Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

07\~вересня 2020\~року [PERSON] \~(далі\~-\~позивач)\~звернувся до\~суду з\~указаною позовною\~заявою про\~визнання права\~на завершення\~приватизації земельної\~ділянки в\~порядку спадкування.\~Зазначив,\~що [INFO] померла\~його мати\~ [PERSON] ,\~яка по\~день смерті\~проживала і\~була зареєстрована\~в [ADDRESS] .\~Після її\~смерті відкрилася\~спадщина,\~яка складається,\~зокрема,\~із права\~на земельну\~частку (пай)\~№ [NUMBER] \~ \~рілля,\~площею 1,0246\~га та\~земельну частку\~(пай)\~№ [NUMBER] \~ багаторічні\~насадження площею\~1,4801\~га,\~які знаходяться\~на території Рахнівсько-Лісової\~сільської ради\~Шаргородського району\~Вінницької області\~за межами\~села і були виділені спадкодавцю на підставі розпоряджень голови Шаргородської районної державної адміністрації від 30 серпня 2006 року № 388 та від 08 жовтня 2008 року № 413. Спадкове майно позивач прийняв, оскільки є спадкоємцем першої черги. Проте, на підставі відсутності правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадщини на земельні ділянки, про що винесено постанову. З огляду на викладене, позивач просить визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право на завершення приватизації на земельні ділянки, загальною площею 2,5047 га, у тому числі 1,0246 ріллі та 1,4801 га багаторічних насаджень (номер земельної частки (паю) № [NUMBER] ), які розташовані на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області за межами населеного пункту, виділені у процесі роздержавлення та приватизації земель Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства «ім. 9-ї Кримської Кавалерійської дивізії». У судове засідання позивач не з`явилась, однак 10 грудня 2020 року від її представника адвоката Залокоцької В.Д. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позові (а.с.67). Представник відповідача - Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області у судове засідання не з`явився, проте 06 жовтня 2020 року від сільського голови Мудрика В.В. до суду надійшла заява про розгляд справу за відсутності їх представника, щодо задоволення позовних вимог заперечень не має (а.с. 44). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Шаргородської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, проте 19 листопада 2020 року від представника третьої особи [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.56). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.10). Після її\~смерті відкрилось\~спадкове майно,\~що складається\~з права\~на земельну\~частку (пай)\~№ [NUMBER] \~ \~рілля,\~площею 1,0246\~га та\~земельну частку\~(пай)\~№ [NUMBER] \~ багаторічні\~насадження площею\~1,4801\~га,\~які знаходяться\~на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області за межами села і були виділені в процесі роздержавлення та приватизації земель СВАТ «ім. 9-ї Кримської Кавалерійської дивізії», що підтверджується розпорядженнями голови Шаргородської районної державної адміністрації від 30 серпня 2006 року № 388 «Про затвердження проекту роздержавлення та приватизації земель сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства ім. 9-ої Кримської Кавалерійської дивізії на території Рахнівсько-Лісової сільської ради», від 08 жовтня 2008 року № 413 «Про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок, проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадянам, які мають право на земельну частку (пай) на території Рахнівсько-Лісової сільської ради та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» (а.с. 12-15). Спадкоємцем після смерті [PERSON] по закону є позивач, як син спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до довідки виконавчого комітету Рахнівсько-Лісової сільської ради від 25 червня 2020 року № 38, [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Згідно запису в по господарській книзі разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини проживали та були зареєстровані: син [PERSON] , 1958 року народження, невістка [PERSON] , 1962 року народження, онук [PERSON] , 1983 року народження, онука [PERSON] , 1985 року народження, правнука [PERSON] , 2010 року народження (а.с.11). Із витягу зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась (а.с. 19). Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області, про що державним нотаріусом Шаргородської районної державної нотаріальної контори Вінницької області Хлапоніним О.О. винесено відповідну постанову від 17 серпня 2020 року (а.с. 16-17). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є ненадання позивачем правовстановлюючого документу на земельні ділянки. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із набуттям права власності на спадкове майно, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, із урахуванням зазначених вище вимог ЦК України, суд вважає, що позивач дійсно є спадкоємцем померлої [PERSON] , оскільки є сином померлої. \~ \~ \~ \~ Водночас, оформити в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, загальною площею 2,5047 га, у тому 1,0246 ріллі та 1,4801 га багаторічних насаджень (номер земельної частки (паю) № [NUMBER] ), які розташовані на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області за межами населеного пункту, виділені у процесі роздержавлення та приватизації земель Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства «ім. 9-ї Кримської Кавалерійської дивізії», позивач не може, через відсутність у нього правовстановлюючих документів, це зумовлено тим, що [PERSON] за життя не закінчила приватизацію земельної ділянки. Згідно із абзацом 2 п 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що засвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509 - VI). Відповідно до роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування-права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Таким чином, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК. Отже, оскільки у даному випадку, спадкодавець розпочала процедуру приватизації, про що свідчать відповідні розпорядження Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області, однак, її не закінчила у зв`язку зі смертю, тому суд вважає, що спадкоємець має право на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації зазначених вище земельних часток (паїв) та одержання правовстановлюючих документів на право власності на них. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами\~ч.\~1,\~2\~ст.\~10\~ЦПК України\~суд при\~розгляді справи\~керується принципом\~верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до\~ч.\~1-3\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами\~ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з частиною 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права (п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). У пункті 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказано, що право спадкоємця може бути захищено шляхом визнання за ним права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами порушення її права, окрім того, на думку суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, передбачений законом, а тому позов належить задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved