Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

07.09.2021 р. позивач звернувся до суду зі вказаною заявою. Ухвалою суду від 08.09.2021 р. витребувано докази по справі, а саме спадкову справу, заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та справу призначено до судового розгляду. Короткий зміст вимог позовної заяви В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [INFO] , на території Росії, у місті Ліпецьку, помер його батько [PERSON] , [INFO] , про що Відділом реєстрації смерті управлінням РАГСу адміністрації м. Ліпецьку було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 11.05.2019 року. Після смерті батька залишилася спадщина, яку він згідно заповіту від 03.03.2010 року заповідав йому. До спадкового майна входять земельна ділянка сільськогосподарського призначення: Розміром 5,1 га ріллі , кадастровий номер 1421284400:01:001:0128, розташована на території Комарської ( колишньої Піддубненської) сільської ради, Волноваського ( колишнього Великоновосілківського) району, Донецької області. Інших осіб які претендують на спадок та на оспорювання заповіту немає так як його мати [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] ( свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 03.10.2018 р. (видано повторно); його брат [PERSON] , [INFO] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 11.11.2020 рок, повторно; брат [PERSON] , [INFO] , сестра [PERSON] , [INFO] , сестра [PERSON] , [INFO] подали заяви завірені належним чином про відмову у прийнятті спадку після смерті їх батька так як згодні із його останньою волею. Він не мав даних щодо заповіту, та вчасно не звернувся до нотаріальної контори для відкриття спадщини. Вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин та просить визначити йому додатково двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його батька, [PERSON] . Позиція відповідача та третіх осіб Відповідач та треті особи відзиву та пояснень (відповідно) не надали. Процедура судового розгляду У судове засідання сторони та треті особи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач та треті особи надали письмові заяви, у яких просить справу розглянути без їх участі, позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, треті особи позов визнають. Представник відповідача заяв про розгляд справи за їх відсутності не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, докази поважності причин неявки відсутні. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе розглянути вказане провадження без участі позивача, третіх осіб відповідно до поданих ними заяв, та без участі відповідача на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи та у матеріалах провадження достатньо фактичних даних про права та взаємовідносини сторін на теперішній час, а також достатньо даних для прийняття законного та обґрунтованого рішення за відсутності сторін та третіх осіб. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судом вирішено не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги, що спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заведено (а.с. 41), судом фактично встановлено наступне. Згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками позивача, [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у м. Липецьк Липецької області, Російська Федерація, що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Згідно довідки про смерть № А-03823, причиною смерті [PERSON] став набряк мозку, внутрішньо мозковий крововилив (а.с. 11). 03.03.2010 р. [PERSON] складено заповіт, яким він заповідав своє майно сину [PERSON] (а.с. 12). Згідно даних Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 471135, власником земельної ділянки площею 5.100 га, розташованої на території Піддубненської сільської ради, кадастровий номер 1421284400-01-001-0128, є [PERSON] (а.с. 13-14), тобто вказана земельна ділянка дійсно входить до складу спадкового майна. 03.09.2021 р. приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Касицькою Л.М. винесено постанову про відмову у заведенні спадкової справи позивачу, оскільки на час прийняття даного рішення сплинув шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с. 25). Судом перевірено коло спадкоємців [PERSON] , який помер [INFO] , інших спадкоємців, крім позивача та третіх осіб, не встановлено. Доказами на підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, належності відповідача у справі, позивачем визначено необізнаність щодо існування заповіту його батька, які перевірені судом. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. У даному випадку, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання (зареєстроване) [PERSON] - [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, після смерті свого батька [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови ПВС України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи з викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини слід подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за законом. Такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. З матеріалів справи вбачається, що нотаріусом винесено постанову про відмову у заведенні спадкової справи позивачу, оскільки на час прийняття даного рішення сплинув шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с. 25). Позивач не подав своєчасно нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері, оскільки не був обізнаний про існування заповіту на його ім`я. При цьому, дані причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори позивача, можна вважати такими, що спричинили об`єктивну неможливість звернення позивача своєчасно з заявою про прийняття спадщини, з урахуванням інших досліджених у судовому засіданні доказів. Так, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Вказане дозволяє суду зробити висновок, що поважність причин пропуску строку звернення позивача з заявою про прийняття спадщини після смерті його батька знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, не спростовується іншими дослідженими доказами у справі, причини пропуску строку звернення позивача з заявою про прийняття спадщини дійсно пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього, як спадкоємця, на вчинення цих дій, при цьому, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, не викладені жодні заперечення проти позову. Необізнаність спадкоємця щодо існування заповіту та поважність такої причини для пропуску строку для прийняття спадщини не заперечуються й ВС, що викладено у постанові від 26.06.2019 р. по справі № 565/1145/17. Висновки суду за результатами розгляду позову Враховуючи, наведене, а також, що спадщина ніким не прийнята, спадщина не визнана судом відумерлою, відповідач не надав заперечень за позовом, позивач навів поважні причини пропуску строку на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька, тобто він був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини; без надання йому додаткового строку для прийняття спадщини, він не може оформити свої спадкові права в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, йому необхідно встановити додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини, і строк два місяця буде достатнім для подання такої заяви у нотаріальну контору. Щодо розподілу судових витрат Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги, але питання про розподіл судових витрат сторонами не ставиться, судом зазначене питання не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved