Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

09 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. щомісячно від дня її звернення до суду з даним позовом і до досягнення їхнім сином повноліття. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги до відповідача, позивач зазначає, що на протязі останніх років їх спільне життя не залагодилось, в зв'язку з чим вона прийшла до висновку, що розлучення є єдиним виходом для них, тим більше відповідач сам пішов з сім'ї та не відвідує ані її ані їхніх спільних дітей, а також не забезпечує та не приймає участі у вихованні їхнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, у якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 28 квітня 2007 року у Другому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 170; у сторін це перший шлюб ; від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років сімейне життя сторін не залагодилось, оскільки між ними постійно стали виникати сварки в присутності дітей, що призвело до погіршення відносин між ними. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони з серпня 2013 року припинили шлюбно-сімейні відносини, а відповідач пішов з сім'ї. Крім того, сторони заперечують проти надання їм судом будь-яких строків для примирення, про що вони зазначили у своїх адресованих суду письмових заявах. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. Також судом установлено, що сторони досягли згоди стосовно того, що їхні малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], залишатимуться проживати разом з матір'ю - позивачем [PERSON] та перебуватимуть на її вихованні. Як зазначає позивач, відповідач не приймає участі у вихованні їх сина [PERSON], [INFO], та не надає матеріальної допомоги на його утримання. Позивач працює у КЗ «Одеська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 7 І-ІІ ступенів» на посаді практичного психолога та її середньомісячна заробітна плата становить приблизно 3000,00 грн., але позивачу разом з дітьми цих грошей не вистачає. Позивач стверджує, що відповідач не працює, не має іншої сім'ї та аліменти на їх старших дітей не сплачує, а відповідач не спростував ці доводи позивача, як цього вимагає ст. 60 ЦПК України. Сторони не надали суду доказів стосовно того чи мають вони будь-які фінансові зобов'язання та/або чи проводяться з них будь-які стягнення за виконавчими документами. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач страждає на будь-які хронічні захворювання та/або є непрацездатним. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин. Що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що молодший син сторін потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати таку допомогу дитині. Згідно ч.1, 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 243,60 грн., пов'язані із сплатою судового збору, а також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved