Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

07 квітня 2016 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду з вказаним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. Сторони по справі перебували у цивільному (не зареєстрованому) шлюбі з 1996 року. Від спільних відносин мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який постійно проживає з позивачкою. Відповідач проживає окремо, спільні відносини сторонами припинено у 2005 році. Відповідач ніколи не забезпечував сім'ю та не піклувався дитиною, усіляко ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, щодо виконання дитини, не навідує сина, не спілкується з ним, не приймає ніякої участі у його вихованні та розвитку. Позивачка створила нову сім'ю, знаходиться в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком з 13 червня 2014 року, вона працює, утримує та повністю забезпечує всім необхідним сина [PERSON] та іншу свою доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, позивачка просила внести рішення про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги. Прокурор в судовому засіданні підтвердив згоду з позовними вимогами. Відповідач в судове засідання не з'явився, викликався до суду неодноразово, належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, з урахуванням викладеного, прийшов до висновку про доцільність розгляду справи в заочному порядку, на чому наполягали в судовому засіданні позивачка та її представник, прокурор проти вказаного не заперечував. Представник третьої особи- органу опіки та піклування Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради в судовому засіданні 10 червня 2016 року підтвердив згоду з позовом, в подальшому просив розглядати справу за його відсутністю. Суд, заслухав позивачку та її представника, з урахуванням думки прокурора, який підтвердив згоду з позовом, як і позицію представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З 1996 року сторони по справі перебували у цивільному (не зареєстрованому) шлюбі. Від спільних відносин мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.8), в якому вказано батька дитини- відповідача [PERSON], матір- позивачку [PERSON]. Неповнолітня дитина- [PERSON]. проживає з позивачкою. Як видно з довідки КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради в квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровано чотири особи: позивачка, відповідач, неповнолітні [PERSON], [INFO], неповнолітня [PERSON], [INFO]. З характеристики сім'ї неповнолітнього [PERSON] (а.с.32) видно, що він навчається у Комунальному закладі освіти «Фінансово-економічний ліцей» Дніпропетровської міської ради, характеризується позитивно, мати з вітчимом приділяють належну увагу його вихованню. Відомостей про батька (відповідача) відсутні. Це ж підтверджено довідками ліцею (а.с.12, 37). З договору № 1059/2015 про надання послуг від 19 серпня 2015 року з додатками (а.с.14-25) видно, що міжнародна спілка молоді (м.Прага) уклала договір щодо надання студенту неповнолітньому [PERSON] послуг з навчання в Чеській республіці. Довідкою Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги» (а.с.33) підтверджено, що догляд за неповнолітнім [PERSON] здійснює позивачка з вітчимом, відповідач догляд не здійснює. У зв'язку з вищевказаним позивачка зверталась до Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради щодо розгляду питання про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина [PERSON] Як видно з рішення виконавчого комітету Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради № 138 від 17 червня 2016 року виконавчий комітет надав письмовий висновок огану опіки та піклування- виконкому Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON]. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» «…Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами…». Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ст.180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.07 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» «…Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками». Суд визнає повністю достатньо аргументованими посилання позивачки про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої дитини, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved