Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

08 лютого 2016 року представник ПАТ КБ «Укрсоцбанк» - [PERSON] звернувся в суд позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно кредитного договору №150/11-69 від 24 січня 2008 року [PERSON] було надано у тимчасове та платне користування кредит на купівлю комерційної нерухомості в сумі 190 000,00 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних та кінцевим строком погашення до 23 січня 2018 року. Зі свого боку, відповідач за Договором кредиту зобовязався починаючи з серпня 2008 року, місячно, не пізніше 10 числа кожного місяця, сплачувати позивачу кредит рівними частками, а саме, по 1 666 доларів США 67 центів, та проценти за його використання. Відповідно до Додаткової угоди до договору кредиту від 20 жовтня 2008 року процентну ставка по кредиту встановлена на рівні 14,5 % річних. Позивач вказує, що 14 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про внесення змін № 1 до Договору кредиту № 150/11 -69, Договір про внесення змін № 2 до Договору кредиту № 150/11 69 та Договір про внесення змін № 3 до Договору кредиту № 150/11-69, за умовами яких, була проведена реструктуризація, збільшено розмір процентної ставки за використання кредитом до 14,5 % річних, також сторони дійшли до взаємної згоди змінити валюту кредиту за Договором та перевести суму кредиту в гривню за курсом 8,12 гривень за 1 долар США, яка станом на дату укладання Договору про внесення змін № 2 до Договору кредиту № 150/11-69 становить - 1 949 038,25 гривень. Позивач зазначає, що в порушення умов укладеного кредитного договору відповідач [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобовязань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 18 грудня 2015 року заборгованість перед банком становить 2\~509 332,02 гривень. З огляду на вищенаведене, просить суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність не подавала, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Судом встановлено, що 24 січня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №150/11-69, згідно з умовами якого відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру було надано у користування кредитні кошти у сумі 190 000 доларів США, зі сплатою 13,5 %, річних, кінцевим строком погашення 23 січня 2018 року. Відповідач за вищевказаним кредитним договором зобовязався починаючи з серпня 2008 року, щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця, сплачувати позивачу кредит рівними частками, а саме, по 1 666 доларів США 67, та проценти за його використання з розрахунку 13,5% річних. Відповідно додаткової угоди до Договору кредиту від 20 жовтня 2008 року процентну ставку по кредиту встановлено на рівні 14,5 % річних (а.с.5-12). 14 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про внесення змін № 1 до Договору кредиту № 150/11 -69, Договір про внесення змін № 2 до Договору кредиту № 150/11 69 та Договір про внесення змін № 3 до Договору кредиту № 150/11-69, за умовами яких, була проведена реструктуризація, збільшено розмір процентної ставки за використання кредитом до 14,5 % січних, також сторони дійшли до взаємної згоди змінити валюту кредиту за Договором та перевести суму кредиту в гривню за курсом 8,12 гривень за 1 долар США, яка станом на дату укладання Договору про внесення змін № 2 до Договору кредиту № 150/11-69 становить 1 949 038,25 гривень. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу або пені). Судом встановлено, що позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 190\~000 Доларів США, зі сплатою відсотків за користуванням кредитом до 23 січня 2018 року. Відповідно п. 4.1. кредитного договору, у разі порушення відповідачем строків погашення кредиту та сплати процентів, комісій, зазначених у п.п. 1.1., 2.4., 2.5., 3.3.16., 3.3.,17. цього договору, позичальник зобов'язується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період невиконання зобовязань, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. Згідно п. 4.2. кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.3., 3.3.9.-3.3.14, 3.3.16 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф за кожний випадок. Як вбачається з розрахунку наданого позивачем, станом на 18 грудня 2015 року заборгованість відповідача перед банком становить 2\~509\~332 гривні 02 копійки, з яких: 1\~945\~197,66 гривень сума простроченої заборгованості за кредитом, 564\~134,36 гривень простроченої заборгованості по відсоткам. Відповідно до ст. 61 ЦПК Україна, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач не скористалася своїм правом з`явитися в суд і спростувати надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладання кредитного договору і наявність заборгованості перед банком з боку відповідача, приходжу до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved