overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

08 жовтня 2015 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 29 серпня 2009 між нею та відповідачем по справі був укладений шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Марїнського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 90. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Відповідач та позивач проживають за однією адресою, однак сумісне життя не можливо через сварки з вини відповідача та проявів неповаги з його сторони. Примирення між ними не можливе. На підставі викладеного, позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Справу просила розглянути за участю її представника (а.с.3). Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлений належним чином, тому, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] (до шлюбу Корнієнко) [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у юридичному шлюбі, який зареєстровано відділом актів цивільного стану Марїнського районного управління юстиції Донецької області 29 серпня 2009 року, актовий запис №90 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Відповідач та позивач проживають за однією адресою, однак сумісне життя не можливо через сварки з вини відповідача та проявів неповаги з його сторони. Примирення між ними не можливе. Відповідно до \~статті 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 110 СК України\~передбачає право позивача на пред'явлення позову про розірвання шлюбу.\~\~\~ Відповідно до\~статті 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 487,20 гривень. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але відповідно до поданої заяви позивач не наполягав на поверненні судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

08 жовтня 2015 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про повернення боргу. В своїй заяві позивач [PERSON] просить суд винести рішення, в якому стягнути з відповідачки [PERSON] борг в сумі 8130 гривень та суму понесених судових витрат. Позивач послався на те, що відповідачка [PERSON] 01 квітня 2014 року взяла у нього в борг 8130 гривень, про що вона написала письмову розписку [PERSON], в якій зобовязалася повернути запозичені кошти у строк до 01 квітня 2015 року. Добровільно повернути борг відповідачка відмовляється, у звязку з чим [PERSON] вимушений був звернутися до суду за захистом порушених майнових прав із відповідним позовом. Крім того, позивач прохає суд стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги заявлені у позові підтримує повністю наполягає на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, з вимогами позивача не згодна, заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника (частина друга статті 1047 ЦК України). У разі укладення договору позики, згідно частини першої статті 1049 ЦК України, на позичальника покладається обовязок повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За умовами договору позики [PERSON], [INFO], взяла у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 8130 гривень на строк до 01 квітня 2015 року, що підтверджується копією розписки від 01 квітня 2014 року. Зобовязання, як зазначено у статті 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, на підставі договору позики між сторонами виникли договірні зобовязання, за невиконання яких настає цивільно-правова відповідальність боржника, що відповідає вимогам статті 1049 ЦК України. Відповідачка [PERSON] до часу звернення позивача з позовом до суду, добровільно борг не повернула, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити повністю і стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 8130 гривень . Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені повністю , суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат в сумі 487 гривень 20 копійок . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

08 жовтня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Нікополь, вул.. Костромська, 36. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.10.2015р. об 11 год. 32 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.10.2015р. об 11 год. 32 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні ОМКЦ КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що з хворою мовний контакт малопродуктивний. Відчуває масивний наплив слухових обманів. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

08 жовтня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 05.10.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредит у сумі 300 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 31.08.2015 року 14344,71 грн., а саме: за кредитом 6377,90 грн; 6807,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 659,27 грн. штраф (процентна складова). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 05.10.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію на загальну суму 300 грн. В звязку з тим, що відповідач належним чином свої обовязки не виконав, станом на 31.08.2015 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом 6377,90 грн; 6807,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 659,27 грн. штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 14344,71 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

08 жовтня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 16.04.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію на загальну суму 8000 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 31.07.2015 року 21840,49 грн., а саме: за кредитом 5942,41 грн; 11773,13 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2608,74 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1016,21 грн. штраф (процентна складова). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 16.04.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію на загальну суму 8000 грн. В звязку з тим, що відповідач належним чином свої обовязки не виконав, станом на 31.07.2015 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом 5942,41 грн; 11773,13 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2608,74 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1016,21 грн. штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 21840,49 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

08 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 17 грудня 2004 року він уклав шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Мар»їнського району Донецької області, актовий запис № 17 з відповідачкою по справі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2013 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть, а тому позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 17 грудня 2004 року Виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Мар»їнського району Донецької області, актовий запис № 17 (а.с. 15). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7,8). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2013року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сімю неможливо. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

08 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, від яких мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала із підстав зазначених в ньому. Відповідач позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи у його відсутність, про що подав заяву до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що [PERSON] народився 22 червня 2006 року в м.Житомирі, в свідоцтві про народження якої батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обовязків, як батька, утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

08 жовтня 2015 року позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. З позовної заяви вбачається, що 12 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством ОТП Банк та відповідачем був укладений кредитний договір № [NUMBER], за яким відповідач отримав кредит у сумі 25\~040,00 грн. на споживчі цілі та придбання послуг продавців. 22 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством ОТП Банк та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір факторингу № 22/12/14/1-1. У звязку з невиконанням відповідачем зобовязань, передбачених договором, станом на 25 серпня 2015 року виникла заборгованість по тілу кредиту у сумі 21\~158,96 грн., заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам у сумі 1,27 грн., заборгованість по комісії за розрахункове обслуговування у сумі 5\~506,55 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором на загальну суму 26\~666,78 грн. та судовий збір у сумі 1\~218,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав клопотання, в якому просить розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місто слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

08 жовтня 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 серпня 2011 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Замличівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 8. Від шлюбу у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розбіжність в поглядах на сімейні відносини, поведінку і взаємообов'язки подружжя. З будь-якого незначного приводу між ними виникають сварки, які переростають у конфлікти, що призводить до втрати взаємоповаги та любові. Тривалий час вони перебувають в стані взаємної нетерпимості, що негативно впливає на психологічний стан дочки. Намагання позивача та членів родини налагодити подружні відносини позитивних результатів не дали. Вважає, що збереження сім'ї є неможливим, примирення з відповідачем позитивного результату не дасть. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований Замличівською сільською радою Локачинського району Волинської області. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Судові витрати у справі просить залишити за ним. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 12 серпня 2011 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 065125 від 12 серпня 2011 року (а.с.4). Від спільного шлюбу у них народилась дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 8). Подружнє життя сторін не склалося. Вони не бажають налагодити подружні стосунки. Вважають, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує нічиїх прав та інтересів, його необхідно прийняти та ухвалити рішення про задоволення позову. За клопотанням позивача судові витрати у справі слід залишити за ним.

Outcome: approved