Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

07 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства «Альфа-Банк» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, у якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь 9 550 грн 48 коп. та судові витрати. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] послалася на те, що 11.06.2008 між нею та ЗАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 500129459. За позовною заявою ЗАТ «Альфа-Банк» про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором та стягнення заборгованості Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» 10.09.2009 у справі № 2565-1/09 ухвалив рішення, яким позовні вимоги банку задоволено. З [PERSON] на користь ЗАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість у сумі 34 774,26 грн та судові витрати у розмірі 400 грн. На підставі рішення Постійно діючого Третейського суду від 10.09.2009 року у справі № 2565-1/09 за заявою ЗАТ «Альфа-Банк» Новозаводським районним судом м. Чернігова 08.12.2009 видано виконавчий лист про стягнення з неї зазначену вище заборгованість. Однак, у 2012 році банк вдруге звернувся до суду з заявою про видачу виконавчого листа на підставі рішення Третейського суду від 10.09.2009 року і Новозаводським районним судом м. Чернігова 30.03.2012 у справі № 6-1227/12 такий лист видано повторно. У зв`язку з цим, на примусовому виконанні Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції перебували два виконавчих листи на підставі одного рішення Постійно діючого Третейського суду від 10.09.2009. Стягнення проводилося з заробітної плати [PERSON] та кошти перераховувалися на рахунок ПАТ «Альфа-Банк». Дізнавшись про це, позивачка звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого листа № 6-1227/12 від 30.03.2012 року таким, що не підлягає виконанню, і ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2019 року заяву [PERSON] задоволено. З огляду на викладене та на підставі довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» позивачка просить стягнути з АТ «Альфа-Банк» на її користь безпідставно набуті кошти у розмірі 9 550,48 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 4200,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Шкірая М.І. від 8 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 35-36). Справа неодноразово відкладалася. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 407 від 15.06.2020 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до провадження судді Плахотнюк К.Г. (а.с. 45,47). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року справу за позовом [PERSON] прийнято до провадження головуючим суддею, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 49). Справа, призначена на 16.02.2021 року, не розглядалась у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач подала заяву, про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач правом подачі відзиву на позов не скористався, будучи обізнаним про дату, час, та місце судового розгляду справи по суті, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити по справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 10.09.2009 у справі № 2565-1/09 за позовом ЗАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500129459 від 11.06.2008, укладеним між позивачкою та ЗАТ «Альфа-Банк», позовні вимоги банку задоволено в повному обсязі. З [PERSON] на користь ЗАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість у сумі: за кредитом - 27746,00 грн, по процентах - 1418,22 грн, штраф за повне або часткове прострочення повернення кредиту та сплати процентів за користування ним - 5610,04 грн, а всього - 34 774,26 грн та судові витрати (а.с. 5-9). Стягувач ЗАТ «Альфа-Банк» звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з заявою про видачу виконавчого листа на підставі зазначеного вище рішення постійно діючого третейського суду від 10.09.2009 у справі № 2565-1/09 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500129459 від 11.06.2008 у загальному розмірі 34 774,26 грн та витрати по сплаті третейського збору у сумі 400,00 грн. 8.12.2009 судом видано стягувачеві виконавчий лист № 6-2086/09. Незважаючи на факт діючого та чинного виконавчого листа № 6-2086/09 від 8.12.2009 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду ще з однією заявою про видачу виконавчого листа на підставі рішення від 10.09.2009 року у справі № 2565-1/09 . Суд задовольнив заяву стягувача і видав виконавчий лист 6-1227/12 від 30.03.2012 року про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 10-11). У зв`язку з цим, на примусовому виконанні Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції перебували два виконавчих листи на підставі одного рішення Постійно діючого Третейського суду від 10.09.2009. Стягнення за цими виконавчими листами проводиться з заробітної плати [PERSON] , яка працює на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2019 року виконавчий лист 6-1227/12, виданий Новозаводським районним судом м. Чернігова від 30.03.2012 року визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 12-17). З довідок ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вбачається, що в період з 01.01.2013 року по 31.05.2019 року із нарахованої позивачці заробітної плати утримувалася заборгованість згідно з виконавчим листом 6-1227/12 від 30.03.2012 року до погашення боргу в сумі 35174,26 грн. На рахунок ПАТ «Альфа-Банк» зараховані кошти у розмірі 9 550,48 грн, залишок боргу 25623,78 грн перераховано на депозитний рахунок Металургійного ВДВС м. Кривого Рогу. Заборгованість погашена (а.с. 23-24). 24.07.2019 року позивач звернулась засобами поштового зв`язку із заявою про добровільне повернення коштів, отриманих на підставі виконавчого листа 6-1227/12 від 30.03.2012 року та як стверджує позивач банк залишив надіслану заяву без відповіді та виконання (а.с. 20-21,22). Матеріали справи містять виписку за картковим рахунком [PERSON] за період з 23.07.2019 по 24.10.2019 року, відповідно до якої поточна заборгованість по рахунку на 24.10.2019 року відсутня (а.с. 25-26). Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Оскільки ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2019 року виконавчий лист 6-1227/12 від 30.03.2012 року визнано таким, що не підлягає виконанню, то отримані відповідачем на підставі вказаного виконавчого напису кошти в сумі 9 550,48 грн підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані відпала. Та обставина, що між банком та позивачкою існують договірні відносини, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з банку грошових коштів, які безпідставно були йому перераховані на підставі виконавчого напису нотаріуса, який не підлягає виконанню, так як питання про наявність або відсутність заборгованості позивача перед банком за кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. Такі висновки узгоджуються із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з письмових матеріалів справи, на підтвердження вказаних витрат позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 01.07.2018 року (а.с. 27-28), додаткову угоду №1 від 24.07.2019 року (а.с. 29), копії Акту від 02.11.2019 року про прийняття -передачі наданих послуг (а.с. 30) та копію квитанції до прибуткового касового ордера № 36 від 02.11.2019 про сплату витрат на правову допомогу (а.с. 31), тобто, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Крім того, як вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» не скористалось своїм правом та не подало клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, суд приходить до висновку, що обсяг понесених відповідачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрат на правову допомогу в розмірі 4200,00 грн. З відповідача ПАТ «Альфа-Банк» на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved