Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

07 листопада 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. 29 листопада 2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. 26 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 січня 2011 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають одну малолітню дитину, а саме доньку Анастасію, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як між ними відбувались конфлікти, які залагодити не вдається. Більше чотирьох років вони разом не проживають. Тому вона прийшла до висновку про неможливість збереження даного шлюбу та вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її волі та інтересам, у звязку з чим змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Крім того, вона просила після розірвання шлюбу залишити\~ їй прізвище, набуте у шлюбі «Горбаткіна». Позивач в судове засідання не зявилася, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.12/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, як передбачено п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України /а.с.28/. Крім того, відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади /а.с.27-28/. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому справа відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України розглянута у його відсутність. Судом були\~ встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 29 січня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №10 /а.с.5/. Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину дітей, а саме доньку Анастасію, [INFO]. Дитина проживає з позивачем /а.с.8-9/. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання\~\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей,\~\~ що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час\~ розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що протягом часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, більше чотирьох років проживають окремо. На думку позивача, примирення та збереження сімї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сімї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати. При цьому, згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved