Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

07 червня 2016 року [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду з дійсною заявою про встановлення факту смерті, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 квітня 2016 року в м.Макіївка Донецької області помер його батько [PERSON], про що свідчать документи, оформлені та видані в Донецькій Народній Республіці. Однак, будь-які документи видані цими органами є недійсними та не створюють правових наслідків. Таким чином, йому необхідно у судовому порядку підтвердити юридичний факт смерті його батька з метою отримання належного свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України і можливістю оформити в подальшому спадщину, отримання пенсійних виплат, витрат на поховання тощо. Звернувшись до ВДРАЦС по Словянському району, за місцем своєї тимчасової реєстрації, щоб отримати свідоцтво про смерть батька і витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про його смерть згідно чинного законодавства України, він отримав відмові в цьому, через що вимушений звернутися до суду. Він разом з матірю [PERSON] поховали [PERSON] на цвинтарі селища Нижня Кринка Совєтського району м.Макіївки Донецької області, за місцем поховання їх рідних, витрати на поховання здійснювали за особисті кошти. Просив встановити факт смерті його батька [PERSON] Заявник [PERSON], у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Додатково зазначив, що батько похований на селищному цвинтарі, на похороні були присутні він, його мати, його дружина, теща та сусіди. Поминальний обід мав місце в столовій «Дружба» по вул.Центральній селища Нижня Кринка. Витрати на поховання понесли він та його матір дружина померлого. Він отримав свідоцтво про смерть зразка ДНР, щоб якимсь чином узаконити смерть батька, бо вважав, що так потрібно робити. Представник заінтересованої особи [PERSON] районного Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, в залу суду не зявився, натомість суду надана заява з проханням розглянути справу без участі представника ВДРАЦС, рішення винести згідно вимог діючого законодавства (а.с. 30). Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні підтримала заяву, просила задовольнити, додатково зазначила, що 22 квітня 2016 року близько 06 години 30 хвилин вона почула хрипи і побачила, що її чоловік [PERSON] не дихає. Приблизно через 15 хвилин приїхала швидка допомога, однак лікар лише констатував смерть її чоловіка. На момент смерті йому було 59 років. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії ДНР №030014, виданого 23 квітня 2016 року Совєтським відділом записів актів цивільного стану м.Макіївки, [PERSON] помер 22 квітня 2016 року у віці 59 років (а.с.7). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №222 від 22 квітня 2016 року, [PERSON] помер 22 квітня 2016 року за місцем свого мешкання (а.с.8). Згідно довідки про причину смерті від 22 квітня 2016 року, причина смерті [PERSON] хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз (а.с.8а). З договору 1270 від 24 квітня 2016 року вбачається, що замовником та платником організації та проведення поховання був [PERSON] (а.с.9). Як вбачається з свідоцтва про народження серії І-НО №407658, виданого 01 липня 1996 року Виконкомом Нижньокринської селищної ради, батьком [PERSON], [INFO], зазначений [PERSON] (а.с.10). Смерть [PERSON] також підтверджується фотокартками місця поховання (а.с.31-34). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що померлий був батьком її чоловіка. Їй достовірно відомо, що він помер вдома та похований у м.Макіївка на новій частині кладовища. Поминальний обід відбувався в їдальні «Дружба», де були вона, її батьки, донька, син та дружина померлого. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що померлий був її сватом, тобто батьком чоловіка її доньки. [PERSON] раптово помер 22 квітня 2016 року вдома, рано вранці. Їй достовірно відомо, що швидка допомога приїхала за викликом та просто констатувала його смерть. Вона бачила, що одночасно зі швидкою прибув і експерт. [PERSON] помер в пятницю та був похований в неділю в селищі Нижня Кринка, там його і поминали. Їй відомо, що померлого давно турбувало хворе серце, з приводу чого він проходив лікування. Приписами частини 1\~статті 3 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1\~статті 234 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04 лютого 2016 року № 990-VIII встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, які відображені в ст.257-1, 367 п.8 ЦПК України. Відповідно до ст.257-1 ЦПК України\~\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15.04.2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16.09.2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 року. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Як вбачається зі змісту наказу Мінюсту від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання деякими відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затверджених Розпорядженням КМ України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07 листопада 2014 року №1085-р, селище Нижня Кринка Совєтського району м.Маіївки, відносно до положень Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року відноситься до тимчасово окупованої території України, а тому на зазначені правовідносини поширюються встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, передбачені ст. до ст.257-1, 367 п.8 ЦПК України. Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до роз'яснень п. 13 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Як вбачається зі змісту відмови у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] районного ВДРАЦС №1293/03.3-28 від 07 червня 2016 року, заявнику було відмовлено у реєстрації через відсутність, передбачених законодавством України, документів для підтвердження факту смерті [PERSON] (а.с.14). З урахуванням положень ст. 57 ЦПК України, за якими, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та зокрема можуть бути встановлені на підставі письмових доказів. Суд зазначає, що згідно із статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності.\~ Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні документи, які хоч\~ і не є офіційними документами, що створюють самі по собі правові наслідки, однак, на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних,\~ що у сукупності з іншими документами, які підтверджують витрати на поховання, факт поховання, дають можливість суду дійти висновку, що смерть [PERSON] настала 22 квітня 2016 року за вказаних у заяві обставин. Приймаючи до уваги довідку про причину смерті та свідоцтво про смерть, суд виходить з того, що незважаючи на ситуацію, яка склалася у країні, медичні заклади у звязку із специфікою роботи, повинні надавати медичну допомогу будь-яким особам, і у будь-якій ситуації, отже у тому становищі, у якому опинився заявник, він був позбавлений можливості отримати офіційні документи щодо смерті свого батька, а тому звертаючись до суду, надав всі можливі докази, які міг надати у цій ситуації. За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від цього факту залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Заявник не має іншої можливості одержати документ в державному органі реєстрації актів цивільного стану документ (свідоцтво про смерть), який посвідчує факт смерті його батька [PERSON] Відповідно до ст. ст. 257-1, 367 п.8.ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. На підставі викладеного,

Outcome: approved