Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

09.10.2020 року до суду звернувся позивач [PERSON] з позовом про виключення відомостей про особу, як про батька із актового запису про народження дитини до відповідача [PERSON] 21.10.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної - особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовче судове засідання на 02.12.2020 року. 02.12.2020 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений за клопотанням позивача. Справа призначена до розгляду на 01.02.2021 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У підготовчому судовому засіданні 01.02.2021 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно поданої позовної заяви позивач просить виключити відомості про його батьківство із актового запису № 5 від 09 січня 2020 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] , зробленого Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 23.07.2005 він уклав шлюб з відповідачкою. Їх шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції, актовий запис № 71. Від цього шлюбу в них народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження дітей він записаний їх батьком. У зв`язку з тим, що сімейне життя між ними не склалось шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2018 року. З цього часу вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. В червні 2019 року він звертався з позовом до [PERSON] ,. про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. 03.02.2020 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення (справа № 173/1533/19, провадження № 2/173/45/2020) за яким визначено місце проживання дітей разом з ним. Однак у розірванні шлюбу відмовлено, в зв`язку з тим, що [PERSON] , [INFO] народила дитину,батьком якої був записаний він і дитині не виповнився один рік. Також даним рішенням встановлено, що шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання між ним та відповідачкою припинене з серпня 2018 року. Проте, [INFO] відповідачка народила дитину [PERSON] . Згідно актового запису про народження № 5 від 09.01.2020 року батьком дитини [PERSON] , [INFO] ,записаний він, [PERSON] . Проте він не є біологічним батьком цієї дитини, так як з відповідачем, [PERSON] , він не проживає з серпня 2018 року, тому не може бути батьком цієї дитини, що й стало підставою звернення до суду. В підготовчому судовому засіданні позивач і представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі за підставами викладеними в позовній заяві, підтвердивши, що в позовній заяві правильно викладені всі обставини справи і наведенні доводи на їх обґрунтування. Відповідач [PERSON] , в підготовчому судовому засіданні подала заяву про визнання позовних вимог і підтвердила, що в позовній заяві позивач правильно виклав всі обставини справи. Позивач не батьком дитини [PERSON] [INFO] і вона просить задовольнити позовні вимоги. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. \~ \~ \~ Судом\~встановлено такі\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2005 року. Шлюб між сторонами був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції, актовий запис № 71, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. В період шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. В свідоцтві про народження дітей позивач записаний їх батьком і позивачем його батьківство відносно цих дітей не заперечується. Також судом встановлено, що у відповідачки народилась ще одна дитина - [PERSON] , [INFO] . Батьком даної дитини також записаний позивач, оскільки на час народження даної дитини шлюб між сторонами не був розірваний. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України - Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.. І позивач і відповідач посилаються на те, що позивач [PERSON] , не є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України - \~Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України \~засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до п. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як про батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до п. 6 ст. 136 СК України - До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідачем визнаються позовні вимоги в повному обсязі, так як в судовому засідання відповідач подала письмову заяву про визнання позовних вимог і підтвердила що дитина - [PERSON] , [INFO] , не є сином позивача. У суду відсутній обґрунтований сумнів щодо достовірності визнання відповідачем цих обставин і добровільності їх визнання. Крім того, Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення (справа № 173/1533/19, провадження № 2/173/45/2020) за яким визначено місце проживання дітей разом з [PERSON] .. Однак у розірванні шлюбу відмовлено, в зв`язку з тим, що [PERSON] , [INFO] народила дитину, батьком якої був записаний позивач і дитині не виповнився один рік. Також даним рішенням встановлено, що шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання між сторонами припинені з серпня 2018 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України - Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, за можливе задовольнити позовні вимоги та виключити із актового запису № 5 від 09 січня 2020 року про народження [PERSON] , [INFO] , народження якого зареєстроване Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) , відомості про позивача, [PERSON] , як про батька дитини. Враховуючи, що відповідач [PERSON] , в підготовчому судовому засіданні, тобто до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги визнала, позивачу у відповідності до ст. 142 ЦПК України, суд вважає за потрібне повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ «ОЩАД БАНК» № 10 від 06 жовтня 2020 року в сумі 420 (чотириста двадцять ) гривні 40 коп. В іншій частині відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 420 грн. 40 коп., суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, так як ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved