Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

09 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], органу опіки та піклування при Новосанжарській районній державній адміністрації Полтавської області про визначення місця проживання дитини. Свої позовні вимоги мотивував тим, що він з відповідачем по справі, [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 1999 року. Від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Питання щодо визначення місця проживання дітей з одним із батьків при розгляді даної справи не вирішувалося. З липня 2016 року діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком та перебувають на його утриманні та вихованні. Оскільки відповідачка вихованням дітей не займається, позивач просив визначити місце проживання дітей з ним за адресою: с. Судівка, вул. Гоголя, 4, Новосанжарського району Полтавської області. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява, в якій він просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилася, заперечень на позов не надала. Представник відповідача органу опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та прийняти заочне рішення, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ЖС № 057193 та серії І-ЖС № 054819, виданими Марянівською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області (а.с. 5). Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Марянівською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис № 3, розірвано (а.с. 9). Діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 01.07.2016 року проживають разом з батьком [PERSON] в с. Судівка, вул. Гоголя, 4, Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 7, 8). Діти навчаються у девятому класі Полузірської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Новосанжарської районної ради Полтавської області (а.с. 10, 11). Колишня дружина позивача [PERSON] не заперечує проти визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] з батьком (а.с. 15). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст.150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сімї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обовязків щодо неї. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Правило ч. 2 ст.157 СК України додатково підкреслює обовязок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обовязку прямо випливає зі ст. 141 СК України. Право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обовязок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх зясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. Відповідно до висновку про визначення місця проживання дітей від 12.12.2016 року Новосанжарська районна державна адміністрація Полтавської області, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне на даний час визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] за адресою: с. Судівка, вул. Гоголя, 4, Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 38). За місцем проживання позивача є можливість створити умови для відпочинку та розвитку дітей, згідно актів обстеження умов проживання [PERSON] (а.с. 7, 8, 39). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved