Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

08.07.2015 р. [PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідачів, в якій просить скасувати арешт на автомобіль марки «NISSAN PRIMERA» (1991 р. в., державний реєстраційний номер [NUMBER]), накладений 12.10.2009 р. постановою державного виконавця державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції [PERSON], оголошення заборони на його відчуження та відмінити заборону відчуження вказаного майна, посилаючись на те, що вказаний автомобіль належить йому на праві приватної власності. У 2009 році відділом державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача штрафу, який в подальшому був сплачений в повному обсязі, у звязку з чим виконавче провадження було закінчено. Однак, виконавчою службою 12.10.2009 р. накладено арешт на вказаний автомобіль, який до теперішнього часу не знятий. З підстав того, що виникла потреба у продажу даного автомобіля, позивач немає можливості його реалізувати і вважає, що порушено його право власності на вищевказаний автомобіль на який накладено арешт, тому звернувся до суду з зазначеним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в особі відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначено, що державним виконавцем проведені всі виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». В цілях повного та фактичного виконання рішення, державним виконавцем накладено арешт на автотранспортний засіб боржника. Транспортний засіб боржника, на який накладено арешт та оголошено розшук не виявлено органами внутрішніх справ понад 1 (один) рік; іншого майна, на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Виконавчі документи повернуті стягувачу, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій сплачені не були. Виходячи з вищенаведеного, відповідач просить суд позов [PERSON] залишити без задоволення. Представник відповідача в особі Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Теплодар Біляївського, Великомихайлвського, Роздільнянського та Фрунзівського районів в судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення щодо вручення судових повісток про виклик до суду, однак до суду не з'явився, клопотання про розгляд справи у його відсутність не подавав, про причини неявки суд не повідомляв. Крім того, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі в судове засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають з права власності на рухоме майно, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися положеннями Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС046894, виданого 14.07.2007 р. РЕВ № 8 МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області, автомобіль марки «NISSAN PRIMERA», 1991 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] (а. с. 7). Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області [PERSON] від 12.10.2009 р. накладено арешт на вищевказаний автомобіль (а. с. 5). Судом встановлено, що саме позивачем [PERSON] придбано майно, а саме: автомобіль марки «NISSAN PRIMERA», 1991 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Доказів, які спростовують вищевикладене, відповідачами суду не надано. Як вбачається з листа, виданого Центром надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Теплодар Біляївського, Великомихайлвського, Роздільнянського та Фрунзівського районів (а. с. 3); листа, виданого відділом державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а. с. 4) при примусовому виконанні постанови №135484 від 22.05.2009 р., відкрито виконавче провадження та накладено арешт на рухоме майно, що належить [PERSON] на автомобіль «NISSAN PRIMERA», 1991 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON] (а. с. 5). Відповідно до довідки ВДАІ з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 23.06.2015 р., виданої на імя [PERSON], згідно бази даних «НАІС ДДАІ» несплачених адміністративних штрафів за порушення ПДР за період з 2009 року по теперішній час немає. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Згідно ст. ст. 52, 57 України «Про виконавче провадження», для забезпечення реального виконання рішення, державним виконавцем може бути накладений арешт і звернено стягнення тільки на майно боржника. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В силу до ч. 2 ст. 114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Згідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В силу ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], про звільнення з-під арешту автомобіля «NISSAN PRIMERA», 1991 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], № шасі (кузова) SJNBCAP10U0071087, який зареєстрований за [PERSON], є законними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено факт належності автомобіля позивачеві. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 11, 15, 16, 203, 204, 317, 319, 321, 328, 391 ЦК України, ст. ст. 8, 52, 57, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved