Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

08 листопада 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивував тим, що 26 травня 2018 року надав відповідачу у позику грошові кошти в розмірі 27000,00 грн., які останній зобов`язувався повернути до 10 червня 2018 року. На підтвердження отримання коштів в борг відповідач надав розписку. [PERSON] своєчасно не виконав свого грошового зобов`язання. Тому позивач, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, отримав право вимоги до відповідача на оплату суми боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Просить суд стягнути з [PERSON] суму боргу - 27 000 гривень, суму інфляційних втрат - 3083,40 грн., 3% річних - 1140, 65 грн. Також, [PERSON] просить стягнути з відповідача судові витрати, зокрема судовий збір у сумі 768,40 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 6000,00 грн. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22 листопада 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. 24 січня 2020 року представник позивача - адвокат Яциник В.В. подав заяву про стягнення з відповідача судових витрат у сумі 6768,40 грн. 23 квітня 2020 року він подав уточнення до вказаної заяви. Згідно уточнень просить стягнути судові витрати у сумі 8768,40 грн., які складаються з витрат на правову допомогу - 8000,00 грн. та судового збору - 768,40 грн. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Яциника В.В. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач неодноразово не з`являвся у судові засідання, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. На адресу місця реєстрації та місця проживання [PERSON] надсилалися рекомендовані поштові відправлення. Проте, до суду повернулися конверти із повідомленням з позначкою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». Окрім того, повідомити [PERSON] телефонограмою про судове засідання, призначене на 28.04.2020, не вдалося, оскільки абонент недоступний. Відзив на позов, заява про поважні причини неявки чи розгляд справи за відсутністю відповідача до суду не надходили. У відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд, вжив всіх можливих заходів для вчасного та належного повідомлення відповідача про час, дату та місце проведення судового засідання, тому вважає за можливе слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, права та обов`язки сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, з огляду на наступне. 26 травня 2018 року [PERSON] передав [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 27 000 гривень, з кінцевим терміном повернення до 10 червня 2018 року. На підтвердження отримання коштів в борг відповідачем надано розписку, оригінал якої передано позивачу. Однак, в строк визначений домовленістю сторін [PERSON] зобов`язання не виконав та суму позики в розмірі 27 000 грн. не повернув. Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Вказаний висновок суду узгоджується з правової позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 187/16/17-ц. Відповідно до ст. 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Суд виходить з того, що розписка від 26 травня 2018 року підтверджує не лише укладення договору позики, а й отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів із зобов`язанням повернути їх. При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця), згідно з положеннями статті 545 ЦК України, свідчить, що зобов`язання з повернення позики відповідачем (позичальником) не виконано. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] (позичальник) скористався коштами, але свої зобов`язання за договором позики не виконав та суму боргу в розмірі 27000,00 грн. до 10.06.2018 не повернув [PERSON] (позикодавцеві). За умови невиконання позичальниками свого зобов`язання із повернення отриманих коштів, позичальники несуть тягар наслідків, передбачених ст.1050 ЦК України, у якій зазначено, що у випадку своєчасного не повернення суми позики, позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). Відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується розпискою, кошти, отримані у позику, не повернуті. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Суд вважає вірним представлений [PERSON] розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних за договором позики за період з 11 червня 2018 року по 30 вересня 2019 року, згідно якого стягненню підлягає сума інфляційних втрат - 3083,40 грн., 3% річних - 1140,65 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивачем доведено, що між сторонами був укладений договір позики. [PERSON] отримав грошові кошти від [PERSON] із зобов`язанням повернути їх до 10.06.2018. Відповідач скористався коштами, але свої зобов`язання за договором не виконав. Тому, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач порушив умови договору позики. [PERSON] в судове засідання не з`явився та не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Враховуючи вищевикладене суд, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. З відповідача необхідно стягнути суму боргу у розмірі 27000,00 грн., інфляційні втрати - 3083,40 грн. та 3% річних - 1140,65 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволення позову, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі 768,40 грн. Відповідно до п.1,4 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить витрати: на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших професійних дій, необхідних для розгляду справ або підготовки до її розгляду. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано ст.137 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, на представництво інтересів позивача [PERSON] адвокату Яцинику В.В. видано ордер на надання правничої (правової) допомоги ВС №1007148 від 08.11.2019. Ордер виданий на підставі договору№17/10 від 17 жовтня 2019 року. Оплата витрат на надання правничої допомоги у сумі 8000 грн. підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями. На підставі викладеного, суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн., а відтак така підлягає до задоволення.

Outcome: approved