overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

09 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтовування заявлених вимог вказувала, що 11 червня 2002 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу №19/06/Н, зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Нікольський град», згідно якого позивач придбала домоволодіння № 33 по вул. Львівська, 33 в м. Миколаєві. На даний час позивач не має можливості розпорядитися вказаною квартирою на власний розсуд, оскільки вказаний договір купівлі-продажу відповідно до діючого законодавства є нечинним та не був зареєстрований у відповідному державному органі. Позивач вказувала, що угода виконана сторонами, але відповідно до чинного законодавства оформлена не належним чином, в звязку із чим просила позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Третя особа про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не направила свого представника для участі у справі, заперечень щодо позову не надіслали. Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 03 жовтня 2014 року відомості про наявність даних про перебування юридичної особи в процесі припинення відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 р.) знаходить позов обґрунтованим, оскільки одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Судом встановлено, що 11 червня 2002 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу №19/06/Н, зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Нікольський град», згідно якого позивач придбала домоволодіння № 33 по вул. Львівська, 33 в м. Миколаєві. Частиною 1 статті 47 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що недодержання у випадках, вказаних у законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Відповідно до статті 128 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з часу передачі речі. Аналізуючи вимоги вказаного законодавства, що діяло на час укладання угоди, суд приходить до висновку, що позивачі є правомірним власниками зазначеного майна. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання договору дійсним та визнання права власності обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки договір купівлі-продажу укладений відповідно до чинного законодавства, виконаний сторонами, але в звязку із ухиленням відповідачів нотаріально не засвідчений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-30 00:00:00

09 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що її неповнолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її вихованні та розвитку не приймає, від виконання своїх обов'язків ухиляється, хоча має регулярний дохід, інших утриманців не має. Позивач позбавлена можливості самостійно матеріально утримувати дитину, в зв'язку з чим звернулася до суду із вказаним позовом та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, просила задовольнити позов, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Згідно свідоцтва про народження сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.4), який зареєстрований та проживає разом з позивачем [PERSON], що підтверджується довідкою Калинівської сільської ради №1712 від 27 листопада 2014 року (а.с.5). Відповідно до рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 серпня 2012 року, що набрало законної сили 28 серпня 2012 року, шлюб між сторонами, зареєстрований 07 лютого 2003 року Калинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №1, розірвано (а.с.6,7). Виходячи з положення ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В той же час, враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст.180 СК України, вимоги ст.182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоров'я та стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) батька щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення нею повноліття. За правилами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

09 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 січня 1998 року виконкомом Білейківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за актовим записом № 02. У судове засідання позивач подала заяву про слухання справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згодна на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки в справі є достатньо доказів, що підтверджують позов. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

09 грудня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 20 листопада 2004 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначивши, що спільне життя не склалось через несумісність характерів, різних поглядів на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин між сторонами, з 20 червня 2014 року, з огляду на що позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2004 року. Мають спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвами про народження дітей. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть з 20 червня 2014 року, примирення між подружжям є неможливим, що підтверджується їх поясненнями, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

09 грудня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ,зазначивши ,що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2012 року . Від сумісного життя з відповідачем мають 2 неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO] . У зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає , вона просить суд стягувати з нього аліменти в твердій грошові й сумі - по 1000 ( одній тисячі ) грн.. на кожну дитину щомісяця , починаючи від дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей . Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився , надав заяву про розгляд справи у його відсутність , позов визнав . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви позивачки та відповідача , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні , сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2010 року . Від сумісного життя вони мають 2 неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки діти , що потребують допомоги , перебувають на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на їх утримання аліменти . Розмір аліментів ,які просить позивачка у розмірі 1000 ( одна тисяча ) грн. на кожну дитину , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дітей , поти такого розміру аліментів не заперечував і сам відповідач . Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє повністю . Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в доход держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

09 грудня 2014 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на повнолітню дочку, [PERSON], 1993 року народження, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цього позову і по час припинення дочкою навчання. Сторони в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка свій позов підтримала, відповідач позов визнав, третя особа просила позов задоволити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони перебували в шлюбі, який було розірвано 09 липня 2008 року . Від шлюбу мають повнолітню дочку, [PERSON], 1993 року народження. Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати з позивачкою і знаходиться на її утриманні. На даний момент [PERSON] є студенткою 6 курсу історичного факультету Сумського державного педагогічного університету ім.. А.С. Макаренко на денній формі навчання, що підтверджується довідкою від 05.09.2014 року №004/000 (а.с.10). Термін закінчення навчального закладу - 30.06.2015 року. [PERSON], як і раніше буде знаходитися на утриманні позивачки, так як у зв'язку з навчанням на денному відділенні самостійного заробітку чи іншого доходу не має. Позивачка сама матеріально забезпечувати дочку не має можливості, відповідач добровільно допомогу не надає. Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 199, 200 Сімейного Кодексу України, згідно з якими, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, або у частці від заробітку платника аліментів. Судом встановлено, що [PERSON] є студенткою денного відділення історичного факультету Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренко, у зв'язку з навчанням не працює і потребує матеріальної допомоги. Відповідач зобов'язаний на період навчання надавати їй допомогу, так як має задовільний стан здоров'я, має можливість і погоджується надавати матеріальну допомогу. Обставин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти, судом не встановлено. Позивачка має право на звернення до суду, оскільки дочка знаходиться на її утриманні. Розмір аліментів з врахуванням усіх обставин необхідно встановити в розмірі 1/4 частин заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Оскільки відповідач відмовляється добровільно виконувати свій обов'язок, то порушене право дочки на отримання матеріальної допомоги від батька підлягає захисту шляхом задоволення позову у судовому порядку. В разі припинення навчання право на утримання припиняється. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України - з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

09 грудня 2014 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини доходу відповідача щомісячно, до досягнення нею повноліття. Позивачка вказує на те, що з 25 грудня 1999 року по 16 травня 2011 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 25 грудня 1999 року по 16 травня 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання позовної заяви і до її повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

09 грудня 2015 року [PERSON] (Далі - позивач) звернувся із вказаним вище позовом та зазначив, що він перебуває в шлюбних відносинах із [PERSON] (далі - відповідач). У шлюбі у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Звернення обумовлене тим, що спільне життя між ним та відповідачем не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені. Просить суд розірвати шлюб між ним і відповідачем, зареєстрований 08.08.2008 року Ленінський відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 278. Дитину [PERSON] залишити на утриманні та вихованні відповідача [PERSON]. Сторони у судове засідання не з'явились, позивач подав суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоч про судове засідання повідомлялася належним чином. Зважаючи на зазначене, відповідно до ухвали суду від 24 березня 2016 року справа розглядалась за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. З'ясувавши обставини та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 1 статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони з 08.08.2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] у шлюбі у них народилась дочка - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Як вбачається із позовної заяви шлюб між сторонами не склався, вони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З огляду на вказане, зважаючи на вимоги частини 1 статті 24 СК України, де встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вбачає підстави для постановлення рішення про розірвання шлюбу. Водночас, у частині вимоги про визначення місця проживання дитини [PERSON] із відповідачем слід відмовити. Оскільки відповідно до статті 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. Із наявних матеріалів справи не вбачається, що відповідне право порушене, невизнане або оспорюване, а тому воно не підлягає захисту у судовому порядку. На підставі, викладеного, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Враховуючи, що суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову, та з урахуванням положень статті ч. 88 ЦПК України, зважаючи на те, що вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо через немайновий характер позову, то судові витрати слід розподілити між сторонами порівну, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 241,10 грн. З огляду на вищевикладене, на підставі частини 1 статті 24, статті 112, частини 3 статті 160 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

09 грудня 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони в судове засідання не зявилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позов визнав. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І -ЕЛ № 030701 (а.с.6). Під час перебування сторін у шлюбі, у них народилися дитина донька [PERSON]., [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕЛ № 041256 (а.с7). На момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Згідно із частиною другою статті 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сімї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Враховуючи, що позивач просить залишити їй шлюбне прізвище, відповідно до статті 113 СК після розірвання шлюбу їй необхідно залишити її шлюбне прізвище «Тавалук ». На підставі викладеного,

Outcome: approved