Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

09 вересня 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням суду № 265/724/13-ц від 01.03.2013 з нього на користь відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 01 лютого 2013 року, до досягнення дитиною повноліття. Згодом рішенням суду № 266/3714/16-ц від 11.10.2016 з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 26 вересня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття. З грудня 2016 року матеріальне становище позивача змінилося, оскільки його було звільнено з ТОВ «Екологічні технології» і до сьогодення стабільного заробітку він не має. Посилаючись на діюче законодавство, позивач вважає, що має виплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у загальному розмірі 1/3 частки, в той час як на даний момент з його доходу утримується 50% коштів. З цих підстав просив зменшити розмір аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина з 1/4 частини доходу до 1/6 частини доходу щомісячно. Відповідно до ухвали суду від 24 вересня 2020 року справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін у судове засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув. При цьому від представника позивача, Сулешко Н.М., яка діє на підставі довіреності, надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, якою вимоги пред`явленого позову підтримано. Відповідач [PERSON] до суду не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою вимоги пред`явленого позову визнала повністю, будь-яких заперечень по суті позову не навела. Залучена до розгляду справи у якості третьої особи [PERSON] , будучи у встановленому порядку повідомленою про час і місце розгляду справи, до суду не прибула з невідомих причин, будь-яких заяв чи клопотань, що стосуються справи, не надала. В сенсі наведених обставин суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставин та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 березня 2013 року у справі № 265/724/13-ц, яке набрало чинності 12 березня 2013 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 лютого 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, встановлено, що рішенням Примьрського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2016 року у справі № 266/3714/16-ц, яке набрало чинності 22 жовтня 2016 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом із тим, відповідно до ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому ч. 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків бо інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Але в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, роз`яснено, що у новому розмірі аліменти справляються з дня набрання рішенням законної сили. Як вбачається з трудової книжки позивача [PERSON] , 01 грудня 2016 року його було звільнено з ТОВ «Екологічні технології». Подальші записи про працевлаштування відсутні. Враховуючи вищевикладене, перевіривши обставини, визначені ст. 182 СК України, зважаючи також на визнання пред`явленого позову відповідачем, суд вважає можливим змінити розмір аліментів, які утримуються із заробітку позивача [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , з 1/4 частини доходу на 1/6 частину доходу, тим самим задовольнивши пред`явлений позов по суті. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених ним та документально підтверджених витрат з оплати судового збору. Інша частина витрат з оплати судового збору підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст. 80, 182, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved