Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

07 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до[PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла його сестра [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], як її діти, а також мати спадкодавці [PERSON]. В передбачений законом строк всі спадкоємці звернулись до нотаріуса, [PERSON] відмовився від своєї частки у спадщині на користь сестри [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини. [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини квартири, а [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири не отримала, так як [INFO] померла, після смерті якої відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], як її син, та [PERSON], [PERSON], як її онуки по праву представлення після померлої [INFO] дочки спадкодавиці (а рідної сестри позивача) [PERSON] Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої матері, однак у видачі свідоцтва йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкову частину квартири на ім'я померлої матері. Позивач зазначає, що його мати мала похилий вік і хворобливий стан здоров'я (мала онкологічне захворювання), в зв'язку з чим потребувала постійного стороннього догляду, тому в січні 2014 року позивач перевіз її постійно проживати до свого будинку, щоб доглядати за нею. Отже, з січня 2014 року і до дня смерті матері вони постійно проживали разом однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Крім цього, хоча позивач і є таким спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, проте оформити свої спадкові справи на частину квартири у нотаріуса не має можливості внаслідок того, що в свій час мати [PERSON] не отримала правовстановлюючого документу на належне їй після смерті дочки [PERSON] спадкове майно. На підставі зазначеного просив суд визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 54,7 кв.м, житловою площею 37,1 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, про що надала письмову заяву(а.с.46). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та просить розглядати справу без його участі (а.с.47). Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла сестра позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 08.05.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, серія [NUMBER] (а.с.15). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03.09.1997 року [PERSON] належала квартира [ADDRESS] (а.с.16). Після смерті [PERSON] на вищезазначену квартиру відкрилася спадщина, спадкоємцями якої є дочка померлої [PERSON], син померлої [PERSON] та мати померлої [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини квартири, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири не отримала (а.с.19-20). Однак, не оформивши право власності на спадкове майно, [INFO] мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 05.09.2017 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, серія [NUMBER] (а.с.21). Після смерті [PERSON]відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги на вищевказану квартиру є [PERSON], як її син, [PERSON], [PERSON], як її онуки по праву представлення після померлої [INFO] дочки спадкодавиці (а рідної сестри позивача) [PERSON] Судом встановлено, що відповідно до довідки №1278 від 05.12.2017 року, виданої Виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом з ним проживала його мати [PERSON] до дня її смерті, вели спільне господарство та поховав її за власні кошти. За даною адресою проживали з січня 2014 року по [INFO] (а.с.23). Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори по питанню видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому було відмовлено, оскільки він не надав нотаріусу правовстановлюючого документа на спадкову квартиру. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 23 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року зазначено , «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини». Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Статтею 1218 ЦК встановлено, щодо складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець за життя подала заяву про прийняття спадщини після смерті дочки [PERSON], але не встигла отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки померла [INFO]. Суд вважає доведеним, що [PERSON] є спадкоємцем за законом, тому має право на спадкування 1/3 частини квартири [ADDRESS], саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності в порядку спадкування з урахуванням відповідної частки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved