Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

08.11.2017 [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа - ПрАТ «ІНГО Україна» про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 25 693 гривень 71 копійок, завдану моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень та понесені судові витрати в тому числі на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 вересня 2016 року в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 86 автомобіль Hyundai Accent, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] зіткнувся з попереду стоячим транспортним засобом Daewoo matiz, реєстраціний номер [NUMBER] під її керуванням. В результаті ДТП було нанесено пошкодження транспортному засобу та отримано нею тілесні ушкодження. Крім того позивач зазначає, що після тривалого лікування, 07.12.2016 вона звернулась до Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області про повідомлення вказаного ДТП. Вказана інформація була внесена до ЄРДР за № 12016110100002440 за попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України. У результаті ДТП її автомобіль зазнав значних ушкоджень та згідно акту здачі прийому робіт № ОТ015 від 21.02.2017 вартість ремонту становить 55 357,12 гривень. Автомобіль відповідача був застрахований в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про вказану пригоду, заява зареєстрована за № 263083. В рахунок компенсації матеріальної шкоди страховою компанією їй було сплачено 29 664,41 гривень. Таким чином розмір матеріальної шкоди становить вартість ремонтних робіт - сума яка була компенсована ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» з розрахунку 55 357,12 - 29 664,41, що становить 25 693,71 гривень. Крім того позивач зазначає, що у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, вона вимушена змінити свій звичний ритм життя. Обмеження в русі пригнічує її та завдає душевні та фізичні страждання. Потребувала стороннього догляду, що її пригнічувало. Самостійно не в змозі придбати продукти харчування, одягатися. Розмір завданої моральної шкоди вона оцінює в 10 000 гривень. Крім того за захистом свої прав вона вимушена була звернутись за правничою допомогою та з адвокатом Шипікой А.В. було укладено договір про надання правової допомоги № 2410/2016 від 24.10.2016 на підставі якого було сплачено 10 000 гривень за надання правової допомоги, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 45 від 24.10.2016 року. До позовної заяви позивачем було додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 640 гривень (а.с. 1). Ухвалою від 27 листопада 2017 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ній недоліків (а.с. 19-20). На виконання якої позивачем 16.01.2019 було подано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 704,80 гривень (а. с. 23). Ухвалою від 17 січня 2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання (а.с. 24). 16.03.2019 до суду від відповідача [PERSON] надійшло письмове заперечення, в якому відповідач зазначає, що вимоги позивача являються незаконними, безпідставними та необґрунтованими (а.с. 28-31). При цьому зазначає, що він повністю та своєчасно виконав свій обов`язок та застрахував свою відповідальність в ПрАТ «АСК ІНГО Україна». Крім того зазначає, що страховик виконав свій обов`язок і виплатив таке страхове відшкодування позивачу. Але додаткові суми, що позивач просить стягнути є необґрунтованими, оскільки акт здачі-прийому робіт № ОТ015 від 21.12.2017 не є розрахунковим документом і є неналежним доказом стосовно витрат. Крім того він свідчить про те, що замовником ремонту і особою, яка повинна сплатити оплату ремонту є власник автомобіля [PERSON] , який не є стороною у справі. Крім того відповідач зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на отримання нею моральної шкоди. Також не надано доказів щодо відшкодування коштів витрачених під час лікування страховою компенсацією у розмірі 4944,84 гривень та відсутні інші докази в тому числі чеки, квитанції, чи інші документи, які б свідчили про витрачення коштів на придбання ліків. Щодо понесених позивачем витрат, відповідач зазначає, що викладені в договорі перелік надання послуг не відносяться до виду судових витрат і тому не підлягають відшкодуванню відповідачем. Представником третьої особи ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» подано пояснення щодо позову (а. с. 71- 74), відповідно до яких, між страховою компанією та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5631544, за яким забезпечено автомобіль Hyundai Accent, реєстраційний номер [NUMBER] . Полісом № АЕ / 5632290 встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50 000 гривень та франшизу в розмірі 00,00 гривень. 05.09.2016 позивач звернулась до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» з повідомленням про ДТП, а 01.01.2017 подала заяву про виплату страхового відшкодування, в якій просила здійснити виплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля позивача від 22.01.2017, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , матеріальний збиток вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, завданий власникові автомобіля, в результаті його пошкодження при ДТП становить 30 754,84 гривень, з урахуванням ПДВ та 29 664,41 гривень без урахування ПДВ. 17.02.2017 ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу на реквізити зазначені в заяві на виплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 1895 від 17.02.2017 та витрати на лікування в розмірі 4 944,84 гривень та виплачена моральна шкода в розмірі 247,24 гривень. В задоволенні позовних вимог третя особа просила відмовити, оскільки позивачем не надані докази на підтвердження понесених зазначених в позові витрат. Крім того 13.04.2019 від третьої особи [PERSON] надійшло заперечення до позовної заяви, відповідно до якої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. При цьому зазначив, що 14 липня 2015 року ним була надана генеральна довіреність [PERSON] . За текстом цієї генеральної довіреності він розумів, що право володіння автомобілем перейшло до [PERSON] .. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , якій була завдана шкода внаслідок ДТП. Жодних витрат на ремонт вказаного автомобіля він не здійснював, так як всі права передав [PERSON] і власником себе не вважає вказаного транспортного засобу (а. с. 151). Ухвалою від 24 липня 2018 закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду (а.с. 166). У судовому засіданні позивач, її представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] . заперечував проти позову та просив відмовити в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві. Представник третьої особи [PERSON]. заперечував проти позову та просив відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним з яких є, зокрема, відшкодування збитків. Як вбачається з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). При цьому, відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не можу грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, встановлено, що 05 вересня 2016 року в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 86 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Hyundai Accent, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та Daewoo matiz, реєстраціний номер [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] , що не заперечується учасниками справи. Крім того встановлено, що 14 липня 2015 року [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси в установах, організаціях та підприємствах, незалежно від їх форми власності та підпорядкування, перед фізичними особами з питань, пов`язаних з вчинення правочинів щодо продажу належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого РВ ДДАІ МВС України 17.08.2011 року автомобілем марки Daewoo модель matiz, 2011 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леченко Є.В., зареєстровано в реєстрі за № 1091 (а. с. 155). Вказана довіреність видана без права передоручення терміном на три роки та була дійсна до 14 липня 2018 року (а. с. 155). Сторонами визнано, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, що ним не оспорюється. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу під керуванням позивача було завдано механічні пошкодження. Матеріальний збиток, завданий в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, як вважає позивач, складає 55 357,12 грн.. На підтвердження розміру матеріального збитку позивачем надано рахунок - фактуру №ОТ-015 від 06.02.2017 та акт здачі-прийняття робіт № ОТ015 від 21.02.2017, виконані ФОП [PERSON] (а.с. 12-13). Крім того, встановлено, що 20.11.2015 року між [PERSON] та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» було укладено договір (поліс) № АЕ / 5631544 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого, ліміт страхової суми відповідальності на одного потерпілого завданої шкоди майну страховим випадком становить 50 000 грн. (а.с. 34). Згідно звіту № 263083 про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Daewoo matiz, реєстраційний номер [NUMBER] станом на 05.09.2016 виконано на замовлення ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» ФОП [PERSON] , матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Daewoo matiz, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП станом на 05.09.2016 року становить 30 754,84 гривень, з урахуванням ПДВ на запасні частини і малоцінні деталі та 29 664,41 без урахування ПДВ (а. с. 35-45). А також, відповідно до звіту про експертну оцінку відшкодування шкоди у зв`язку з лікуванням [PERSON] складеного лікарем - експертом Цокало В.М. становить 4 944,84 гривень (а.с. 65-67). Відповідно до платіжного доручення № 1895 від 17.02.2017 ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» кошти в розмірі 29 664,41 гривень були перераховані [PERSON] (а.с. 98). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, як встановлено ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З аналізу змісту гл. 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності ( стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Крім того відповідно до статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим, при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 51 ЦПК України, залучити до участі у справі у якості відповідача страхову організацію ( страховика ), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Проте таке клопотання зі сторони позивача та його представника не заявлялось. Крім того позивачем та його представником не доведено ту обставину, що вона є належним позивачем у даній справі, оскільки довіреність на право керування була видана [PERSON] , відсутні також належні і допустимі докази що позивач відновлювала за свої кошти пошкоджений транспортний засіб. Так, з даним позовом [PERSON] звернулась у листопаді 2017 року, проте лише після закриття підготовчого провадження (а.с.166, 168-170,172,173) представником позивача надано копії квитанцій до прибуткового касового ордеру №6767 від 24 січня 2018 року та №6766 від 19 січня 20180 року про отриманні від [PERSON] відповідно 20000гривень та 35357 гривень 12 копійок , на підставі Акту (СТО) №ОТ015 від 21.02.2017 (а.с.171) Оцінюючи належність, допустимість і достовірність наданих доказів, суд приходить до висновку, що достовірність наданих доказів викликає сумніви не тільки у учасників справи, а також і суду, оскільки до матеріалів справи долучено два примірники Акту (СТО) №ОТ015 від 21.02.2017 на одну й ту саму суму виконаних ремонтних робіт 55357,12 грн., що засвідчені печатками різних суб`єктів підприємницької діяльності: один з яких поданий разом з позовною заявою (а.с.13), другий - разом з відповіддю на відзив 27 липня 2018 року (а.с. 171). Крім того, до Акту, що поданий в липні 2018 року (а.с.171) включено відомості, що платником є [PERSON] . Наведені обставини свідчать про те, що подані в липні докази були створені пізніше, після отримання відзиву відповідача та пояснень третьої особи з метою усунення неповноти поданих доказів. Крім того, суд звертає увагу, що страхове відшкодування в сумі 29664,41 грн. було виплачені на ім`я довіреної особи власника - [PERSON] в сумі 29664,41 грн 17 лютого 2017 року на підставі страхового акту №148741 від 10.02.2017 (а.с.96,98) і вказана визначна страховиком сума страхового відшкодування заподіяної матеріальної шкоди власником транспортного засобу [PERSON] та уповноваженою власником особою та володільцем транспортного засобу [PERSON] не оспорювалась. Висновку судового експерта, який би встановлював розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу при ДТП, а також клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з цією метою позивачем та її представником заявлено н було. Також позивачем не доведено ту обставину, що відповідач цивільно-правова відповідальність якого застрахована, є належним відповідачем у даній справі. Щодо завданої моральної шкоди позивачем також не надано доказів та не обґрунтовано розмір такої шкоди, а подані до позовної заяви листки непрацездатності (а.с.11) були відкриті 08.09.2018 та не дають можливість суду встановити характер захворювання (невиробничої травми), з приводу якої позивач знаходилась на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, наявність причинного зв`язку з ДТП. Крім того, з долучених до матеріалів цивільної справи документів вбачається, що позивач [PERSON] зверталась до ПрАТ «ІНГО Україна» із заявою про виплату їй матеріальної та моральної шкоди (а.с.92,93,95), та не оспорювала визначений страховою компанією розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 247,24 грн. (а.с.97). Суд звертає увагу, що страховий ліміт щодо відшкодування шкоди, завданої життю і здоров`ю згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/ 5631544 становить 100000 гривень, франшиза -0 гривень (а.с.34,97). Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, у зв`язку з чим в силу вимог ст.141 ПК України понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. Інші витрати по справі не значаться. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed