Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

10.03.2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача [PERSON], третьої особи [PERSON], якого було залучено в процесі розгляду до участі у справі, про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі з відповідачем перебуває з 04.09.2004 року, від спільного подружнього життя у них народилася двоє дітей. Стверджує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю, у них різні характери та погляди на життя, немає взаємопорозуміння, що стало причиною частих конфліктів. Наголошує на тому, що вони з відповідачем не підтримують подружніх відносин протягом семи останніх років, за цей час вони стали чужими людьми один для одного, вважає, що примирення між сторонами не є можливим. Крім того, зазначає, що завагітніла від іншого чоловіка (третьої особи у справі), з яким спільно проживає однією сімєю. Третя особа [PERSON] визнає батьківство зачатої дитини, що стверджується його письмовою заявою долученою до матеріалів справи. Позивач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, просив суд їх задовольнити. Третя особа в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 04.09.2004 року, який був зареєстрований у Вовківській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 02, що підтверджено Свідоцтвом про одруження серія 1-СГ № 189230 від 04.09.2004 року. Встановлено, що у позивача та відповідача 30.11.2004 року народився син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ №014041 від 05.04.2005 року, 24.10.2008 року народилася донька [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №202907 від 11.11.2008 року. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це\~сімейний\~союз,\~при\~цьому\~слово «сімейний»\~засвідчує, що\~шлюб\~створює\~\~сім'ю, а слово «союз»\~підкреслює\~договірну\~природу\~шлюбу, яка\~зумовлює його\~ добровільний\~ характер.\~\~ Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, відсутність згоди на примирення, визнання позову відповідачем, а також те, що позивач проживає із третьою особою однією сімєю, суд вважає, що\~причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і\~\~подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання відповідача про те, щоб залишити за нею право надалі іменуватися прізвищем «Остасюк» є законним та обґрунтованим.

Outcome: approved