERSON] такою особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути понесені останньою та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового здору в сумі 243,60 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved