overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

08 червня 2010 року сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08.06.2010 серії [NUMBER] Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.09.2010, серії [NUMBER] Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволенню позову суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у частині від доходу її батька. За правилом частини другої статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу (визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною першою статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Разом з цим, згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач на пропозицію суду, викладену в ухвалі про відкриття провадження у справі, не надав суду жодних заперечень проти позову. З огляду на викладене, беручи до уваги відсутність у справі доказів на спростування позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачку, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору. При цьому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Отже, виходячи з мінімальної ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, що, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статі 4 Закону України «Про судовий збір», становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить 243,60 грн. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

08 червня 2010 року сторони по справі зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області за актовим записом № 44. Шлюб у сторін другий, від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідач веде аморальний засіб життя, через що одруження виявилося невдалим. Сторони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. [PERSON] не піклується про сімю та неповнолітню дитину. Сімя розпалася повністю та не може бути збережена. Тому позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, шлюбне прізвище після розлучення змінити з «Багірян» на «Волощенко». У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але до суду надійшла заява з проханням розглянути цивільну справу без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та у встановленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення, які є в матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Заперечень проти заявлених позовних вимог до суду не надано. Суд, згідно ст.ст. 76, 169, 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сімя розпалася повністю та не може бути збережена, оскільки спільне сімейне життя сторони фактично припинили, шлюбні відносини відновлювати не збираються, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

08 червня 2011 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 09 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПІВДЕНКОМБАНК» та фізичною особою громадянкою України [PERSON] був укладений кредитний договір № 53-07К. Відповідно до пункту 1.1 Кредитного договору Відповідачу 1 були надані Позивачем у тимчасове користування грошові кошти в сумі 16 150 доларів США 00 центів для придбання автомобіля, зі сплатою 12,99% річних, комісії за готовку та оброблення документів у розмірі 2,0% від суми Кредиту, та кінцевим терміном повернення Кредиту та процентів за кредитом 07 листопада 2014 року на умовах, визначених значеним Договором. Умовами Договору передбачено погашення Кредиту за графіком, який при його складанні є Додатком №1 та невід'ємною частиною Договору. Свої зобов'язання перед позичальником за Кредитним договором Позивач виконав у повному обсязі. Так, 09.11.2007 року відповідачам перераховано грошові кошти в розмірі 81600,00 гривень, що курсом станом на дату вчинення даної операції складало 16 150 (шістнадцять тисяч сто п'ятдесят) ларів США 00 центів в рахунок оплати за автомобіль. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язань Відповідачем 09.11.2007р. між Позивачем та громадянкою України [PERSON] було укладено договір поруки № 63-07/П. відповідно до п.п. 1.1, 2.1 вона поручилась за належне та своєчасне виконання [PERSON] своїх зобов'язань перед Позивачем, а також прийняла на себе зобов'язання в повному обсязі відповідати перед Позивачем за зобов'язаннями, які виникають на підставі Кредитного договору. В порушення вимог п. 1.1 Кредитного договору та ст. ст. 525, 526, 1049 ЦК України Відповідачі не виконують належним чином свої зобов'язання перед Позивачем. Станом на дату подання цієї заяви кредит Відповідачем-1 та Відповідачем-2 не повернуто, прострочена заборгованість не погашена - проценти за користування кредитом та відповідно пеня за прострочення виконання зобов'язання продовжують нараховуватися, у зв'язку з чим Позивач змушений збільшити розмір суми позовних вимог з розрахунку станом на 27 січня 2014 року. Заборгованість Відповідача-1 перед Позивачем по Кредитному договору № 63-07К від 09.11.2007, з розрахунку станом на 27 січня 2014 року складає: поточна заборгованість по кредиту - 276 (двісті сімдесят шість) доларів США 57 центів; прострочена заборгованість по кредиту - 9640 (дев'ять тисяч шістсот сорок) доларів США 35 центів; заборгованість по процентам - 5303 (п'ять тисяч триста три) долари США 41 цент; пеня за прострочення сплати кредиту - 62652 (шістдесят дві тисячі шістсот п'ятдесят дві) гривні 89 копійок. Зважаючи на вищевикладене, на підставі кредитного договору,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

08 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, про що зроблено актовий запис №54. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, а саме: доньку [PERSON], яка народилася 25 грудня 2012 року. Донька проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Дитина потребує матеріальної допомоги, нормального харчування, одягу. Сторони не проживають разом, відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач [PERSON] працює та отримує дохід, який повністю витрачає на свої потреби. На теперішній час позивачка [PERSON] не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, у звязку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частині усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення [PERSON] трирічного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але надала суду заяву із клопотанням розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву із клопотанням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] який, в порядку, визначеному ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не зявився. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 08 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, про що зроблено актовий запис №54, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС №112780 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], яка народилася 25 грудня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС №216579, виданим Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області 02 січня 2013 року (а.с.5). Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сімї №615 від 08 жовтня 2015 року, виданою Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області (а.с.6). Враховуючи майновий стан позивачки та відповідача, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття, а також кошти на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення [PERSON] трирічного віку. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

08 червня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 30 квітня 2010 року у Виконавчому комітеті Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області він зареєстрував шлюб з відповідачкою, актовий запис № 12. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначає, що він і відповідачка з 2011 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, в зв'язку із сварками, різницею характерів, відсутністю взаєморозуміння, він втратив до дружини почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позов визнає, просила суд розірвати шлюб, в разі задоволенні позову її прізвище залишити без змін. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 30 квітня 2010 року у Виконавчому комітеті Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 12, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час, з 2011 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття довіри та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

08 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вказував, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2003 року. Від шлюбу мають малолітнього сина, [INFO]. Зазначав, що спільне життя у них не склалось через різність характерів, життєвих інтересів та поглядів на життя, внаслідок чого між ними почали виникати сварки та непорозуміння, тому через неможливість подальшого спільного проживання однією сімєю, просив шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Тому, зважаючи на надіслане позивачем суду клопотання про розгляду справи за його відсутності, підтримання позовних вимог та можливості розгляду справи у заочному порядку, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 07 травня 2003 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконкомом Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, актовий запис №02. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст.3, ч.ч.5, 6 ст.7, ст.51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч.2 ст.112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

\~08 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Добропільської міської ради\~\~про визначення місця проживання дитини. В позовній заяві позивач зазначив, що з 13 березня 2013 року він перебував з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який 22 грудня 2014 року було розірвано рішенням Добропільського міськрайонного суду. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який по сьогоднішній день проживає разом із ним. У лютому 2013 року його мати зареєструвала відповідачку в своєму будинку за адресою м. Добропілля вул. Б.Хмельницького 86, де вони вчотирьох проживали разом. У липні 2014 року відповідачка з невідомих йому причин виїхала нібито до м. Маріуполь, залишивши його та сина, з того часу вона не з'являється, життям свого сина не цікавиться, де вона знаходиться зараз мені не відомо. Для її розшуку він звертався із заявою до відділення Добропільського МВ ГУМВС, однак це результату не дало. Зараз він хоче вирішити питання щодо визначення місця проживання дитини, оскільки він піклуюся про свого сина, займається його вихованням, забезпечує його усім необхідним, а його мати вже близько року, як покинула свого сина та жодного разу після цього не поцікавилася здоров'ям своєї дитини та його життям. В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги та просив суд визначити місце проживання [PERSON], [INFO] з ним за адресою: м. Добропілля, вул. Б.Хмельницького, 86. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявилася, хоча про дату, час, та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Заяв про розгляд справ за її відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

08 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи: відділ Держземагенства у Межівському районі Дніпропетровської області, Межівська селищна рада Межівського району Дніпропетровської області про визнання рішень про відмову Межівської районної державної адміністрації, оформлених у вигляді листів щодо видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із не витребуваних паїв на території сільської ради земель запасу або інших земель, і надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку із земель не витребуваних паїв, земель запасу або інших земель недійсними. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що у 1994 році було проведено розпаювання землі КСП «ім. Фрунзе». В період розпаювання він був членом колгоспу «ім. Фрунзе», а потім членом КСП «ім. Фрунзе». Державний акт на право колективної власності на землю було видано КСП «ім. Фрунзе» смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області 08 грудня 1994 року серія [NUMBER] на підставі рішення Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області № 11 від 26 жовтня 1994 року. Він був внесений до цього списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства; сільськогосподарського кооперативу або товариства під порядковим номером «[NUMBER]» і має повне право на отримання сертифікату на земельну частку (пай), що підтверджується копією державного акту на право колективної власності на землю КСП «ім. Фрунзе» та списком осіб, які мають право на земельну частку (пай) додаток № 1 до державного акту на право колективної власності на землю КСП «ім. Фрунзе». Сертифікат право на земельну частку (пай) не був виданий з невідомих йому причин. 04 листопада 2014 року його представник [PERSON] звернувся до Межівської районної державної адміністрації із заявою про видачу йому сертифікату на земельну частку (пай), але відповіддю, оформленою у вигляді листа, Межівська районна державна адміністрація від 27.11.2014 року вих. № 42-845/0/312-14 відмовила йому у видачі сертифікату про право на земельну ділянку з тих підстав, що бланки сертифікатів відсутні і рекомендувала повторно звернутися до Межівської районної державної адміністрації із заявою щодо надання дозволу на розробку проекту технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

08 червня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 24 червня 1995 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх трьох років відносин між ними поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]; судові витрати покласти на неї. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач проти позову заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 24 червня 1995 року. Реєстрація шлюбу проводилась Відділом реєстрації актів громадянського стану Межівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 33 (а.с.5). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, хоча і проживають разом, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам їхньої дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

\~08 червня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 24 червня 1995 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх трьох років відносин між ними поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]; судові витрати покласти на неї. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 24 червня 1995 року. Реєстрація шлюбу проводилась Відділом реєстрації актів громадянського стану Межівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 33 (а.с.5). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, хоча і проживають разом, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам їхньої дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved