Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

10.06.2019 до Шполянського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить шлюб зареєстрований Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №125, між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Після розірвання шлюбу відновити позивачу прізвище - « [PERSON] ». В обґрунтування позову позивач зазначає, що 14.10.2014 між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №125. Після державної реєстрації шлюбу позивачкою було взято прізвище чоловіка - [PERSON] . У шлюбі у них народився син: [PERSON] , [INFO] . В процесі спільного проживання між Позивачем та Відповідачем виникали спори в зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, що негативно впливало на настрій та емоційний стан Позивачки та дитини, викликало глибокий моральний дискомфорт. Подальше продовження шлюбних стосунків суперечить інтересам Позивача, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. У зв`язку із зазначеними обставинами Позивач на примирення не згідна та бажає розірвати шлюб в найкоротший строк. Після розірвання шлюбу Позивач бажає повернути дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 18.06.2019 було відкрито провадження та призначено підготовче засідання. У судове засідання позивач не з`явився, надав письмову заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав письмову заяву в якій просив справу розглядати без його участі та вказав, що позовні вимоги визнає. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб 14.10.2014, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, складено актовий запис №125, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.10.2014. Прізвище дружини, після державної реєстрації шлюбу змінилося на « [PERSON] ». (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 24 грудня 2010 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, [INFO] народився син: [PERSON] , про що 24.12.2010 складено відповідний актовий запис №184. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Подальше спільне життя та збереження сім`ї не можливе. Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.ч.2, 3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК (2947-14); за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до п.3. ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до норм ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом з`ясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які в сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню і шлюб розривається. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з цим суд стягує судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн., з відповідача на рахунку позивача. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.24, 56, 105, 110-113, ч.2ст. 114 СК України,

Outcome: approved