Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

09 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 24 лютого 2021 року за реєстровим № 27078 таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у розпорядженні нотаріуса під час вчинення напису був відсутній оригінал договору та виписки по рахунку. Вважає що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності суми, що підлягає стягненню та дотриманні стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання документів про вчинення напису з часу настання права на звернення з вимогами. У строк встановлений судом представник відповідача відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Пояснень третьої особи щодо позову відповідно до ст. 181 ЦПК України суду не надано. Представник позивача у судове засідання не з`явився, суду подав заяву у якій позов підтримав, розгляд справи просив проводити за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 31 травня 2013 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Дельта-Банк», укладено кредитний договір № 010-08513-310513, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку, шляхом підписання [PERSON] заяви про видачу кредиту. За змістом п. 2.3 частини 2 кредитного договору № 010-08513-310513 від 31 травня 2013 року ліміт кредитної лінії становить 25 000 гривні. Пунктом 2.4 частини 2 договору передбачено строк його дії 365 календарних дні. Пунктом 2.4 частини 3 кредитного договору визначено, що кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4 частини 2 цієї пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цій пропозиції, та не потребує підписання додаткових угод до цієї пропозиції. На підставі договору № 2226/К про відступлення прав вимоги від 15 квітня 2020 року публічне акціонерне товариство «Дельта-Банк» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Кредит капітал» права вимоги до позичальників-боржників за кредитними договорами, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором від 31 травня 2013 року. 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 27078, про стягнення із [PERSON] в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит капітал» грошових коштів в сумі 33 540 гривень 38 копійок, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 22 604 гривень 88 копійок; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 10 935 гривень 50 копійок. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника. Загальна сума стягнення за виконавчим написом складає 34 840 гривень 38 копійок. У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 15 квітня 2020 року по 11 лютого 2021 року. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Як встановлено судом, кредитний договір укладено 31 травня 2013 року, строк дії договору (кредитного ліміту) 365 календарних дні, тобто строк дії кредитного ліміту завершився 01 квітня 2014 року. Пункт 2.4 частини 3 кредитного договору надавав право банку автоматично продовжувати (пролонговувати) дію кредитного ліміту, без необхідності підписання додаткових угод із позичальником. Однак жоден із наданих нотаріусу документ не містить доказів продовження дії кредитного договору після спливу 365 денного строку дії кредитної лінії. Із наданої нотаріусу виписки з особового рахунка, а також додатку № 1 до договору № 2226/К про відступлення прав вимоги від 15 квітня 2020 року вбачається, що у вказаних документах кінцевою датою погашення кредитного договору № 010-08513-310513 від 31 травня 2013 року є 29 травня 2016 року. Однак виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 24 лютого 2021 року, тобто поза межами трирічного строку давності, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат». Окрім того, кредитором нараховано заборгованість за період з 15 квітня 2020 року по 11 лютого 2021 року, тобто поза межами строку кредитування. Тому виконавчий напис слід визнати такими, що не підлягають виконанню. За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому понесені позивачем витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 908 гривень, судового збору за подання заяви про забезпечення в розмірі 454 гривні, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 12, 13, 15, 16, 524, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved