Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

07 вересня 2018 року до Харківського районного суду Харківської області подано зазначений позов, в якому позивач просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в житловому будинку [ADDRESS]. Свої вимоги обгрунтовує тим, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою [ADDRESS], належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.10.2003 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В. За вказаною адресою зареєстровано місце проживання відповідачів [PERSON], який є сином його дружини [PERSON], та [PERSON], яка була зареєстрована ще до придбавння ним будинку. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] не проживає у будинку останні чотири роки, а [PERSON] на час придбання будинку вже не проживала. Наявність реєстрації відповідачів перешкоджає здійсненню його права власності, тому він звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою від 30 жовтня 2018 року відкрито провадження в справі, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 лютого 2019 року закінчено підготовче провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до слухання. Справу розглянуто за відсутності сторін. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у його відсутності, у разі неявки відповідачів ухвалити заочне рішення по справі. Відповідачі у судове засідання неодноразово не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, причини неявки суду не повідомили. Будь яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило. Третя особа [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи неодноразову неявку належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів в судове засідання, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши надані докази, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Так, в судовому засіданні було встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою [ADDRESS], належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.10.2003 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В., реєстровий №4207. Зазначене також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.03.2004 року. Як вбачається з інформації Виконавчого комітету Мереф'янської міської ради від 10.01.2018 року №324, за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Зазначена інформація, а саме реєстрація [PERSON] за адресою житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області, сформованими станом на 17.10.2018 року. Крім того, актом депутата Мереф'янської міської ради Дидченко Т.П. від 03.09.2018 року підтверджено, що [PERSON], [INFO] не проживає у домоволодіння [ADDRESS] понад 6 років. Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача, у належному їй житловому будинку, порушує її права, як власника, оскільки вона змушена сплачувати рахунки відповідача за надані комунальні послуги, що є порушенням її прав. Також, враховуючи ту обставину, що відповідачі за місцем реєстрації тривалий час не проживають, позивач вважає їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У пункті 33 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, у судовому порядку особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені ст. 71 Житлового кодексу України строки, а саме понад шість місяців. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім*ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є дії (бездіяльність) відповідача, не пов'язані з позбавленням володіння, якими порушується право власності власника житла. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] відсутній за місцем своєї реєстрації за адресою [ADDRESS], його реєстрація за вказаною адресою носить формальний характер, та порушує права власника [PERSON] Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач [PERSON] не являється членом родини власника житлового будинку, за місцем своєї реєстрації не проживає, житловою площею будинку не користуються, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої його реєстрації у будинку позивача наразі немає, внаслідок чого відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування вищевказаним будинком. Разом з тим, щодо вимог позивача в частині визнання [PERSON] такою що втратила право користування житловим приміщення за адресою [ADDRESS], суд зазначає наступне. Як вбачається із відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області, сформованими станом на 18.10.2018 року, місцем реєстрації [PERSON] є [ADDRESS], зареєстрована з 16.11.2002 року. Зазначене також підтверджується інформацією Виконавчого комітету Мереф'янської міської ради від 10.01.2018 року №324, за адресою [ADDRESS], із якої вбачається, що за даною адресою зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку відмову в задоволені позовних вимог в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: partial