Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

07 серпня 2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових кошів на утримання майна, в якій позивач просить суд стягнути з відповідачки грошові кошти у розмірі 16553 гривні 75 копійок, як відшкодування 1/3 частки від загально-понесених витрат на житлово-комунальні послуги надані до квартири [ADDRESS] , співвласником якої у відповідній частці є відповідачка. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 18 серпня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. В судове засідання 27.10.2020 року позивачка не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлена належним чином, однак надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідачка у судове засідання призначене на 27.10.2020 року не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження по справі, копії позовної заяви з додатками до неї, разом з судовою повісткою на адресу зареєстрованого місця проживання, яка встановлена у відповідності до відповіді з відділу адресної довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, якою є: [ADDRESS] , однак усі поштові повідомлення були повернуті до суду без вручення. Також відповідачем не повідомлено суд про поважність причин неявки, відзив на позовну заяву не надано. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуюче вищевикладене, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі в судовому засіданні 27.10.2020 року та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою позивача, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 25 квітня 2007 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, за №19-23305 на підставі розпорядження за №202674 від 25.04.2007 року, квартира [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності в рівних частках належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №14824514, виданого КП «ОМБТІ та РОН» 07.06.2007 року, за вказаними особами зареєстровано право власності на підставі вказаного свідоцтва в рівних частках, а саме по 1/3 частці за кожним, на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] . Відповідно до відповіді з Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) за №3364/52-25 від 08.09.2020 року, [PERSON] , внаслідок реєстрації шлюбу 24.10.2014 року з громадянином [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №2300, змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно з відповіддю адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, відповідачка [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи також вбачається, що особовий рахунок для сплати послуг за житлово-комунальні послуги, які надаються до квартири [ADDRESS] , відкритий на ім`я позивачки [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», стано на момент виникнення спірних правовідносин, споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами,\~встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг ( ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог Ї відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України). Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що\~кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги Ї регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Відповідно до ч.3 ст.156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено судом, сторони по справі та [PERSON] є співвласниками спірної квартири, користуються житлово-комунальними послугами і відповідно до закону зобов`язані оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом. За матеріалами справи слідує та не спростовується відповідачем, що позивачка одноособово сплачувала кошти за спожиті житлово-комунальні послуги відповідно до нарахувань, у тому числі за частку (1/3) [PERSON] , що підтверджується квитанціями, наданими позивачем. Відповідно до наданих до суду позивачем квитанцій, вбачається, що останньою були сплачені одноособово житлово-комунальні послуги в загальному розмірі -49661 гривня 24 копійки за період з січня 2016 року по січень 2020 року. Тобто 1/3 частки (що відповідає розміру частки відповідача у праві власності на спірну квартиру) становить 16553,75 грн. Відповідачем зазначений розрахунок не спростований, доказів на підтвердження відшкодування вказаної суми грошових коштів до суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач\~ є співвласницею спірної квартири і мешкає в ній, що підтверджується відомостями про її зареєстроване місце проживання, остання зобов`язана нести витрати за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 1/3 частки нарахованих сум, що відповідає розміру частки відповідача у праві власності на спірну квартиру. За наслідком викладеного, суд вважає, що позивач набув підстав для відшкодування від відповідача в порядку регресу 1/3 частки понесених витрат зі сплати житлово-комунальних послуг до квартири [ADDRESS] , за період з 01.01.2016 року по 01.01.2020 року, що дорівнює у розмірі 16553 (шістнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят три) гривні 75 (сімдесят п`ять) копійок (49661,24/3=16553,75). Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог, сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При вищевикладених обставинах та

Outcome: approved