Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

07 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ободівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11 лютого 2013 року помер його рідний брат [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну часку (пай) площею 4,08 га в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Ободівської сільської ради, посвідчену сертифікатом на земельну часку (пай) серії СМ №0283408. Він поховав брата, розпорядився його речами, зберігав документи і таким чином фактично прийняв спадщину. Однак, отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом не може у звязку з втратою сертифікату на земельну частку (пай). Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,08 га в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Ободівської сільської ради, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0283408, в порядку спадкування за законом після брата [PERSON], який помер 13 лютого 2013 року. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Представник останньої за довіреністю [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 25). Представник відповідача Ободівської сільської ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не зявився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника, з позовом згодні (а. с. 23). Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області у судове засідання не зявився. Завідувач держнотконтори [PERSON] надіслала листа про розгляд справи без участі їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 19). У звязку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у ній доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що рідним братом позивача [PERSON] був [PERSON], що обєктивно підтверджується матеріалами справи (а. с. 7-8). Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-БП №194492 останній помер 11 лютого 2013 року (а. с. 9). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ №0283408, виданого 29 січня 2009 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 15 грудня 2008 року №963, зареєстрованого 22 травня 2009 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №474, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Ободівське», розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) (а. с. 6). З довідки Ободівської сільської ради від 28 листопада 2016 року №436 вбачається, що [PERSON], який помер 11 лютого 2013 року, до дня смерті був зареєстрований та проживав один за адресою: с. Ободи, вул. Шевченка, 29. Останній у шлюбі не перебував і дітей не мав. Заповіт від імені померлого виконкомом Ободівської сільської ради не посвідчувався. Спадкоємцем майна, яке залишилося після смерті [PERSON] є [PERSON], який поховав брата, розпорядився речами, користувався житловим будинком (а. с. 26). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №45757764 від 11 листопада 2016 року спадкова справа після [PERSON], який помер 11 лютого 2013 року не заведена (а. с. 20). Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування після рідного брата [PERSON], який помер 11 лютого 2013 року, позивач має право на земельну частку (пай), розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Ободівської сільської ради Білопільського району, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0283408, однак, він позбавлений можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з втратою вищевказаного сертифіката. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved