Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

08 жовтня 2014 року позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом з проханням розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 19 березня 1998 року у Великоолександрівській сільській раді; стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 670 гривень та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 670 гривень, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову по день досягнення дітьми повноліття; витрати на правову допомогу та судові витрати стягнути з відповідача. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 19 березня 1998 року у Великоолександрівській сільській раді, актовий запис № 02, зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Це у них перший шлюб. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, оскільки [PERSON] постійної роботи немає, участі у вихованні та утриманні дітей не бере, систематично зловживає алкогольними напоями. Зазначила, що фактично сім'я розпалась та існує лише формально. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечитиме її інтересам та інтересам їхніх дітей та унеможливлює примирення з відповідачем. Діти залишаються проживати з матір'ю, позивачем по справі. В судове засіданні позивач та відповідач, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з'явились. Натомість через канцелярію суду подали заяви, якими просили розглянути справу за їх відсутності, позивач позовні вимоги повністю підтримала, відповідач визнав позовні вимоги повному обсязі, та просили їх задовольнити. Згідно ч.4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 березня 1998 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження 19 березня 1998 року зроблено відповідний актовий запис № 02 у Великоолександрівській сільській раді Бориспільського району Київської області. Наведене підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 19.08.1998 року (а.с.3). У сторін це перший шлюб, від якого народилося двоє дітей : [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Великоолександрівською сільською радою Бориспільського району Київської області, серії [NUMBER] від 23 листопада 1998 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Великоолександрівською сільською радою Бориспільського району Київської області, серії [NUMBER] (а.с.6, 7). Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Також у судовому засіданні встановлено, що майновий спір та спір щодо місця проживання дітей відсутній. З цих підстав подальше існування сім'ї неможливе. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та спільних дітей, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з весни 2009 року спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, хоча проживають в одній квартирі. Діти знаходяться на утриманні позивача. Відповідач участі у вихаванні дітей не приймає та матеріально не допомагає, офіційно ніде не працює. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання дітей, а саме [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідно до ст. 184 СК України з визначенням їх розміру у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач офіційно не працює та має мінливий дохід. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого такий розмір не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини судом не встановлено та про них не повідомилено суд сторонами. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить - 1286 грн. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], слід стягнути з батька [PERSON] в розмірі 670 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. При цьому у суду відсутні докази наявності у відповідача постійного заробітку та наявності інших обставини, які б свідчили про необхідність призначення меншого розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі в розмірі 487 гривень 20 копійок слід покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача. Судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави Україна, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Щодо стягнення з відповідача понесених витрат по оплаті правової допомоги в розмірі 500 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера за № 07 від 06 жовтня 2014 року (а.с.1), то вони підлягають задоволенню відповідно до норм Закону України « Про граничний розмір компенсації витрат, на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved