Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

08.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна. 04.07.2017 року [PERSON] подала змінену позовну заяву, в якій просила: визнати автомобіль: SUZUKI GRAND VITARA, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; припинити право власності [PERSON] у спільній сумісній власності на 1/2 частку автомобіля SUZUKI GRAND VITARA, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; визнати право власності на автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] у порядку розподілу майна за [PERSON] стягнувши на користь [PERSON] грошову компенсацію в сумі 65 000 грн., що складає 1/2 вартості автомобіля. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що 26 вересня 1992 року виконавчим комітетом Харківської міської ради було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON], про що зроблено актовий запис у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу № 2040 від 26.09.1992 року. У шлюбі із [PERSON] у них народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею за адресою: [ADDRESS] У лютому 2017 року рішенням Зміївського районного суду Харківської області шлюб між ними було розірвано. За час сумісного життя у шлюбі із відповідачем набули спільне майно, в тому числі ними придбано легковий автомобіль: SUZUKI GRAND VITARA, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 130 000 грн. Фактично спірним автомобілем з моменту його придбання та до теперішнього часу користуюсь вона. Поділити автомобіль неможливо, тому вона просила визнати за нею право власності на автомобіль в цілому та зобов'язати її сплатити відповідачу половину вартості автомобіля в якості компенсації. Стосовно поділу іншого майна, вказаного у первісній позовній заяві, то на сьогодні вони із відповідачем досягли згоди, поділили його та жодних претензій один до одного не мають. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у заяві. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі, надав розписку, якою підтвердив отримання від [PERSON] грошової компенсації належної йому частки автомобіля. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 26.09.1992 року. Згідно рішення Зміївського районного суду Харківської області від 05.01.2017 року шлюб між ними розірвано. (а. с. 28). Даними копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 24.02.2011 року підтверджується, що автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], зареєстрований на ім'я [PERSON], надано право користування [PERSON] (а. с. 29). У відповідністю з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст. 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ч. ч.1, 2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Підтверджується письмовими доказами та не заперечується сторонами, що спірний автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], зареєстрований на ім'я [PERSON], з правом користування [PERSON], був придбаний під час шлюбу і належить сторонам на праві спільної сумісної власності, є неподільною річчю, а тому є підстави для присудження даного автомобіля одному з подружжя. Позивачка [PERSON] обґрунтувала вимогу про присудження їй автомобіля в цілому тими обставинами, що фактично вона користувалася цим автомобілем з часу його придбання і до теперішнього часу. У свою чергу, відповідач [PERSON] на надав заперечень проти наведених вище обставин, а навпаки, підтвердив факт отримання грошової компенсації в розмірі 65000 грн. за свою частку у праві власності на автомобіль, про що надав відповідну розписку (а. с. 30), та зазначив про свою згоду на присудження автомобіля позивачці в цілому. За таких обставин суд має законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути витрати по сплаті судового збору (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved