Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 07 травня 2021 року [PERSON] звернулася до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом, у якому прохає шлюб, зареєстрований 14 лютого 2014 року у Виконавчому комітеті Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 4 між нею [PERSON] та [PERSON] розірвати; після розірвання шлюбу її прізвище залишити « [PERSON] »; стягнути з відповідача на її користь судові витрати в загальній сумі 1816 грн. На обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 14.02.2014 вони з відповідачем уклали зазначений шлюб, від якого мають одну дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є малолітньою. За твердженням позивачки, фактично їхня сім`я розпалася, шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені в квітні 2018 року через суперечки та непорозуміння з приводу потреби подальшого сімейного проживання та розбіжностей у поглядах на шлюб та сім`ю. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, поновлювати шлюбні стосунки вона не збирається. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. 18 травня 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшло повідомлення Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області щодо місця реєстрації відповідача за адресою, що вказана у позовній заяві. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 травня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 16 червня 2021 року. 28 травня 2021 року за вх. № 5137/21 позивачкою до суду подано заяву про розгляд справи у її відсутності. У цій же заяві позивачка прохає позов задовольнити повністю. \~ 04 червня 2021 року за вх. № 5365/21 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу, який за своїм змістом є заявою про визнання позову. У поданому відзиві вважає, що витрати в сумі 908,00 грн. на правничу допомогу є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагає значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Прохав розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований виконавчим комітетом Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області 14 лютого 2014 року, актовий запис № 4; стягнути з нього 50 відсотків вартості судового збору на користь держави у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні. У судове засідання 16 червня 2021 року позивачка не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання. У судовому засіданні 16 червня 2021 року відповідач позов визнав у повному обсязі, підтвердив бажання розірвати шлюб. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] від 14 лютого 2014 року, виданим виконавчим комітетом Світлогірської сільської ради Кобеляцького району, Полтавської області, актовий запис № 4. Від цього шлюбу сторони мають одну дитину, яка є малолітньою: доньку, [PERSON] , дата народження: [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Сторонами не заявлено клопотання про надання строку для примирення. Позивачка і відповідач не бажають продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Позивач і відповідач прохають задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. За твердженнями позивачки, розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки сторони мають малолітню дитину. Відповідачем вказана обставина підтверджена. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки, це суперечило б інтересам сторін. У сторін наявний спір щодо спільного майна, однак питання щодо його поділу у межах цієї справи сторонами не ставиться. Із пояснень відповідача вбачається, що між сторонами існує спір про місце проживання дитини, однак питання його вирішення у межах цієї справи сторонами не ставиться. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. На час розгляду справи перешкоди для розірвання шлюбу, визначені статтею 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлені. Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення. Статтею 24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладені обставини, наполягання позивачки на розірванні шлюбу та небажання примирення, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивачка не виявила бажання змінювати прізвища після розірвання шлюбу. З квитанції про сплату судового збору № 38392 від 06.05.2021 встановлено, що позивачкою при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок (а.с. 13). Враховуючи вищезазначене, з огляду на визнання відповідачем позову та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі на користь позивачки у розмірі 50 відсотків. Решта 50 відсотків підлягає поверненню позивачці з державного бюджету. З квитанції про сплату гонорару АО «Адвокат» за договором 0287 від 06.05.2021, рахунок фактура від 06.05.2021, позивачкою сплачено 908 гривень 00 копійок за надання правничої допомоги (а.с. 12). Зазначені витрати підтверджені вказаною квитанцією і обґрунтовані остаточним розрахунком з реєстром дій адвоката, вчинених на надання ППД (а.с. 11), а тому суд вважає їх доведеними. У судовому засіданні відповідач вказані витрати не заперечував, заявлені у відзиві заперечення щодо цих витрат не підтримував. Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що з огляду на наявність обставин, що можуть ускладнювати спір, зокрема, невизначеністю місця проживання дитини, сплати аліментів, поділу спільного майна, такий розмір витрат не може бути визнаний неспівмірним.

Outcome: approved