Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

07 серпня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], та призначити її піклувальником [PERSON], [INFO]. Позов обґрунтований тим, що рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 30.07.2014 року [PERSON] за позовом [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно дочки [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 18.08.2016 року [PERSON] поновлено в батьківських правах. Але після поновлення в правах, відповідач дочку не забрала, дитина продовжувала мешкати разом з позивачем. Наприкінці грудня 2016 року дитина поїхала до матері і проживала разом з нею до 24.03.2017 року, після чого втекла, і з 15 квітня 2017 року 20.04.2017 року [PERSON] надала до органу опіки заяву, в якій зазначила про передання дитини позивачу, і не заперечує, щоб дитина тимчасово мешкала разом з позивачем. З 15 квітня 2017 року відповідач життям і розвитком дитини не цікавиться, жодної матеріальної допомоги не надає, має заборгованість зі сплати аліментів, з дитиною не спілкується. У зв'язку з цим, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з викладених у ньому підстав, пояснив, що з квітня 2017 року дитина проживає разом з бабусею [PERSON], оскільки на побутовому ґрунті між дитиною і [PERSON] виник конфлікт, відповідач з того часу дитину не виховує і не утримує. В судовому засіданні відповідач та її представник позов не визнали, пояснили, що [PERSON] бажає спілкуватись з дитиною і проживати з нею. З січня 2017 року по 24 березня 2017 року дочка проживала разом з [PERSON] і її чоловіком [PERSON] в [ADDRESS]. За час проживання вона дбала про дочку, у неї було нормальне харчування, дочка відвідувала школу, танцювальну секцію, загалом у них були хороші стосунки. Одного разу дочка попросила купити їй нові кросівки, на що [PERSON] попросила її трохи почекати, але [PERSON] має складний характер, і у зв'язку з цим дочка відмовилась ходити до школи і два дні не відвідувала школу. Потім у них виник конфлікт через те, що дочка допізна гуляла. Дочка [PERSON] з цього приводу телефонувала бабусі [PERSON], яка підтримувала її і все дозволяла. Через це почались конфлікти між [PERSON] і [PERSON] Позивач [PERSON] кілька разів дзвонила в поліцію, і повідомляла, що дитину [PERSON] побили, але вказані повідомлення жодного разу не підтвердились. В березні 2017 року між [PERSON] і дочкою [PERSON] виник конфлікт, та з 15 квітня 2017 року дочку за її бажанням забрала бабуся [PERSON], і вони проживали разом на території Приазовського району. Після цього, відповідач намагалась поспілкуватись з дочкою та бабусею, але вони на телефонні дзвінки не відповідають і спілкуватись відмовляються. В середині липня 2017 року вона приїжджала до дочки, але та відмовилась спілкуватись з нею. З вересня 2017 року дочка проживає разом з бабусею [PERSON] в смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області. Відповідач визнала, що матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала, але і [PERSON], і дочка [PERSON] взагалі відмовляються з нею спілкуватись з будь-яких питань. Вважає, що вона не заслуговує на позбавлення її батьківських прав, оскільки вона бажає спілкуватись з дитиною і виховувати її, але сама дитина не бажає проживати з нею. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Приазовської районної державної адміністрації проти позову заперечила, пояснила, що 15 квітня 2017 року до їх служби на гарячу лінію зателефонувала [PERSON] і повідомила, що дитину побили. Тоді вона з іншими представника органу опіки виїжджала до місця проживання [PERSON] і [PERSON]. В будинку була нормальна обстановка, було прибрано, були запаси їжі. Дитина була нормально вдягнена. [PERSON] повідомила їм, що до кінця навчального року вона залишиться з мамою, а потім переїде до бабусі [PERSON] На засіданні комісії органу опіки та піклування було прийнято рішення про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Представник органу опіки та піклування Новомосковської районної державної адміністрації в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] є бабусею неповнолітньої [PERSON], [INFO], і матір'ю відповідачки [PERSON] Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 30 липня 2014 року відповідач [PERSON] за позовом [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], та з неї стягнуті аліменти. Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 14 000 грн., що підтве рджується розрахунком (а.с. 19), а також вироком суду від 16.08.2017 року визнана винною за ст. 164 КК України. