Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

10.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09 лютого 2013 року вони уклали шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З серпня 2014 р. припинили шлюбні відносини, проживають окремо, по причині, що відповідач має схильність до вживання спиртних напоїв, з його ініціативи постійно виникають сварки, а також із-за різності характерів та відсутності взаємопорозуміння. Син проживає з нею, так як вона спроможна забезпечити його всім необхідним, на підставі чого просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 09 лютого 2013 року виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 3; визначити місце проживання сина, народженого 11.07.2013 року - залишити його проживати разом з нею за адресою: [ADDRESS]; судові витрати покласти на відповідача. 10.04.2015 р. позивачка надала до суду заяву про уточнення позовних вимог, посилаючись на те, що так як дитина - [PERSON] проживає з нею, і спору з відповідачем з цього приводу не має, та просить розглядати справу в межах вимог про розірвання шлюбу, тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 09 лютого 2013 року виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 3, та судові витрати стягнути з відповідача. (а.с.13). В судове засідання позивачка з'явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, заслухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлено, що 09 лютого 2013 року між сторонами був укладений шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 3 та було видане виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області Свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 09.02.2013 року (а.с. 5). Від цього шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 16.07.2013р. (а.с. 6). З серпня 2014 року сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть та спільного бюджету немає, між сторонами втрачені почуття любові та поваги один до одного, спільне життя не можливе та не відповідає інтересам сторін. Після розірвання шлюбу дитина, за взаємною згодою сторін, залишаються з позивачкою. Позов був поданий до суду 10 лютого 2015 року та до ухвалення рішення позивачем не відкликаний. Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Рішення про розірвання шлюбу постановляється після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача та відповідача. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 копійок.

Outcome: approved