Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

09.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 13.11.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № R53113354654B. Відповідно до умов кредитного договору позивачем було надано кредит у сумі 50000 грн. зі сплатою 33% річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 13.11.2015 року, а відповідач в свою чергу зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені договором. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором перед відповідачем виконав, перерахувавши 13.11.2012 року грошові кошти в сумі 50000 грн. на рахунок відповідача. Однак, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконала належним чином, в зв'язку з чим станом на 02.07.2014 року відповідач має заборгованість в сумі 51196,60 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 51196,60 грн., яка складається з: 42017,38 грн. - сума заборгованості за кредитом, 4592,38 грн. - сума заборгованості за відсотками, 4586,84 грн. - пеня по процентам та кредиту. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до канцелярії суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 36, 51). Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № R53113354654B. Відповідно до умов договору, а саме п.п.5.2 банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених договором або чинним законодавством України, зокрема, в зв'язку з невиконанням зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди,передбачених умовами договору (а.с. 5-8). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом 02.07.2014 року сума заборгованості відповідача складає 51196,60 грн., яка складається з: 42017,38 грн. - сума заборгованості за кредитом, 4592,38 грн. - сума заборгованості за відсотками, 4586,84 грн. - пеня по процентам та кредиту (а.с. 12-14). 13.11.2012 року платник [PERSON] отримала від ПАТ «ВТБ Банк» кредит у сумі 50000 грн. згідно кредитного договору № R53113354654B, що підтверджується меморіальним ордером № 19094 (а.с. 15). Відповідно до листа - вимоги № 5317/1-2,3 від 31.07.2014 року позивач вимагав від [PERSON] негайного виконання порушеного зобов'язання за кредитним договором та роз'яснив наслідки невиконання застережень (а.с. 16). Суд вважає, що позивач за кредитним договором свої зобов'язання виконав повністю. Відповідач в свою чергу не виконав умови договору і своєчасно не повернув банку кредитні кошти. Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. Таким чином, позичальник не виконав умови Кредитного договору, чим порушив зобов'язання, взяті на себе згідно договору. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у зв'язку з чим у банка виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного, суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтованим, та таким, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин. Крім того, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved