Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

07.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив в ході судового розгляду, та просив стягнути з Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні на його користь 30000 грн. моральної шкоди та 10000 грн. матеріальної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що під час перебування на лікуванні в терапевтичному відділенні Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні ( далі ПЦМБЛ) йому була здійснена внутрішньо-мязова інєкція, в результаті якої деякий час були порушення функцій опорно-рухового апарату. Спричинену цим шкоду позивач оцінює в 30000 грн. моральної шкоди та 10000 грн. матеріальної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити, пояснивши, що 24.07.2016 року він поступив на лікування до терапевтичного відділення ПЦМБЛ, де йому робили внутрішньо-мязові інєкції і чергова медсестра зробила йому дуже болючий укол, після чого він рухався з сильним больовим синдромом, про що він повідомив лікуючому лікарю [PERSON], а 04.07.2016 року був виписаний з лікарні. Так як біль не проходив, то 11.07.2016 року він звернувся в поліклінічне відділення до лікарня-невропатолога [PERSON], яка виявила що інєкція була зроблена дуже високо, рана від неї ще кровоточила, і в місці інєкції була пухлина, розміром з невеликий огірок. Йому було виписано необхідне лікування, а 28.07.2016 року він звернувся в поліклінічне відділення до лікаря-невропатолога [PERSON], який направив його на стаціонарне лікування в неврологічне відділення ПЦМБЛ, де він проходив лікування з 1 по 8 серпня 2016року, але болі внаслідок інєкції тривали ще близько 2 місяців. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити, так як ніяких доказів на підтвердження того, що порушення дії опорно-рухового апарату позивача стались внаслідок того, що 29.06.2016 року медична сестра терапевтичного відділення ПЦМБЛ здійснила травматичне ураження сідничного нерву в момент внутрішньо-мязевої інєкції [PERSON] не надано. Більш того, 24.06.2016 року при поміщенні до терапевтичного відділення ПЦМБЛ з діагнозом правобічна позалікарняна н/долева пневмонія ІІІ кат. хворий скаржився на болі в поперековому відділі хребта справа. На це ж хворий скаржився і 29.06.2016 року і йому було призначено відповідне лікування, а при виписці 04.07.2016 року хворий ніяких скарг та претензій до медперсоналу не предявляв. Із скаргою до головного лікаря ПЦМБЛ позивач звернувся 03.08.2016 року, в той же день була створена комісія, яка дійшла висновку про необґрунтованість травматичного ураження сідничного нерву в момент внутрішньо-мязевої інєкції. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 1166 ч.ч.1,2 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Ст. 1167 ч. 1 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі не правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Із копії виписки з історії хвороби №2960/556 ( а.с.76) видно, що [PERSON] знаходився на лікуванні в терапевтичному відділення ПЦМБЛ з 24.06.2016 року по 04.07.2016 року з діагнозом правобічна поза лікарняна н/долева пневмонія ІІІ кат. ЛН [PERSON] правої голосової связки. Із копії виписки з історії хвороби №452 ( а.с.96) видно, що [PERSON] знаходився на лікуванні в неврологічному відділення ПЦМБЛ з 01.08.2016 року по 08.08.2016 року з діагнозом невропатія сідничного нерву з помірним больовим синдромом. Із копії заяви [PERSON] головному лікарю ПЦМБЛ від 03.08.2016 року ( а.с.20) видно, що позивач звернувся із заявою в якій вказав, що йому спричинено матеріальну шкоду в сумі 5000 грн., так як 29.06.2016 року під час його лікування в терапевтичному відділенні медсестра зробила йому інєкцію в праву сідницю та травмувала при цьому голкою сідничний нерв. Із копії акту комісійного розгляду заяви [PERSON] (а.с.21) видно, що згідно наказу головного лікаря ПЦМБЛ від 03.08.2016 року №185-аг «Про комісійний розгляд» комісія провела перевірку та прийшла до висновку що травматичне ураження сідничного нерву в моменту внутрішньомязевої інєкції не обґрунтовано тому, що хворий скаржився на болі в поперековому відділі хребта до призначеного лікування в терапевтичному відділенні і відшкодування матеріальних затрат в розмірі 5000 грн. нічим не підтверджено з боку хворого. На підставі викладеного, враховуючи, що допитані в якості свідків в судовому засіданні [PERSON] (завідувач терапевтичного відділення ПЦМБЛ), [PERSON] (лікар-невропатолог поліклініки ПЦМБЛ), [PERSON] (лікар-невропатолог поліклініки ПЦМБЛ) та [PERSON] (завідувач неврологічного відділення ПЦМБЛ) категорично заперечували травматичне ураження сідничного нерву в результаті внутрішньомязевої інєкції під час лікування позивача в терапевтичному відділенні ПЦМБЛ з 24.06.2016 року по 04.07.2016 року, а будь-яких доказів які б підтверджували те, що саме по вині відповідача спричинена шкода здоровю позивача, останнім в судовому засіданні не надано, то суд знаходить що позовні вимоги не доведені і в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed