Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

09.08.2018 року виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради Волинської області звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що неповнолітня [PERSON] звернулася до виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області з приводу неналежного виконання [PERSON] батьківських обов'язків відносно неї та її малолітнього брата, [PERSON], повідомивши, що батько вигнав їх з братом з дому, останнім часом вони проживають у своєї бабусі, [PERSON] Матір дітей, [PERSON], позбавлена відносно них батьківських прав. Службою у справах дітей двічі були обстежені умови проживання неповнолітньої [PERSON] та малолітнього [PERSON] та було з'ясовано, що вихованням та утриманням вказаних дітей займається їх бабуся. [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків усунувся, проявляючи байдужість до долі своїх дітей. [PERSON] неодноразово запрошувався на засідання комісії з питань захисту прав дитини для з'ясування його ставлення до зазначеного питання, однак, на засідання не з'явився. Проте, надав заяву, в якій не заперечував проти позбавлення його батьківських прав та відмовився від права батьківства щодо [PERSON] та [PERSON]. За результатами розгляду вказаного питання, комісією з питань захисту прав дитини було визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні його дітей: неповнолітньої [PERSON], [INFO], та малолітнього [PERSON], [INFO]. Висновок комісії затверджено рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області № 181 від 21.06.2018 року. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. В судове засідання представник виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, справу розглянути за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявна заява відповідача, в якій він позов визнав, просить справу розглядати без його участі. В зв'язку із цим, враховуючи письмові заяви представника позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та у зв'язку із визнанням відповідачем позову ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження [NUMBER], вид. 04.02.2003 року ВРАГС Володимир-Волинського міського управління юстиції, Волинської області, актовий запис № 49, копія акту про народження № 599/2004, вид.19.08.2004 року РАГС м.Груєц, Республіки Польща). Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12.12.2008 року, матір дітей, [PERSON], позбавлена відносно них батьківських прав. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З актів про обстеження умов проживання, складених Службою у справах дітей відповідно 10.04.2018 року та 06.06.2018 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживають разом із своєю бабусею, [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області № 181 від 21.06.2018 року затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей. Відповідач [PERSON] письмово відмовився від права батьківства щодо своїх неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Справжність підпису на вказаній заяві засвідчено нотаріально. Таким чином, викладені позивачем у заяві відомості підтверджені відповідними письмовими доказами. Як роз'яснено у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ч.2 ст.164 СК України ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є однією з підстав для позбавлення батьківських прав. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем доведено наявність свідомих дій відповідача щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків і позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам неповнолітніх дітей. При цьому, ч.2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, який зобов`язані забезпечувати обоє батьків. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до ст.182 СК України, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд встановлює розмір аліментів відповідно до ст.183 СК України у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дітей. Рішення суду у межах суми платежу за один місяць, у відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає до негайного виконання. На підставі ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати, а саме, судовий збір у сумі 1409,60 грн., оскільки вимоги носять майновий і немайновий характер (ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір»). На підставі ст.ст.150, 164-166, 180-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved