Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

07.09.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач є власником будинку № 6, що знаходиться по вулиці Шкільна у с. Первомайське, Синельниківського району Дніпропетровської області. За згодою позивача у вищевказаному будинку була зареєстрована його кума [PERSON], яка не являється членом його сім'ї та фактично не проживає в даному будинку з серпня 2015 року. Відповідачка у 2015 році виїхала з будинку у невідомому його напрямку і місце її мешкання йому не відоме. У зв'язку з тим, що в будинку зареєстрований відповідач у позивача виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, тому враховуючи вищевикладені обставини просить суд визнати [PERSON] [INFO], такою що втратила право користування будинком № 6, що знаходиться по вулиці Шкільна у с. Первомайське, Синельниківського району Дніпропетровської області. До початку проведення судового засідання позивач надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась по невідомим суду причинам, хоча належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи. Своїм правом\~на подання\~відзиву на\~позовну заяву\~не скористався.Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. Судом встановлено, що будинок № 6 по вул. Шкільна у с. Первомайське, Синельниківського району Дніпропетровської області на підставі свідоцтва на право власності від 25.07.2001 року належить [PERSON] ( а. с. 4). Згідно довідки № 454 Первомайського старостинського округу № 1 від 03.08.2018 року за адресою: вул. Шкільна, 6 у с. Первомайське, Синельниківського району Дніпропетровської області крім позивача зареєстрована [PERSON], [INFO], але фактично не проживає за даною адресою з 10.08.2015 року ( а.с.8). Зі змісту позову та з наданих позивачами письмових доказів вбачається, що відповідач, хоча і зареєстрований в будинку, проте фактично там не проживає, не бере участі в утриманні житла, комунальні послуги не сплачує. Главою 23 ЦК України, встановлено, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на власний розсуд. Зміст права власності полягає у належності власникові права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, на що не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України). У відповідності до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Виходячи з того, що Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, з огляду на вищевикладене, та виходячи з того, що позивач є власником зазначеного вище будинку, а реєстрація відповідача в ньому створює позивачу перешкоди у володінні ним, позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок. На підставі викладеного, ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст. 41 Конституції України, Глава 23, ст. 391 ЦК України, Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved