Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

09.04.2021 року до суду звернулась позивач [PERSON] , з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів до відповідача [PERSON] 31.05.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2021 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 25.08.2021 року. 25.08.2021 року в судовому засіданні оголошена перерва до 08.09.2021 року в зв`язку з необхідністю витребування розміру заборгованості зі сплати аліментів. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в сумі 12 800.00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 28.04.2017 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб у Центральному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. 16.05.2019 за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ними було розірвано. В період шлюбу в них народився син - [PERSON] , [INFO] . За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2019 року з відповідача на її користь стягнені аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 2 000.00 грн. починаючи стягнення з 19.12.2018 року. З часу відкриття виконавчого провадження відповідач сплачував аліменти, стягнені на утримання сина несвоєчасно та не в повному обсязі. І всі витрати по утриманню сина покладались лише на неї. Станом на 01.04.2021 року розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів складає 42 000 грн., що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. В подальшому в судове засіданні не з`явилась. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2017 року. Шлюб між сторонами був зареєстрований шлюб у Центральному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. 16.05.2019 за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. В період шлюбу в них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. в якому сторони записані батьками дитини. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2019 року з відповідача на користь позивача стягнені аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 2 000.00 грн. починаючи стягнення з 19.12.2018 року, що підтверджується копією рішення суду. За доводами позивача з часу відкриття виконавчого провадження відповідач сплачував аліменти, стягнені на утримання сина, несвоєчасно та не в повному обсязі. І всі витрати по утриманню сина покладались лише на позивачку . Відповідач будь яких заперечень та доказів на спростування даного факту не надав. Станом на 01.04.2021 року за відповідачем утворилась заборгованість сумі 42 000.00 грн. Вирішуючи питання про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.196 СК України - У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно розрахунку позивача, пеня за прострочку відповідачем сплати аліментів складає 12 800 грн., Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому СК України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику Згідно наданого суду розрахунку заборгованості зі сплати аліментів встановлено, що відповідачем аліменти за період з липня 2019 року по березень 2021 не сплачувались. Та сума заборгованості зі сплати аліментів склала 42 000. 00 грн.. Таким чином факт порушення прав позивача знайшов своє підтвердження і позивач має право захисти свої права у обраний нею спосіб, який передбачений нормами СК України, тобто вимагати стягнення з відповідача неустойки (пені) із заборгованості по сплаті аліментів. Оскільки, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, а тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - вирахувати розмір пені. Правила нарахування пені за заборгованість по сплаті аліментів підтверджені Постановою Верховного Суду від 25.04.2018 року (справа № 572/1762/15-ц). Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn),де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Враховуючи правову природу пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. Позивач визначила розмір неустойки (пені) зі сплати аліментів шляхом визначення пені за кожен місяць та шляхом її сумарного додавання, що не суперечить загальним принципам нарахування пені (неустойки). Суд погоджується із розрахунком пені за несплату аліментів, наданим позивача. На підставі вищевикладеного та виходячи із розміру заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки відповідачем не надано доказів того, що несплата аліментів виникла не з його вини. Тому підстав для звільнення відповідача від стягнення визначеної судом неустойки (пені) зі сплати аліментів суд не вбачає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908.00 грн.

Outcome: approved