overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

10.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що 12.06.2012 року він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 13200 грн., а останній склав власноруч письмову розписку про одержання грошей та зобовязався повернути на протязі місяця від дати їх отримання, проте зобов'язання по повернення грошових коштів в строк не виконав; письмово просив розглянути справу без його участі, вимоги позову задовольнити повністю (а.с.12). [PERSON] в судове засідання подав письмову заву про визнання вимог позову, просив справу розглянути у його відсутність (а.с.13-14). Відповідно до положень ч.2 ст.158, ч.2 ст.197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. Відповідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що за домовленістю [PERSON] 12.06.2012 року надав [PERSON] грошові кошти в сумі 13200 грн., які останній зобовязався повернути на протязі місяця від дати їх отримання; факт одержання грошей [PERSON] власноруч засвідчив розпискою (а.с.5). Докази про повернення боргу сторони суду не надали. [PERSON] визнав факт позики і неповернення грошей, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦК України обставини, визнані особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Спірні правовідносини регулюються: - ст. 1046 ЦК України за змістом якої за договором позики одна сторона передає другій грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів; - ст.1049 ЦК України, яка визначає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки, встановлені обставини свідчать, що [PERSON] належним чином не виконав умови укладеного з [PERSON] договору позики, то вимоги про стягнення грошових коштів є обґрунтованими. Борг становить 13200 грн. і підлягає стягненню примусово. Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

10.06.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] посилаючись на те, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на життєві та побутові проблеми та шляхи їх вирішення, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В судове засідання сторони по справі не зявились, надали до суду заяви з проханням розгляду справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, відповідач позов визнала. Відповідно до ст. 169 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, на підставі наданих доказів. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 лютого 2014 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №40. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні [PERSON] Шлюбні стосунки сторони припинили через відсутність взаєморозуміння у сімї, різних поглядів на життєві та побутові проблеми та шляхи їх вирішення, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони сумісне господарство не ведуть, проживають окремо з січня 2015 р. Встановлене свідчить, що сімя сторін розпалася, спільне життя суперечить їхнім інтересам, а збереження сімї є неможливим. Таким чином, суд вважає, що згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

10.06.2015 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.03.2015 року позивач та відповідач розірвали шлюб. Від даного шлюбу у них народились діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей, але в набагато меншому розмірі, ніж може дозволити позивачеві утримувати дітей, а тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач не з`явилась, відповідно до заяви від 16.06.2015 року позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 12.03.2015 року (а.с.3) підтверджено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідними свідоцтвами про народження (а.с.7-8) підтверджено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно надає не значну матеріальну допомогу на утримання дітей, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Як встановлено судом [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідно до заяви від 25.06.2015 року визнав позов повністю, а тому наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

10.06.2015 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеною заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання з [PERSON] на момент смерті останньої, [INFO]. В своїй заяві вона посилалася на те, що встановлення вказаного факту їй необхідно для реалізації своїх спадкових прав за заповітом, оскільки [PERSON] за свого життя заповідала їй все своє майно. В судовому засіданні заявниця та її представник, [PERSON], підтримували заяву та просили задовольнити її. Представник заінтересованої особи, Черевківської сільської ради, в судове засідання не з'явився, а звернувся до суду із заявою, якою просив справу розглянути у його відсутності та не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] Заслухавши пояснення заявниці, її представника [PERSON] та показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву [PERSON] доведеною та підлягаючою до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Бакумівка Миргородського району Полтавської області померла [PERSON] (а.с.6), яка на момент своєї смерті мала у своїй власності право власності на земельну ділянку, розташовану на території Черевківської сільської ради(а.с.7). При своєму житті, а саме 13.04.2009 року остання на випадок своєї смерті заповідала все своє майно [PERSON], заявниці по справі, що підтверджується копією заповіту на а.с.8. Отже заявниця за змістом ст.ст.1233, 1235 ЦК України є спадкоємцем прав [PERSON] за заповітом. Довідкою Черевківської сільської ради (а.с.9) підтверджується, що [PERSON] на момент своєї смерті проживала спільно із [PERSON], заявницею по справі, та поховала її. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] також підтвердили, що заявниця [PERSON] постійно спільно проживала із [PERSON] в [ADDRESS] на момент смерті останньої, [INFO], протягом останніх двох років її життя доглядала за нею, утримувала її господарство, оскільки [PERSON] близько 2 років до своєї смерті за станом свого здоров'я вже не ходила і потребувала постійної допомоги. Таким чином в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання заявниці із спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в позасудовому порядку заявниця позбавлена можливості підтвердити зазначений факт, а встановлення вказаного факту для неї має юридичне значення, тобто для реалізації її спадкових прав, і вказаний факт знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні, то суд вважає заяву [PERSON] підлягаючою до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

10.06.2015 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі по ? частині його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що під час фактичних шлюбних відносин з відповідачем у них 11.12.2010 року, народився син [PERSON], який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Їхнє сімейне життя не склалося і в даний час сторони не проживають разом, сімейні стосунки не підтримують. Також вказувала на те, що на даний час позивач самостійно забезпечити дитині достатній рівень життя не спроможна, на утримання сина коштів в неї не вистачає, відповідач не приймає матеріальної участі в утриманні та розвитку дитини. Позивач до судового засідання не зявилась, але надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її присутності, та зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судові засідання 19.06.2015 року, 25.06.2015 року, 07.07.2015 року та 20.07.2015 року не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, відзив або заперечення на позов [PERSON] до суду не надав, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань, що підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулись на адресу суду. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив постановити заочне рішення по справі. Суд, ознайомившись із заявою позивача, оцінивши докази, що є у справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що позивач сама виховує дитину, а відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

10.06.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що з 16.12.1987 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 05.10.2006 року шлюб між ними розірвано. В період сумісного життя ними спільно була придбана квартира [ADDRESS]. Оскільки придбана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, позивач просила розподілити між нею та відповідачем сумісно придбану квартиру, визнавши за нею право власності на 1/2 її частину. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила свої позовні вимоги, просила визнати квартиру [ADDRESS] обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], визнавши за нею та за відповідачем право власності по 1/2 частині вказаної квартири. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином через оголошення в газеті «Рідне Прибужжя» № 34 від 20.08.2015 року. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 16.12.1987 року перебували в зареєстрованому шлюбі ( а.с. 5 ), який 05.10.2006 року розірвано (а.с. 6). Згідно копії договору купівлі-продажу квартири та відповіді КП «БТІ м. Южноукраїнська» від 30.07.2015 року, в період шлюбу подружжя 23.03.2002 року ними була придбана однокімнатна квартира [ADDRESS], право власності на яку було оформлено на [PERSON] (а.с.7,33). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям\~\~за\~\~час шлюбу, належить\~\~дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. За вимогами ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна визнаються рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], оскільки була набута ними в період шлюбу та [PERSON] і [PERSON] належить по 1/2 частині зазначеної квартири в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

10.06.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2011 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства, на ґрунті чого в сімї постійно виникали суперечки та непорозуміння і подальше сумісне проживання та збереження сімї стало неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, але від неї поступила заява про розгляд справи у її відсутності. Згідно поданої заяви позивач позов підтримує, наполягає на розлученні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки (а.с.13). Причини неявки суду не повідомила. За таких обставин, суд, відповідно до ухвали судді від 06.07.2015 року проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з шлюбі з 18 червня 2011 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають (а.с.5). Подружні стосунки припинені, позивач [PERSON] наполягає на розлученні, миритись не бажає. Причиною розпаду сімї стали суперечки та непорозуміння, що виникали на ґрунті різних поглядів на сімейне життя та ведення домашнього господарства. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

\~\~\~\~ 10.06.2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою\~\~ про надання їй права на шлюб з [PERSON]. В обґрунтування заяви зазначила, що вона підтримувала стосунки із [PERSON], в 2014 році вони почали зустрічатись, а в 2015 році вона дізналась, що вагітна. Вони вирішили одружитись, але оскільки на цей час вона не досягла шлюбного віку встановленого в України, в РАЦСі їм було рекомендовано звернутись до суду для отримання відповідного дозволу. В судовому засіданні заявник вимоги поданої заяви підтримала, зазначала, що вона має намір одружитись із [PERSON], вони чекають дитину. Зацікавлена особа [PERSON] суду пояснив, що він зустрічався із [PERSON], в 2015 році вона завагітніла, це його дитина, вони мають намір одружитись, він працює, має постійне місце проживання. В судовому засіданні зацікавлена особа [PERSON] пояснила, що вона є матірю заявниці [PERSON], знає, що донька зустрічалась із [PERSON], чекає від нього дитину, не заперечувала проти одруження доньки та [PERSON]. Представник зацікавленої особи Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, подано повідомлення від 20.06.2015 року №1278/04-09.04.05 про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечували, просили направити на їх адресу копію прийнятого рішення. Суд, вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Заявниця [PERSON] народилась 02 грудня 1998 року у м.Харкові /а.с.8/. Зацікавлена особа [PERSON] народився 21 жовтня 1992 року /а.с.7/. [PERSON], [INFO], є матірю заявниці [PERSON] /а.с.6/. Заявник [PERSON] відповідно до довідки Харківської міської поліклініки №18 від 08.06.2015 року перебуває на обліку по вагітності та пологам в жіночій консультації та на 08.06.2015 року має діагноз вагітність 25-26 тижнів /а.с.2/. Відповідно до вимог ч.1 ст.22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Відповідно до вимог ч.1 ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Відповідно до вимог ч.2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. На момент розгляду справи заявниця [PERSON] не досягла шлюбного віку, встановленого діючим законодавством. Їй виповнилось 16 років. Судом враховується, що заявник заявила про своє бажання одружитися із [PERSON], з яким тривалий час підтримує стосунки,\~ мати заявниці не заперечує проти реєстрації даного шлюбу. Безпосередньо [PERSON] в судовому засіданні також просив задовольнити заяву та надати право на шлюб. Окрім того, [PERSON] є вагітною. З урахуванням всіх наведених обставин, суд вважає, що дана заява\~є обґрунтованою і підлягає\~задоволенню, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що це відповідає інтересам заявниці [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

10.06.2015 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 30.04.1988 року перебуває із [PERSON] у шлюбі, від якого мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Проте подружнє життя не склалося. Відповідач зловживав алкогольними напоями, не поважав її, не дбав про сім'ю, що сім років тому змусило її виїхати на заробітки. Коли поверталася додому, відповідач проявляв до неї агресію, виганяв її з дому. У червні 2013 року припинили подружні відносини, сім'я розпалася, тому вирішила розірвати шлюб. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, але надіслала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила вирішити спір у її відсутності. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, але це не перешкоджає вирішенню спору в порядку, передбаченому ст.224 ЦПК України, оскільки він був належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони одружилися 30.04.1988 року, зареєструвавши шлюб за актовим записом № 05 у Старосолянській селищній раді Старосамбірського району, при реєстрації одруження позивач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с.4); мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні відносини, проживають окремо: позивач у селі Стара Ропа по вулиці Лесі Українки 140, а відповідач у селі Стара Сіль по вулиці Пятницька 34, не ведуть спільного господарства, не піклуються одне про одного, не спілкуються. У відповідності зі ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, це свідчить що їх сім'я розпалася і продовження шлюбу суперечить інтересам кожного з них із-за психологічного дискомфорту, викликаного неможливістю продовжувати особисте життя за власним бажанням, тому цей шлюб слід розірвати. А тому,

Outcome: approved