Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

09 червня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа - Індустріальний ВДВС Дніпропетровського МУЮ про звільнення з-під арешту нерухомого майна (а.с. 2-5). Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні, з урахуванням уточнень, в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що Індустріальним ВДВС Дніпропетровського МУЮ було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа щодо стягнення боргу з [PERSON] та було накладено арешт на все майно боржника постановою від 15.03.2013 року. В результаті виконавчих дій було накладено арешт на нерухоме майно, яке належить [PERSON], тому позивач звернулась до суду та просила звільнити з-під арешту 1/3 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 2-5). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Інші сторони в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, враховуючи вищезазначені обставини суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 18.01.1999 року, згідно розпорядження від 18.01.1999 року № 5/140-99, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва, наявною в матеріалах справи (а.с. 7). Також судом встановлено, що 01.08.2012 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та дарування частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. за реєстровим № 2155, за яким [PERSON] та [PERSON] передали та подарували свої частки на квартиру - [PERSON], що підтверджується копією договору, наявною в матеріалах справи (а.с. 8). Встановлено, що 15.03.2013 року постановою Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ по виконавчому провадженню ВП № 37037645 на підставі виконавчого листа № 2-3439/11 від 20.02.2013 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON], що підтверджується копією зазначеної постанови, наявною в матеріалах справи (а.с. 53). Встановлено, що 17.07.2013 року постановою Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження ВП № 37037645 було завершено та виконавчий лист № 2-3439/11 від 20.02.2013 року повернуто стягувачеві, що підтверджується копією постанови наявною в матеріалах справи (а.с. 54). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Статтею 722 ЦК України передбачено, що право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Згідно ч.4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до Закону. Відповідно до ст.. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Суд при вирішенні позовних вимог виходить з того, що 1/3 частки квартири, на яку накладено арешт, на момент розгляду справи зареєстровано за [PERSON], при цьому позивачем не ставиться питання, щодо визнання права власності на майно, а звертається до суду лише з вимогою про зняття арешту з даного майна, але дане право належить лише власнику майна - [PERSON] Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] є неналежним позивачем, а тому вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed