Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

09 лютого 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 14.06.2021 року припинити право власності [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , на яку припинено право власності [PERSON] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 89814,81 грн, які внесені на депозитний рахунок суду. Позовна заява мотивована тим, що сторони у справі є рідними братом та сестрою, яким на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному належить квартира [ADDRESS] . Відповідач спірною квартирою не користується, на праві власності володіє іншим житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] , у якій фактично і проживає. Спільне володіння і користування квартирою є неможливим. Квартира однокімнатна. Позивач вказує, що зверталась до відповідача з пропозицією продажу його частки або викупу ним її частки, проте відповіді не отримала. Спірна квартира є єдиним житлом позивача, яке належить на праві власності. Припинення права власності на частку у спільному майні з належною компенсацією за його частку у спільній власності відповідача не завдасть шкоди інтересам співвласника. 08.06.2021 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 136726 грн, як грошову компенсацію вартості частки на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , після виплати [PERSON] [PERSON] грошової компенсації вартості частки на 1/2 частку квартири [ADDRESS] в розмірі 136726 грн припинити право власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна: 1561775612124, номер запису про право власності: 37045940 та визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , стягнути витрати на правничу допомогу. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що відповідач не погоджується з оцінкою вартості квартири, яка надана позивачем, вважає її заниженою та надає висновок оцінювача з цього приводу, вказує, що квартиру дійсно бажали продати, проте не дійшли згоди щодо її вартості, між сторонами склались неприязливі відносини. Письмових пропозицій щодо врегулювання конфлікту відповідач не отримував. Частка квартири [ADDRESS] , на яку просить позивач припинити право власності не є незначною, припинення право власності відповідача завдасть істотної шкоди йому та його родині, оскільки він є інвалідом 1 групи, старший від сестри на 10 років. Сестра має також інше житло, яка є спільною сумісною власністю подружжя, за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 13.05.2021 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.06.2021 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на 1/2 частку у спільному майні та стягнення грошової компенсації до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності та визнання права власності на нерухоме майно. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 10.08.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 13.09.2021 року задоволено клопотання представника [PERSON] про витребування доказів, зобов`язано КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради надати суду докази. При вирішенні клопотання про витребування доказів судом було поновлено пропущений процесуальний строк, встановлений законом, згідно ст.127 ЦПК України, враховуючи, що клопотання про витребування доказів було подано позивачем разом з позовною заявою. Представник позивача, [PERSON] , згідно заяви підтримав позовну заяву, зустрічний позов не підтримав. Представник відповідача, [PERSON] , згідно заяви підтримав зустрічну позовну заяву, в задоволенні позову просив відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками по 1/2 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з висновку №2 експертного оціночно-будівельного дослідження, складеного 27 січня 2021 року, з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] є однокімнатною квартирою, яка розташована на першому поверсі п`ятиповерхового цегляного житлового будинку, жила кімната має площу 16 кв.м., передня 6 кв.м., санвузол 2,6 кв.м., кухня 6 кв.м., загальна площа 30,60 кв.м. Згідно з висновку №2 експертного оціночно-будівельного дослідження, складеного 27 січня 2021 року, судовим експертом Копиловою В.М., виділити в натурі 1/2 частину квартири [ADDRESS] відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва технічно неможливо. Згідно з висновку №2 експертного оціночно-будівельного дослідження, складеного 27 січня 2021 року, судовим експертом Копиловою В.М., ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 186609 грн, що складає 6626,7360 доларів США, виходячи з курсу долару США 28,16 грн. вартість 1/2 частини вказаної квартири складає 93304,50 грн. Відповідно до інформації КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містить відомостей щодо вказаного об`єкту нерухомого майна. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частини перша, друга статті 319 ЦК України. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). У частині першій статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників,\~які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Слід зауважити, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02 червня 2021 року у справі №569/10336/18, від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11Верховним Судом України у постановах від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс12 та від 24 лютого 2016 року у справі 6-2784цс15 та від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16. Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 зроблено висновок про те, що відсутність у статті 365 ЦК України конструкції «за наявності одночасно» свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. При розгляді справи судом встановлено та представниками сторін не заперечувалось те, що сторони у справі, брат та сестра, дійшли згоди щодо необхідності продажу квартири, користуватись якою вони не бажають, на даний час в квартирі ніхто не проживає, проте не дійшли згоди щодо вартості квартири. При вирішенні питання щодо наявності підстав вважати, що припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, [PERSON] , суд виходить з того, що [PERSON] згідно вимог зустрічного позову не заперечує проти припинення його права власності на частку в квартирі, [PERSON] проживає в м.Одеса, в квартирі, яка належить йому на праві власності, при цьому [PERSON] не погоджується з оцінкою вартості квартири, яку зазначає позивач. Твердження представника відповідача, що позивач має також інше житло, яка є спільною сумісною власністю подружжя, за адресою: [ADDRESS] , не підтверджено належними та допустимими засобами доказування, що є обов`язком відповідача у справі згідно вимог ст.81,83 ЦПК України. Тому, суд приходить до висновку, що припинення права відповідача, [PERSON] , на частку у спільному майні за рішенням суду не завдасть істотної шкоди його інтересам, як співвласника. Таким чином, частка відповідача [PERSON] у спільному нерухомому майні не може бути виділена в натурі, квартира є неподільною, спільне володіння і користування квартирою є неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, [PERSON] , та членам його сім`ї. 14.06.2021 року [PERSON] подала заяву про зменшення позовних вимог, просила стягнути з неї на користь [PERSON] 89814,81 грн, внесені нею на депозитний рахунок суду. Заява мотивована тим, що станом на 11.06.2021 року курс долара США, встановлений НБУ складає 27,1068, тому виходячи з вартості спірної квартири в сумі 6626,7360 доларів США, виходячи з курсу долару США, вартість 1/2 частини вказаної квартири складає 89814,81 грн. Згідно квитанції від 08.09.2021 року №0.0.2257880899.2 [PERSON] внесено на депозитний рахунок суду 89814,90 грн. У суду не має підстав ставити під сумнів висновок №2 експертного оціночно-будівельного дослідження, складеного 27 січня 2021 року, судовим експертом Копиловою В.М., оскільки експерт Копилова В.М. має кваліфікацію судового експерта з правом проведення оціночно-будівельних експертиз за спеціальністю 10.10, міститься в Реєстрі експертів Міністерства юстиції України, свідоцтво №1950 дійсне до 06.07.2021 року, тобто було дійсне на час проведення 27 січня 2021 року експертного оціночно-будівельного дослідження. Представник відповідача не навів жодних підстав, які б свідчили про наявність підстав для сумніву у висновку експерта. Сторони у справі не скористались своїм правом на заявлення клопотання про проведення експертизи з метою оцінки вартості спірного нерухомого майна при розгляді справи судом. Відповідач [PERSON] у вимогах зустрічного позову просив припинити його право власності на частку у спільному нерухомому майні після виплати позивачем [PERSON] 136726 грн. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18). Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними. Якщо право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові (пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц, провадження № 14-651цс18). Позивач за зустрічним позовом [PERSON] обрав спосіб захисту свого права, який суперечить ч.2 ст.365 ЦК України, та не є ефективним способом захисту права. За таких обставин, та виходячи з вищенаведеного, суд не вбачає підстав для задоволення вимог зустрічного позову [PERSON] , однак наявні підстави для примусового припинення права відповідача [PERSON] , як співвласника, на частку у спільній власності у розумінні статті 365 ЦК України, що є підставою для задоволення вимог первісного позову. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем оплачено судовий збір в сумі 1841,05 грн за дві вимоги майнового та немайнового характеру, оплачена вартість проведення експертного оціночно-будівельного дослідження в сумі 1307 грн згідно товарного чеку №2 від 19.01.2021 року. Судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Позивач також просить стягнути 996 грн, які були оплачені на користь КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, 498 грн за виконання замовлення та 498 грн за швидкість виконання замовлення. Однак у КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради було витребувано докази ухвалою суду, яке є обов`язковою для виконання підприємствами, установами та організаціями, невиконання ухвали суду тягне за собою відповідальність, встановлену законом, тому виконання ухвали суду не залежить від оплати послуг КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, позивачем було здійснено оплату послуг вказаного підприємства на власний розсуд, що є підставою для відмови у стягненні 996 грн.

Outcome: approved