Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

08 листопада 2019 року [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , звернулася з позовом, який в подальшому уточнила до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які проживають в [ADDRESS] , в якому просить виділити їй в натурі 1/4 ідеальної частки з спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] , наступні приміщення: веранду площею 7,6 кв. м, кухню площею 14,7 кв. м, кладову площею 2,1 кв. м, санітарну кімнату площею 3,9 кв. м, коридор площею 15,4 кв. м, кімнату площею 15,7 кв. м, кімнату площею 12,5 кв. м, кімнату площею 12,7 кв. м, 1/2 частину сараю (Г) та стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати в розмірі 1386,00 грн.. Свої вимоги мотивує тим, що житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , знаходиться у спільній частковій власності фізичних осіб та належить їй, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач на підставі свідоцтва про право власності № 3975 від 22.11.2001 р є власником 1/16 ідеальної частки, договору дарування від 27.08.2014 року є власником 1/16 ідеальної частки у праві спільної часткової власності на вказаний житловий будинок та на підставі договору дарування від 07.08.2007 року, є власником 1/8 ідеальної частки у праві спільної часткової власності, а загалом її частка в будинку мала б складати 4/16 частини вказаного будинку. Відповідачі по справі є власниками 1/4 ідеальної частки у праві спільної часткової власності на жилий будинок в [ADDRESS] . Зазначила, що оформити своє право власності на земельну ділянку не змогла, так як не всі власники житлового будинку погоджуються звернутись до нотаріуса. Вона не можу звернутися до нотаріуса з проханням вчинення нотаріальної дії - посвідчення договору про виділ в натурі частки з спільної часткової власності в зв`язку з відсутністю згоди співвласників. Вважає, що її вимога щодо виділу в натурі спільного часткового майна відповідно до цивільного законодавства повинна бути та підлягає вирішенню в судовому порядку. 08 січня 2020 року [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просить виділити йому внатурі наступні приміщення, які знаходяться по [ADDRESS] : коридор 4-1 площею 8,3 кв. м, кухню 4-2 площею 11,4 кв. м, санкімнату 4-3 площею 4,2 кв. м, кімнату 4-4 площею 16,6 кв. м, кімнату 4-5 площею 20,4 кв. м та 1/2 частину сараю (Б), який розміщений на земельній ділянці кадастровий номер 1824210100:01:012:0041, що становлять квартиру [ADDRESS] знаходиться у спільній частковій власності п`ятьох фізичних осіб: [PERSON] , якому належить 1/4 ідеальна частка, [PERSON] , якій належить 1/4 ідеальна частка, [PERSON] , якому належить 1/8 ідеальна частка, [PERSON] , якій належить 1/8 ідеальна частка та [PERSON] , якій належить 1/4 ідеальна частка. Відповідно до рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 03.09.2008 року по справі №2-1875/08, він є власником 1/4 частини вказаного житлового будинку з відповідними до нього господарськими будівлями і спорудами. [PERSON] має бажання виділити у натурі свою частку з нерухомого спільного майна. Однак з підстав зазначених у первісному позові, а саме, тому що не всі власники житлового будинку погоджуються звернутись до нотаріуса, не може звернутись до нотаріуса з проханням посвідчити договір про виділ в натурі своєї частки з нерухомого спільного майна. Позивач за первісним позовом - [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позові та просила їх задовольнити. Крім того, зазначила, що зустрічний позов [PERSON] визнає. Відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] просив позовні вимоги за зустрічним позовом задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, правом на подання відзиву не скористалася. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання призначене на 25.06.2020 року не з`явилися, в матеріалах справи відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Поштові відправлення повернуто на адресу суду з відміткою '' адресат відсутній''. Однак, за адресами зареєстрованого місця проживання, ухвали про відкриття провадження по справі ними були отримані. У відповідності до п.8 ч. 4 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Від вказаних осіб клопотання не надходили. Крім того, як видно з поштового відправлення повернутого на адресу суду, має місце напис [PERSON] , де останній зазначив, що немає жодного відношення до майнових спорів і жодним чином не заперечує про виділення частини житлового будинку в натурі. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що первісний та зустрічний позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Встановлено, що [PERSON] є власником 1/4 ідеальної частки у праві спільної часткової власності на жилий будинок в [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідки КП '' Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації '' Житомирської обласної ради від 18.09.2019 року №228, договору дарування частини квартири, що становлять частину житлового будинку від 07.08.2007 року, договору дарування частини квартири, що складає частину житлового будинку від 27.08.2014 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.09.2007 року № витягу 15784093, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.08.2014 року № витягу 26050404 та копією витягу з Державного реєстру правочинів від 07.08.2007 року № витягу 4412876 (а.с.3-9). [PERSON] є власником 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , що видно з копії рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 03 вересня 2008 року по справі №2-1875/08 та з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.04.2014 року індексний номер витягу 20726738. [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0247 га з кадастровим номером 1824210100:01:012:0041, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що видно з копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.04.2014 року № витягу НВ-1800990712014 (а.с.59-63). Відповідачі по справі - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності є власниками 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується інформаційними довідками №185962168 від 23.10.2019 року та №197633510 від 24.01.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.19-25, 102-105). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності визначається у порядку визначеному законом. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 Цивільного кодексу України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК, відповідно до ч. 3 якої, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з постанови ВС України у справі № 6-12цс13, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 6, 7 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок, який знаходиться за адресою - [ADDRESS] , слідує, що у вказаному житловому будинку [PERSON] користуються приміщеннями: верандою площею 7,6 кв. м, кухнею площею 14,7 кв. м, кладовою площею 2,1 кв. м, санітарною кімнатою площею 3,9 кв. м, коридором площею 15,4 кв. м, кімнатою площею 15,7 кв. м, кімнатою площею 12,5 кв. м, кімнатою площею 12,7 кв. м., що становлять квартиру №2 та 1/2 частиною сараю (Г), а приміщеннями: коридором 4-1 пл. 8,3 кв. м, кухнею 4-2 пл. 11,4 кв. м, санкімнатою 4-3 пл. 4,2 кв. м, кімнатою 4-4 пл. 16,6 кв. м, кімнатою 4-5 пл. 20,4 кв. м, що становлять квартиру [ADDRESS] та 1/2 частиною сараю (Б) користується [PERSON] .. Дані приміщення є ізольованими помешканням в житловому будинку з самостійним виходом, призначене та придатне для проживання (а.с.11-16). Судом встановлено, що учасники справи є співвласниками будинку, який фактично розподілено на квартири в ньому з окремими входами. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для виділення [PERSON] та [PERSON] в натурі ідеальної частки з спільної часткової власності на житловий будинок. Доводи [PERSON] та [PERSON] іншими сторонами не спростовано. Позивачем за первісним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 1383,30 грн., який відповідно до ст.141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь позивача, а саме в сумі 346,57 грн. з кожного. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] звільнений від сплати судового збору згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в дохід держави судовий збір в розмірі 503,66 грн. з кожного, а з [PERSON] у зв`язку з визнанням нею зустрічного позову стягненню підлягає судовий збір в розмірі 251,83 грн. (50 відсотків відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України). [PERSON] понесені документально підтвердженні витрати, пов`язані з вчиненням інших необхідних дій для розгляду справи, які у відповідності до ст. ст. 140, 141 ЦПК України підлягають стягненню з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь позивача в сумі 175,00 грн. з кожного. Так як, [PERSON] звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 140 ЦПК України (з урахуванням визнання останнім позову [PERSON] та вимог ст. 142 ЦПК України), суд приходить до висновку, що судові витрати за первісним позовом в сумі 173,29 грн. слід компенсувати [PERSON] за рахунок держави.

Outcome: approved