Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

09 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 25 липня 2015 року вона, [PERSON] , зареєструвала шлюб з [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 959. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є те, що між нею і [PERSON] склалися неприязні стосунки, які пов`язані з відсутністю взаємоповаги, взаєморозуміння, взаємної любові, а також різні погляди у неї та відповідача на сумісне життя. В зв`язку з цим виникають сварки та різні сімейні непорозуміння, що і призвело до припинення шлюбних відносин. З [PERSON] на даний час вони проживають окремо. Таким чином, їхня сім`я розпалась повністю і перспектив на примирення не має. Шлюб носить формальний характер і зберігати його надалі недоцільно. Просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 25 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 959 (а.с. 1). Ухвалою судді від 05листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 15-16). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву, отримана судом 04.12.2020 за вх. № 47611, в якій просила справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище - [PERSON] та судові витрати залишити за нею (а.с. 17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, отримана судом 04.12.2020 року за вх. № 47612, в якій просив справу за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу розглядати за його відсутності. Позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с. 19). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 25 липня 2015 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що 25 липня 2015 року складено відповідний актовий запис № 959, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON] , що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 25 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 18). З матеріалів справи убачається, що подружжя від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що в матеріалах справи свідчить копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с. 3). Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам позивача. Спільне господарство не ведеться. Подружжя проживає окремо один від одного. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З наявної в матеріалах справи заяви відповідача [PERSON] вбачається, що останній визнає позов позивача в повному обсязі та на примирення не погоджується. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюб існує формально, подружжя не пов`язано спільним побутом, проживають окремо один від одного, наполягали на розірванні шлюбу та відповідачем визнано позов позивача, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Звертаючись до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, позивач просила суд залишити судові витрати за нею. Тому, суд вважає за можливим віднести понесені судові витрати у сумі 840,80 гривень, які документально підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією (а.с. 6) за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved