Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

09.10.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на період навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача з моменту подання позову до суду та до закінчення нею навчання , тобто до 20.02.2020 року . В обґрунтування позову позивачка посилалась на те, що вона народилась [INFO] в с. Кам`янка Ізюмського району Харківської області. Її батьки: [PERSON] та [PERSON] . В даний час вона навчається в ДНЗ «Ізюмський регіональний центр професійної освіти» денної форми навчання на неповному державному забезпеченні. Строк навчання з 01.09.2018 року по 20.02.2020 року. У зв`язку з навчанням вона витрачає додаткові кошти на проїзд до місця навчання, харчування, купівлю необхідних методичних книг, підручників. В зв`язку з навчанням вона не має можливості працювати, а тому вона потребує матеріальної допомоги батька та матері. У добровільному порядку відповідач після досягнення нею повноліття ніякої матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням їй не надає, хоча має матеріальну можливість платити аліменти доньці, що навчається. На сьогодні всі затрати по її навчанню несе тільки її мати, що є для неї скрутним. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, заява про доручення документів по справі та заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надсилав. Доказів того, що відповідач з поважних причини пропустив строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження матеріали справи не містять. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справи за наявними матеріалами. Частиною 5 статті 279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 грудня 2000 року Кам`янською сільською радою Ізюмського району Харківської області ( а.с.5). З довідки № 541 від 25.10.2019р. вбачається, що [PERSON] навчається в ДНЗ «Ізюмський регіональний центр професійної освіти» з 01.09.2018 року по 20.02.2020 у групі КО-118 за денною формою навчання і знаходиться на неповному державному забезпеченні. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому,СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. За роз`ясненнями, що містять в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежне від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ст. 200 СК України). Згідно зі ст.182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна,грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, можливість надання такого утримання, суд приходить до висновку про стягнення коштів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно. За приписами статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з вимогами ст.ст. 133,141 СК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved