Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

08.02.2019 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про зменшення розмірі аліментів до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області 25.02.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 26.02.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 06.05.2019 року. 06.05.2019 року розгляд справи відкладений в зв`язку з неявкою відповідача судове засідання. Справу призначено до розгляду на 13.05.2019 року. 13.05.2019 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва. Справу призначено до розгляду на 07.08.2019 року. 07.08.2019 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 07.08.2019 року Сторонам та учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України 07.08.2019 року в судовому засіданні оголошену вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить зменшити розмір аліментів, стягнених за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04.10.2017 року з нього на користь відповідачки на утримання трьох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , доньки - [PERSON] , [INFO] і доньки - [PERSON] , [INFO] з Ѕ частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 5-% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року по цивільній справі № 173/1277/7 з нього стягнені аліменти на користь відповідача [PERSON] , на утримання трьох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , доньки - [PERSON] , [INFO] і доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі Ѕ частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. За судовим наказом Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року по справі № 209/144/18 з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини від заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням Дніпровського районного суду у справі № 209/231/18 з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку. Тобто загальний розмір відрахувань з його заробітної плати складає більше половини його заробітку, що ставить його в скрутне матеріальне становище, що й стало підставою звернення до суду В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному об`ємі давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що з його заробітку на даний час відраховується 70% з урахуванням заборгованості. Він отримує заробіток в розмірі 3000 - 4000 а місяць. Оплата за комунальні послуги складає 2500 грн., тому йому не вистачає коштів на прожиття. З позовом про зменшення розміру аліментів, на сина від другого шлюбу та дружини він не звертався за браком коштів. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що на даний час позивач проживає з дружиною та сином від другого шлюбу. Стягнення на їх утримання аліментів саме по собі зменшило стягнення аліментів на утримання її дітей. При цьому при розгляді справи про стягнення аліментів на сина від другого шлюбу та дружини позивач приховав той факт, що з нього вже стягуються аліменти на утримання трьох дітей, що призвело до їх визначення в такому розмірі. Вона не працює, тому при зменшенні аліментів їй не буде на що утримувати дітей. Крім того позивач говорить неправду, що він отримує заробітну плату в сумі 3000 грн. так як згідно звіту по сплаті аліментів він отримує заробітну плату більшу 10000 грн. За даних обставин просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, представник Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області. в судове засідання не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Письмових пояснень суду не надала. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року по цивільній справі № 173/1277/17 з позивача стягнені аліменти на користь відповідача [PERSON] , на утримання трьох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , доньки - [PERSON] , [INFO] і доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі Ѕ частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно, до досягнення дітьми повноліття Позивач прохає зменшити розмір, стягуваних з нього аліментів, виходячи з того, що за судовим наказом Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року по справі № 209/144/18 з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини від заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того за рішенням Дніпровського районного суду у справі № 209/231/18 з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, що ставить його в скрутне матеріальне становище. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином для вирішення питання про зменшення (збільшення) розміру аліментів необхідно довести наступні обставини: зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я стягувача чи платника аліментів. З досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що на даний час у позивача сімейний та майновий стан змінився.Так як позивач одружений вдруге та з нього стягуються аліменти на утримання дитини від другого шлюбу та дружини до досягнення дитиною повноліття в загальному розмірі Ѕ частини його прибутку. Оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності судом не встановлено підстав для зменшення розміру аліментів, стягуваних на користь [PERSON] , на утримання дітей, за наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України - Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенціїї ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного , розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя. необхідних для розвитку дитини. З позивача за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року по цивільній справі № 173/1277/17 стягувались аліменти на користь відповідачки в розмірі Ѕ частини від його прибутку на утримання трьох дітей. 19.12.2018 року син сторін досяг повноліття і на з позивача припинились стягуватись аліменти у частці, що припадала на його утримання. Таким чином на час пред`явлення позивачем позову з нього на утримання дітей на користь відповідачки стягуються аліменти не в розмірі Ѕ частини його прибутку, а в розмірі 1/3 частини його прибутку, тобто по 1/6 частині на кожну неповнолітню дитину. За судовим наказом та рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янське Дніпропетровської області з позивача на утримання сина від другого шлюбу та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку стягуються аліменти в Ѕ частці від прибутку позивача ( тобто ј частина на утримання дитини і ј частина на утримання дружини). Таким чином на утримання дитини від другого шлюбу та дружини стягуються аліменти в більшому розмірі чим на дітей відповідачки. Таким чином друга сім`я позивача перебуває у кращому матеріальному стані ніж діти позивача від першого шлюбу. Так як на утримання кожної дитини від першого шлюбу стягується лише по 1/6 частині прибутку позивача, в той час як на утримання дитини від другого шлюбу стягуються аліменти в розмірі ј частини прибутку позивача. За даних обставин в зв`язку з погіршенням матеріального стану у позивача виникли підстави для зменшення аліментів, що стягуються саме на дитину від другого шлюбу та дружини до досягнення дитиною трирічного віку, але позивач за його ж поясненнями не подав позову про зменшення аліментів, які стягуються на даних осіб. Доказів такого, що дані особи потребують більшого матеріального утримання також суду не надані. Причину того, що позивач не подав позову про зменшення розміру аліментів на сина від другого шлюбу та дитину, зазнаяає як тяжке матеріальне становище, через що він не має змоги сплатити с удовий збір. В той час як відповідно до розрахунку заборгованості з аліментів і звіту про здійсненні відрахування і виплат середній заробіток позивача складає близько 12000 грн., на місяць. Тому будь-яких перешкод майнового характеру для подання позову про зменшення розміру аліментів на утримання сина від другого шлюбу та його матері, сплати судового збору, суд не вбачає. В свою чергу, враховуючи позицію позивача, який подав позов про зменшення розміру аліментів, стягуваних на дітей від першого шлюбу і не подав позову про зменшення розміру аліментів, стягуваних з нього на утримання дитини від другого шлюбу та дружини, суд розцінює як в свідоме вжиття заходів другою сім`єю позивача до погіршення майнового стану позивача, з метою зменшення розміру аліментів, стягуваних на утримання дітей від першого шлюбу. До цього висновку суд приходить ще й з тих підстав, що в судовому засіданні позивач зазначав, що подання ним цього позову було наслідком подання позову відповідачкою про стягнення з нього аліментів аліментів на утримання їх старшого сина в зв`язку з навчанням. Враховуючи всі вищенаведені обставини, а також той факт, що діти позивача від першого шлюбу і без зменшення розміру стягуваних на їх утримання аліментів перебувають у гіршому матеріальному становищі ніж дитина позивача від другого шлюбу та його дружина, навіть з урахуванням стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина в зв`язку з навчанням в розмірі 1/8 частини прибутку позивача. І прохаючи зменшити розмір аліментів, стягуваних на дітей від першого шлюбу, позивач намагається ще більше погіршити їх становище, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Оскільки таке зменшення розміру аліментів, стягуваних на користь відповідачки не матиме наслідком забезпечення гармонійного розвитку цих дітей, навіть з урахуванням обов`язку матері їх утримувати. Так як судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн., відповідно до положень ст. 141 ЦПК України не відшкодовуються відповідачем та покладаються на позивача.

Outcome: dismissed