Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

09.08.2019 року [PERSON] звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , яким протягом 6 місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] наближатися на 100 метрів до місця проживания [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрованих та проживаючих за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори із [PERSON] та [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з середини літа 2016 року вона почала проживати разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі також проживає її донька - [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] . Зазначена квартира зареєстрована на праві власності за заявником. На початку листопада 2016 року між ними почали виникати сварки на ґрунті побутових відносин, оскільки він почав вживати наркотичні засоби. Тоді ж, на початку листопада 2016 року [PERSON] вперше почав наносити їй удари під час сварки. Внаслідок того, що [PERSON] має більш поставлену статуру, та має перевагу над нею у рості та вазі, опір вона йому не чинила. До правоохоронних органів не зверталася, оскільки побоювалася помсти зі сторони [PERSON] Приблизно у березні 2017 року [PERSON] знову наніс їй тілесні ушкодження та забрав у неї документи на квартиру, після чого вона звернулася до поліції, було розпочато кримінальне провадження № 12017220190000265, проте у ньому було прийнято рішення про закриття (оскільки вона примирилася з [PERSON] та він повернув документи). Після чого, 11 травня 2017 року [PERSON] , перебуваючи за місцем проживання заявника, спричинив їй тілесні ушкодження. За вказаним фактом було розпочато кримінальне провадження № 12017220190000521 за ч. 1 ст. 125 КК України, яке відповідно до ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 15.08.2017 у справі № 610/1996/17 було закрито внаслідок відмови від обвинувачення, оскільки [PERSON] погрожував їй. [PERSON] продовжував жити у її квартирі, при тому, що ключ від вказаної квартири вона йому ніколи не надавала, спільний побут вона з [PERSON] не вела (плату за комунальні платежі вона здійснювала одноособово, ніяку роботу по квартирі [PERSON] не здійснював), стосунків з ним вже не підтримувала. Фактично з цього часу [PERSON] безкоштовно проживав у вищевказаній квартирі у зв`язку з власним страхом до нього. Декілька разів [PERSON] зламував замки до квартири, оскільки вона не пускала його до квартири. Наскільки їй стало відомо, [PERSON] був засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки зберігав гранату Ф-1 за вищевказаним місцем проживання. Крім того, 17.05.2018 року [PERSON] , перебуваючи за місцем проживання заявника спричинив їй тілесні ушкодження. За вказаним фактом було розпочато кримінальне провадження № 12018220190000505 за ч. 2 ст. 125 КК України, яке відповідно до ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 30.08.2018 у справі № 610/1557/18 було закрито внаслідок її відмови від обвинувачення, оскільки [PERSON] також погрожував їй. Після чого [PERSON] продовжував проживати у вищевказаній квартирі у зв`язку з власним страхом до нього. [PERSON] продовжував зламувати замки до квартири, оскільки вона його не пускала до квартири. Натепер триває досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019220190000706. [PERSON] до цього часу періодично приходить до її квартири та гучно стукає у двері, не даючи їй та доньці відпочивати. Крім того, після 19.07.2019 року вона вже двічі викликала поліцію. Вважає, що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства. Заявник у судовому засіданні заяву підтримала, просила встановити додаткове обмеження - заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати її та її доньку, якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними. Неповнолітня донька заявника [PERSON] підтвердила, що [PERSON] вчиняє стосовно її матері - [PERSON] та стосовно неї домашнє насильство. Заінтересована особа [PERSON] до суду не з`явився. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування в особі Балаклійської районної державної адміністрації в судовому засіданні підтримала заяву [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи - органу опіки та піклування в особі Балаклійської районної державної адміністрації, пояснення неповнолітньої [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] проживали в цивільному шлюбі із 2016 року. Заявник [PERSON] має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Заявник разом із донькою проживають за адресою: [ADDRESS] . Між заявником і [PERSON] виникли неприязні стосунки, які призводять до постійних конфліктів. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 15.08.2017 року кримінальне провадження № 610/1996/17 (провадження № 1-кп/610/229/2017) у справі за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст.125 КК України закрито у зв`язку із відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення. Однак як убачається з мотивувальної частини ухвали суду, [PERSON] обвинувачувався у тому, що 11 травня 2017 року, близько 08:30 години, перебуваючи за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , де діючи умисно та протиправно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, в ході сварки із своєю співмешканкою [PERSON] кулаками правої та лівої руки наніс останній 7 ударів в область обличчя та потилиці, потім наніс кулаком лівої руки 4 удари в область лівого та правого плеча та 2-3 удари в область правого боку, від яких [PERSON] впала на підлогу, після чого [PERSON] наніс правою та лівою ногою останній 8-10 ударів в область спини, сідниць, правого стегна. В подальшому [PERSON] підняв [PERSON] з підлоги та коли остання стояла на ногах навпроти нього, наніс кулаками правої та лівої руки, по черзі, 10 ударів в область лівого та правого передпліччя, у результаті чого, потерпілій [PERSON] були спричинені, згідно висновку судово медичної експертизи № 168 БЛ/17 від 19.05.2017 року наступні тілесні ушкодження: синець на спинці носу, 3 синця на спині, 2 синця в сідничний ділянці справа, 6 синців на правому плечі , синець на лівому плечі, по 4 синця на правому та лівому передпліччях, 5 синців на правому стегні, які за ступенем тяжкості, як кожне окремо так і в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень. За вказаним фактом дії [PERSON] кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження. Крім того, ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 30.08.2018 року кримінальне провадження № 610/1557/18 (провадження № 1-кп/610/200/2018) у справі за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України закрито у зв`язку із відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення. Як убачається з мотивувальної частини ухвали, 17.05.2018 року, близько 21:30 години, більш точно встановити час в ході проведення досудового розслідування не представилося можливим, [PERSON] , перебуваючи за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , де діючи умисно та протиправно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, в ході сварки зі своєю співмешканкою [PERSON] , яка відпочивала на ліжку у спальній кімнаті, за вищевказаною адресою, правою рукою схопив її за ліву ногу та стяг з ліжка на підлогу, після чого [PERSON] , знаходячись позаду [PERSON] , яка сиділа на колінах, правою рукою схопив фарфорову чашку, яка стояла поруч на підлозі, якою наніс один удар по голові [PERSON] , а саме потиличній ділянці, та вкусив за вказівний палець правої руки. В результаті чого потерпілій [PERSON] були спричинені, згідно висновку судово-медичної експертизи №12-14/158-БЛ/18 від 24.05.2018 наступні тілесні ушкодження: забійна рана на волосистій частині голови в потиличній ділянці, синець на правому плечі, синець на правому стегні, синець на лівому стегні, синець на лівій сідниці, 2 синця на лівому стегні, 2 садна на правій кисті. За ступенем тяжкості вищевказані синці та садна відносяться до легких тілесних ушкоджень. За ступенем тяжкості забійна рана на волосистій частині голови в потиличній ділянці відноситься до легких ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. Такі дії [PERSON] кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, які виразились в легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Згідно наданих Балаклійським ВП ГУНП в Харківській області на запит суду витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 19.07.2019 року за заявою [PERSON] було зареєстровано кримінальне провадження № 12019220190000706 за ч. 1 ст. 125 КК України за фактом виникнення 19.07.2019 року сварки за адресою: [ADDRESS] , між [PERSON] і [PERSON] , під час якої ними спричинено один одному тілесні ушкодження. 13.08.2019 року за заявою [PERSON] було зареєстровано кримінальне провадження № 12019220190000787 за ч. 1 ст. 270 КК України за фактом займання 12.08.2019 року квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За приписами п.2, ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства (постраждала дитина) - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Як налогошує п.3, 6, 7, 8 ч.1,ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Статтею 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. передбачено, що дитина повинна рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. При вихованні дитини повинні бути враховані інтереси дитини, те, що їй дуже потрібна турбота і любов, адже благополуччя дитини залежить від благополуччя родини. Як встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ст. 19 Конвенції Про права дитини визначено, що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Такі заходи захисту, у випадку необхідності, включають ефективні процедури для розроблення соціальних програм з метою надання необхідної підтримки дитині й особам, які турбуються про неї, а також здійснення інших форм запобігання, виявлення, повідомлення, передачі на розгляд, розслідування, лікування та інших заходів у зв`язку з випадками жорстокого поводження з дитиною, зазначеними вище, а також, у випадку необхідності, для порушення початку судової процедури. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником та витребувані судом докази окремо і в сукупності, з огляду на встановлені судом обставини, суд, насамперед враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника та її неповнолітньої доньки, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved