Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

10.05.2019 відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що він є власником будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрований, але з моменту реєстрації не проживає [PERSON] , який за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні житла не бере, особистих речей в будинку не має. Оскільки реєстрація відповідача перешкоджає у реалізації права на володіння та користування будинком, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Приймаючи до уваги згоду сторони позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Частинами 1, 4 ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.04.2019 №162176013 [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради Сумської області від 08.05.2019 №15-11/2780 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки квартального комітету «Благоустрій» від 08.04.2019 №2566 [PERSON] зареєстрований та проживає у [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 27.05.2016, але за місцем реєстрації не проживав з моменту реєстрації. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, відповідно до положень ст. 391 ЦК України. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, згідно положень ст. 141 ЦПК України. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження,забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно постанови Кабінету Міністрів України №590 від 27.04.2006 зі змінами від 28.02.2018 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, не можуть перевищувати 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за сукупність дій, необхідних для розгляду справи. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, позивачем надана квитанція про сплату 420 грн за розміщення оголошення в засобах масової інформації про виклик відповідача до суду. Отже, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 420 грн. Крім того, враховуючи, що позивач відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в прибуток держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved