overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

07 квітня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що між ним та відповідачем 22.04.2008 року було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 600 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,2 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач своїх зобов'язань по поверненню кредиту не виконував належним чином, тому станом на 13.09.2013 року у нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 2 876,69 доларів США. Позивач просить стягнути з відповідача дану заборгованість та судові витрати. 25 липня 2014 року представник позивача уточнив позовні вимоги, вказавши, що сума заборгованості що підлягає стягненню з відповідача становить 2 876,69 доларів США, та складається з: 2 267,19 доларів США заборгованості по процентам та 619,60 доларів США заборгованості по комісії. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні уточненні вимоги позову визнав в повному обсязі. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 1054 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

07 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2010 року. Шлюб було зареєстровано у виконкомі Іловайської міської ради м. Харцизька Донецької області, актовий запис № 54. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини були припинені з січня 2014 року, в зв'язку з тим, що в них часто виникали сварки з різних причин, вони втратили взаєморозуміння. Вважає, що при сформованих взаємовідносинах подальше збереження сім'ї неможливо, на примирення не згодна. Суперечок по розподілу майна та про місце мешкання дитини немає. Після розірвання шлюбу просила залишити їй набуте в шлюбі прізвище - «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача на підставі доказів, що мабться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився про час та день слухання справи повідомлявся своєчасно, належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, знаходить заявлений позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 23.07.2010 року. Від сумісного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки з січня 2014 року через те, що в них часто виникали сварки з різних причин, вони втратили взаєморозуміння. Суперечок по розподілу майна та про місце мешкання дитини немає. З'ясувавши фактичні взаємини сторін, що втратили почуття любові і поваги один до одного, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Одночасно суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивачки і після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте в шлюбі - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

07 квітня 2014 року позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] 19.09.2007 було укладено кредитний договір №001-18060-190907, за яким відповідачу було надано кредит у сумі 2047,00 грн. Відповідно до умов договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12 % на рік, а також за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 3,25% в місяць. Відповідач зобов'язання за даним договором належним чином не виконує, тому станом на 18.02.2014 виникла прострочена заборгованість, що складається з тіла кредиту на суму 1167,68 грн., заборгованості за відсотками 70,04 грн., заборгованості за комісіями 942,00 грн., всього на загальну суму 2179,72 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором і судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином неодноразово, заперечень проти позову та клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надавав, тому суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача. За таких обставин за згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] 19.09.2007 було укладено кредитний договір №001-18060-190907, за яким відповідачу було надано кредит у сумі 2047,00 грн. (а.с.5-7). Однак [PERSON] почав порушувати умови договору в зв'язку з чим станом на 18.02.2014 у нього виникла заборгованість перед банком у розмірі 2179,72 грн. (а.с.16,17). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кошти позичальникові на умовах та у розмірі, передбачених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з зазначеного, відповідач повинен погасити заборгованість за кредитом, тому суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

07 квітня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, просила стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на обставини ненадання відповідачем майнової допомоги належним чином. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, позивач, згідно наданої заяви, просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомостей щодо поважності причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами розірвано 12 серпня 2011 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає з матір'ю, достатньої майнової допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач працездатний, проте має нерегулярний, мінливий дохід, відомостей про інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи сторонами суду не представлено. Отже, в силу ч. 1 ст. 184 СК України, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За такого суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини, у розмірі 500 грн. 00 коп. щомісяця до досягнення нею повноліття, задовольнивши тим самим позов частково. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

07 квітня 2014 року позивач, звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати укладений з відповідачем шлюб, який було зареєстровано 22 серпня 2006 року у с. Тернова Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 13. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява про підтримання позовних вимог, відсутність заперечень проти винесення заочного рішення, та розгляд справи за її відсутності. Вiдповiдач в судове засiдання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. 22 серпня 2006 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у [ADDRESS], актовий запис № 13, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Введенською селищною радою Чугуївського району Харківської області. (а.с. 5). Від даного шлюбу стонони мають доньку: [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданими 19.01.2007 року Введенською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №03. (а.с. 4). Як вбачається із змісту позову спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, на даний час шлюбно-сімейні відносини між ними припинено, у зв'язку з чим сім'я розпалася остаточно, примирення між ними неможливе, а подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї неможливим, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

07 квітня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], оскільки відповідач не проживає в ньому більше року без поважних причин. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири від 26 серпня 2010 року(а/с 3-4). В даній квартирі, крім позивача, зареєстровані також: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а/с 5). Як пояснила позивач у судовому засіданні, відповідач не проживає за місцем реєстрації без поважних причин з 2000 року, участі у витратах на утримання житла не приймає. Вказане підтверджується також актом, затвердженим начальником Комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради від 30.04.2014 року, згідно якого, зі слів власника житла [PERSON], сусідів [PERSON], [PERSON] та в результаті огляду квартири встановлено, що [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації з серпня 2000 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. ст. 1, 3 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України, підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

07 квітня 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 березня 2006 року. Разом з цим зазначає, що спільне життя між подружжям не склалося, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, довіри та різним поглядом на сімейні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Ухвалою суду від 20 червня 2014 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] та надано час на примирення сторін у справі. Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася. Через канцелярію суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач та представник відповідача - [PERSON] /а.с.22, 28/ які повідомлялися судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, разом з цим повідомлення повертались до суду без вручення та з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання./а.с.11, 17, 26, 39, 45-46/ Згідно Акту КП «Печерська Брама» від 08.08.2014, судову повістку вручити громадянину [PERSON] немає можливості, у зв'язку з тим, що двері в квартиру ніхто не відчиняє. За цих обставин, суд на підставі ст.224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність позивача і відповідача, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 09 березня 2006 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 106 (а.с.5). Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище відповідача [PERSON]. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, позивач бажає розірвати шлюб, який фактично розпався, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, позивачем позов не відкликано. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

07 квітня 2014 року Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на доньку - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх доходів щомісячно, з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем [PERSON] з 1999 року проживала разом, у зареєстрованому шлюбі не перебували. Від сумісного проживання у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], батьком якої був визнаний [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства. Позивачка посилається на те, що відповідач з 01 жовтня 2012 року не надає коштів на утримання дитини, хоча працює та отримує заробітну платню. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з,явився, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення - судової повістки, про причини неявки суду не повідомлено. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER], [PERSON] визнаний батьком дитини [PERSON], яка народилася [INFO] у громадянки [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про встановлення батьківства 07 березня 2003 року зроблено запис №18, виданого Відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського районного управління юстиції м. Донецька 07.03.2003 року (а.с.4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського районного управління юстиції м. Донецька 07 березня 2003 року, батьками [PERSON], [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю - [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, у відповідності до статті 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 229,40 гривень. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

07 квітня 2014 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути с відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], 2006 року, батьком якого є відповідач, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що син проживає разом з нею, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Сторони до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка свій позов підтримала, відповідач позов визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Заслухавши сторони, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 8 жовтня 2005 року сторони перебувають у шлюбі (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.4). Сторони разом не проживають, син проживає разом з матір'ю, відповідач добровільно допомогу на його утримання не надає (а.с.5). Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дитину. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони в даний час спільно не проживають, дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач не працює і добровільно матеріальну допомогу на неї не надає. За таких обставин з нього необхідно стягнути аліменти через суд в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Крім того, в силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

07 квітня 2014 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила що відповідач є батьком сина [PERSON], [INFO], від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоров'я і розвиток дитини, постійного доходу не має, а тому просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошової сумі в розмірі 2000 грн., крім того у зв'язку з тим, що вона не має постійного доходу та утримує дитину позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на своє утриманні в розмірі 1000 грн. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав, але не погоджується у розмірі аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]), який мешкає за адресою: [ADDRESS], працює менеджером ПП «КАМІОН» ( код 34376429) є батьком малолітньої сина [PERSON],[INFO], який мешкає разом з позивачкою [PERSON], [INFO], не працює домогосподарка. Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється, постійного місця роботи не має. Відповідно до ст.ст. 182, 184 СК України та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, якій не має постійного доходу, а також думку сторін, з урахуванням середньостатичної заробітної плати по Одеської області на лютий 2014 року, яка складає 2837 грн. та середньомісячною заробітною платою за шість місяців відповідача у розмірі 2 003 грн. 04 к., суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти в розмірі 900 грн., але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. В зв'язку з тим, що малолітня дитина мешкає разом з позивачкою, та з урахуванням матеріального становища сторін, вік дитини, стану платника аліментів, наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача та користь позивачки аліменти на утримання дружини в розмірі 500 грн. Відповідно до ст. 367 ч.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача.

Outcome: approved