Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

09.06.2016 року до Краматорського міського суду звернувся [PERSON] до Державного підприємства «Вугілля України» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він з 01.09.2010 року працював на посаді заступника директора по виробництву і відокремленому підрозділі «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр Державного підприємства «Вугілля України». Діяльність Державного підприємства «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» було припинено наказом Міністерства вугільної промисловості України від 14.05.2010 року шляхом реорганізації-приєднання до Державного підприємства «Вугілля України». Наказом Підприємства від 01.04.2015р. №12 «Про ліквідацію ВП «ГІРЦ» ДП «Вугілля України» було розпочато процедуру ліквідації Підрозділу. З 14.04.2015р. наказом по Підприємству від 14.04.2015р. №51/к позивач був призначений виконуючим обов'язки директора Підрозділу, запис у трудовій книжці №20. Згідно штатного розпису Підрозділу станом на 01.02.2015р., затвердженого в.о. генерального директора Підприємства посадовий оклад директора Підрозділу складав 12 625,00 грн. На виконання наказу Підприємства від 08.07.2015р. №100/к позивача було звільнено з 14.07.2015р. у зв'язку з закриттям Підрозділу. У зв'язку з находженням підприємства у зоні дій незаконних збройних формувань (Підрозділ розташовано у м. Макіївка де продовжується АТО), керівництво Підрозділу неодноразово прохало Підприємство визначити питання щодо подальшого функціонування ВП «ГІРЦ», неодноразово пропонувало змінити місце знаходження підприємства, зареєструвати його на території підконтрольній органам державної влади України, неодноразово інформувало Підприємство та Міністра енергетики та вугільної промисловості України щодо виникнення заборгованості із заробітної плати перед працівниками (листи до ДП «Вугілля України» від 10.11.2014р. вих.192/14, від 20.11.2014, вих. №201/14, 12.12.2014р. вих. №214/14, від 05.01.2015р. вих.№2/15, від 23.03.2015р. вих.№61/15 додаються), але ні керівництво ДП «Вугілля України», а ні Міністерство енергетики та вугільної промисловості України не відповіло на жодне звернення Підрозділу та практично самоусунулося від рішення цих проблем. З листопада 2014р. підприємство, без попередження припинило щомісячне фінансування Підрозділу. В подальшому телеграмою Міненерговугілля України від 30.12.2014р. №2/34- 5731 усім керівникам підприємств вугільної галузі України, з якими працював Підрозділ, було дано вказівку з 31.12.2014р. припинити надання оперативної та звітної інформації на адресу Підрозділу у зв'язку з находженням підприємства в зоні дій незаконних збройних формувань. Це призвело до того, що з січня 2015р. Підрозділ не отримував всю необхідну інформацію від підприємств-контрагентів, яка була передбачена умовами укладених господарчих договорів, тому Підрозділ не мав змоги виконувати свої договірні обов'язки, відповідно не отримував коштів за надані послуги і тим самим, фактично, було зупинено роботу підприємства, передбачену Положенням про ВП «ГІРЦ» ДП «Вугілля України». Тільки наказом Підприємства від 01.04.2015р. №12 «Про ліквідацію ВП «ГІРЦ» ДП «Вугілля України» було розпочато процедуру ліквідації Підрозділу. У день звільнення 14.07.2015р. позивач не отримав заборгованість по заробітній платні за період починаючи з 01 листопада 2014р., з ним не було проведено остаточного розрахунку, у зв'язку з відсутністю грошових коштів на поточних рахунках Підрозділу з вищецдведених причин. Станом на дату звернення до суду, Державне підприємство «Вугілля України» порушує законні права та інтереси позивача в частині невиплати нарахованої йому, згідно законодавства та колективного договору Підприємства, суми заробітної плати, та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні. Заборгованість по заробітній платні за період з 01 листопада 2014 р. по дату звільнення 14 липня 2015р. складає 84 613,84 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 84613,84 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 140874 грн. Позивач у подальшому зменшив свої позовні вимоги та просив стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 84613,84 грн. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Правовідносини по даному позову регулюються Кодексом законів про працю України. Перевірив надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій частині строк виплатити не оспорювану ним суму. В судовому засіданні встановлено, що на підставі наказу № 51/1-к від 14.04.2015 року [PERSON] було призначено виконуючим обовязки директора Відокремленого підрозділу «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр «ДП «Вугілля України» з 14 квітня 2015 року., що підтверджується копією трудової книжки позивача та наказом про призначення на посаду. (а.с. 11-15, 23) Наказом № 100-к від 08.07.2015 року позивач був звільнений з відокремленого підрозділу «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» ДП «Вугілля» 14 липня 2015 року, у звязку з ліквідацією Відокремленого підрозділу «ГІРЦ», п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 26). Згідно довідки Відокремленого підрозділу «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» ДП «Вугілля» позивачу [PERSON] за період часу з 01.11.2014 року по 14.07.2015 рік була нарахована, але не виплачена заробітна плата у 84613,84 грн. (а.с. 39). Будь яких інших належних та допустимих доказів стосовно суми невиплаченої заробітної плати сторонами суду не надано. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає, що відповідач порушив законні права позивача на оплату його праці. З урахування викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення депозитних вкладів та нарахованих відсотків у загальній сумі 75515,93 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати в сумі 1378 грн.

Outcome: approved