Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

08 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Просила стягнути із [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 25% частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 14 серпня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Шлюб було зареєстровано у виконкомі Шевченківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 14.08.2004 року зроблено відповідний актовий запис за №02. З відповідачем проживала однією сім'єю до кінця 2017 року, після чого її проживання однією сім'єю із відповідачем було фактично припинено. На сьогоднішній час нею подано позов до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про розірвання шлюбу. Від цього шлюбу у сторін є малолітня донька, [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Проте, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. Це, зокрема, виявляється у повному ігноруванні ним дитини, відмови брати участь у її вихованні та утриманні, відмови в наданні будь-яких коштів на доньку. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, позивач вважає, що відповідач неналежним чином ставиться до виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї дитини, тому розмір аліментів має становити 25% заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, надали до суду письмові заяви, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов, у силу ст. ст. 104 - 107 Сімейного Кодексу України, підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] 14 серпня 2004 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконкомом Шевченківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, про що 14 серпня 2004 року зроблено відповідний актовий запис № 02 (а. с. 4). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що 11 червня 2008 року зроблено відповідний актовий запис № 529 (а. с. 5). Дочка на цей час проживає разом з матір'ю і знаходиться на повному утриманні та матеріальному забезпеченні позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовні моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет», враховуючи обставини матеріального становища і стану здоров'я відповідача, суд вважає, що обґрунтований, розумний, та справедливий розмір аліментів саме у розмірі заявлених вимог щомісячно. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р., роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка проживає разом із позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх дитини в розмірі 25% частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності з ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved