Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

09 липня 2021 року заявник [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , і перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, звернувся до суду з цією заявою та просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , жіночої статі, громадянки України, яка народилась в ст-ці Родниковська Курганинського району Краснодарського краю, постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та померла [INFO] в м. Горлівка Донецької області, Україна. Заява вмотивована тим, що [INFO] в м. Горлівка Донецької області, померла рідна мати заявника, [PERSON] . Отримати свідоцтво про смерть останньої заявник не може, оскільки вона померла на тимчасово непідконтрольній території України та відсутні необхідні документи встановленої законодавством України форми. Тому заявник просить встановити факт смерті громадянки України, [PERSON] , [INFO] , уродженки ст-ці Родниковська Курганинського району Краснодарського краю, [INFO] в м. Горлівка Донецької області. Встановлення даного факту необхідно заявнику для реєстрації смерті останньої та в подальшому оформленні спадкових прав. Заявник [PERSON] у судове засідання не прибув, подав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, заяву підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи, Недригайлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми), у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою з огляду на таке. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в ст-ці Родніковська Курганинського району Краснодарського краю, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданого 11 грудня 2001 року Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області (а.с. 5-6). З копії свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] слідує, що його батьками російською мовою зазначені: « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с. 9). З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя щодо батьків заявника, сформованого 13.07.2021 Недригайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) слідує, що 09 квітня 1982 року складено актовий запис № 825 про шлюб. Відомості про чоловіка: [PERSON] . Відомості про дружину: прізвище до державної реєстрації шлюбу - [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 28). Із наявних в матеріалах справи свідоцтва про смерть та лікарського свідоцтва про смерть (а.с. 13-14), слідує, що рідна мати заявника, [PERSON] , померла [INFO] в місті Горлівка Донецької області. Однак, вказані документи, видані органами, які створені та діють у порядку не передбаченому законом, є недійсними, та не створюють правових наслідків. На час смерті [PERSON] мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією сторінок її паспорта громадянки України (а.с. 10-12). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до абз. 2 частини 1 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Правовий режим тимчасового окупованої території визначає Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідно до статті 1 Закону тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Виходячи із засад справедливості та розумності, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, документів, що підтверджують факт смерті матері, за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з об`єктивних причин. Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. theRepublic o f MoldovaandRussia», «Ila§cuandOthers v. MoldovaandRussia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. За таких обставин, суд доходить до висновку про обґрунтованість заяви про встановлення факту смерті. Згідно частини 4 статі 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved