Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

09.03.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат на дитину. В позові зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 12.07.2013 року. Від шлюбних відносин мають дитину [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок відсутності взаємопорозуміння та взаємоповаги один до одного, шлюбні відносини припинені. Сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач просить суд винести рішення, яким шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі по 1167,00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина у розмірі 6129,36 грн.; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у розмірі 551,20 грн. В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Позивачка до суду не зявилася, залишивши заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та з проханням справу розглянути у її відсутність, позов задовольнити (а.с.72). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не вказав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На підставі ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач викликався поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання. Поштове повідомлення наявне в матеріалах справи (а.с.29, 66), також викликався судовою повісткою, розписка мається в матеріалах справи (а.с.71), а тому відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 12 липня 2013 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД №184043, виданим 12.07.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №132 (а.с.8). Від шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №364545, виданим 30.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №671 (а.с.9). Майнові суперечки між сторонами відсутні. Спору про місце проживання дитини немає. Відповідно до довідки №628 від 15.03.2016 року, виданої Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області, дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні (а.с.32), що також підтверджується актом обстеження житлового будинку від 15.03.2016 року (а.с.33). Батько дитини проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги один до одного, різних характерів та різних поглядів на життя, шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо, на збереження сімї позивач не погоджується. В порядку ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, між ними відсутні суперечки відносно проживання малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально і підлягає розірванню. Крім того, відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. \~\~ Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в \~\~частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В порядку ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Позивачка надала до позову виписку з медичної карти амбулаторного хворого сина [PERSON], 24.10.2013р.н. (а.с.10-16, 39-50), з якої вбачається, що дитина у звязку з отриманням опіків тіла перебувала на лікуванні в опіковому відділенні Одеського обласного медичного центру з 01 травня 2015 року по 02 червня 2015 року та проходила курс лікування з призначенням медичних препаратів та певних процедур, на що позивачкою витрачено грошові кошти у розмірі 6129,36 грн. - копії чеків наявні в матеріалах справи (а.с.17-22, 35, 51-58). Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Заперечень на позов відповідач не надав. Таким чином, суд, зважаючи на положення ст.ст.84,141,180-182,184,185 СК України, зокрема про солідарний обов'язок батьків на утримання неповнолітніх дітей та той факт, що відповідач зобовязаний утримувати неповнолітню дитину, вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі по 1167,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також з відповідача слід стягнути додаткові витрати на дитину у розмірі 6129,36 грн. Згідно ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Що стосується вимог позивачки про повернення їй понесених нею витрат по оплаті судового збору при подачі до суду позову про розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне в цій частині позову відмовити, у звязку з тим, що при розгляді даних категорій справ повернення судових витрат діючим законодавством не передбачено. Відповідно \~\~до ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь Державного бюджету України \~в сумі 551,20 \~грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved