overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

07.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на період навчання. У позовній заяві зазначив, що є повнолітнім, але навчається на денному відділенні в Хорольському Агропромисловому коледжі Полтавської державної аграрної академії та завершує навчання 28.02.2019 року. У ході навчання у нього йдуть фінансові витрати на побутові потреби, проживання, харчування, одяг, канцелярські засоби. Оскільки, він ніде не працює, навчаючись на денній формі навчання, всі його необхідні витрати оплачує лише мати. Відповідач в добровільному порядку коштів на його утримання не надає. В зв'язку з цим позивач звернувся до суду з зазначеним позовом і просив стягнути на його користь аліменти в твердій грошовій сумі по 600,00 грн. щомісячно. Сторони у судове засідання не з'явилися. Позивач надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав. Проти постановлення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судова повістка надіслана судом за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернута до суду з відміткою поштового відділення про повернення, оскільки адресат за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, вказаною стороною. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно довідки Хорольського агропромислового коледжу Полтавської державної аграрної академії №747 від 23.10.2015 року позивач є студентом їхнього навчального закладу та завершує навчання 28.02.2019 року. [PERSON], [INFO], є сином відповідача, власних грошових коштів не має, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач коштів на його утримання в добровільному порядку не надає. Судовий збір стягується з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України та ст.4 ч.2 п.1, ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст. 182, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

07.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів з вимогами: про визнання незаконним та скасування наказу відповідача 1 про прийняття на роботу №59 від 07.09.2015 року в частині встановлення строку трудового договору та в частині визнання трудового договору сумісництвом, зобовязання відповідача 1 допустити до роботи музичного керівника в розмірі 0, 5 ставки, стягнення з відповідача 2 неотриманої заробітної плати в розмірі 1467,46 грн за період з 10.09.2015 року по 30.11.2015 року . Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Представники відповідача позов не визнали. Заслухавши пояснення осіб які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Судом встановлено, що згідно наказу відповідача 2 №135 від 05.09.2012 року, позивач з 06.09.2012 року був прийнятий на роботу на посаду вчителя музики Улянівського навчально-виховного комплексу «загальноосвітній навчальний заклад-дошкільний навчальний заклад» Чернігівської районної ради Чернігівської області та працює на 0,44 ставки як основний працівник, а з 2010 року позивач була фактично допущена до виконання обовязків музичного керівника дошкільної групи та працювала на 0,25 ставки (без видання відповідного наказу) і ці обставини встановлені трудовою книжкою позивача БТ-11 №2715463, з датою заповнення 05.09.1995 року, атестаційними листами від 29.03.2013 року та від 28.03.2014 року (а.с.6-9). 03.09.2015 року позивач звернулася до директора Улянівського НВК із заявою про прийняття її на посаду музичного керівника дошкільної групи на 0,25 ставки за сумісництвом з 10.09.2015 року (а.с.10). Наказом відповідача 1 про прийняття на роботу №59 від 07.09.2015 року, позивач, як учитель музики, був прийнятий за сумісництвом на посаду музичного керівника дошкільної групи на 0,25 ставки з 10.09.2015 року до кінця 2015-2016 навчального року (а.с.11). Дії відповідача 1 щодо видання наказу №59 від 07.09.2015 року відносно позивача частково відповідають вимогам чинного трудового законодавства (ст.21 ч.2 КЗпП України), так як до основного трудового договору з працівником (посада вчителя музики) відповідач 1не встановлював термін строку його дії, а до сумісництва (посада музичного керівника дошкільної групи) такий термін встановлено необґрунтовано, а саме всупереч положень ст.23 ч.2 КЗпП України, оскільки строк дії сумісництва не був погоджений сторонами. Оплата праці позивача за сумісництвом проводилась відповідачем 2 згідно вимог ст.102-1- КЗпП України (в розмірі 0,25 ставки), оскільки працівник в заяві від 03.09.2015 року не ставила перед роботодавцем вимогу про збільшення оплати праці за посадою музичного керівника до 0,5 ставки, а тому вимоги позивача про допущення до роботи ще на додаткових 0,25 ставки, стягнення грошових коштів є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача 1, пропорційно до розміру задоволеного позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

07.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди житла від 01.08.2011 року, що виникла за період з 01.11.2013 року по 31.10.2015 року включно, в сумі 4350 грн 59 коп. та понесених судових витрат. В обґрунтування позову зазначив, що, в порушення умов договору оренди, відповідач не сплачує орендну плату, в звязку з чим виникла заборгованість в сумі 2400 грн. Крім того, за порушення умов договору оренди відповідач повинна сплатити пеню в сумі 1035 грн 09 коп., три проценти річних в сумі 71 грн 70 коп. та інфляційні в сумі 843 грн 80 коп., а всього 4350 грн 59 коп. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Відповідач і треті особи не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належними чином. За згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач є власником гуртожитку, розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Рокосовського, б. 6А. Відповідач орендує у позивача в цьому гуртожитку житлову кімнату № 39 загальною площею 36.4 м2 на підставі договору оренди житла від 01.08.2011 року (далі Договір, а. с. 4-6). Пунктами 3.1, 3.2 Договору на відповідача покладено обовязок щомісячно до 20 числа сплачувати позивачеві орендну плату в сумі 100 грн. Пунктом 6.1 Договору передбачено нарахування пені за несвоєчасне внесення відповідачем орендної плати в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на момент виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість по оплаті орендної плати за період з 01.11.2013 року по 31.10.2015 року включно в сумі 2400 грн. Згідно Договору, зазначене є підставою для нарахування відповідачу пені за період з 21.12.2013 року по 04.12.2015 року, в сумі 1035 грн 09 коп. В силу положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача за порушення грошового зобовязання трьох процентів річних та інфляційних є такою, що ґрунтується на законі. Загальна сума заборгованості, що включає в себе заборгованість по: орендній платі в розмірі 2400 грн, пеню в розмірі 1035 грн 09 коп., три проценти річних в розмірі 71 грн 70 коп. та інфляційні в розмірі 843 грн 80 коп., а всього 4350 грн 59 коп. підтверджується розрахунком позивача (а. с. 9-20), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

07.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 27.11.2012 року в сумі 13765 грн 34 коп., а також 1218 грн у відшкодування понесених судових витрат. Одночасно представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою також повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи у разі відсутності відповідача. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач про причини неявки не повідомив, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 27.11.2012 року сторони уклали кредитний договір відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитними коштами 30% річних (далі по тексту Договір). Згідно статей 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2015 року складає 13765 грн 34 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 1499 грн 97 коп., заборгованість по сплаті відсотків 8333 грн 69 коп., комісія 2800 грн, штраф 1131 грн 68 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 4), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

07.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в розмірі 34079,55 грн, мотивуючи вимогу тим, що 27.05.2010 року відповідач отримав у позивача кредитну картку «Універсальна картка», яку 13.11.2012 року переоформив на кредитну картку «Універсальна Гольд», відповідно до тарифів якої відповідач отримав у банківській установі кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 14200 грн. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. В судове засідання представник позивача не прибув, в поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 27.05.2010 року відповідач отримав у позивача кредитну картку «Універсальна картка», яку 13.11.2012 року переоформив на кредитну картку «Універсальна Гольд», відповідно до тарифів якої відповідач отримав у банківській установі кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 14200 грн. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних протягом терміну дії картки (а.с.6-38). Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок станом на 31.10.2015 року виникла заборгованість в розмірі 34079,55 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту, несплачені проценти, пеня та комісія, штрафні санкції (а.с.4-5). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором в розмірі 34079,55 грн, так як зобов'язання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

07.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем по справі вона з 23.12.1999 року перебуває у шлюбі і народила дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Позивач поставила питання про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, мотивуючи тим, що останній з сімєю не проживає, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач подала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідач теж подав до суду заяву, в якій позов визнає повністю і прохає розглянути справу без його участі, що суд вважає за можливе. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.\~\~ Зі свідоцтва про народження, виданого Гусарівською сільською радою Барвінківського району Харківської області 19.05.2000 року, актовий запис № 13, видно, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], яка народилася 02.05.2000 року у [PERSON]. Відповідач, який є батьком дитини, відповідно до ст. 180 СК України, зобовязаний матеріально утримувати свою дитину. Згідно з наявною в справі довідкою за підписом депутата Барвінківської міської ради Харківської області від 07.12.2015 року, дитина [PERSON], [INFO], дійсно проживає з матірю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, і доходить висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, як того прохає позивач. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності і взаємозвязку, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

07.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання в порядку спадкування права власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що [INFO] в місті Чернігів Чернігівської області у віці 60 років помер її чоловік - [PERSON], який не залишив заповіту стосовно належного йому майна на випадок смерті. Згідно довідки №337 від 02.12.2015 року року, яка видана керуючим Об'єднання житлово-будівельних кооперативів міста Чернігова, спадкодавець [PERSON] у 1992 році здійснив повну сплату вартості кооперативної квартири [ADDRESS]. Друга Чернігівська державна нотаріальна контора (куди позивач звернулася 19.06.2013 року із заявою про прийняття спадщини) не видала позивачу Свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану квартиру по причині відсутності правовстановлюючого документу на квартиру. В судове засідання позивач не прибула, в поданій заяві просить суд здійснити розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомляввся належним чином. Дослідивши докази по справі (включаючи копію спадкової справ, номер у нотаріуса 392/13) - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в місті Чернігів Чернігівської області у віці 60 років помер чоловік позивача - [PERSON], який не залишив заповіту стосовно належного йому майна на випадок смерті і ці обставини встановлені згідно Свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого [INFO] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, Свідоцтвом про укладення шлюбу позивачем із спадкодавцем [NUMBER] від 31.05.1975 року (а.с.10,6). Згідно довідки №337 від 02.12.2015 року року, яка видана керуючим Об'єднання житлово-будівельних кооперативів міста Чернігова, спадкодавець [PERSON] у 1992 році здійснив повну сплату вартості кооперативної квартири [ADDRESS], але правовстановлюючий документ на вказане житло не отримав (а.с.7-9). Друга Чернігівська державна нотаріальна контора (куди позивач звернулася 19.06.2013 року із заявою про прийняття спадщини) не видала позивачу Свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану квартиру по причині відсутності правовстановлюючого документу на квартиру (а.с.8). Відповідно до положень ст.ст.1222 ч.1, 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлені судом обставини є підставами для повного задоволення позову та визнання за позивачем права власності на вищевказану квартиру (яка входить до складу спадщини [PERSON]), оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

07.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 16 в будинку № 26 по вулиці Доценка в місті Чернігові з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України. Позов мотивує тим, що відповідач з 21.11.2014 року не проживає в належній їй квартирі без поважних причин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Будучи допитаною в якості свідка підтвердила, що відповідач, після вселення в квартиру, яке відбулося 21.11.2014 року, жодного дня в ній не проживав. Він лише забрав свої особисті речі, при цьому повідомив, що не має наміру проживати в її квартирі, тому як збирається переїжджати на постійне місце проживання в Російську Федерацію. Допитана в якості свідка [PERSON] (подруга позивача) підтвердила, що під час вселення в квартиру позивача (21.11.2014 року) відповідач особисто повідомив їй про те, що не збирається проживати в цій квартирі. Допитана в якості свідка [PERSON] (сусідка позивача) показала, що після вселення відповідач жодного дня в квартирі не проживав. Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. За згодою позивача судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, цивільну справу № 750/7048/15-ц та допитавши свідків суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником квартири № 16 в будинку № 26 по Доценка в місті Чернігові. За цією ж адресою зареєстрований й відповідач (а. с. 4, 5, 6 зв.). Як убачається з матеріалів справи (а. с. 6) та показань допитаних судом свідків, які узгоджуються між собою, відповідач постійно не проживає в квартирі позивача без поважних причин з 21.11.2014 року. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У звязку з доведеністю факту не проживання відповідача в належній позивачу квартирі без поважних причин понад один рік, є законні підстави для визнання його таким, що втратив право користування квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

07.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення сімейних відносин і ненадання відповідачем систематичної матеріальної допомоги на утримання дочки. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач позов визнав. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. У вересні 2015 року сторони припинили сімейні відносини і з цього часу проживають окремо. Дитина проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дочки несистематично. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, а також матеріальний стан сторін, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved