Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~07 червня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного\~товариства «Ідея\~Банк» в\~особі Хмельницького\~відділення №1 про скасування наказу, поновлення на роботі зі стягненням заробітної плати за час вимушеного прогулу,\~посилаючись на\~те,\~що з\~серпня 2012\~року [PERSON] ,\~працювала у\~Хмельницькій філії\~№1\~публічного акціонерного\~товариства «Idea\~Bank»\~на посаді\~старшого фахівця\~з касової\~роботи. Відповідно до наказу про зміни в особовому складі №94а від 20 травня 2019 року, [PERSON] , старшого фахівця з касової роботи Хмельницького відділення №1, звільнено з роботи 21 травня 2019 року у зв`язку з втратою довір`я з боку власника, згідно п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України. [PERSON] вважає наказ про звільнення незаконним, а тому позивач просить його позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник позивача та позивач подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, у випадку неявки відповідача не заперечили, щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримали в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив. \~ \~ \~ \~Із письмової згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Як встановлено\~в судовому\~засіданні,\~що з\~серпня 2012\~року [PERSON] ,\~працювала у\~Хмельницькій філії\~№1\~публічного акціонерного\~товариства «Idea\~Bank»\~на посаді\~старшого фахівця\~з касової\~роботи. Відповідно до наказу про зміни в особовому складі №94а від 20 травня 2019 року, [PERSON] , старшого фахівця з касової роботи Хмельницького відділення №1, звільнено з роботи 21 травня 2019 року у зв`язку з втратою довір`я з боку власника, згідно п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України. [PERSON] вважає звільнення незаконним та таким, що здійснено з порушенням законодавства, та те що відповідач при звільненні не вказав на причини втрати довіри, так як жодних винних дій не вчиняла, ні свідомо, ні з необережності. Відповідно до\~пункту 2 статті 41 Кодексу законів про працю України, підставою для\~розірвання трудового договору і ініціативи власника або уповноваженого ним органу\~можуть бути винні дії працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. За цією підставою можуть бути звільнені працівники, які безпосередньо обслуговують грошові, товарні або культурні цінності. Розірвання трудового договору за\~пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України\~можливе за таких умов: - безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); - винна дія працівника; - втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Звільнення з підстави втрати довіри може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Як вбачається, підставою для розірвання трудового договору у зв`язку з втратою довіри є здійснення працівником винних дій. Форма вини при цьому значення не має. Необережна вина працівника також може бути підставою для звільнення так, як і вина умисна. Однак власник у разі спору зобов`язаний довести і факт порушення, і вину працівника. Сам факт нестачі грошових коштів чи товарних цінностей, отриманих працівником під звіт, не є достатньою підставою для звільнення працівника у зв`язку з втратою довіри. Власник, повинен довести наявність у діях працівника конкретних порушень, довести вину працівника в цих порушеннях. Такими можуть бути порушення порядку прийняття і відпускання грошових і товарних цінностей, недодержання правил їх збереження, неповідомлення відповідним посадовим особам про обставини, які перешкоджають забезпеченню збереження грошових і матеріальних цінностей, обмірювання, обважування чи обрахування осіб, які одержують (купують) товарні цінності чи валюту. Якщо провина працівника в здійсненні конкретних дій не встановлена, то працівник не може бути звільнений за мотивами втрати довіри, незважаючи навіть на недостачу або зіпсування довірених цінностей. Згідно зі ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.\~117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови пленуму\~Верховного Суду\~України від\~24.12,99\~№ 13 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.\~117\~КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ст.\~115\~КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів-представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 2 ст.\~233\~КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. \~ \~ \~ \~Судові витрати по справі становлять 768 грн. 40 коп., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved