Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

10.07.2017 р. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля «DAF», д.н.з. [NUMBER] із спеціалізованим причепом «Bodex KIS 3WS», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , шо належить [PERSON] під керуванням [PERSON] , в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 17.08.2017 р. винним у вказаній ДТП визнано водія [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «DAF», д.н.з. [NUMBER] , на час ДТП, була забезпечена в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно полісу АК/4454857. ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», визнала ДТП страховим випадком і виплатили потерпілому [PERSON] страхове відшкодування в сумі 43590,54 грн. враховуючи франшизу розмір якої становить 1000,00 грн. Останній не погодився із розміром відшкодування і заявив позов про стягнення з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 19647,50 грн., інфляційні витрати у розмірі 3595,48 грн., пеню у розмірі 16773,56 грн., 3 % річних у розмірі 1658,46 грн., пославшись на те, що виплачене страхове відшкодування не відповідає реальним витратам на відновлення автомобіля. Провадження за позовом відкрите, відповідно до ухвали судді від 11.08.2020 р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від представника відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надійшов відзив, за яким він просив відмовити в задоволенні позову, за необґрунтованістю. Від представника відповідача Фермерське господарство «Олімп» надійшов відзив, за яким він просив відмовити в задоволенні позову, за необґрунтованістю та просив застосувати строки позовної давності в частині позовних вимог щодо стягнення пені. Згідно з ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно до ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як вбачається з матеріалів справи позивачем заявлено вимоги щодо стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування на відновлення пошкодженого транспортного засобу автомобіля «DAF», д.н.з. [NUMBER] із спеціалізованим причепом «Bodex KIS 3WS», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до ст. 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ. Відповідно до полісу № АК/445857, забезпеченим транспортним засобом за вказаним полісом є тільки автомобіль «DAF», д.н.з. [NUMBER] , що свідчить про те, що у позивача не має правовим підстав для стягнення з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суми недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 19647,50 грн., інфляційних витрати у розмірі 3595,48 грн., пені у розмірі 16773,56 грн. та 3 % річних у розмірі 1658,46 грн., оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в повному обсязі було сплачено позивачу страхове відшкодування. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується. Як передбачено п. 36.6 ст. 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення франшизи з Фермерського господарства «Олміп» на користь позивача в розмірі 1000,00 грн. підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з відповідачів судом встановлено наступне. Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Однак позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Щодо вимог сторони позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 33000,00 грн. суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До позовної заяви стороною позивача додано договір про надання правничої допомоги від 11.03.2020 р., ордер, а тому суд вважає за необхідне відмовити в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 33000,00 грн., оскільки їх документально не підтверджено матеріалами справи. Таким чином позов підлягає задоволенню частково. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача Фермерського господарства «Олімп» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн., від сплати якого при зверненні до суду був звільнений позивач.

Outcome: partial