Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

09.07.2015 позивач [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь матеріальні збитки в сумі 3358,91 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 гривень (а.с.2-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 5 червня 2015 року близько 08.00 годин в с. Глибоке Бориспільського району Київської області, на лузі для вигону та випасу корів, корова, яка належить відповідачу, напала на неї та заподіяла тілесні ушкодження, в результаті чого позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з 5 по 12 червня 2015 року з діагнозом: рвані рани перианальної ділянки, ділянки правого кульшового суглобу, обличчя, гематома лівої гомілки, забій грудної клітини, мяких тканин голови, розтяжіння мязево-звязкового апарату шийного відділу хребта. Позивач стверджує, що у звязку з перебуванням на лікуванні вона понесла вимушені матеріальні збитки на купівлю медикаментів на загальну суму 3358 гривень 91 копійка, а також зазнала моральних страждань, які полягали в тому, що вона дуже злякалася нападу розлюченої корови, отримала дуже болючі тілесні ушкодження, перенесла операцію, фізичні болі, хвилювання, депресію, безсоння, незручності при сидінні через пошкодження сідниці, побічні дії антибіотиків у вигляді нежитю, загальної слабкості та відчуття жару. Моральну шкоду вона оцінює в розмірі 5000 гривень. Позивач вважає, що відповідач має нести відповідальність відповідно до вимог ст.1187 ЦК України, як власник корови з підвищеним рівнем агресивності, яка становить підвищений рівень небезпеки та заподіяння шкоди, оскільки людина не може контролювати її дії. В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини. Вона відмовилась від запропонованих їй дружиною відповідача 2500 гривень через те, що фактично понесла витрати на лікування в сумі близько 6000 гривень і запропонована їй сума не покривала цих витрат. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, та що утримання домашньої худоби такої як корова не віднесено до діяльності, що створює підвищену небезпеку, а також вважає, що позивачем не доведено, що стало причиною нападу, в тому числі можливо дії самої постраждалої чи сторонніх осіб, або тварин, чи раптове захворювання на сказ, за які відповідач на має відповідати. Він також звертає увагу, що позивачем не доведено, що усі з лікарських засобів, щодо придбання яких були надані чеки, були їй призначені та були повязані з отриманою травмою, а також те, що позивач перебувала в депресії та страждала від побічної дії антибіотиків. Він вважає, що розмір заявленої моральної шкоди позивачем жодним чином не обґрунтований, а також просить прийняти до уваги, що внаслідок зазначеного в позовній заяві випадку, відповідач був вимушений продати улюблену корову, яка була йому потрібна в господарстві, за якою він належним чином доглядав, та, що його сімя, виходячи з міркувань людяності, пропонувала позивачу в якості відшкодування понесених витрат на лікування 2500 гривень, від отримання яких позивач відмовилась. Він також звертає увагу, що покази свідків що інших випадків, коли корова відповідача за твердженнями свідків проявляла агресивну поведінку, жодним письмовим доказом не підтверджені. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Сторонам та їх представникам судом було розяснено, що відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України судом було розяснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, та попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Так, з показів допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], а також відповідно до наданої позивачем медичної документації та довідок Бориспільської центральної районної лікарні, позивач за вказаних в позовній заяві обставин 5 червня 2015 року близько 08.00 годин в с.Глибоке Бориспільського району Київської області, на лузі для вигону та випасу корів, внаслідок нападу на неї корови, яка належить відповідачу, отримала тілесні ушкодження, в результаті чого позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з 5 по 12 червня 2015 року з діагнозом: рвані рани перианальної ділянки, ділянки правого кульшового суглобу, обличчя, гематома лівої гомілки, забій грудної клітини, мяких тканин голови, розтяжіння мязево-звязкового апарату шийного відділу хребта (а.с.8-10, 43-57,82-83) Та обставина, що корова, яка напала на позивача, на прізвисько «Люся», належала відповідачу [PERSON], визнана представником відповідача та підтверджується Актами профілактичних щеплень та Звітами про результати досліджень на хвороби рогатої худоби ( а.с. 29-37). З наданих позивачем фіскальних чеків та квитанції прибуткового касового ордеру, а також довідок Бориспільської центральної лікарні №14 від 07.10.2015 та КП «Бориспільська центральна районна лікарня» №05-06/142 від 07.10.2015 (а.с.11-12, 81,82-83) встановлено, що під час лікування в Бориспільський центральній районній лікарні, позивачем за власні кошти були придбані лікарські засобі для лікування та обробки ран, засоби гігієни (пелюшки), та оплачені діагностичні дослідження, що також підтверджується даними її медичної карти стаціонарного хворого №6072/6097 (а.с.10,43-57). Проте, судом встановлено, що частина лікарських засобів, щодо придбання яких в період з 05 по 19 червня 2015 року включно позивачем надано фіскальні чеки, не зазначені такими, що були їй призначені та що ними проводилось лікування позивача у звязку з отриманою раною та її наслідками, та відповідно обґрунтованість понесених позивачем матеріальних витрат, а саме: в сумі 7 гривень 20 копійок на придбання скальпелю 06.06.2015, на придбання ліків розчину кальцію хлориду на суму 3 гривні 15 копійок 06.06.2015, на придбання ліків розчин кордіаміну на суму 4 гривні 55 копійок 06.06.2015, на придбання ліків етамзілат на суму 24 гривні 90 копійок 08.06.2015, на придбання термометру на суму 20 гривень 80 копійок 06.06.2015, на придбання системи на суму 9 гривень 95 копійок 10.06.2015, на придбання ліків етамзілат на суму 7 гривень 55 копійок 07.06.2015, на придбання ліків гепаринова кислотата та декасан на суму 85 гривень 23 копійки 19.06.2015, на придбання ліків суму 139 гривень 55 копійок 13.06.2015, на придбання ліків розчин гелофузин на суму 254 гривні 50 копійок 05.06.2015, (а.с.11-12). Таким чином встановлено, що за виключенням вищенаведених витрат, щодо яких позивачем не доведено, що вони були здійснені у звязку з лікуванням саме наслідків отриманої травми, позивачем надано підтвердження щодо понесених нею на її лікування витрат на загальну суму 2801 гривня 61 копійка, в тому числі 1821 гривня 61 копійка на придбання лікарських засобів в період з 5 по 10 червня 2015 року (а.с.11-12), а також на суму 980 гривень на проведення діагностичного обстеження в ТОВ «КТ-Діагностика» (а.с.11-зворот, 52-53). Крім того, встановлено, що внаслідок нападу належної відповідачу корови, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, повязаних з пережитими душевними хвилюваннями за власне життя та здоровя під час нападу, а також фізичного болю та незручностей через отримані тілесні ушкодження, що підтверджується як показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які бачили стан потерпілої безпосередньо після нападу корови, а свідок [PERSON] чув крики позивача та відганяв від неї корову з закривавленими рогами, так і даними медичної документації щодо характеру та локалізації отриманих позивачем тілесних ушкоджень, тривалості їх лікування. Відповідно до частини першої статті 1187 Цивільного кодексу України\~джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об'єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 Цивільного кодексу України, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч). Відповідні розяснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ містяться в п.5 Постанови Пленуму від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». За змістом ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому відповідно до вимог ч.5 вказаної статті, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Так, даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим обставинам, суд прийшов до переконання, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про те, що корова, яка належала відповідачу мала підвищений рівень агресивності, яка була направлена на сторонніх осіб жіночої статі, в тому числі згідно з показами свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що до нападу на позивача мали місце напади корови відповідача на свідка [PERSON] а також дружину свідка [PERSON] та інші випадки, про що було відомо відповідачу. Сумніватись в правдивості показів допитаних свідків, у суду не має підстав, при цьому покази іншого допитаного за клопотанням представника позивача свідка [PERSON], яка охарактеризувала поведінку корови відповідача як спокійну та безпечну, не спростовують вищенаведених показів свідків, оскільки свідок [PERSON], на відміну від інших свідків, власну корову не має, на вигоні, де випасалася корова відповідача та де стався напад корови на позивача, не буває. З урахуванням наведеного суд прийшов до переконання, що особливі властивості належної відповідачу корови, внаслідок нападу якої позивачу була заподіяна майнова та моральна шкода, а саме її підвищений рівень агресивності по відношенню до сторонніх осіб жіночої статі, що з урахуванням фізичних особливостей корови, таких як вага, фізична сила, наявність рогів,створювали підвищену ймовірність завдання шкоди через неможливість повного контролю за поведінкою цієї корови з боку відповідача та інших людей. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження припущень представника відповідача, що шкода могла бути завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, суду відповідачем та його представником не надано та не зазначено джерел їх здобуття. На підставі вищенаведених підстав, суд прийшов до висновку, що відповідач відповідно до вимог ст.1187 Цивільного кодексу України є належним відповідачем у даній справі та зобовязаний відшкодувати завдану позивачу та доведену в судовому засіданні матеріальну шкоду в сумі 2801 гривня 61 копійка, а також завдану позивачу немайнову, моральну шкоду, яку суд з урахуванням перенесених позивачем моральних та фізичних страждань, їх інтенсивності та тривалості, виходячи з засад виваженості, розумності і справедливості, а також враховуючи відсутність будь-яких доказів щодо перенесеної позивачем депресії та наслідків у вигляді погіршення стану здоровя через проведене лікування антибіотиками та наявність причинного звязку, оцінює в сумі 3000 гривень що є співмірною з матеріальними затратами позивача на лікування. При цьому суд також враховує, що позивач відмовилась від запропонованого їй сімєю відповідача відшкодування завданої шкоди, що могло суттєво полегшити її душевні переживання з приводу її порушеного права. Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 243гривні 60 копійок (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: partial