Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

08 листопада 2021 року Азовське басейнове управління Державного агентства рибного господарства України, в особі представника за довіреністю Ткаченко Т.М., звернуллсь до суду із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного вилову риби. В обґрунтування позову представник зазначив, що постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2019 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Діями відповідача, що полягали у незаконному вилові водних живих ресурсів, було завдано шкоду у загальній сумі 22400 гривень. Притягуючи відповідача до адміністративної відповідальності, питання про відшкодування ним спричиненої шкоди вирішено не було. Просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування збитків, спричинених державі внаслідок незаконного вилову риби 22400 гривень. Відповідно до ухвали суду від 10 листопада 2021 року цивільна справа за вказаним позовом розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за участю сторін. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явились повторно за невідомих суду причин, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи належним чином, не надавши клопотань про відкладення проведення судового засідання. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання з невідомих суду причин не з`явився повторно, будучи належним чином про час та місце розгляду справи повідомленим. За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В той же час згідно із ч. 3 ст. 223 ЦПК, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Суд враховує, що позивач не надав заяву про залишення позову без розгляду, або закриття провадження по справі, та на підставі переліченого суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання без участі позивача, повідомленого про день та час розгляду справи своєчасно та належним чином. При цьому за ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За наведених обставин суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. Відповідно до ч. 1ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Встановлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2019 року, яка набрала чинності 17 грудня 2019 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 гривень із конфіскацією знаряддя лову та незаконно здобутих водних живих ресурсів. Встановленими та доведеними обставинами, викладеними у мотивувальній частині постанови суду від 05 грудня 2019 року, є те, що 19 жовтня 2019 року о 00-20 годин [PERSON] в районі «Пост-моста» на річці Кальміус у Лівобережному районі міста Маріуполя, ловив рибу, використовуючи заборонене знаряддя лову\~сітку «павук». На момент виявлення порушення улов риби склав: піленгас у кількості 33 шт. Вищезазначені встановлені судом обставини за положеннями ст.\~82\~ЦПК України щодо цивільно-правових наслідків дій особи, стосовно якої ухвалено постанову в адміністративній справі, беруться до уваги в межах вирішення позову по даній справі і зібраних по ній доказів в сукупності. Відповідно ч. 1ст. 40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Як вбачається зі змісту постанови Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2019 року, питання про відшкодування [PERSON] спричиненої ним шкоди на загальну суму 22400 грн. вирішено не було. Розрахунок розміру шкоди, спричиненої діями відповідача, проведено на підставі Додатку № 3 «Такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства водних біоресурсів у виключній (морській) економічній зоні України, а також анадромних видів риб, що утворюються у річках України за межами цієї зони», затверджених Постановою кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209. Згідно із ч. 3ст.\~40\~КУпАП питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, може вирішуватися в порядку цивільного судочинства. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 4, 5 ст.68, ч. 1 ст.69\~Закону України\~«Про охорону\~навколишнього природного\~середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забруднення навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.\~Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 63 «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Статтею 13\~Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власності на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у питаннях, що виникають у сфері охорони, використання і відтворення водних ресурсів га регулювання рибальства є Державне агентство меліорації та рибного господарства України та його органи на місцях, а саме Азовське басейнове управління Державного агентства рибного господарства, яке уповноважене державою здійснювати відповідні функції згідно Положення про органи рибоохорони Державного агентства меліорації та рибного господарства України, що затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.01.2012 № 26. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, республіканський Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди. Відповідно до вимог ст.\~15\~ЗУ «Про\~охорону навколишнього\~природного середовища» до повноважень і компетенції місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища відноситься забезпечення реалізації екологічної політики України, здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. В сенсі наведених норм та викладених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь Маріупольської міської ради спричинену його діями рибному господарству України шкоду у загальній сумі 22400 гривень. Крім того, у відповідності до положень ст.ст.133,141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 2270 гривень. На підставі ст. 1166 ЦК України, ст.ст.69,68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 63 «Про тваринний світ»,

Outcome: approved