overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

08 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 12 серпня 2006 року у відділі РАЦС Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №162. Від даного шлюбу народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивачка просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка та її представник не зявилися, однак надали письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримали, обставини справи підтвердили. Просили слухати справу у їх відсутність. В судове засідання відповідач не зявився, однак надав письмову заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 12 серпня 2006 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом РАЦС Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №162 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с.9) та доньку [PERSON], 04.06.2010 р.н (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, діти після розірвання шлюбу залишаються з матірю. З цього приводу спір відсутній.\~ З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам дітей, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

08 червня 2018 року [PERSON] пред'явив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 27 червня 2002 року в міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1553. В обгрунтування своїх вимог зазначав, що від подружнього життя з відповідачем в них дітей немає та подружнє життя між ними не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Між ними зникло взаєморозуміння та взаємоповаги, різко погіршились взаємовідносини та на грунті цього стали виникати сварки і скандали, що в кінцевому результаті призвело до того, що вони припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. Примирення з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, а тому він вирішив звернутись в суд. В підготовчому судовому засіданні 10 серпня 2018 року позивач [PERSON] позов підтримав зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнала та просить шлюб з позивачем розірвати, залишивши їй прізвище - [PERSON]. В підготовче судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 01 жовтня 2018 року о 13.00 год., учасники справи не з'явились. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання 1 жовтня 2018 року всіх учасників справи, фіксування цього судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення учасників справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони міцної сім'ї не створили, дітей від шлюбу не мають, вони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позову про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує чиїх-небудь прав чи охоронюваних законом інтересів. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

08 червня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 30 серпня 2001 року Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 12. В обґрунтування позову вказував, що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу він вважає неможливим. Вказав, що спору щодо місця проживання спільної дитини та спільного майна не має. В судове засідання позивач не зявився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 30 серпня 2001 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, про що зроблено актовий запис № 12. Від даного шлюбу сторони мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо місця проживання дитини та розподілу сумісного майна подружжя сторони не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідачкою в заяві зазначено про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до статті 113 СК України, їй слід залишити прізвище, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

08 червня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 04.10.2014 перебуває у зареєстрованому шлюбі зі відповідачем. Мають неповнолітнього сина [PERSON], 2010 року народження. Протягом останніх декількох років стосунки між подружжям розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просив його розірвати.. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 червня 2018 року за клопотанням відповідача подружжю надавався строк для примирення терміном два місяці. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] також до судового засідання не прибула, надавши заяву про визнання нею пред'явленого позову у повному обсязі. Просила вирішувати справу у його відсутність. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 04 жовтня 2014 року, актовий запис № 485. У шлюбі мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи той факт, що наданий судом строк для примирення подружжя не призвів до дієвого результату та вважаючи, що вжито всіх можливих заходів у відповідності до ст. 111 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

08 червня 2018 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що з 04.06.2011 року вона\~ перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що у них різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, використання сімейного бюджету. Внаслідок чого часто виникають суперечки, ведення спільного господарства та сімейні відносини фактично припинені.\~\~ Спір про майно відсутній. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], 05.11.2011. Отже, вважає що сімя розпалася, примирення між сторонами неможливе, тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач надав заяву, позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у її відсутність, проти винесення рішення при заочному розгляді не заперечує. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про\~ причини неявки не повідомив, відзив не подав. На підставі вищевикладеного та відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжів і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Отже, судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про шлюб, 04.06.2011 року\~ сторони дійсно зареєстрували шлюб (а.с. 3). На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

08 червня 2018 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. На підтвердження позовних вимог зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 19 вересня 2010 року. Від даного шлюбу у подружжя є двоє неповнолітніх дітей: син - [PERSON], [INFO] року та дочка - [PERSON], [INFO]. [PERSON] в позовній заяві зазначила, що спільне життя між нею та [PERSON] не склалося у зв'язку з подружньою зрадою чоловіка. Спору майнового характеру між сторонами немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинено остаточно. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згоден. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2010 року. Шлюб зареєстровано Великосорочинською сільською радою Миргородського району, актовий запис - № 15 (а.с.3). Від даного шлюбу у подружжя є двоє неповнолітніх дітей: син - [PERSON], [INFO] року (копія свідоцтва про народження а.с.4) та дочка - [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження а.с.5). Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки, це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони наполягали на розірванні шлюбу позов підлягає до задоволення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки, позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

08 червня 2018 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка, звернувшись до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилається на те, що 14 лютого 2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, який реєстрували в відділі реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції, актовий запис №10. Від подружнього життя спільних дітей не має. Позивачка зазначає, що з відповідачем подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного домашнього господарства, зрада відповідача в подружній вірності. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припиненні в 2016 році, а тому позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить розірвати укладений шлюб з відповідачем. Представник позивачки по довіреності [PERSON] в підготовче засідання не зявився, однак подав заяву в якій позов підтримав, просив проводити розгляд справи у його та відсутності позивачки , винести рішення в підготовчому засіданні, оскільки відповідач визнає позов та судовий збір з нього не стягувати. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, однак подав до суду нотаріально засвідчену заяву ,в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, позов визнав і згідний на розірвання шлюбу. Враховуючи те, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

08 червня 2018 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON]про зміну способу стягнення аліментів, посилаючись на те, що 01 червня 2014 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб в Дунаєвецькому відділі РАЦС. Відповідно до рішення суду від 18 червня 2015 року, з [PERSON], 1983 року народження, уродженця [ADDRESS] на користь позивачки стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 400 (чотириста )грн. щомісячно, починаючи з 21 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Також відповідно до рішення Дунаєвецького райсуду від 25 травня 2012 року, з відповідача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Позивачка зазначає, що не працює, доглядає за дитиною, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини, а тому джерел доходу, крім державної допомоги по догляду за дитиною , не має. Тому позивачка звернулася до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частки з усіх видів його доходу (заробітку) , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати набрання законної сили рішення суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, просила задовольнити позов у підготовчому засіданні, оскільки відповідач позов визнає. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій позов визнає , просив проводити підготовче засідання у його відсутності, згідний платити аліменти в більшому розмірі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Враховуючи те, що відповідачем було визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

08 червня 2018 року позивачка звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від квітня 2005 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 7). 18 червня 2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська справу було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 8). 30 листопада 2018 6року суд своєю ухвалою закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 30). Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлений позов, пояснивши, що сторони перебувають у шлюбі від 09.04.2005 року. Сторони від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON]. Від травня 2018 року сторони не мешкають разом, не ведуть спільного господарства. Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). 17 січня 2018 року суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 09.04.2005 року. Шлюб зареєстровано Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис 207) (а.с. 3-звор.). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачкою (а.с. 3). Від серпня 2018 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Позивачка зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно, і її збереження неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація судових витрат у сумі 704,80 грн. (а.с. 1а).

Outcome: approved