Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

07 грудня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. За зазначеною адресою зареєстрована вона, її батько [PERSON], 1957 року народження, її мати [PERSON], 1960 року народження та її сестра [PERSON], 1991 року народження, що є відповідачами у справі. На початку 2007 року відповідачі виїхали до Російської Федерації, де отримали право постійного проживання без громадянства. З 2007 року вона проживає у зазначеній квартирі разом із її бабусею, з відповідачами вони спілкуються інтернетом, проти зняття їх з реєстрації вони не заперечують та у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем вони не можуть приїхати до України для добровільного зняття з реєстраційного обліку. Відповідачі не проживають у квартирі понад рік, власних речей не мають, не несуть витрат з її утримання та сплаті комунальних послуг. У зв'язку з чим, позивач просила суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] не з'явились, представниками позивачів надано суду клопотання про розгляд справи заочно за їх відсутності (а.с. 17). Відповідачі заперечень проти позову не надали, в судове засідання не з'явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили та про розгляд справи за їх відсутності не клопотали, на підставі чого, з урахуванням письмової згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи Відділу обліку та реєстрації громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, додатково повідомив, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 24-25, 26-27). На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач на підставі договору дарування квартири від 19 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Куліш Ю. О., зареєстрованого в реєстрі за № 1038, є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6), що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18887893 від 20 травня 2008 року (а.с. 7). У вищезазначеній квартирі зареєстровані позивач - [PERSON], 1984 року народження, її бабуся - [PERSON], 1939 року народження, мати - [PERSON], 1960 року народження, сестра - [PERSON], 1991 року народження, батько - [PERSON], 1957 року народження, що вбачається з довідки Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області № 3478 від 02 серпня 2016 року (а.с. 8). Відповідачі в зазначеній квартирі [ADDRESS] з 2006 року не проживають, що підтверджується актом від 02 серпня 2016 року, складеним старшим інспектором відділу реєстрації та обліку громадян Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Бутко Т. Г. в присутності жителів будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8 зворот). Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] без поважних причин не проживають більше одного року, в квартирі під [ADDRESS], де право власності належить позивачу, але з реєстрації не знялись, доказів поважності причин не проживання відповідачі суду не надали. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] порушують права позивача як власника квартири, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним їй майном, і можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved