Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

07.12.2020 [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання за ним право власності на ј частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та на 1/4 частину земельної ділянки з кадастровим номером 3210500000:11:033:0038, загальним розміром 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] , що успадковані мною після смерті [INFO] його матері [PERSON] . Обґрунтовуючи позов [PERSON] зазначив, що є спадкоємцем першої черги та має право на обов`язкову долю у спадщині, яка відкрилася [INFO] після смерті його матері [PERSON] , яку він прийняв, звернувшись у шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини до Бориспільської міської державної нотаріальної контори, де дізнався, що мати на випадок своєї смерті склала заповіт, за яким усе своє майно заповіла малолітній онуці - [PERSON] , [INFO] , яка є дочкою мого брата [PERSON] . Також вказує, що 04.11.2020 року після сплину 6-й місячного строку на прийняття спадщини він звернувся до державного нотаріуса Бровченко С.О. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, що належало померлій матері [PERSON] , однак 05.11.2020 року за вих. № 1141/02-31 державний нотаріус видав йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Посилаючись на вимоги цивільного законодавства, позивач стверджує, що в порядку спадкування в нього виникло право на 1/4 частину житлового будинку з господарським спорудами, та на ј частину земельної ділянки. Зазначає, що оригінали правовстановлюючих документів відсутні та відповідно отримати їх дублікати не вбачається за можливе, а тому він вимушений звернутись з даним позовом до суду. Представником відповідача адвокатом Динник О.В. 15.03.2021 подано зустрічний позов про усунення позивача за первісним позовом [PERSON] від права на спадкування обов`язкової частки у спадщині після смерті спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що за життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно з чого б воно не складалося, заповіла своїй онучці [PERSON] , [INFO] . І після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS] та земельна ділянка, кадастровий номер 3210500000:11:033:0038, на якій розташований житловий будинок. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня [PERSON] , вважається такою, що прийняла спадщину. Вважає, що [PERSON] , який звернувся до суду з позовом про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині, повинен бути усунутий від права на спадкування. Вказує, що [PERSON] померла у віці 80 років, через свій похилий вік останній рік свого життя вона самостійно обслуговувати себе не могла, потребувала стороннього догляду, а після 05.02.2020 року взагалі не вставала з ліжка. Постійний догляд за [PERSON] , а саме: годували її, мили, перевдягали, здійснювали [PERSON] та його дружина [PERSON] , батьки малолітньої [PERSON] , які також понесли витрати на лікування [PERSON] а також всі витрати на її поховання. Вказує, шо витрати на лікування становили близько 10000,00 гривень, витрати на поховання - 5768 гривень 60 коп., і відповідач за зустрічним позовом [PERSON] участі у витратах не приймав. Посилаючись на вимоги ч. 5 ст. 1224 ЦК України, зазначає, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч. 6 положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Ухвалою від 21.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а. с. 34). Ухвалою від 25.03.2021, занесеною до протоколу підготовчого засідання, зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом (а.с.68-69). 05.04.2021 представником позивача адвокатом Сациком Р.В. подано відзив на зустрічну позовну заяву (а.с.71-74). За змістом поданого відзиву, позивач вважає зустрічні позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Твердження відповідача не відповідають дійсності, так як [PERSON] спілкувався з матір`ю, піклувався про неї та допомагав, його не було поряд з матір`ю лише декілька останніх днів життя. Ухвалою від 27.04.2021 судом витребувано від Бориспільської міської державної нотаріальної контори ЦМУ МЮ (м. Київ), копію спадкової справи, яка була відкрита щодо майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Також ухвалою від 27.04.2021, занесеною до протоколу підготовчого засідання, було задоволено заяви сторін про виклик свідків (а.с.67, 75-77, 87-88). 17.06.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду (а.с. 119-120, 122). У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] підтримали первісний позов, проти задоволення зустрічного позову заперечували з наведених у позовній заяві та відзиві підстав. Представники відповідача малолітньої [PERSON] , її батько [PERSON] та адвокат Спаський А.Ю. первісний позов не визнали, зустрічний позов підтримали повністю з підстав, наведених у зустрічній позовній заяві. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи, витребуваної судом спадкової справи, відкритої щодо майна померлого спадкодавця [PERSON] , суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] у віці 80 років померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть Серії [NUMBER] від 23.06.2020 року, виданим Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис про смерть № 396 (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, увійшло нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1778260432105), який належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 1627, виданого 15.10.1997, видавник: Державний нотаріус Бориспільської державної міської нотаріальної контори Дідок В.В., що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майн щодо об`єкта нерухомого майна від 09.11.2020 за №231669640 (а.с.11), а також земельна ділянка з кадастровим номером 3210500000:11:033:0038, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , - що підтверджується Інформацією Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку від 04.12.2020 (а.с.12). На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, посвідчений 28 січня 2020 року Кардашевською М.В., державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрований в реєстрі за №2-53, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй онуці [PERSON] , [INFO] (а.с.98). Як визнано сторонами та підтверджується матеріалами цивільної справи, а також документами спадкової справи, відкритої у Бориспільській міській державній нотаріальній конторі, позивач [PERSON] , [INFO] , є рідним сином померлої [PERSON] , її спадкоємцем за законом першої черги, а також рідним братом батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , та спадкоємця за заповітом - [PERSON] . Що підтверджується копіями свідоцтва про народження позивача [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.7, 110). На момент відкриття спадщини позивачу виповнилося 60 років. В силу вимог ст.ст.1,26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач є непрацездатним, оскільки досягнув пенсійного віку. Встановлено, що позивач 25 серпня 2020 року звернувся до Бориспільської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , вказавши, що спадкоємцем, передбаченим законом, крім нього є син померлої [PERSON] (а.с.97). В подальшому 03 листопада 2020 року позивач [PERSON] подав до Бориспільської міської державної нотаріальної контори заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.106). Згідно з постановою [PERSON] , державного нотаріуса Бориспільської міської державної нотаріальної контори, від 05.11.2020 (а.с.103) було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яке належить померлій [INFO] його матері [PERSON] . За змістом вказаної постанови зазначено, що спадкоємцями після померлої [INFO] [PERSON] є: онука [PERSON] , [INFO] , за заповітом, та син [PERSON] , [INFO] , за законом, відповідно до ст. 1241 ЦК України. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину була та обставина, що с падкоємцем [PERSON] не надано правовстановлювального документа на нерухоме майно, яке належить його померлій матері [INFO] [PERSON] , в матеріалах спадкової справи відповідні документи також відсутні (а.с.103). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. При цьому за змістом ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.1 ст.1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В силу вимог ч.4 ст.1268 Цивільного кодексу України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. За змістом ч.2 цієї статті до обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Згідно з вимогами п.4.14 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Крім того, суд враховує, що відповідно до вимог п.4.14 Глави 10 Порядку,якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до положень п.1.2 Глави 2 Порядку, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо. У разі коли державну реєстрацію права власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, відповідно до закону проведено без видачі документа, що посвідчує таке право, право власності підтверджується на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Крім того, відповідно до положень п.п. 5.5, 5.6, 5-9-5.11 Глави 10 Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України. Коло спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначається на день відкриття спадщини. Право на обов`язкову частку у спадщині виникає у спадкоємця, передбаченого частиною першою статті 1241 Цивільного кодексу України, у випадках, якщо у заповіті містяться положення про усунення його від спадкування або цьому спадкоємцеві заповідана частка спадщини, яка є меншою від належної йому обов`язкової частки. Право на обов`язкову частку у спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців, волі спадкодавця та не пов`язане зі спільним проживанням спадкодавця й осіб, які мають право на обов`язкову частку. Право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер та не може переходити в порядку спадкової трансмісії. Нотаріус має пояснити спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку у спадщині, його право на одержання належної частки спадщини. Спадкоємець може відмовитися від права на обов`язкову частку у спадщині шляхом подачі нотаріусу заяви про те, що зі змістом заповіту він ознайомлений, зміст статті 1241 Цивільного кодексу України йому роз`яснено і він не претендує на одержання обов`язкової частки у спадщині. При цьому відповідно до вимог п.п.5.10, 5.11 Глави 10 Порядку при визначенні розміру обов`язкової частки нотаріусу слід враховувати, що частиною першою статті 1241 Цивільного кодексу України встановлено, що обов`язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. При визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем. Нотаріус пропонує як спадкоємцю за заповітом, так і спадкоємцю, що має право на обов`язкову частку у спадщині, вказати у своїх заявах про прийняття спадщини всіх спадкоємців за законом. При визначенні розміру обов`язкової частки враховується все спадкове майно, як заповідане, так і те, що не охоплене заповітом, а також речі звичайної домашньої обстановки та вжитку. До складу спадкового майна входить і право на вклад у банку (фінансовій установі) незалежно від того, зроблено розпорядження у заповіті чи безпосередньо у банку (фінансовій установі). Наведені вимоги чинного законодавства свідчать про те, що позивач на виконання вимог «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за відсутності оригіналу правовстановлювального документу, не був позбавлений права та можливості отримати та надати нотаріусу дублікат Свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, виданого 15.10.1997 року за реєстровим №1627, Бориспільською міською державною нотаріальною конторою, на підставі якого було здійснено реєстрацію права власності на спадковий житловий будинок [ADDRESS] за спадкодавцем [PERSON] (а.с.11). Не надано також доказів того, що позивач звертався до Бориспільської міської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на належну йому обов`язку долю у спадщині, а саме: на частку у спірній земельній ділянці з кадастровим номером 3210500000:11:033:0038, загальним розміром 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] . А також доказів того, що у позивача виникли складнощі в оформленні права на спадщину у встановленому законом позасудовому порядку. В цьому зв`язку суд звертає увагу, що в силу вимог п.4.20 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Крім того, не надано доказів того, щодо вартості усього спадкового майна, яке має бути враховано нотаріусом при видачі свідоцтва про право на обов`язкову долю у спадщині. А також, як визнано сторонами, позивач не звертався до законних представників спадкоємця за заповітом - малолітньої [PERSON] , з приводу надання необхідних документів нотаріусу для оформлення спадщини, а також до нотаріуса щодо витребування цих доказів у законних представників [PERSON] .. Так, в силу вимог ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Аналогічні положення містяться в п.п.1, 2 глави 7«Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Наведене свідчить про очевидну необґрунтованість та безпідставність заявлених позивачем [PERSON] вимог про визнання за ним права на спадщину, оскільки як повнолітній непрацездатний син померлої [PERSON] він має право та не позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в установленому законом порядку, зокрема надавши нотаріусу дублікати правовстановлювальних документів. Не є такою обставиною і поданий у даній справі зустрічний позов про усунення від спадкування. Так, обґрунтовуючи зустрічну позовну вимогу щодо усунення позивача [PERSON] від права на спадкування після смерті матері [PERSON] , представники відповідача посилаються на вимоги ч.3 ст. 1224 Цивільного кодексу України, відповідно до якої не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно з вимогами частин 5 та 6 цієї статті, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Наведене відповідає положенням п.5.8 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Проте, як встановлено судом, за своє життя [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на своє утримання до повнолітнього сина [PERSON] не зверталася, та жила окремо від дітей у належному їй на праві власності житловому будинку [ADDRESS] . Представниками малолітньої [PERSON] не заперечується, та показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджується, що до квітня 2020 року позивач [PERSON] та його родина підтримувала стосунки зі [PERSON] , в тому числі здійснювали за нею догляд під час її перебування у лікарні на початку 2020 року. Як визнано сторонами, навесні 2020 року стосунки між синами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] погіршилися, зокрема через подальшу долю спадкового майна, що мало залишитися після смерті їх батьків, внаслідок чого, піклування за хворою матір`ю [PERSON] до її смерті здійснювала родина [PERSON] , батька малолітньої [PERSON] , яка також здійснила поховання померлого спадкодавця. Проте, ці обставини не свідчать про ухилення позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця. Крім того, питання відшкодування понесених родиною [PERSON] витрат на лікування та поховання спадкодавця може бути вирішено в порядку, визначеному ст.1232 Цивільного кодексу України, за змістом якої спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні як первісного так із зустрічного позову слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю заявлених вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні як первісного так і зустрічного позову, не підлягають відшкодуванню понесені сторонами судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed