Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

08.11.2016 року до суду надійшла позовна заява адвоката Головацького\~В.Ф. в інтересах [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, згідно якої просить визнати за [PERSON], [INFO], мешканцем [ADDRESS], в порядку спадкування першої черги за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на спадкове майно, зокрема на житловий будинок (А), побудований із цегли, загальною площею 23,2 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м., що в [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON] якій, як голові колгоспного двору, належало на праві власності будинковолодіння в [ADDRESS]. Адреса спадкового будинку змінена із [ADDRESS] на [ADDRESS]. Після смерті матері позивач в належному порядку та в строк прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та постійно проживав з нею на час відкриття спадщини в [ADDRESS]. Приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу Боднарук Н.М. 19.10.2016 року позивачу відмовлено в оформленні спадкового майна після смерті матері у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, рекомендовано звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. На даний час, позивач бажає оформити право власності на житловий будинок після смерті матері, тому просить у судовому порядку визнати його власником житлового будинку в смт.Козлів по [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, проте подав клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглядати за його відсутності (а.с.31). Представник позивача Головацький\~В.Ф. в судове засідання не з'явився, проте подав клопотання, згідно якого просить справу розглядати за його відсутності (а.с.34). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду відзив на позов, відповідно до якого не заперечує щодо позовних вимог [PERSON] та просить їх задовольнити, розгляд справи просить проводити без його участі (а.с.30). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, тому відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що матір'ю [PERSON] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.10.1990 року та довідкою Козлівської селищної ради Козівського району Тернопільської області №01-478/3.09 від 23.08.2016 року (а.с.14, 20). [PERSON] померла [INFO] року у смт.Козлів Козівського району Тернопільської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.08.2016 р. (а.с.18). Як голові колгоспного двору [PERSON] належало на праві власності будинковолодіння, що в [ADDRESS], що підтверджується копією витягу із рішення виконкому Козлівської районної ради №265 від 07.10.1962 року, а також Архівним витягом із протоколу №17 засідання виконкому Козлівської районної Ради депутатів трудящих від 07.10.1962 року, що виданий Державним архівом Тернопільської області 02.11.2016 року (а.с.19, 23). Відповідно до архівної довідки від 18.10.2016 року №476/01-8, у погосподарській книзі №9 Козлівської селищної ради Козівського району за 1961-1963 роки числиться за особистим рахунком [NUMBER] по [ADDRESS] господарство [PERSON] (а.с.22). Станом на 1962 рік порядок оформлення права власності на будинок або домоволодіння при відсутності правовстановлюючих документів визначався Інструкцією Держплану УРСР і Міністерства юстиції УРСР від 29 липня 1959 року «Про порядок реєстрації домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», у відповідності до якої після винесення виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, органи комунального господарства, а де їх немає - виконком місцевої Ради депутатів трудящих видає власникові свідоцтво про право особистої власності на будинок за встановленою формою. Відтак, 07.10.1962 року Рішенням виконавчого комітету Козлівської районної ради депутатів трудящих [PERSON] отримала право власності на житловий будинок за вказаною адресою, але належним чином дане рішення в бюро технічної інвентаризації не зареєструвала. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Як видно із ч. 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, який є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до довідки Козлівської селищної ради Козівського району від 23.08.2016 року №01-479/3.09 адреса спадкового будинку змінена із [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с.15). Після смерті [PERSON] позивач в належному порядку та в строк прийняв спадщину, оскільки постійно проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем до дня її смерті у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу Боднарук Н.М. 19.10.2016 року позивачу було відмовлено в оформленні спадкового майна після смерті матері у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що належало спадкодавцю [PERSON] (а.с.21). При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10, 212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. На підставі положень ст. 525 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за законом майна померлої [PERSON], відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок унеможливлює оформлення спадкових прав, відтак суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок в [ADDRESS]. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому такі підлягають до задоволення.

Outcome: approved