Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

08.10.2018 року до Віньковецького районного суду Хмельницької області надійшов позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «Енселко-Агро» про розірвання договорів оренди землі, у якому позивачі просили визнати укладені із відповідачем договори оренди землі недійсними. Ухвалою від 19.10.2018 року суддею Віньковецького районного суду Потаповим О.О., у провадження якого надійшла вказана справа, позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «Енселко-Агро» про розірвання договорів оренди землі залишена без руху. Згідно з ухвалою судді від 05.11.2018 року, позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «Енселко-Агро» вважається неподаною та повернута позивачам; позов [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 23.11.2018 року до Віньковецького районного суду Хмельницької області у провадження судді Потапова О.О. надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «Енселко-Агро» про розірвання договорів оренди землі, у якому позивачі просили визнати укладені із відповідачем договори оренди землі недійсними. Ухвалою судді від 28.11.2018 року у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання. 18.12.2018 року ухвалою Віньковецького районного суду цивільні справи № 670/963/18 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про розірвання договрів оренди землі, та №670/785/18 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «Енселко-Агро» про розірвання договорів оренди землі, об`єднано в одне провадження. Ухвалою Віньковецького районного суду від 18.12.2018 року відмовлено [PERSON] в задоволенні її заяви про відвід судді Потапову О.О. за безпідставністю, водночас головуючий у справі -- суддя Потапов О.О. заявив самовідвід, справа передана до канцелярії суду. Ухвалою від 27.12.2018 року головуючим суддею Волковою О.М. об`єднана цивільна справа за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «Енселко-Агро» про розірвання договорів оренди землі прийнята до свого провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06.03.2019 року закрито підготовче провадження та об`єднану цивільну справу призначено до розгляду по суті. Свої вимоги позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] обґрунтовували тим, що вони є власниками земельних ділянок, однак скористатись правом власності на свій розсуд, як то передбачено ч. 4 ст. 373 ЦК України, не можуть, бо на теперішній час землею користується ТОВ «Енселко-Агро». Позивачами земельні ділянки передані відповідачу згідно акту передачі, однак ні акти передачі, ні договори оренди ними не підписувались, копії договорів у них відсутні. На усне звернення позивачів від 05.03.2018 року, та письмові заяви від 15.03.2018 року і 10.09.2018 року, представники «Енселко-Агро» жодної відповіді не надали. Тому на підставі ч. 4 ст. 373 ЦК України, позивач [PERSON] , діючи в своїх інтересах та інтересах членів своєї сім`ї - позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] просила визнати договори оренди земельних ділянок недійсними. У судовому засіданні позивач та одночасно представник позивачів --[PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити. Пояснила, що на пропозицію представника ТОВ «Енселко-Агро», яка запропонувала прийнятні умови, обіцяла, що товариство буде платити за оренду, та просила підписати документи, вона погодилась укласти договори оренди земельних ділянок. [PERSON] підписала свій договір оренди земельних ділянок, а також два договори замість дочки [PERSON] , два -- замість сина [PERSON] , і один -- за чоловіка [PERSON] , хоча на укладання та підписання договорів оренди землі від їх імені вони її не уповноважували та доручень не давали. Однак підписуючи спірні договори, позивач не мала при собі окулярів, через що не вичитала зміст, та окремі графи при цьому були не заповнені. На теперішній час [PERSON] не згідна з тим, щоб землею користувався відповідач, оскільки він використовує її нераціонально, спустошує, і вона разом із своїми рідними бажає використовувати землю самостійно відповідно до її цільового призначення. Разом з тим позивач не заперечувала, що орендну плату за використання землі відповідач сплачує вчасно та повністю. Представник відповідача, ТОВ «Енселко-Агро» за довіреністю Загуровський О.К. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити. В заперечення вказував, що договори оренди земельних ділянок з боку позивачів були підписані добровільно, без жодного примусу. Позовні вимоги вважає безпідставними, бо бажання обробляти свою земельну ділянку самостійно як окрема підстава для розірвання договору ні договором, ні чинним законодавством не передбачена, а щодо неналежного обробітку землі та погіршення стану родючості жодного доказу позивачі не надали. Крім того, звертав увагу суду на те, що після внесення 12.02.2015 року змін до Закону України «Про оренду землі», акти приймання -- передачі земельних ділянок при укладенні договорів оренди землі не є обов`язковими. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, вивчивши всі доводи та заперечення, суд доходить висновку, що позов до задоволення не підлягає. За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку. Судом встановлено, що відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 01.11.1999 року, виданим Нетечинецькою сільською радою, [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] площею 1,5955 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області (а.с. 99, 136). 05.11.2015 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Енселко-Агро» укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки на строк до 31.12.2027 року з правом пролонгації, який зареєстрований державним реєстратором Соколівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області 13.12.2017 року за № 23941060 (а.с. 99, 115). Позивач [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] , виданим 10.08.1999 року, є власником земельної ділянки загальною площею 1,6800 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 05.11.2015 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Енселко-Агро» укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки на строк до 31.12.2027 року з правом пролонгації, який зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області 08.07.2016 року за № 15361585 (а.с. 87, 107, 126). Позивач [PERSON] (до зміни імені та прізвища -- [PERSON] (а.с. 135) відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] , виданим 23.12.2008 року, та Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] , виданим 10.08.1999 року, відповідно є власником земельних ділянок загальною площею 1,1881 га, кадастровий номер [NUMBER] , та загальною площею 1,5900 га кадастровий номер [NUMBER] , що розташовані на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, цільове призначення земельних ділянок: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 05.11.2015 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Енселко-Агро» укладено договори оренди вищевказаних земельних ділянок на строк до 31.12.2027 року з правом пролонгації, які зареєстровані державним реєстратором Соколівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області 31.03.2017 року за № 19760291 (право оренди земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] ), та приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області 16.05.2016 року за № 14570197 (право оренди земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] ) (а.с. 110, 112, 129, 132). Позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, номер 22888344, виданим 12.06.2014 року реєстраційною службою Віньковецького районного управління юстиції, є власником земельної ділянки загальною площею 2 га, кадастровий номер [NUMBER] , для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. 11.09.2014 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Енселко-Агро» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, який зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби Віньковецького районного управління юстиції Хмельницької області 29.11.2014 року за № 7881195 на строк до 31.12.2029 року (а.с. 137, 138, 122, 105). Крім того, [PERSON] , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , належить земельна ділянка загальною площею 1,3050 га, кадастровий номер [NUMBER] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. 01.09.20124 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Енселко-Агро» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, який зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби Віньковецького районного управління юстиції Хмельницької області 28.05.2014 року за № 5813049 на строк до 31.12.2029 року з правом пролонгації та передачі в піднайм (суборенду) (а.с. 118, 102). Сторонами договорів оренди землі підписані акти приймання-передачі земельних ділянок, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв земельні ділянки (а.с. 121, 125). 15.03.2018 року та 10.09.2018 року позивачі звернулися до ТОВ «Енселко-Агро» із вимогами щодо не використання належних їм земельних ділянок у зв`язку із бажанням обробляти землю самостійно (а.с. 10-16), але жодної відповіді не отримали. На теперішній час всі вищезазначені земельні ділянки, які належать на праві власності позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , перебувають у володінні та користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко-Агро». Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі (у редакції Закону, чинного на момент укладення спірних договорів) набирає чинності з моменту його державної реєстрації (статті 14, 18, 20 Закону). Положеннями статей 30, 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Договір оренди землі припиняється, зокрема, у разі: закінчення строку, на який його було укладено; договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. За змістом частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.ст. 76-81ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 1 ст. 218 ЦК України, заперечення однією стороною факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. У судовому засіданні позивач [PERSON] стверджувала, що договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] був підписаний нею особисто, але бланк був чистий, і графи не заповнені; договори оренди земельних ділянок з кадастровим номером [NUMBER] 0118 від імені [PERSON] , з кадастровим номером [NUMBER] від імені [PERSON] , земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] та кадастровим номером [NUMBER] від імені [PERSON] підписала вона, а не орендодавці [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , хоча пізніше вона про це їх повідомила. Будь-яких інших даних на підтвердження доводів [PERSON] про те, що підпис на спірних договорах оренди земельних ділянок не належить орендодавцям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у матеріалах справи немає і належних та допустимих доказів цьому позивач та одночасно представник позивачів [PERSON] не надала. Крім того, [PERSON] на надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності її волевиявлення при укладенні договору оренди землі, обману з боку представника відповідача, чи неналежного використання та погіршення родючості ґрунтів орендарем. Також, незважаючи на роз`яснення судом положень ч. 5 ст. 12 ЦПК України, позивач та одночасно представник позивачів [PERSON] , клопотання про призначення експертизи щодо підписання договорів оренди іншою особою, у суді не заявляла і відмовилась на пропозицію суду скористатись таким правом. Водночас позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , будучи викликані судом для дачі особистих пояснень згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, у судове засідання не з`явились. Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1, 2 і 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тому враховуючи, що така підстава для розірвання договору оренди землі як право власника земельної ділянки використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення, як визначено ч. 4 ст. 373 ЦК України, і на яку вказувала [PERSON] , не передбачена ні законом, ні договором, за наведених вище обставин суд вважає позовні вимоги недоведеними, у зв`язку з чим позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed