Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

10.02.2020 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів до виповнення йому 23 років. На обґрунтування позову зазначив, що проживає з матір`ю, навчається на першому курсі денної форми навчання навчально-наукового інституту «Юридичний інститут Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана», не має ніякого джерела доходів, а тому потребує матеріальної допомоги. Його батько - відповідач [PERSON] з 2018 р. в добровільному порядку коштів на його утримання та навчання не надає. Відповідач працездатний, має постійний прибуток від праці, стягнення по виконавчих документах з нього не відбувається, у нього не має хронічних захворювань, на утриманні у нього ніхто не знаходиться. Ухвалою від 27.02.2020 суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання. Представник позивача подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] , який проживає на тимчасово окупованій території України, викликався в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте до суду він не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. За таких обставин суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. Зважаючи на викладене, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 10). [INFO] у подружжя народився син [PERSON] (а.с. 11). [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання навчально-наукового інституту «Юридичний інститут Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана», строк закінчення навчання - 2023, що підтверджується довідкою від 03.02.2020 (а.с. 18). З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, син мешкає з матір`ю. Статтею 199 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (стаття 182 Сімейного кодексу України). Отже за змістом вищенаведених положень закону обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. Враховуючи, що повнолітній син сторін навчається на денній формі навчання, він позбавлений можливості працювати, а тому не може забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням. Жодних заперечень проти позову та доказів неспроможності надавати утримання повнолітньому сину відповідач не надав, а тому суд вважає цілком обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу). З урахуванням положень статей 191, 199 Сімейного кодексу України суд присуджує аліменти від дня пред`явлення позову і до припинення сином сторін навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved