Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

08.07.2014 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2012 року на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі з 1000 гривень до 300 гривень щомісячно. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Він перебував із відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого має сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Бориспільського міськраойнного суду Київської області від 11.12.2012 року шлюб між сторонами було розірвано та одночасно з позивача стягнуто аліменти на утримання сина в твердій сумі 1000 гривень щомісячно. Позивач стверджує, що не ухиляється від утримання сина, але на даний час в нього змінились життєві умови, його матеріальний стан не дає йому можливості сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі. Він не працює, перебуває на обліку в Деснянському районному центрі зайнятості, підробляє таксистом на своєму авто, має прибуток приблизно 1000-1200 гривень, крім того, на його утриманні знаходяться батьки 1 та 2 групи інвалідності, мати хворіє на цукровий діабет, батьки потребують постійного лікування. Він просить зменшити розмір аліментів на час, поки влаштується на роботу. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, додатково пояснив наступне. Після звернення відповідачки до відділу державної виконавчої служби Деснянського РУЮ на його автомобіль був накладений арешт і тепер він не може підробляти, як раніше. Єдині кошти, які він отримує - це матеріальна допомога в розмірі 160 гривень на додаткове харчування як постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС. Група інвалідності йому на даний час не встановлена. На даний час він не має можливості матеріально утримувати батьків, які отримують пенсію по інвалідності. Крім нього в батьків є дочка, 1981 року народження, яка на даний час не працює, перебуває у декретній відпустці. Аліменти ні на чию користь, крім відповідачки він не сплачує. Просить врахувати, що не має іншого доходу, крім допомоги на харчування, що отримувати допомогу по безробіттю зможе не раніше як через три місяці після постановки його на облік. Аліменти в розмірі 300 гривень зможе сплачувати за допомогою батьків. Відповідач проти задоволення позову заперечувала, повідомила, що позивач має заборгованість по аліментам за 9 місяців. Вона працює, має дохід до 3000 гривень, з яких близько 700 гривень витрачає на дорогу до місця роботи, та має допомагати своїй повнолітній дочці від першого шлюбу,яка продовжує навчання у вузі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Бориспільського міськрайоннного суду Київської області від 11 грудня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано, а також стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця м.Прип’ять Чорнобильського району Київської області, мешканця [ADDRESS], непрацюючого (і.н.[NUMBER]) на користь [PERSON], мешканки [ADDRESS], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.11.2012 року, по досягненню дитиною повноліття. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З дослідженої в судовому засіданні довідки №2179 від 22.05.2014 року, виданої директором Деснянського районного центру зайнятості в м.Києві встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Деснянського РЦЗ міста Києва з 19 травня 2014 року (а.с.6). З наданих позивачем пенсійних посвідчень на ім'я [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони отримують пенсію по інвалідності відповідно 1 та 3 групи, як постраждалі внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.9-10). Сам позивач [PERSON] також є особою, евакуйованою із зони відчуження у 1986 році та має категорію 2 постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.11). Таким чином, з наведеного вбачається, що з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів матеріальний стан позивача частково змінився, оскільки він став на облік в центр зайнятості як безробітний. Проте, під час розгляду справи в суді 11 грудня 2012 року позивач також суду повідомляв, що не працює, але з наданих суду фіскальних чеків Укрпошти вбачається, що позивач сплачував аліменти в період лютий-жовтень 2013 року, а також в квітні 2014 року у визначеному судом розмірі (а.с.4,5). Ця обставина визнана позивачем та підтверджена відповідачем в даному судовому засіданні. Суд критично оцінює доводи позивача, викладені в позовній заяві, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, оскільки ця обставина самим позивачем спростована під час судового розгляду, а також жодними іншими належними та допустимими доказами не підтверджена. Згідно з поясненнями позивача аліменти на користь батьків з нього не стягуються. Крім того, згідно з поясненнями позивача в нього є сестра працездатного віку, яка також має зобов'язання щодо матеріального утримання непрацездатних батьків. Таким чином, єдиною доведеною в судовому засідання обставиною, що змінилась в матеріальному стані позивача з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів, є його звернення в центр зайнятості для працевлаштування та з метою утримання допомоги по безробіттю. Це, ну думку суду, свідчить про те, о позивач вживає заходів для працевлаштування, проте не звільняє його від обов'язку утримувати неповнолітнього сина. Суд вважає, що позивачем належним чином необґрунтовано визначений ним розмір аліментів в твердій сумі 300 гривень. Так, в позовній заяві, датованій 08.07.2014 року він зазначив, що має щомісячний дохід в сумі 1000-1200 гривень, проте в судовому засіданні позивач заявив, що його дохід становить 160 гривень. Жодних належних і допустимих доказів на підтвердження цього суду позивач не надав. Враховуючи те, що позивач сплачував аліменти у визначеному судом розмірі, не маючи постійного місця роботи, суд прийшов до висновку, що за своїм матеріальним станом позивач, будучи працездатною особою, мав можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», встановлено у 2014 році прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років в розмірі 1286 гривень. Суд враховує, що позивач не має постійного місця роботи, його дохід є нерегулярним та мінливим. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, суд вважає необхідним зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на неповнолітнього сина [PERSON], 2007 року народження, та визначити розмір аліментів із урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в твердій грошовій сумі в розмірі 650 гривень, що становить половину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд також приймає до уваги, що питання розміру участі у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), вирішується в порядку ст. 185 СК України, зокрема відповідач, вважаючи, що особливі обставини потребують додаткових витрат на дитину, не позбавлена можливості звернутися до суду із відповідним позовом. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 243 гривень 60 копійок, від сплати якого позивач та відповідач звільнені як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії та особа, за позовом якої були стягнуті аліменти, а отже судові витрати по оплаті судового збору слід прийняти на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial