Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

07 травня 2015 року позивач [PERSON], діючий в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання за [PERSON] права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 14 жовтня 2014 року помер чоловік [PERSON], який на день смерті проживав за адресою: [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина, у склад якої увійшла 1/2 частка двокімнатної квартири за вказаною адресою, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 червня 1993 року. Оформити своє спадкове право на нерухомість [PERSON] не може, оскільки правовстановлюючий документ на квартиру свідоцтво про право власності на житло, не зареєстрований у Маріупольському БТІ, у зв?язку з чим їй відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 06 травня 2015 року за № 127/02-31. Посилаючись на діюче законодавство, просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 14 жовтня 2014 року, на 1/2 частку квартири [ADDRESS], житлова площа якої 29,3 кв.м, загальна площа 47,1 кв.м. 23 червня 2015 року до суду надійшли уточнення до позовної заяви в частині технічних даних квартири, зокрема, загальної площі квартири, в яких позивач просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 14 жовтня 2014 року, на 1/2 частку квартири [ADDRESS], загальною площею 49,65 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м. До заяви додав копію технічного паспорту на квартиру, виготовленого станом на 17 червня 2015 року. Позивач до суду не прибув, надіславши заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, просив позов задовольнити. Представник відповідача до суду не прибув, надіславши заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 11 червня 1993 року, виданого державним підприємством з ремонту та експлуатації житфонду «Житловик», квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON]. Судом встановлено, що право власності останніх на вказану квартиру у Маріупольському БТІ не зареєстроване. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 15 жовтня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер 14 жовтня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис за № 1409. [PERSON], в інтересах якої діє позивач, є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 09 серпня 1969 року у Палаці одруження міста Жданова Донецької області. У відповідності до ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Зі спадкової справи № 8/2015 до майна померлого 14 жовтня 2014 року [PERSON] вбачається, що останній на випадок своєї смерті заповідав [PERSON] все належне йому майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, та взагалі все те, на що він матиме за законом право, що підтверджується заповітом, складеним [PERSON] 27 вересня 1996 року, посвідченим державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1-2845. Також встановлено, що 01 грудня 2000 року [PERSON] склав новий заповіт, яким заповідав [PERSON] належну йому квартиру № 71, розташовану в місті Маріуполі по бульвару Комсомольському, 10. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1-2018. Відповідно до ч 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Таким чином, суд приходить до висновку, що заповіт, складений [PERSON] 01 грудня 2000 року скасував попередній заповіт, складений останнім 27 вересня 1996 року, лише в частині квартири № 71 по бульвару Комсомольському в місті Маріуполі, яку померлий заповідав [PERSON], та яка не є предметом даного спору. Отже в іншій частині, щодо іншого майна, заповіт від 27 вересня 1996 року не є скасованим, тому суд вважає, що [PERSON] є спадкоємицею за заповітом. Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України\~\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. З матеріалів наведеної спадкової справи вбачається, що [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON] 12 січня 2015 року, тобто у передбачений законом строк. Крім неї із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] ніхто не звертався. Однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, оскільки право власності на квартиру [ADDRESS] належним чином не зареєстроване. У п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У теперішній час зареєструвати право власності [PERSON] на квартиру за вказаною адресою у встановленому законом порядку неможливо, оскільки за ч. 4\~ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Відповідач проти задоволення позову не заперечує. Аналізуючи наявні докази в їх сукупності, з урахуванням положень пункту 3.3 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, згідно до якого у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв?язку з їх втратою та відсутності реєстрації об?єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім?я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно, суд вважає позов обгрутованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. 1216, 1217, 1233, 1254, 1268, 1269 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved