Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

08 серпня 2018 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить: встановити факт проживання [PERSON], [INFO], зі спадкодавцем [PERSON], яка померла 25 листопада 2012 року, однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини; визнати за [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 5,90 га у межах згідно з планом розташовану на території Старосільської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС № 068817 від 18 квітня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 456. Позовна заява мотивована тим, що 25 листопада 2012 року померла [PERSON], після якої відкрилась спадщина у виді земельної ділянки площею 5,90 га розташована на території Старосільської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку успадкувала позивач як спадкоємець четвертої черги за законом, про що свідчить факт її постійного проживання разом з померлою за однією адресою, що свою чергу було обумовлено необхідністю догляду за останньою з причини тяжкої хвороби. Оскільки встановлення факту простійного проживання однією сімєю разом із спадкодавцем та встановлення в такому випадку факту прийняття спадщини вирішується виключно в судовому порядку, позивач заявила відповідні вимоги. Відзив на позов не подано. На судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснивши, що позивач будучи спадкоємцем четвертої черги за законом та постійно проживаючи із спадкодавцем вважається такою, що прийняла спадщину після смерті останньої, а отже за нею має бути визнане право власності на вказане майно в порядку спадкування за законом. На судове засідання представник відповідача не зявився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, перевіривши наведені сторонами обставини, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. 25 листопада 2012 року померла [PERSON], що підтверджується актовим записом № 24 зробленим 27 листопада 2012 року Виконкомом Лепетиської сільської ради Миколаївської області. На момент смерті їй належала земельна ділянка площею 5,90 га у межах згідно з планом розташовану на території Старосільської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХС № 068817 від 18 квітня 2003 року зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 456. Відповідно до довідки виконавчого комітету Лепетиської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області від 04 травня 2016 року [PERSON], [INFO], проживала та була зареєстрована в [INFO] з 23 жовтня 2008 року по день смерті 25 листопада 2012 року. Разом з нею також постійно проживала та була зареєстрована онука [PERSON], [INFO]. З 03 січня 2005 року по 23 жовтня 2008 року [PERSON] проживала за вказаною адресою без реєстрації, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Лепетиської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області від 06 серпня 2016 року. Відповідно до листа Березнегуватського районного центру первинної медико санітарної допомоги від 17 липня 2018 року № 500-04 [PERSON] знаходилась під постійним наглядом сімейного лікаря амбулаторної загальної практики сімейної медицини села Лепетиха з 03 січня 2005 року по день її смерті 25 листопада 2012 року, згідно з чим видана довідка про смерть 27 листопада 2012 року № 25. Відповідно до Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 27 серпня 2018 року спадкової справи після смерті [PERSON] 25 листопада 2012 року не заводилось. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Так, відповідно до частини першої статті 1217 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року (далі ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~статті 1223\~ЦК України\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті.\~У разі\~відсутності заповіту,\~визнання його\~недійсним,\~неприйняття спадщини\~або відмови\~від її\~прийняття спадкоємцями\~за заповітом,\~а також\~у разі\~неохоплення заповітом\~усієї спадщини\~право на\~спадкування за\~законом одержують\~особи,\~визначені у\~статтях 1261\~-\~1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~частини першої\~статті 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до\~частини першої\~статті 1298\~ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Отже, із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивачка є спадкоємцем четвертої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], шляхом постійного проживання з нею, а отже має право ставити на вирішення суду питання про перехід власності належної спадкодавцю до неї у порядку спадкування. Факт проживання позивача з померлою однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини встановлений із факу їх проживання за однією адресою в період часу з 03 січня 2005 року по 25 листопада 2012 року та тих обставин, що останніми спільно велося господарство, і позивач піклувалася про свою бабцю та надавала допомогу увязку з хворобою від якої та померла. Зазначені обставини також свідчать про те, що позивач постійно проживавала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже вважається такою що прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки протягом встановленого законом шестирічного строку не відмовилася від неї. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Увалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, яка прийняв спадщину у виді майна, що належало її бабці, так і відповідача, який не набув таке право на спірне майно у порядку встановленому законом. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю, оскільки позивач будучи спадкоємцем за законом прийняв спадщину у встановленому законом порядку після смерті спадкодавця, у виді земельної ділянки, яка належала останньому на момент смерті. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року (далі ЦПК України) судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції органу місцевого самоврядування, представником відповідача позовні вимоги не заперечувалися та учать відповідного органу обумовлена встановленими законом повноваженнями та особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved