Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

09 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, який в подальшому було позивачем уточнено до АТ «Ремонтно-інстументальний завод» про стягнення невиплаченої заробітної плати в розмірі 86759,36 гривень. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він з 2003 року по серпень 2014 року працював на АТ «Ремонтно-інструментальний завод» на посаді заступника директора з питань виробництва він був звільнена з роботи у зв'язку з скороченням штату, однак по даний час трудової книжки він не отримав. На підприємстві несвоєчасно виплачувалась заробітна плата, так станом на 01 серпня 2014 року за наявною у нього інформацією, заборгованість перед ним як працівником по виплаті розрахункових коштів становила 86759,36 гривень. Востаннє заробітну плату він отримував на початку 2014 року. В подальшому нове керівництво заводу відмовилось виплачувати заробітну плату, чим порушує його трудові права, оскільки виплачувати заробітну плату зобов'язані регулярно два рази на місяць або в день звільнення, тому він змушений звернутися в суд для захисту своїх порушених прав. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надавши суду аналогічні пояснення зазначені в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду та повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про особисте вручення, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з 2003 року по 2014 рік працювала на АТ «Ремонтно-інструментальний завод» на посаді заступника директора з питань виробництва та був звільнений з роботи у зв'язку з скороченням штату. Згідно з ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки про день фактичного розрахунку. Обчислення середнього заробітку здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати. Згідно із розрахунку, який наданий позивачем, заборгованість із виплати заробітної плати становить 86759,36 гривень, з них заборгованість по заробітній платі - 68819,67 гривень, компенсація за невикористану відпустку - 2882,28 гривень, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати - 15057,41 гривень. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved