overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

08 липня 2015 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 18.08.2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 340. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, фактичні шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. У звязку з постійними суперечками та сварками, а також з причини, що відповідач проявляє до позивачки неповагу, вчиняє сварки, сумісне життя та збереження сімї стало неможливим. Примирення неможливе. На підставі викладеного, позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Прізвище просила залишити [PERSON] (а.с.10). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву відповідно до якої позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.13). Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] (до шлюбу Чернушка) [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у юридичному шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області 18 серпня 2007 року, актовий запис №340 (а.с.6). Фактичні сімейні стосунки припинені внаслідок постійних суперечок та сварок. Збереження сімї неможливе. Спільне господарство не ведеться. Відповідно до \~статті 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 110 СК України\~передбачає право позивача на пред'явлення позову про розірвання шлюбу.\~\~\~ Відповідно до\~статті 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але відповідно до поданої заяви позивач не наполягав на поверненні судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

08 липня 2015 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання матері. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 17 листопада 2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 332. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина повністю знаходиться на її утриманні. Від першого шлюбу вона також має доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно; стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 гривень на її утримання до досягнення донькою трьох років. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню. 17 листопада 2012 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сімї № 3296 від 06.07.2015 року, виданою виконавчим комітетом Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.10). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини та доньки не надає. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

08 липня 2015 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якої вказав, що 02 вересня 2013 року відповідач [PERSON], [INFO] отримав кредит у сумі 3\~700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка свої зобовязання по кредитному договору не виконує. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 11630 грн. 06 коп. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, хоча був повідомлений своєчасно належним чином, причини не явки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 02 вересня 2013 року відповідачка [PERSON] , [INFO] отримав кредит у сумі 3700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. Станом на 31 березня 2015 року сума заборгованість за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом 3696 грн. 50 коп.; -заборгованість по процентам за користування кредитом 5253 грн. 56 коп.; -заборгованість за пенею та комісією 1650 грн. 00 коп.; -штраф ( фіксована частина) 500 грн.; -штраф ( процентна складова) - 530 грн. 00 коп. А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 11\~630 грн. 06 коп. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

08 липня 2015 року заявник [PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту належності документа, обґрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами. У звязку із досягненням пенсійного віку заявнику необхідно подати документи до Управління Пенсійного фонду України в м.Дебальцево Донецької області для призначення пенсії. При перевірці документів було встановлено невідповідність в написанні імені заявника у трудовій книжці замість російською «Вита» вказано «Виктория», що позбавляє заявника можливості оформити пенсію. В паспорті громадянина України, свідоцтві про народження імя заявника зазначено як «Віта», в звязку з чим заявник просить встановити факт належності їй трудової книжки БТ-І № 5401958. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в м.Дебальцево Донецької області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] (а.с.27-28). Зясувавши позицію учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що у звязку із досягненням пенсійного віку заявнику необхідно подавати документи до Управління Пенсійного фонду України в м.Дебальцево Донецької області для призначення пенсії. При перевірці документів було встановлено невідповідність в написанні імені заявника у трудовій книжці замість російською «Вита» вказано «Виктория» (а.с.8-15). Згідно паспорта громадянина України (а.с.4-6), свідоцтва про народження серії IV-УР № 2182590 (а.с.7) імя заявника зазначено як «Віта», російською «Вита». На підставі викладеного суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки невідповідність її імені в трудовій книжці позбавляє її права оформити пенсію, тому слід встановити факт, що трудова книжка БТ-І № 5401958, яка заповнена 10 січня 1979 року відділом кадрів універмагу «Ювілейний» м.Дебальцеве Донецької області при прийнятті на посаду продавця на імя «Медведь Виктории Викторовны», [INFO], належить саме їй, оскільки цей факт не може бути встановлений в даний час іншим шляхом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

08 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сімєю. Свої вимоги мотивує тим, що з 1970 року по 14.12.2014 фактично проживала [INFO] однією сімєю з мачухою [PERSON] та батьком [PERSON]. 14.12.2014 [PERSON] померла. Для оформлення спадкового майна житлового будинку за адресою: вул. Косіора, 28 в м. Остер Козелецького району Чернігівської області необхідно встановити факт проживання однією сімєю. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в заяві, просив їх задовольнити. Заінтересована особа Остерська міська рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву про проведення розгляду справи без участі представника. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 23 червня 2015 року комісія в складі депутата Остерської міської ради [PERSON] та [PERSON], [PERSON] провела обстеження проживання мешканців за адресою: вул. Косіора, буд. 28 м. Остер Козелецького району Чернігівської області. В результаті обстеження було встановлено, що за вказаною адресою фактично проживала [PERSON], 1959 року народженя, з 1970 року по 2014 рік (а.с. 12). Факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сімєю підтверджується\~\~показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON]\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт проживання однією сімєю заявника із [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

08 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за період з 23.05.2008 року по [INFO]. Свої вимоги заявник мотивує тим, що 18.10.2003 уклав шлюб з [PERSON]. Від даного шлюбу мають двох дітей [PERSON]. та [PERSON] 23.05.2008 шлюб було розірвано. З 14.03.2007 по [INFO] разом проживали, виховували дітей та вели спільне господарство. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті та на даний час діти проживають разом з заявником та знаходяться на його утриманні. Оскільки шлюб після 23.05.2008 не був зареєстрований, отримати або відновити документи, що підтверджують зазначені факти не можливо по причині їх відсутності та смерті [PERSON] Встановлення факту проживання заявнику необхідно для оформлення пільг, які поширюються на неповнолітніх дітей померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки [PERSON] була особою віднесеною до 1 категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а її смерть пов'язана з впливом аварії на ЧАЕС. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в заяві, просив їх задовольнити. Заінтересована особа Деснянська селищна рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Заперечень проти заяви не мають. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 23.03.2015 виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області (а.с. 10). 18.06.2015 комісією в складі депутата селищної ради Боровських Н.М., сусідів [PERSON] та [PERSON] складено акт обстеження квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). При обстеженні було встановлено, що в даній квартирі проживають [PERSON] з 2007 по теперішній час, [PERSON]. (донька), [PERSON] (донька) та [PERSON] проживала з 2007 по 2015. Весь час вказані особи проживали разом, вели спільне господарство та разом виховували дітей. Свідки [PERSON] та [PERSON], які були допитані в судовому засіданні, повністю підтвердили викладене заявником. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги покази свідків та пояснення заявника, в судовому засіданні було достовірно встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та померлої [PERSON], а тому є обґрунтовані підстави для задоволення заяви заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

08 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка БПМП. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.07.2015р. о 03 год. 11 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.07.2015р. о 03 год. 11 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора на запитання не відповідає. Відчуває напливи галюцінаторніх переживань. Каже, «я снігова королева». [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія параноїдна, безперервна. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

08 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Павлоград, вул.. Верстатобудівників, 4/7. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.07.2015р. о 09 год. 21 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.07.2015р. о 09 год. 21 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Кабанець лікарні КЗ «Павлоградської МЛ № 1» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора негативістична, подразлива, вимовляє маячні ідеє відношення до чоловіка. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцінаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

08 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Г.Сталінграду, 14-А/57. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.07.2015р. о 09 год. 52 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.07.2015р. о 09 год. 52 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Воєцької лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора розгублена, суєтна, дезорганізована. Висловлює маячні ідеї отруєння, збутку. Іспитує зримі галюцинації, вчиняє опір при огляді. [PERSON] було поставлено попередній діагноз маячний розлад органічного походження. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved