Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

08 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області про визнання недійсним та скасування рішення сесії Вапнярської селищної ради та про зобов`язання до вчинення дій, посилаючись на те, що він та його мати [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Даний будинок є двоквартирним і в другій квартирі проживає [PERSON] Будинок збудований на земельній ділянці площею 1,7 га, яка рахується за Вапнярською дільничною лікарнею, на даний час - МКП «Вапнярський МЦ ПСМД». Восени 2018 року [PERSON] збудував паркан біля половини будинку, внаслідок чого позивачу перекритий вільний доступ до гаража, сараю та погребу. На прохання знести паркан та відновити доступ до нежитлових будівель, [PERSON] відповів, що це його приватизована земля, він вправі розпоряджатися нею на власний розсуд. В жовтні 2018 року позивач звернувся до Вапнярської селищної ради із заявою, в якій просив призначити комісію по земельних спорах та вирішити спір, який виник між ними і [PERSON] , та відновити вільний доступ до його нежитлових споруд. Однак по даний час Вапнярська селищна рада не вчинила жодних дій по вирішенню даного спору, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак, надіслав на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про слухання справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Представник Вапнярської селищної ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що згідно з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.12.2006 року власниками квартири по [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/3 частці. (а.с.20). З копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.01.2007 року та з витягу з Державного реєстру правочинів вбачається, що [PERSON] на підставі договору дарування став власником ще 1/3 частини квартири по [ADDRESS] (а.с. 21, 22). Також позивачу [PERSON] на праві власності належить нежитлова будівля в [ADDRESS] (а.с.24). Згідно копії рішення Вапнярської селищної ради від 21 жовтня 2015 року 61 сесії 6 скликання «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у власність гр. [PERSON] » було вирішено : надати дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки загальною орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови, що розташована за адресою : [ADDRESS] (а.с.26) Рішенням Вапнярської селищної ради від 28 січня 2016 року 6 сесії 7 скликання «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства» було вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на присадибну ділянку [PERSON] та надано у власність земельну ділянку відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку гр. [PERSON] , загальною площею 0,0589 га.(а.с.28). Як вбачається з копії заяви від 17.10.2018 року [PERSON] , в якій останній звертається до в.о. селищного голови і просить призначити комісію по земельним питанням щодо вирішення спору між [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] будує огорожу, яка перешкоджає йому доступ до його погреба. Також ним приватизована земельна ділянка спільної власності, в зв`язку з чим йому перекрито прохід до гаража та погребу (а.с.25). У відповіді на заяву позивача від 18.10.2018 року, щодо надання інформації про наявність земельної ділянки за Вапнярською дільничною лікарнею» відділ у Томашпільському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області зазначив, що відповідно до державної статистичної звітності за даними форми 6 - зем станом на 01.01.2016 року на території Вапнярської селищної ради за Вапнярською лікарнею рахувалась земельна ділянка загальною площею 1,7 га, в тому числі забудовані громадського призначення - 1,7 га (а.с.28). З копії довідки від 17.10.2018 року виданої виконкомом Вапнярської селищної ради вбачається, що по [ADDRESS] , інформація щодо власників земельної ділянки відсутня (а.с.29). Також судом встановлено, що земельні ділянки, які розташовані за адресою в [ADDRESS] є прибудинковою територією багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія, відноситься до спільного майна багатоквартирного будинку. В даному випадку спірна земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і допоміжними приміщеннями є майном співвласників, які визначають порядок його використання. Так, згідно статті 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. У разі знищення (руйнування) багатоквартирного будинку майнові права на земельну ділянку, на якій розташовано такий будинок, а також належні до нього будівлі, споруди та прибудинкова територія, зберігаються за співвласниками багатоквартирного будинку. Нормами земельного законодавства не передбачено можливості передачі у власність чи користування окремим співвласникам багатоквартирних будинків земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, або її частини. Земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише об`єднанню співвласників будинку, створеному відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року № 1521 «Про реалізацію Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Таку позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 18.03.2019 року у справі № 263/68/17. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування лише після припинення власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 ЗК ( 2768-14 ) шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). Відповідно доч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Все вищевикладене висвітлює очевидність того, що оспорювані рішення Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області від 21 жовтня 2015 року 61 сесії 6 скликання та рішення від 28 січня 2016 року 6 сесії 7 скликання прийнятті з порушеннями вимог земельного законодавства України та дає законні підстави для визнання їх недійсними. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлена Вапнярська селищна рада не надала суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача, відповідач [PERSON] позов визнав, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності,

Outcome: approved