Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

07 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з [PERSON], що зареєстрований 19.05.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбів 2012 року травня місяця 19 числа зроблено запис № 117. Мають\~ сина [INFO] [PERSON]. В обгрунтування позову зазначила, що збереження сімї є неможливим, вони окремо проживають один від одного, відповідач принижує її, погрожує, нецензурно лаяється, влаштовує скандали і все це в присутності дитини.\~ 21.04.2016 року приїхав за її місцем проживання у нетверезому вигляді, наніс їй тілесні ушкодження. Це є остаточною крапкою у їх відносинах. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі, просила розірвати шлюб. Вказала, що фактично за всі 4 роки офіційного шлюбу сумісно проживали 1,5 роки, востаннє сімейні відносини припинені з 11 березня 2016 року, до цього сумісно проживали 3 місяця у відповідача, а до цього 11 місяців також жили окремо. Вважає своє рішення про розірвання шлюбу прийнятим остаточно, оскільки подальше сумісне життя є неможливим, відповідач говорить про неї непристойні речі дитині, примирення неможливе, вона не бажає зберегти сімю, просила розірвати шлюб, залишити їй прізвище [PERSON]. Вказала, що у неї є доказ звернення до правоохоронних органів 21.04.2016 року, може надати пізніше. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вважав, що примирення є можливим, він не зловживає спиртними напоями, у них просто завжди сварки на мілкі побутові теми, зазначив, що сину потрібний батько. Просив строк для примирення - 1 місяць. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 червня 2016 року сторонам наданий строк для примирення 1 місяць. Після наданого строку для примирення сторони в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач - позов підтримала, відповідач позов визнав. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 травня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис № 117, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-КГ № 070633 (арк. справи 6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-КГ №145408 (арк. справи 7). Судом встановлено, що остаточно сімейні стосунки між подружжям припинені 11 березня 2016 року, оскільки подальше сумісне життя є неможливим, відповідач говорить про неї непристойні речі дитині. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року\~ № 11, проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі жінки, суд не може примусити позивача за відсутності її бажання проживати у шлюбі, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Враховуючи бажання сторін, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу залишити позивачеві прізвище Кузьменко, а відповідачеві Кузьменко. На \~ підставі ст.ст. 105 ч.3, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved