Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

09.08.2018 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся представник Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] та є абонентом ОКП «Донецьктеплокомуненерго», користується послугами з опалення, однак не в повному обсязі сплачує вартість спожитих послуг. На теперішній час у відповідача у зв'язку з несплатою, з 01.03.2015 року по 01.07.2018 року виникла заборгованість за спожиті послуги з опалення у сумі 17 151,40 гривень. У зв'язку із чим відповідачу, відповідно до ст. 625 ЦК України, були нараховані наступні суми: індекс інфляції у сумі 2 005,78 гривень та три проценти річних у сумі 658,30 гривень. Отже, заборгованість відповідача по сплаті за спожиті послуги з опалення, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних складає 19 815,48 гривень. Просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за спожиті послуги з опалення у розмірі 17 151,40 гривень, втрати від інфляційних процесів в сумі 2 005,78 гривень, 3 % річних в сумі 658,30 гривень, та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762,00 гривень. Представник позивача Караваєва Н.В., яка діє на підставі довіреності від 29 грудня 2017 року до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку у разі повторної неявки відповідача (а.с.24). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовою кореспонденцією в матеріалах справи, до судового засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи у свою відсутність не надав (а.с.23). Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2018 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Як вбачається з ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЦПК України, малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Як вбачається з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, але в судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до розрахунку заборгованості, 3 % річних та інфляційних, за особовим рахунком [NUMBER], у квартирі [ADDRESS] сума заборгованості відповідача за послуги з опалення перед ВО «Слов'янськтепломережа» становить 17 151,40 гривень, нараховані індекс інфляції в сумі 2 005,78 гривень та 3 % річних в сумі 658,30 гривень (а.с.7-9). Судом встановлено, що надання житлово-комунальних послуг, а саме послуг з опалення, здійснює Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа». На підставі п.1 ч.1, п. п. 5, 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Згідно з п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. З наданих суду позивачем доказів вбачається, що [PERSON], який мешкає у квартирі [ADDRESS], користується послугами з опалення та зі скаргами та претензіями до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа» не звертався. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житво-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідач несвоєчасно оплачує спожиті комунальні послуги, оскільки згідно ч. 1 п. 18 Постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення постачання холодної і гарячої води і водовідведення…» № 630 від 21 липня 2005 року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць: плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Крім того, відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Те, що між відповідачем і позивачем виникло зобов'язання підтверджують наступні норми законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 13 ЦК України, а саме Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують права та обов'язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, відповідач ними користується. Згідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Оскільки в порушення ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України, відповідач не здійснює оплату за користування тепловою енергією та має перед позивачем заборгованість за період з 01.03.2015 року по 01.07.2018 року, що підтверджується оборотною відомістю та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення суми заборгованості за надані послуги з теплопостачання, обґрунтований і підлягає задоволенню. У відповідність до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких підстав, вимоги позивача про стягнення з відповідача втрати від інфляційних процесів та 3 % річних також підлягають задоволенню. Окрім того, у даному позові про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення позивач однією із вимог зазначає про те, якщо на думку суду строки звернення до суду із вказаним позовом є пропущеними, необхідно поновити позивачу такий строк. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається знову (ч.ч. 1,3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Верховний суд України постановою від 18 травня 2016 року № 6-474цс16 зробив висновок щодо застосування позовної давності, а саме без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони. В ході судового розгляду відповідач до судових засідань не з'явився та заяву про застосування позовної давності до суду не надав. Отже, якщо сторони не зверталися із заявою про сплив позовної давності, суд за власною ініціативою не може застосувати позовну давність. На підставі вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Отже, суд приходить до висновку, що сума сплаченого судового збору в розмірі 1 762,00 гривень, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved