Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

09 жовтня 2019 року до суду звернувся представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 24 червня 2008 року у розмірі 20647,14 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачка на підставі підписаної заяви отримала кредит у розмірі 3300, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. У позовній заяві зазначено, що підписання Договору є прямою і безумовною згодою позивача щодо прийняття розміру кредитного ліміту, встановленого Банком відповідно Умов та правил надання банківських послуг. Отже, підписуючи заяву на отримання кредиту відповідачка підтвердила той факт, що вона повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк» , які були надані для ознайомлення в письмовій формі. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг » та «Тарифами Банку» , які викладені за офіційному веб - сайті банку складає між сторонами Договір про надання банківських послуг про що свідчить підпис у анкеті - заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі шляхом надання відповідачу кредиту у розмірі, встановленому Договором. Відповідачка, у свою чергу своєчасно не повернула позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Внаслідок порушення зобов`язання за кредитним договором станом на 31 серпня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 20 647,14 грн., яка складається з наступного : - 3300 грн. - заборгованість за кредитом , - 14086,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 2039,28 грн. - заборгованість за пенею та комісією. а також штрафи відповідно пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : -250 грн. - штраф (фіксована чстина) -971,29 грн. - штраф (процентна складова ). На підставі зазначеного представник позивача просить суд стягнути зазначену у розрахунку суму заборгованості в судовому порядку. Ухвалою від 21 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 21 листопада 2019 року. Через неявку відповідача розгляд справи було відкладено на 20.12.2019, 20.01.2020, 20.02.2020 року та 20 березня 2020 року тощо. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» до суду не з`явився, до початку розгляду справи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки до суду відповідача не заперечував. Відповідачка [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак до суду не з`явилась, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надала. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомила. Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до підписаної Анкети-заяви б/н від 24 червня 2008 року, між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору відповідач надав згоду на те, що кредитний ліміт, встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшиш або збільшити) кредитний ліміт. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «Приватбанк» належним чином виконав всі покладенні на нього обов`язки, згідно умов Договору, що не спростовано відповідачем та доказів цьому не надано. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із ненаданням позивачу грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору б/н від 24 червня 2008 року, у зв`язку з чим станом на 31 серпня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 20647,14 грн., яка складається з : - 3300 грн. - заборгованість за кредитом , - 14086,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 2039,28 грн. - заборгованість за пенею та комісією. а також штрафи відповідно пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : -250 грн. - штраф (фіксована чстина) -971,29 грн. - штраф (процентна складова ), що були надані до суду , однак детально вивчивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», виходячи з наступного. Згідно до п.1.1.7.11 Договору сторонами узгоджено , що строк дії договору становить 12 місяців з моменту його підписання, однак якщо протягом зазначеного строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання договору - договір лонгується на той же строк. Згідно п. 1.1.7.43 Договору сторони визнали , що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку . За наявності у позивальника (Клієнта) в момент закриття рахунку непогашеної заборгованості перед Банком за Договором, в тому числі овердрафту та заборгованості по сплаті комісії, дія Договору закінчується після повного погашення заборгованості. Умовами Договору передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій . Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У частині 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення штрафу. На підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 19 425 грн. 85 коп. , яка складається з: - 3300 грн. - заборгованість за кредитом , - 14086,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 2039,28 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений ним при звернені з позовом до суду в сумі 1921 грн. оскільки ці витрати позивача належним чином підтверджені матеріалами справи.

Outcome: partial