Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

09 листопада 2004 року рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області встановлено батьківство [PERSON], [INFO] у відношенні [PERSON], яка народилася [INFO] у [PERSON]. Цим же рішенням суду присуджено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки в розмірі ? частини всіх видів доходу до досягнення дочкою повноліття, починаючи з 23 квітня 2003 року. Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області по справі № 2-209/2005 року було змінено порядок стягнення аліментів з [PERSON] та присуджено стягувати з відповідача на користь [PERSON] на утримання їх дочки [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням чинності до досягнення донькою повноліття. Виконавчий лист за цим рішенням видано 24 травня 2006 року із відміткою про набрання чинності рішенням суду - 17 березня 2006 року. 20 січня 2009 року начальником Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції затверджений розрахунок заборгованості за обома виконавчими листами, по яким загальний розмір заборгованості [PERSON] по аліментам станом на 31.12.2008 року встановлено у сумі 7644, 85 грн. Виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1/04, виданим Фрунзівським районним судом Одеської області 25 червня 2005 року закрито, з подальшим нарахуванням аліментів за виконавчим листом № 2-209/2005 року. 23 листопада 2011 року [PERSON] пред'явила позов до [PERSON], Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про оскарження дій державного виконавця та визнання недійсними рішень, визначення розміру заборгованості та стягнення заборгованості, неустойки (пені) по аліментам з урахуванням індексації. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що відповідач [PERSON] повинен був сплачувати аліменти на дитину в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) з 23 квітня 2003 року по 17 березня 2006 року, тобто з часу звернення до суду [PERSON] із позовною заявою про стягнення аліментів по дату набрання законної сили рішенням суду про зміну порядку стягнення цих аліментів. Дані зобов'язання [PERSON] не виконував, у зв'язку з чим він зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі 1 % від суми аліментів на всю суму несплачених аліментів за 2861 день заборгованості - з 01.01.2004 року по 31.10.2011 року, тобто з дати набрання чинності Сімейним кодексом України. Позивач просив також сягнути з відповідача інфляційне збільшення на суму аліментів, яка присуджена до стягнення з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісячно за рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області по справі № 2-209/2005 року, з 17 березня 2006 року - дати набрання цим рішенням законної сили по 31.10.2011 року в сумі 6351 грн., посилаючись на те, що державним виконавцем при нарахуванні аліментів у твердій грошовій сумі індекс інфляції не враховувався. Під час попереднього судового засідання відповідач Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції надав письмові заперечення від 31.01.2012 року, в яких зауважив на пропуск стягувачем строку оскарження розрахунку заборгованості від 20.01.2009 року та просив відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним вимог у зв'язку із їх безпідставністю (а.с. 63-66). Сторони в свою чергу неодноразово намагалися вирішити питання мирним шляхом та укласти мирову угоду, однак, незважаючи на наданий судом необхідний для цього строк, сторони узгодження в спірних питаннях не досягли. Після неодноразового уточнення позовних вимог та залишення частини вимог без розгляду, до судового розгляду по суті були призначені вимоги, якими позивач просив визнати недійсним розрахунок розміру заборгованості по аліментам, визначений державним виконавцем станом на 31.12.2008 р. по виконавчому листу № 2-1/04 про стягнення аліментів в розмірі ? частини від заробітку (доходу) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки; визначити розмір заборгованості по аліментам за період з 23.04.2003 р. по 17.03.2006 р. по виконавчому листу № 2-1/2004 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі ? частини з усіх видів заробітку та стягнути з [PERSON] заборгованість по аліментам, присудженим в розмірі ? частини з усіх видів заробітної плати (доходу) по виконавчому листу № 2-1/04 за період з 23.04.2003 р. до постановлення рішення по справі в розмірі, визначеному у відповідності до ст. 195 СК України. З матеріалів виконавчого провадження № 798/3204542 встановлено, що за заявою [PERSON] від 07.07.2005 року держаним виконавцем першого відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м. Одесі [PERSON] була винесена постанова від 20.07.2005 року про відкриття виконавчого провадження № В-7/798 по виконанню вик. листу № 2-1/2004 від 25 червня 2005 року, який видав Фрунзівський р/суд Одеської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку на утримання. Оскаржуваний у цій цивільній справі розрахунок заборгованості був затверджений в березні 2009 року та згідно із супровідним листом від 20.01.2009 року спрямований на адресу сторін виконавчого провадження. В матеріалах виконавчого провадження відсутні підтвердження факту відправки та дати одержання боржником та стягувачем розрахунку заборгованості. Як роз'яснено в письмових запереченнях Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, підтвердити відправку копії розрахунку заборгованості на цей час неможливо, оскільки згідно номенклатури справ, затвердженої на 2009 рік начальником Одеського міського управління юстиції, реєстри на відправлення рекомендованої кореспонденції мають зберігатися 1 рік, а записи про фактичне нарочне отримання розрахунку стягувачем також відсутні. Причини, за якими не збережені рекомендовані зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення представник відповідача не пояснив, акти знищення номенклатурних даних не надав. 14 квітня 2009 року старшим державним виконавцем Телещак Н.М. винесена Постанова № В-7/62 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання вик. листу Фрунзівського районного суду Одеської області № 2- 1 та повернення виконавчого документу до Фрунзівського районного суду Одеської області. Статтею 38 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Звернувшись в листопаді 2011 року з позовом до суду представник [PERSON] [PERSON] заявив вимоги про визнання недійсним розрахунку розміру заборгованості по аліментам з 34.04.3003 р. по 17.03.2006 р., визначений державним виконавцем станом на 31.12.2008 р. по виконавчому листу № 2-1/04, визначення розміру заборгованості по аліментам за період з 23.04.2003 р. по 17.03.2006 р. по виконавчому листу № 2-1/2004 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі ? частини з усіх видів заробітку та просить стягнути з [PERSON] заборгованість по аліментам, присудженим в розмірі ? частини з усіх видів заробітної плати (доходу) по виконавчому листу № 2-1/04 за період з 23.04.2003 р. до постановлення рішення по справі в розмірі, визначеному у відповідності до ст. 195 СК України. Згідно із ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Отже, враховуючи наявність спору між сторонами щодо розміру заборгованості по аліментам, обчисленим державним виконавцем за виконавчим листом № 2-1/04, виданим Фрунзівським районним судом Одеської області 25 червня 2005 року, обчислення розміру заборгованості повинно бути проведено судом. Позивач посилається на те, що державний виконавець визначив розмір заборгованості по цим аліментам виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості, а не із фактичного доходу платника, як того вимагає закон. Відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Виконавчий лист з примусового виконання рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 09.10.2004 р. по справі № 2-1/2004 [PERSON] одержала 25 червня 2005 року. За цим виконавчим листом по примусовому стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягали аліменти на утримання дочки [PERSON] ([INFO]) в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дочкою повноліття, починаючи з 23 квітня 2003 року. У зв'язку із зміною рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області по справі № 2-209/2005 року порядку стягнення аліментів з [PERSON] шляхом стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, стягнення аліментів у частці від заробітку/доходів [PERSON] проводилося до 17 березня 2006 року, тобто до дати набрання законної сили рішенням суду по справі № 2-209/2005. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № В-7/1333 встановлено, що 17 грудня 2008 року представник стягувача аліментів [PERSON] подав до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - Перший Київський ВДВС ОМУЮ) заяву, якою просив прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 2-209/05, виданий Фрунзівським районним судом Одеської області 24 травня 2006 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 700 грн. на утримання дитини. 24 грудня 2008 року старшим виконавцем Першого Київського ВДВС ОМУЮ Телещак Н.М. відкрите виконавче провадження та 20 січня 2009 року затверджено розрахунок заборгованості по аліментам відповідно до виконавчого листа № 2-1/04, виданого Фрунзівським районним судом Одеської області 25 червня 2005 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від всіх видів заробітку, починаючи з 23.04.2003 року. У зв'язку із відсутністю даних про доходи боржника та його заробіток на території України, розрахунок заборгованості починаючи з 23.04.2003 року по 17.03.2006 року складений на підставі даних Головного управління статистики в Одеській області про середньомісячну заробітну плату одного робітника по м. Одесі. Правила визначення розміру заборгованості по аліментах встановлені Законом України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час здійснення розрахунку, ст. 93 Кодексу про шлюб та сім'ю України - до 01.01.2004 р. та з 01.01.2004 року - ст. 195 Сімейного кодексу України. Зокрема, відповідно до частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Ці положення узгоджуються і з нормами вказаних кодексів. Отже, суд погоджується з позивачем, що при нарахуванні аліментів в період з 23.04.2003 р. по 17.03.2006 р. в розмірі ? частки від усіх видів заробітку/доходу платника, державний виконавець Першого Київського ВДВС ОМУЮ безпідставно застосовував показник середньомісячної заробітної плати одного робітника по м. Одесі навіть при нарахуванні аліментів у періоди, коли платник аліментів працював та одержував заробітну плату. Представник Першого Київського ВДВС ОМУЮ пояснив, що довідки про заробіток [PERSON] не взяті державним виконавцем до уваги при здійснені розрахунку заборгованості у зв'язку із тим, що вони були оформлені без додержання встановлених правил та не містили необхідних реквізитів. В матеріалах виконавчого провадження наявні довідки про періоди роботи та розмір заробітної плати [PERSON] за вих. № 295 та № 296 від 31.05.2005 р., видані Одеською морською агенцією Інтерброкер за підписом начальника крюінгового відділу, скріпленого печаткою. Державний виконавець визнав їх оформленими неналежним чином, але інформацію про періоди зайнятості та розмір заробітною плати боржника у період розрахунку заборгованості не перевірив та визначив заборгованість виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Згідно із положеннями статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 07.10.2008 року, чинній на час проведення розрахунку заборгованості, державний виконавець був зобов'язаний вживати заходів щодо своєчасного і повного примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, для чого йому надане право при здійсненні виконавчого провадження одержувати необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки, іншу інформацію; звертатися до органу, який видав виконавчий документ, за роз'ясненням рішення, порушувати клопотання про встановлення чи зміни порядку і способу виконання, відстрочку та розстрочку виконання рішення; викликати громадян та посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а у разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; вимагати від матеріально відповідальних і службових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб відомості та пояснення по фактах невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи інших порушень вимог законодавства про виконавче провадження; повідомляти з метою профілактичного впливу органи державної влади, громадські об'єднання, трудові колективи і громадськість за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; здійснювати інші повноваження, передбачені цим та іншими законами. Отже державний виконавець, скориставшись наданими йому правами та обов'язками на власний розсуд, встановив заборгованість [PERSON] по аліментам в період з 23.04.2003 р. по 17.03.2006 р. в загальному розмірі 6 628, 85 грн. Боржник [PERSON] цей розрахунок не оскаржував, та встановлену державним виконавцем аліментну заборгованість погасив, провівши відповідні сплати на користь позивача. Представник позивача, не погодившись із розміром заборгованості, розрахованим державним виконавцем в січні 2009 року, просить суд визначити розмір заборгованості по аліментам за період з 23.04.2003 р. по 17.03.2006 р. по виконавчому листу № 2-1/2004 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі ? частини з усіх видів заробітку. З метою встановлення розміру заробітку відповідача [PERSON], представник позивача просив суд забезпечити докази, шляхом витребування інформації