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2016 року [PERSON] за її позовом до [PERSON] та Приазовської районної державної адміністрації поновлена в батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 11-17). Як визнано сторонами в судовому засіданні, починаючи з січня 2017 року [PERSON] почала проживати разом з матір'ю [PERSON] в [ADDRESS]. Під час спільного проживання [PERSON] відвідувала школу, уроки танців, була забезпечена харчуванням, але між [PERSON] і дочкою часто виникали суперечки, пов'язані з вихованням [PERSON], відповідачка і дочка не могли порозумітись. В результаті цього, з 15 квітня 2017 року дитина за її власним бажанням повернулась проживати разом з бабусею [PERSON], та проживали спочатку на території Приазовського району Запорізької області для того, щоб закінчити школу, а з вересня 2017 року вони повернулись до смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, де мешкають і на даний час (а.с. 27, 28, 101). 20.04.2017 року [PERSON] склала заяву, в якій дозволила тимчасове проживання дитини разом з бабусею [PERSON] (а.с. 23). Згідно з висновком Приазовської районної державної адміністрації, складеного 15.09.2017 року, визнано за не доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 66). Згідно з листом Новомосковської районної державної адміністрації від 09.11.2017 року № 582, [PERSON] документів для призначення її піклувальником неповнолітньої [PERSON] не подавала. Згідно з висновком Приазовської районної державної адміністрації від 25.10.2017 року, [PERSON] надано дозвіл на побачення з дитиною за місцем свого проживання під час канікулярного періоду, а також право відвідувати дитину за місцем проживання в смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області за попередньою домовленістю з бабусею [PERSON] (а.с. 94). В порядку ст. 171 СК України, в судовому засіданні 09.11.2017 року у присутності представника органу опіки та піклування Дрібноход І.О., суд вислухав думку дитини [PERSON], яка розповіла, що з січня по квітень 2017 року вона проживала разом з матір'ю [PERSON], під час проживання у них часто виникали суперечки, зокрема, мати не купила їй кросівки, кишенькові гроші їй давали нечасто, а також під час одного конфлікту мати розбила її мобільний телефон. На харчування [PERSON] не скаржилась. Вона не бажає мати нічого спільного з матір'ю, не бажає з нею проживати. Одного разу після того, як вона вже проживала з бабусею, мати зустріла її і намагалась поговорити, але [PERSON] не схотіла з нею розмовляти. Між бабусею і матір'ю також склались погані стосунки. Після конфлікту мати їй не телефонувала. В судовому засіданні 23.10.2017 року були допитані свідки [PERSON] і [PERSON], які пояснили, що за час проживання [PERSON] з матір'ю [PERSON] та дбала про неї, але між [PERSON] і [PERSON] склались неприязні стосунки з приводу виховання дитини, що мало вплив на поведінку [PERSON]. Згідно ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 2 ст. 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Як роз'яснено в пункті 15 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. На переконання суду, під час розгляду справи було підтверджено, що [PERSON] бажає спілкуватись з дочкою [PERSON] і виховувати її, зокрема, вона звернулась до суду і була поновлена в батьківських правах, дочка проживала разом з нею з січня по 15 квітня 2017 року, після останнього конфлікту вона намагалась поспілкуватись з дочкою, а також звернулась до органу опіки та піклування і їй було визначено порядок побачень з дитиною. Суд також приймає до уваги, що через часті конфліктні ситуації сама дитина не бажає спілкуватись з матір'ю, а також між позивачем [PERSON] і [PERSON] існують неприязні відносини, пов'язані з різними поглядами на виховання дитини. При цьому, нездатність [PERSON] знайти порозуміння з дочкою, та негативне ставлення дочки до матері не може бути підставою для позбавлення матері батьківських прав, з урахуванням її бажання спілкуватись з дитиною. Суд наголошує, що під час розгляду справи позивачем не було доведено достатніх підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON], а також те, що такий захід є необхідним і в першу чергу буде відповідати інтересам дитини, ще й з огляду на те, що дитина вже досягла того віку, коли має право самостійно обирати місце проживання і за власним бажанням безперешкодно проживає разом з [PERSON] Беручи до уваги особистість [PERSON], її поведінку і ставлення до дитини, та враховуючи складну ситуацію у взаємовідносинах між відповідачем і дитиною, суд не знаходить підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. При цьому, суд погоджується з висновком органу опіки і піклування. На переконання суду, лише несплата аліментів не може бути достатньою обставиною, яка свідчить про ухилення матері від виконання своїх батьківських обов'язків. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed