Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

09.09.2020 до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулося АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги умотивовано тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 18.11.2008. Зазначає, що при підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування у АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Вказує, що 18.11.2008 відповідач також підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Зазначає, що на підставі договору про надання банківських послуг банком відкрито відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, відповідно до якого відповідачу надано у користування кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 2700 грн. Вказує, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 13.08.2020 склалася заборгованість в загальній сумі 317 888, 22 гривень із яких: 1621,57 грн. - заборгованість за кредитом; 314 891,65 грн.- заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1375, 00 грн. - заборгованість за пенею. Позивач просить стягнути з відповідача зменшену ним заборгованість за кредитним договором у розмірі 139 766, 63 грн., яка складається з: 1621, 57 грн. - заборгованість за кредитом; 138145,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 18.11.2008 по 26.03.2019, стягнути судові витрати в розмірі 2102, 00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надав, у зв`язку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу. Тому суд з урахуванням поданих сторонами письмових заяв, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований та такий, що підлягає відмові у задоволенні, виходячи з наступного. Судом установлено, що 18.11.2020 [PERSON] підписав анкету-заяву, згідно якої виявив бажання отримати кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» із бажаним кредитним лімітом в сумі 500 грн. (а. с. 15). Підписавши анкету-заяву відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач ознайомлений і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором станом на 13.08.2020 у відповідача склалася заборгованість в загальній сумі 317 888, 22 грн. із яких: 1621, 57 грн. - заборгованість за кредитом; 314 891,65 грн. - заборгованість за процентами; 1 375, 00 грн. - заборгованість по пені ( а.с.6-12). Заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача, згідно позовної заяви складає 139 766, 63 грн., з яких: 1 621, 57 грн.- заборгованість за кредитом; 138 145, 06 грн. - заборгованість за процентами з 18.11.2008 по 26.03.2019. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, розмір заборгованості, подавши до суду належні та допустимі докази. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Виходячи із вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен надати суду належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «Приватбанк» зазначив, що відповідач [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 18.11.2008, відповідно до якої йому було видано кредитну картку із встановленим на ній початковим кредитним лімітом, розмір якого було збільшено банком до 2700, 00 грн. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Звернувшись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.11.2008 в загальній сумі 139 766, 63 грн., з яких: 1 621, 57 грн.- заборгованість за кредитом; 138 145, 06 грн. - заборгованість за процентами з 18.11.2008 по 26.03.2019 (а.с.6-12); виписку за договором [PERSON] б/н станом на 14.08.2020 (а.с.35-42); довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (а.с.13); довідку про видані [PERSON] кредитні картки за договором б/н (а.с.14);довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.16); Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 17-22); внесення змін до договірної бази по платіжних картках, договірної бази по споживацькому кредитуванні та в депозитні договори(а.с.23-26); копію паспорта відповідача та документи, що підтверджують процесуальний статус банку та його представника (а.с. 27-34). Суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості за кредитом в сумі 1 621, 57 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 13.08.2020, залишок заборгованості за тілом кредиту становить 1 621, 57 грн.; заборгованість за процентами з 18.11.2008 по 26.03.2019, яку позивач просить стягнути з відповідача становить 138 145, 06 грн. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором № б/н від 18.11.2008, укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 13.08.2020 , не може бути підтвердженням існування заборгованості, оскільки цей розрахунок не є первинним документом, так як не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також вимогам Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Відповідно до підпункту 14 пункту 1 цього Положення первинним є документ, що містить відомості про операцію. Пунктом 6 Положення встановлено, що саме банк зобов`язаний забезпечити: 1) документування всіх операцій, що здійснюються його відокремленими підрозділами (складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку); 2) своєчасне, повне та достовірне відображення в регістрах бухгалтерського обліку всіх операцій, які здійснюють його відокремлені підрозділи; 3) дотримання відокремленими підрозділами вимог облікової політики банку; 4) виконання відокремленими підрозділами потрібних процедур внутрішнього контролю; 5) формування та зберігання відокремленими підрозділами первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, звітів відповідно до вимог законодавства України; 6) формування звітності в розрізі відокремлених підрозділів; 7) надання інформації в розрізі відокремлених підрозділів банку зовнішнім користувачам (Національному банку України, органам статистики та іншим органам відповідно до вимог законодавства України). Згідно з пунктами 43, 44 Положення первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи банку (паперові та електронні) залежно від виду операції та типу контрагентів класифікують за такими ознаками: 1) за місцем складання: зовнішні (одержані від клієнтів, державних виконавців та інших банків); внутрішні (оформлені в банку); 2) за змістом: касові; меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій). При цьому первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі (п. 51 Положення). Відповідно до пункту 52 Положення первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Крім того доданий розрахунок не містить посади, прізвища та підпису посадової особи банку, яка здійснила цей розрахунок, а тому цей розрахунок не є належним та допустимим доказом, що підтверджує розмір заявленої до стягнення заборгованості за кредитним договором. Із наданої позивачем до позовної заяви виписки по карткових рахунках [PERSON] , за договором № б/н станом на 14.08.2020 убачається, що позивач періодично здійснював автоматичне списання нарахованих відсотків, в результаті чого збільшував заборгованість відповідача за тілом кредиту; із графи «Деталі операції» вбачається, що відповідачу нараховувалися відсотки у погодженому розмірі -2,5% на місяць, однак не у всіх графах можливо встановити чіткий розмір нарахування відсотків, оскільки таких відомостей в даній виписці не міститься, відповідач не надав згоди в анкеті-заяві на збільшення нарахування відсотків. Крім того зазначена виписка по карткових рахунках містить інформацію по кількох картках: № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , з виписки не убачається, яка саме картка є кредитною карткою, за якою позивач нарахував заявлену до стягнення заборгованість. (а. с. 35-42). Надана позивачем до позовної заяви довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н) довідка про видані [PERSON] , на підставі кредитного договору № б/н кредитні картки не є належними та допустимими доказами отримання відповідачем кредитних карток, а також зміни розміру встановленого на картковий рахунок кредитного ліміту, оскільки ці довідки не містять обов`язкових реквізитів такого документу (вихідного номеру та дати; посади, прізвища та підпису посадової особи банку, яка видала ці довідки). Крім того у цих довідках відсутнє посилання на анкету-заяву, підписану відповідачем 18.11.2008 року, а зазначено лише, що вони стосуються укладеного із [PERSON] , договору № б/н (без зазначення дати договору), у зв`язку з чим у суду відсутні підстави вважати, що ці довідки стосуються саме кредитного договору, за яким позивач просить стягнути заборгованість з відповідача. У наданій позивачем довідці про умови кредитування із використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» міститься підпис, проте прізвище особи, яка поставила цей підпис, не зазначено, що позбавляє суд можливості встановити, що такий витяг підписаний саме відповідачем. Тому, враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не довів суду наявність у відповідача заборгованість за кредитом -1621, 57 грн.; 138 145, 06 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом з 18.11.2008 по 2603.2019. В постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обов`язку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях навіть з урахуванням загальновідомих обставин. Так само рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами, на які робиться посилання в позовній заяві без встановлення відповідних фактів. З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову повністю. Судові витрати відшкодуванню не підлягають, оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed