Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

09 червня 2020 року позивачі звернулися до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В своїй заяві позивачі зазначили, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була власницею житлового будинку з господарськими будівлями розташованого за адресою: [ADDRESS] . Після смерті останньої прийняв спадщину син померлої - [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, але не переоформив своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] прийняв спадщину син померлого [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, але не переоформив своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємицями його майна за законом є - [PERSON] та [PERSON] , які подали заяви про прийняття спадщини. Позивачі не мають можливості успадкувати зазначений будинок, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім того, відсутнє підтвердження родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON] , у зв`язку з чим, державний нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивачі просили суд: встановити факт, що померла [INFO] , у м. Глобине, Глобинського району Полтавської області, [PERSON] , є рідною прабабусею [PERSON] , [INFO] та визнати за [PERSON] та [PERSON] , в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] , в рівних частках по 1/2 частці кожній, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, житловий будинок літ. «А» площею 51,80 кв.м., загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 20,2 кв.м., підсобною площею 23,7 кв.м., прибудову літ. «а» площею 12,60 кв.м.; сарай літ. «б» площею 13,10 кв.м.; літню кухню літ. «Б» площею 30,10 кв.м.; сарай літ. «В» площею 13,60 кв.м.; убиральню літ. «Г» площею 1,00 кв.м.; ґанок літ. «аг»; огорожу № 1, які розташовані на не приватизованій земельній ділянці, за адресою: [ADDRESS] . Позивачі в підготовче засідання не з`явилися, подали заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, позов підтримали. Представники відповідача та третіх осіб в підготовче засідання не з`явилися, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечували. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Згідно паспорту серії [NUMBER] , виданого Глобинським РС УДМС України в Полтавській області 17 березня 2014 року, [PERSON] народилася [INFO] в селі Семимогили Глобинського району Полтавської області, згідно відмітки місце проживання зареєстровано за адресою: Полтавська область, Глобинський район, село Семимогили ( а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області, [PERSON] народилася [INFO] в селі Семимогили Глобинського району Полтавської області. Батьками зазначені « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с. 13). Як вбачається із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 04 жовтня 1997 року Глобинським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, [PERSON] , [INFO] уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , після чого остання змінила дошлюбне прізвище на « [PERSON] » ( а.с. 11). Відповідно до паспорту серії [NUMBER] , виданого 1 грудня 1999 року Глобинським РВ УМВС України в Полтавській області, [PERSON] народилася [INFO] в с. Сільце Іршавського району Закарпатської області, згідно відмітки місце проживання зареєстровано за адресою: Полтавська область, Глобинський район, с. Семимогили (а.с. 9,10). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 грудня 1970 року Глобинським рай бюро ЗАГС Полтавської області, « [PERSON] » народився [INFO] в селі Семимогили Глобинського району Полтавської області, а батьками зазначені « [PERSON] и [PERSON] » ( а.с. 24). [INFO] [PERSON] , [INFO] помер в селі Семимогили Глобинського району Полтавської області, у віці 72 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Глобинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с. 25). [INFO] [PERSON] , в селі Семимогили Глобинського району у віці [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 листопада 1998 року (а.с. 27). [INFO] [PERSON] , у віці [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області (а.с. 14). Згідно довідки виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області від 02.08.2019 №318, [PERSON] до дня смерті - [INFO] зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , і мав слідуючий склад сім`ї: дружина - [PERSON] , 1967 р.н., донька - [PERSON] , 1996 р.н. ( а.с.15). Згідно довідки виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області від 02.08.2017 №317, [PERSON] до дня смерті - [INFO] за адресою: Полтавська область, Глобинський район, село Семимогили, і мав слідуючий склад сім`ї: співмешканка - [PERSON] , 1924 р.н., син - [PERSON] , 1959 р.н. ( а.с.23). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00026019548 виданого 20 березня 2020 року Глобинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), інформація щодо актового запису про народження [PERSON] відсутня. Перевірка була проведена по первинних актових записах за період з 1 січня 1920 по 31 грудня 1926 року та по поновлених актових записах за період 1 січня 1944 по 20 березня 2020 року(а.с.31). Згідно словника-довідника «Власні імена людей», автори [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] [PERSON] - це тотожні імена (а.с.29). 21 липня 2014 року, [PERSON] , державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області на ім`я [PERSON] та 23 липня 2014 року, [PERSON] , державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області на ім`я [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] , зареєстроване в реєстрі за №2-800 та серії НАВ [NUMBER] , зареєстроване в реєстрі за №2-824. Спадщина, на яку видані свідоцтва, складається з земельної ділянки площею 7,2400 га, по Ѕ частці кожній, що розташована на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5320610100:00:020:0152 (а.с. 16,17). Як вбачається із письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , які є корінними жительками села Семимогили Глобинського району Полтавської області, [PERSON] проживала однією сім`єю із своїм сином [PERSON] , який поховав останню та продовжував проживати в будинку своєї матері за адресою: [ADDRESS] . Його сім`я складалася з співмешканки [PERSON] . Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , який проживав зі своїм батьком до його смерті, він поховав останнього та продовжив проживати у батьківській хаті зі своєю сімєю, яка складалася з дружини [PERSON] . ( а.с. 69-73). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ. Встановлення факту родинних відносин необхідне позивачам для оформлення спадщини за законом, іншого порядку встановлення юридичного факту законом не визначено. Таким чином, із наданих документів простежується, що [PERSON] та [PERSON] мають однакові прізвища, народилися та проживали в одному населеному пункті. Батько позивача [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] , є рідним сином [PERSON] , який помер [INFO] , а [PERSON] є рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] , тобто позивач є її правнукою, а тому позов в частині встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги позивачів в частині визнання за ними права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] суд встановив наступне. Відповідно довідки виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області від 09.10.2017 №М-02-25/3217, за [PERSON] згідно по господарської книги за № 20 за 1950-1953 р.р, .с.40, яка велася Глобинською селищною радою значиться домогосподарство в селі Семимогили в якому проживали: голова двору - [PERSON] , 1883 р.н., син - [PERSON] , 1923 р.н., [PERSON] ,1925 р.н. - невістка ( а.с.28). Як вбачається із довідки виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області від 09.10.2017 №М-02-25/3218, рішенням виконавчого комітету Глобинської міської Ради №488 від 27.10.1998 «Про затвердження схем нумерації житлових будинків в селах міської ради: Новомосковське, Старий Хутір, Кордубанове та с. Семимогили) індивідуальному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами [PERSON] (нині померлому) присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . ( а.с. 26). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований адресу: [ADDRESS] , вказану спадщину фактично прийняв син померлої [PERSON] , вступивши в управління або володіння спадковим майном, але не переоформив своїх спадкових прав. Таким чином, спадкоємцем майна після померлої [INFO] [PERSON] є її син - [PERSON] , який на момент смерті проживав разом із матір`ю, фактично вступив в управління спадковим майном, а отже є таким, що прийняв спадщину. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] ., вказану спадщину фактично прийняв син померлого [PERSON] , вступивши в управління або володіння спадковим майном, але не переоформив своїх спадкових прав. Таким чином, спадкоємцем майна після померлого [INFO] [PERSON] є його син - [PERSON] , який на момент смерті проживав разом із батьком, фактично вступив в управління спадковим майном, а отже є таким, що прийняв спадщину. Правовідносини по спадкуванню майна після [PERSON] , [PERSON] виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи №251/2013, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , заяву про прийняття спадщини подали дружина померлого - [PERSON] та дочка померлого - [PERSON] , які є спадкоємцями за законом. Нотаріусом визначено коло спадкоємців та встановлено, що останні є єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину після померлого [PERSON] , на ім`я яких видавалися свідоцтва про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні (а.с. 50-61). Постановою державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібної С.С. від 20 листопада 2018 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зокрема, у зв`язку із неподанням правовстановлюючого документу , який підтверджує право власності померлого на житловий будинок (а.с. 22). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 08 червня 2018 року та висновку по будівництву № М-11-20/297 від 20.12.2018, будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм та правил (а.с. 18-20,32). Як вбачається із довідки КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» №3336 від 06 серпня 2018 року, за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 21). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивачі позбавлені можливості одержати правовстановлюючий документ на ім`я спадкодавця. На час будівлі будинку в якому розташована квартира (у 1950 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як зазначено в ч. ч. 1, 5 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Згідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до п.1,3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України передбачено право пред`явлення позову про визнання права власності на майно, у разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , проте не одержав правовстановлюючий документ на зазначене майно. Приймаючи до уваги викладене, а також те, що позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину, суд дійшов висновку, що позов в частині визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved