Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

08.12.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і Кіровської сільради Миколаївського району Миколаївської області про визнання за ним в порядку спадкування права власності на земельну ділянку площею 6,21 га, розташовану на території Кіровської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим № [NUMBER]. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що вказана земельна ділянка належала його матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідач [PERSON], яка є його рідною сестрою, в силу ст. 1272 ч. 1 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину. В свою чергу він подав 04.09.2007 року заяву про прийняття спадщини до Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори. Однак державним нотаріусом 26.09.2014 року року йому роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на відсутність оригіналу Державного акту про право власності на спірну земельну ділянку та небажання відповідача [PERSON] вирішити спір в позасудовому порядку позивач вважає єдиним можливим способом захисту свого права - судовий порядок. В судове засідання позивач не з'явився. При цьому представник позивача адвокат Туманова О.В. подала письмову заяву про підтримання позову, в якій одночасно клопотала про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Одночасно вони надали суду письмові заяви про визнання позову, з клопотанням розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку, розташовану на території Кіровської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, площею 6,21 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим № [NUMBER]. Даний факт підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданим 14.03.2001 року Кіровською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області; довідкою Миколаївського районного відділу земельних ресурсів від 13.08.2007 р.; витягом з Державного земельного кадастру від 15.10.2014 р. (а.с. 11, 12, 14-16) Крім цього, судом встановлено, що [PERSON] доводилася позивачу матір'ю. (а.с. 31) [INFO] року [PERSON] померла у віці 81 року в с. Кірове Миколаївського району Миколаївської області. (а.с. 27) При цьому 27.07.1989 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно своїй дочці - відповідачу [PERSON]. (а.с. 30) Відповідач [PERSON] не вчинила дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини за заповітом, оскільки не звернулася до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини та не проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. (а.с. 13, 23) В той же час у відповідності до ст. 1269 ч. 1 ЦК України позивач 04.09.2007 року подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. (а.с. 23) Однак листом від 26.09.2014 року державний нотаріус Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Ігнатенко В.С. фактично відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у державній нотаріальній конторі відсутні відомості про звернення спадкоємця за заповітом до суду для вирішення питання щодо визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. У спадковій справі також відсутня заява спадкоємця за заповітом про те, що спадщину за заповітом вона не прийняла. (а.с. 17) Разом із тим, відповідач [PERSON], яка є спадкоємцем за заповітом, 23.03.2015 року подала до Миколаївського районного суду Миколаївської області заяву про визнання позову. Таким чином відповідач [PERSON] згідно ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] Позивач, згідно матеріалів спадкової справи, від права на спадкування не усунутий та не відмовився від прийняття спадщини. Отже, в силу ст.ст. 1216-1218, 1223, 1225 ЦК України позивач за законом успадкував усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті останньої. До таких успадкованих позивачем прав відноситься і право на спірну земельну ділянку, яке було набуто спадкодавцем [PERSON] на законних підставах та у незаборонений спосіб. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заяви відповідачів про визнання позову, які подані до суду, не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, за викладених обставин позовні вимоги про визнання права власності на спірну земельну ділянку є обґрунтованими.

Outcome: approved