про можливу зайнятість та можливі заробітки [PERSON] майже із всіх крюінгових компаній міста, перелік яких склав із 58 найменувань. Суд відмовив позивачу у задоволенні заяви з підстав, викладених в ухвалі від 19.12.2013 р. та витребував інформацію лише з тої агенції, щодо якої були відомості про працевлаштованість в ній відповідача - Одеської морської агенції Інтерброкер. При відмові у витребувані інформації з інших 57 агенцій, суд враховував, що представником позивача не наведено, у зв'язку із чим він вважає довідки за вих. № 295 та № 296 від 31.05.2005 р., які видані Одеською морською агенцією Інтерброкер такими, що не можуть бути прийняті, як докази про періоди роботи та розмір заробітної плати [PERSON], в той час як факт працевлаштованості [PERSON] у спірний період та рівень його заробітку встановлені на підставі цих же довідок рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 05.10.2005 р., ухваленому по цивільній справі № 2-109/2005 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини. Це рішення набрало законної сили, а за положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Листом № 011 від 04.02.2014 р., направленим на адресу суду Одеською морською агенцією Інтерброкер на виконання ухвали суду від 19.12.2013 р. повідомлено, що [PERSON] працював на судах іноземних судновласників при посередництві ТОВ «ОМА Інтерброкер» у 2008 році. Відомості про доход та інше в агенції відсутні. Отже, суд бере до уваги ті докази, які наявні в матеріалах справи та ніким не спростовані, і які були досліджені і бралися до уваги Фрунзівським районним судом Одеської області при розгляді цивільної справи № 2-109/2005, що також підтверджує вагомість цих доказів - довідок за вих. № 295 та № 296 від 31.05.2005 р., які видані Одеською морською агенцією Інтерброкер. Зазначеними довідками підтверджено, що в період з 09.12. 2002 р. по 05.04.2005 р. [PERSON] працював на посаді старшого помічника капітану на судах іноземних судновласників. Відповідач перебував у рейсі з 09.12.2002 р. по 17.04.2003 р., з 30.07.2003 р. по 28.11.2003 р., з 30.04.2004 р. по 08.09.2004 р., з 12.11.2004 р. по 05.04.2005 р. Щомісячна заробітна плата за останній період складала: ставка - 1096 доларів США, відпускні - 272 доларів США, додаткові роботи - 432 доларів США. При розрахунку заборгованості за спірний період судом встановлено, що загальний розмір грошових коштів, якій підлягав оплаті [PERSON] з 23.04.2003 р. по 17.03.2006 р. по виконавчому листу № 2-1/2004 про стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів в розмірі ? частини з усіх видів заробітку дорівнював 28164,96 грн. та складався з ?: розміру ставки в період з 30.07.2003 по 08.09.2004 р. - 1096 доларів США за 13 місяців 8 днів (по курсу НБУ на цей період - 5,31 грн. за 1 долар США) - 19289,69 грн.: 5819,76 грн. * 13 міс. = 75656,88 грн.+8 днів=75656,88 грн.+1501,87 грн=77158,75 грн.; розміру ставки в період з 12.11.2004 по 05.04.2005 р. - 1096 доларів США (по курсу НБУ на цей період - 5,27 грн. за 1 долар США) - 5819,76*4 міс.=23279,04 грн.+24 дні (4505,62 грн.) = 27784,66 - ? 6946,16 грн.; відпускних в період з 23.04.2003 р. по 30.07.2003 р. - 272 долари США (по курсу НБУ на цей період - 5,33 грн. за 1 долар США) в гривні - 1449,76 *3 міс.= 4349, 28 грн.+ 7 днів (327,37 грн.) = 4676,65 грн. - ? = 1169,16 грн.; відпускних в період з 08.09.2004 р. по 12.11.2004 р. - 272 долари США (по курсу НБУ на цей період - 5,30 грн. за 1 долар США) в гривні - 1449,76 *2 міс.= 2899, 52 грн.+ 4 дні (140,30 грн.) = 3039,82 грн. - ? = 759,95 грн. В розрахунок не включена оплата за додаткові роботи, оскільки суд не має інформації про періодичність проведення цих робіт у розрахунковий період. Враховуючи добровільно сплачену боржником суму заборгованості по аліментам в розмірі 6 628, 85 грн., залишок недоплаченої суми складає 21536,11 грн. Враховуючи, що розгляд справи проводився без участі відповідача/представника відповідача, на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України, за згодою позивача, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши справу в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи, про що вказано в Узагальненнях судової практики у справах цивільної юрисдикції щодо практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах, станом на 05 липня 2012 року. Верховний Суд України також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За правилами ст. 88 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: approved