Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

09.12.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради про визнання за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 47,8 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Представник відповідача Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без її участі. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Шібірін Олена Германівна подала заяву про розгляд справи без її участі. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, яке складається з двокімнатної квартири, загальною площею 47,8 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з 1989 року була членом Житлово-будівельного кооперативу №120 у м. Чернігові, і у 1993 році нею були сплачені всі пайові внески, проте не отримала відповідного правовстановлюючого документу та не зареєструвала за собою право власності. Для прийняття спадщини, після смерті матері, позивач звернувся 05 листопада 2019 року до Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Шібірін О.Г. Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі 05Л 1.2019 року до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: реєстрація спадкової справи: номер у Спадковому реєстрі 64999023, номер у нотаріуса 28/2019 спадкодавець: [PERSON] . 26 листопада 2019 року звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Шібірін О.Г. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.11.2019 року №258/02-31 приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Шібірін О.Г. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що померла [PERSON] хоча і виплатила пайові внески за спірну квартиру, проте за життя правовстановлюючий документ не отримувала та не зареєструвала за собою право власності. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації і виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до раніше діючого Закону України «Про власність» право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації,. Разом з тим, навіть у випадку, якщо пай був виплачений тоді, коли реєстрація прав на нерухомість не була обов`язковою, на даний момент без державної реєстрації власник не зможе розпорядитися своїм житлом: продати, подарувати, передати в управління, іпотеку або заповісти його. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] в місті Суми про, що в книзі реєстрації актів про народження 1958 року вересня місяця 30 числа зроблено запис за №1318. Затьками [PERSON] записані: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 12 грудня 1990 року серії [NUMBER] шлюб між громадянином [PERSON] і громадянкою [PERSON] розірваний, про, що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 1990 року грудня місяця 12 числа зроблено запис за №1348. Згідно свідоцтва серії [NUMBER] про смерть виданого 06 лютого 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна [PERSON] помер [INFO] у віці 78 років, про що в Книзі реєстрації смертей 2008 року, лютого місяця, 06 числа зроблено відповідний актовий запис №414. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 08 травня 2019 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 82 років, про що 08 числа травня місяця 2019 року складено відповідний актовий запис №1466. В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу встановлено, що згідно з матеріалами спадкової справи позивач по справі [PERSON] є сином померлої, який проживає в [ADDRESS] та є спадкоємцем за законом. Але, документ, який посвідчує право власності померлої на зазначене нерухоме майно у нього відсутній і тому надати його для видачі свідоцтва про право на спадщину неможливо. Відповідно до інформаційної довідки, виданої Комунальним підприємством «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради №4318 від 12 листопада 2019 року, яка міститься в матеріалах справи, право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано. Відповідно до п.п. 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п.3 глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідно до закону проведено без видачі документа, що посвідчує таке право, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Державна реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Відповідно до довідки № 107 від 27.11.2019 року виданої члену ЖБК № 120 [PERSON] , яка померла [INFO] відповідно до відомостей Книги особових рахунків по позиції ЖБК [ADDRESS] , що був зареєстрований [ADDRESS] , рік вступу в члени ЖБК 1989, квартира виплачена 1993. Згідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У встановлений чинним законодавством строк позивач звернувя до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved