Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

09.12.2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, - у розмірі 4358,25 грн., а також понесений ними судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, нарахування за які здійснюється згідно з тарифами, встановленими рішенням Полтавської обласної ради від 26.11.2002 року. Взаємовідносини підприємства та відповідачів, врегульовані договором від 28.11.2005 року, згідно з яким споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги. Відповідачі умови договору не виконували, поточних платежів не здійснювали. За період з 01.04.2012 року по 01.11.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 3624,03 грн., яка з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення (589,68 грн.) та 3% річних від простроченої суми (144,54 грн.), становить 4095,73 грн. Таку заборгованість позивач просить суд стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні підтримує позов у повному обсязі і просить суд такий задовольнити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечує, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, без повідомлення причин і не надавши суду жодних заяв. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином - за зареєстрованим місцем проживання. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Виходячи з положень ч. 2 ст. 509 ЦК, а також ст. 11 цього Кодексу, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також з договорів, в результаті завдання шкоди, з результатів інтелектуальної чи творчої діяльності та з інших юридичних фактів. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтями 66-70 ЖК України, передбачено плату за користування житлом. Згідно зі ст. 67 ЖК - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Частинами 1-3 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства; перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди); комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, крім встановлених Законом випадків. Безперебійний порядок надання послуги, встановлено також у п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених 21.07.2005 року. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, частиною 3 ст. 20 даного Закону, покладено на споживача. Згідно з ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», на споживача також покладено обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що позивач є комунальним підприємством, яке надає у тому числі і послуги з теплопостачання. (а.с. 11) Тарифи на теплову енергію та на послуги централізованого опалення і постачання гарячої води, затверджені рішенням 20 позачергової сесії Полтавської обласної ради від 27.03.2009 року, введено з 01.01.2011 року рішенням обласної ради від 01.02.2011 року. (а.с. 10) 26.11.2002 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, за яким остання є споживачем і зобов'язується своєчасно оплачувати послуги, що надаються підприємством - їй та членам її сім'ї. Суб'єктами користування послугою зазначено 4 особи. Договором визначено вартість послуг на момент його укладення. Термін дії договору не зазначений, але у п. 20 вказано, що він продовжується на рік, якщо сторони не заявлять про бажання розірвати такий, за місяць до закінчення договору. (а.с. 9) Договір укладено лише з [PERSON], термін його дії чітко не визначений, враховуючи відсутність першої дати закінчення такого. Статтями 19, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов'язок, а не право сторін. Тому відсутність договору в умовах, коли позивач надавав послуги, а відповідачі (користувачі або власники) не відмовлялися від їх отримання і при цьому не укладали договір, не може бути підставою для відмови у позові. Розрахунок заборгованості по договору свідчить про надання послуг підприємством в квартирі [ADDRESS]. В той же час, розрахунок свідчить, що надані підприємством послуги не оплачувались споживачами, в результаті чого станом на 24.11.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 3624,03 грн. (а.с. 6) З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] з 2001 та 2005 року відповідно. (а.с. 14, 15) Заборгованість за надані позивачем послуги нарахована з 2012 року, тобто в період, коли [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані в даній квартирі. (а.с. 6) Згідно з положеннями ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що зареєстровані в квартирі [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] - є споживачами послуг з теплопостачання, що надавались позивачем в період з квітня 2012 року по жовтень 2014 року. У вказаний період, виникла заборгованість з оплати наданих послуг, про що свідчить розрахунок. Така заборгованість може бути стягнута з відповідачів, враховуючи вищевикладене. Кожен із відповідачів є боржником, на підставі Закону. Позивач просить суд стягнути заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення та 3% річних, що передбачено ст. 625 ЦК України. Розрахунки таких сум, долучено до позовної заяви (а.с. 7-8). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За відсутності договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати житлово-комунальних послуг, на боржника може бути покладено відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦКУ. Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Тому суд вважає за можливе стягнути заборгованість з відповідачів, з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, що були нараховані позивачем. Загальна заборгованість становить 4358,25 грн., з них заборгованість за послуги теплопостачання - 3624,03 грн., інфляційні втрати - 589,68 грн., 3% річних від простроченої суми - 144,54 грн. Відповідачі є солідарними боржниками. У зв'язку із задоволенням позову у повному обсязі, з відповідачів має бути стягнуто сплачений позивачем судовий збір, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України. При подачі позову позивачем було сплачено 243,60 грн. судового збору. Обов'язок відповідачів, щодо сплати судового збору на користь позивача не є солідарним, тому суд стягує 121,80 грн. з кожного з відповідачів.

Outcome: approved