Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

07 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів з матері на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він уклав шлюб із відповідачем. У шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25.02.2020 року шлюб між ними розірвано. При розірванні шлюбу питання щодо визначення місця проживання дітей не ставилося. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з ним за адресою: [ADDRESS] . На сьогоднішній день діти зареєстровані за вказаною адресою. Певний час мати дітей з дітьми разом не проживала, про що 22.04.2020 року головою квартального комітету складно акт. Судовим наказом Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 31.01.2020 року по справі №180/51/20 з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу до суду - 13 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. На той час [PERSON] проживав з ним, знаходився на його утриманні, тому він звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення, судовий наказ було скасовано. Із спливом часу колишня дружина з`явилася у житті дітей, молодший син [PERSON] налагодив стосунки з матір`ю та переїхав жити до неї. Відповідачка вдруге звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на неповнолітнього [PERSON] . Судовим наказом Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10.06.2020 року стягнуто з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу до суду - 21 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Оскільки дитина не визначилася із постійним місцем проживання - з матір`ю чи з батьком, а вони не могли дійти згоди, він звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення. У задоволенні заявлених вимог йому було відмовлено. Відповідачка, мати двох дітей [PERSON] та [PERSON] забулась про існування старшого сина [PERSON] . Як до розірвання шлюбу, так і після, [PERSON] проживає разом з ним, мати самоусунулася від виховання та утримання сина, не турбується його розвитком, навчанням, здоров`ям, матеріальним та духовним забезпеченням. Аліменти він сплачує на утримання молодшого сина [PERSON] , він сам утримує [PERSON] . [PERSON] зарахований до Марганецького коледжу Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» на 1 курс денної форми навчання, що потребує додаткового фінансування. Враховуючи, що [PERSON] проживає з ним, вважає за доцільне звернутися із позовною заявою про стягнення аліментів із відповідачки на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня усунення матері від утримання сина [PERSON] - [INFO] . Саме з цієї дати Марганецьким міським судом Дніпропетровської області встановлено, що мати не проживає разом з дитиною, винесено судовий наказ про стягнення аліментів, який було скасовано у зв`язку із підтвердженням того факту, що відповідачка з дітьми не проживає. На момент подачі позову до суду ним було подано заяву до комісії з питань захисту прав дитини ВК Марганецької міської ради щодо визначення місця проживання [PERSON] разом з ним від 04.09.2020 року. Рішенням комісії заяву задоволено та визначено місце проживання [PERSON] з ним. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення 13 січня 2020 року. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 29 вересня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 06 жовтня 2020 року відповідач [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, у якому просила позовну заяву задовольнити частково, стягнути з неї на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 розміру її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту подання позову - 07.09.2020 року. Свій відзив обгрунтувала тим, що позов подано до суду позивачем 07.09.2020 року, в якому позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення 13 січня 2020 року. Згідно ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Законодавством передбачено, що на одну дитину, якщо двоє та більше дітей, передбачено 1/6 розмірів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Сам позивач не заперечує, що у неї на утриманні знаходиться неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , сам позивач посилається в позові на рішення виконкому, яке він надасть суду, де встановлено місце проживання старшого сина [PERSON] з позивачем, а [PERSON] з нею. крім того, позивач у позові зазначає, що молодший син [PERSON] , налагодив стосунки з матір`ю та переїхав жити до неї. Їхня сумісна малолітня дитина проживає разом з нею та знаходиться на її забезпеченні. Вважає, що стягнення аліментів в розмірі 1/6 від її доходу є розумним та не суперечить нормам матеріального права, буде справедливим балансом щодо захисту обох неповнолітніх дітей. Відносно стягнення аліментів не з моменту подання позову, тобто не з 07.09.2020 року, а з 13.01.2020 року, то вона заперечує, оскільки аліменти на дитину присуджуються з моменту подачі позову, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням від сплати. 12 жовтня 2020 року позивач [PERSON] надав суду відповідь на відзив, у якій просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення 13 січня 2020 року. Відповідь на відзив обгрунтовує тим, що відзив на позов підтверджує той факт, що їхній син [PERSON] проживає з ним, відповідачка не заперечує той факт, що після розірвання шлюбу діти проживали з ним, і лише з часом переїхав проживати до своєї матері. Хибним є твердження позивачки щодо того, що [PERSON] знаходиться на її забезпеченні. Довідкою про доходи підтверджено факт сплати ним аліментів на утримання [PERSON] , в липні 2020 року - 4752,40 гривень, в серпні 2020 року - 3000 гривень, у вересні 2020 року - 8964,65 гривень, у жовтні 2020 року - 6214,01 гривень. Відповідач у відзиві стверджує, що він обманює суд стосовно факту матеріального утримання відповідачкою сина [PERSON] . Жодних доказів прийняття участі у житті як матеріально, так і морально, не надає. Щодо заперечень відповідачки стосовно розміру аліментів зазначає, що як цитує відповідачка, згідно ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При цьому вона стверджує, що на одну дитину даною статтею передбачено аліменти у розмірі 1/6 частини від доходу, відповідачка на власний розсуд змінює розмір аліментів. На молодшого сина [PERSON] він сплачує аліменти у розмірі ј від доходу, зменшення розміру аліментів з ј на 1/6 частину доходу із відповідачки на утримання [PERSON] призведе до нерівноправності щодо утримання дітей. 22 вересня 2020 року виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області виніс рішення №497, яким визначив місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з ним. Щодо дати початку стягнення аліментів, вважає доцільним з того моменту, коли відповідачка самоусунулася від матеріального забезпечення дітей. У справі 180/745/20 від 10.06.2020 року даний факт доведено та ніким не оскаржувався. 21 жовтня 2020 року позивач [PERSON] надав суду заяву про уточнення позовних вимог, де просив стягнути з [PERSON] на його користь аліменти 1/3 частину на утримання двох дітей з 01 січня 2020 року по 30 квітня 2020 року - [PERSON] , 2011 року народження та [PERSON] , 2005 року народження; стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на одну дитину ј, але не менше 50% від мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] , 2005 року народження, з 01 травня 2020 року. Заяву обгрунтував тим, що згідно акту від 22 квітня 2020 року фактичного проживання осіб, його дітей [PERSON] та [PERSON] у нього за його адресою та що вони з січня 2020 року по травень 2020 року проживали разом з ним, знаходилися на його утриманні. Мати у їх вихованні та утриманні не приймала участі, проживала за межами України. Факт проживання з ним [PERSON] з січня 2020 року по травень 2020 року підтверджує відповідачка у відзиві та підтверджується тим, що відповідачка подала на нього про стягнення аліментів на сина [PERSON] , який проживає з нею з червня 2020 року по даний час. У позові про стягнення аліментів з нього відповідачка зазначає, що вона була відсутня в Україні та заявила про стягнення аліментів з часу, коли [PERSON] почав з нею проживати. З травня 2020 року по даний час [PERSON] проживає з матір`ю, [PERSON] проживає з ним. З травня 2020 року мати розлучила їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 86,180-183, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. За змістом ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Декларацією прав дитини від 1959 року закріплено принцип №4, зі змісту якого дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 04 травня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, сторони по справі являються батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 29 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, сторони по справі являються батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно копії домової книги з прописки громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS] , у будинку значаться зареєстрованими [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно довідки голови квартального комітету від 22 серпня 2020 року, у будинку [ADDRESS] проживає та прописаний [PERSON] , склад сім`ї: [PERSON] , 2005 року народження. 01 вересня 2020 року служба у справах дітей Марганецької міської ради склала акт про обстеження сім`ї [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , відповідно якого [PERSON] проживає разом із дитиною [PERSON] , [INFO] , бабусею [PERSON] , дідусем [PERSON] . Згідно акту обстеження сім`ї служби у справах дітей Марганецької міської ради, від 03.09.2020 року, [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . На момент обстеження [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як видно з копії ухвали Марганецького міського суду Дніпропетровської області, у справі за заявою [PERSON] про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, 10 червня 2020 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області видано судовий наказ про стягнення аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 21 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Судовий наказ залишено в силі. Відповідно довідки про доходи [PERSON] , з червня 2020 року по вересень 2020 року позивач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] . Відповідно довідки в.о. директора Марганецького коледжу Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» Н.О. Мажорова від 26 серпня 2020 року, [PERSON] зарахований на 1 курс денної форми навчання Марганецького коледжу Національного технічного університету «Дніпровська політехніка». Рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року №497 визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Відповідач матеріальну допомогу на утримання [PERSON] , [INFO] у добровільному порядку не надає. З урахуванням наявних у справі доказів та норм чинного законодавства, яке регулює дані правовідносини, суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що з урахуванням матеріального становища позивача, який надає матеріальну допомогу сину [PERSON] - сплачує аліменти на його утримання, крім того на його утриманні знаходиться син [PERSON] , відповідач є працездатною особою, отримує заробітну плату, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2005 року народження, в розмірі 1/4 частки від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 07.09.2020 року, а не з 01 травня 2020 року. Відповідач у відзиві просила стягнути з неї аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини доходу. Суд вважає неможливим стягнення аліментів у вказаному розмірі, оскільки на її користь із позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), тому, виходячи із засад справедивості, розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , повинен бути не меншим, оскільки діти мають рівні права на утримання їх батьками. Вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] на його користь аліменти 1/3 частину на утримання двох дітей з 01 січня 2020 року по 30 квітня 2020 року - [PERSON] , 2011 року народження та [PERSON] , 2005 року народження, задоволенню не підлягають, оскільки Сімейним кодексом України, а саме статтею 191 передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Доказів ухилення відповідача від сплати аліментів за період з 01 січня 2020 року по 30 квітня 2020 року позивачем суду не надано. Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позовна заява містить дві вимоги майнового характеру, одну позовну вимогу задоволено частково, в задоволенні іншої позовної вимоги відмовлено, позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову про стягнення аліментів до суду, то з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 840,80 гривень, та з позивача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 840,80 гривень. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягувати на користь позивача на утримання дитини аліменти з дня пред`явлення позову - з 07.09.2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved