overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

08.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 квітня 2015 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Кучерівської сільської ради Глухівського району Сумської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 01. Від шлюбу дітей немає. Сімя фактично розпалась з 20 січня 2017 року. З того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Між ними часто виникали сварки, бо в них різні погляди на основні питання життя: ведення господарства, місце роботи, місце проживання, витрати сімейних коштів. Причиною розпаду сімї стали постійні сварки, в ході яких відповідач принижувала честь та гідність позивача. Сумісне життя та збереження сімї стали неможливими. Примирення з відповідачкою неможливе, збереження сімї суперечить його інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] Позивач в судовому засідання позов підтримав повністю, просив задовольнити, повідомив, що на примирення категорично не згоден, просив розлучити. Відповідач у судове засідання не зявилась. Про час та місце судового розгляду повідомлена в установленому порядку. До початку розгляду справи надала заяву, в якій заперечує проти даного позову у звязку із вагітністю від даного шлюбу, просить відмовити у задоволенні позову, розгляд справи проводити у її відсутність. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, щосторони уклали шлюб 14.04.2015 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного тану Сумського міського управління юстиції, про що 14 квітня 2015 року зроблено відповідний актовий запис за № 01 (а.с. 5). Відповідач на час розгляду справи була вагітною (а.с. 17). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути предявлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Виходячи з викладеного, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

08.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який зареєстровано 01.09.1996 року, Першотравневою сільською Радою народних депутатів Комінтернівського р-ну Одеської області, актовий запис № 23. В обґрунтування позову зазначив, що шлюбні відносини з відповідачкою припиненні. Шлюб розпався через відсутність взаєморозуміння і довіря. Від шлюбу мають двох дітей повнолітню [PERSON], [INFO] та неповнолітню [PERSON], [INFO]. В судове засідання [PERSON] не зявився надавши суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутність. [PERSON] в судове засідання не зявилась надавши заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутність. Згідно ст.247\~\~ЦПК\~\~України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.09.1996 року, Першотравневою сільської радою народних депутатів Комінтернівського р-ну Одеської області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис №23. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І -ЖД №047214 /а.с.2/. Від шлюбу у подружжя є неповнолітня донька, [PERSON], [INFO] /а.с.13/. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110\~ цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Виходячи із позовної заяви, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні, та на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам позивача, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

08.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 04.09.2014 року в розмірі 27516 грн. 44 коп. та судового збору. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов договору. У судове засідання представник позивача не з'явився, при цьому просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. На заочний розгляд справи згоден. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. У зв'язку з чим суд за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В порядку передбаченому ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить наступного висновку. Як вбачається з договору № б/н від 04.09.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушив умови договору та має прострочену заборгованість. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідач умови договору не виконав, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 03.07.2017 року складає: заборгованість по тілу кредиту - 13708 грн. 96 коп., заборгованість за відсотками - 4299 грн. 35 коп., заборгованість за пенею - 7721 грн. 63 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) - 1286 грн. 50 коп., всього на загальну суму 27516 грн. 44 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача, який відповідачем не спростований, отже підлягає стягненню. Враховуючи, що наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем зобов'язань перед позивачем позов підлягає задоволенню. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

08.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 06.08.2011 року в розмірі 15403 грн. 40 коп. та судового збору. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов договору. У судове засідання представник позивача не зявився, при цьому просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. На заочний розгляд справи згоден. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. У звязку з чим суд за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В порядку передбаченому ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить наступного висновку. Як вбачається з договору № б/н від 06.08.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушила умови договору та має прострочену заборгованість. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідач умови договору не виконав, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 03.07.2017 року складає: заборгованість по тілу кредиту 2929 грн. 32 коп., заборгованість за відсотками 3079 грн. 10 коп., заборгованість за пенею та комісією 8185 грн. 29 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) 709 грн. 69 коп., всього на загальну суму 15403 грн. 40 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача, який відповідачем не спростований, отже підлягає стягненню. Враховуючи, що наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем зобовязань перед позивачем позов підлягає задоволенню. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

08.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором б/н від 13.01.2011 року в розмірі 15455 грн. 84 коп. та судового збору. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачкою умов договору. У судове засідання представник позивача не зявився, при цьому просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. На заочний розгляд справи згоден. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. У звязку з чим суд за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В порядку передбаченому ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить наступного висновку. Як вбачається з договору № б/н від 13.01.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка порушила умови договору та має прострочену заборгованість. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідачка умови договору не виконала, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 03.07.2017 року складає: заборгованість за кредитом 7065 грн. 05 коп., заборгованість за відсотками 1064 грн. 64 коп., заборгованість за пенею 6113 грн. 97 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) 712 грн. 18 коп., всього на загальну суму 15455 грн. 84 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача, який відповідачкою не спростований, отже підлягає стягненню. Враховуючи, що наведені обставини свідчать про невиконання відповідачкою зобовязань перед позивачем позов підлягає задоволенню. Також з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

08.08.2017 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на гараж площею 15,6 кв.м., розташований поряд з [ADDRESS] та посилався на рішення виконавчого комітету Октябрської районної ради народних депутатів від 03.10.1976р. №517, яким [PERSON] надано дозвіл на побудову цегляного гаража і виділялась земельна ділянка для побудови гаража у дворі дому для зберігання автомобіля. Відповідно до заповіту від 11 листопада 2004 року, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла Позивачу, [PERSON]. В зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця та в зв'язку із бажанням відповідача - [PERSON] володіти вищевказаним гаражем. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, ним було надано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] також в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено судом, згідно заповіту від 11.11.2004 року, після своєї смерті [PERSON] все своє майно заповідала [PERSON], [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної ради народних депутатів від 03.10.1976р. №517,[PERSON] надано дозвіл на побудову цегляного гаража і виділялась земельна ділянка для побудови гаража у дворі дому для зберігання автомобіля. Відповідно до технічного висновку щодо надійності і безпечної експлуатації будівельних конструкцій та інженерних мереж гаражу за адресою: [ADDRESS], обстеження зазначеного гаражу показало, що конструкції гаражу є надійними, відповідають чинним будівельним нормам України, є надійним і може безпечно експлуатуватись. Згідно наданого позивачем технічного паспорту на гараж станом на «07» червня 2017 року, розташованого [ADDRESS], гараж літ. Г-1складається з:гараж (1) пл. 15,6 кв.м., загальна площа гаража становить 15,6 кв.м. Відповідно до наданої кадастрової зйомки в [ADDRESS], що виготовлена ФОП [PERSON] у 2017 році, площа земельної ділянки на якій розташований гараж становить 34 кв.м. Відповідно до ст. 325 ЦК України, фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зв'язку з тим, що в позивача відсутній документ, що засвідчує право власності на зазначене нерухоме майно, він не може вільно володіти, користуватися та розпоряджатися ним та в зв'язку з тим, що відповідач хотів заволодіти оспорюваним гаражем позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, позовні вимоги на порушують права та інтереси третіх осіб, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

08.08.2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 23401,90 грн. за кредитним договором №DNН4КР52960370 від 28.10.2006 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 28.10.2006 року договору № DNН4КР52960370 відповідач отримала кредит в розмірі 2190,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в зв'язку з чим на 12.05.2017 року має заборгованість у сумі 23401,90 грн., яка складається: 332,61 грн. - заборгованість за кредитом, 5598,64 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 15880,08 грн. -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1090,57 грн. - штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, а справу просить слухати у його відсутність, згоден на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями заяви позичальника № DNН4КР52960370 від 28.10.2006 року, Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, копією рахунку-фактури, підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

08.08.2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 23614,34 грн. за кредитним договором № б/н від 03.08.2006 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 03.08.2006 року договору №б/н відповідач отримала кредит в розмірі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява № б/н від 03.08.2006 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3; 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 договору відповідач зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, проценти за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. П. 2.1.1.12.1 договору сторонами погоджено що зобов'язання відповідача з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів є борговими зобов'язаннями. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в зв'язку з чим на 18.07.2017 року має заборгованість у сумі 23614,34 грн., яка складається: 12685,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 12846,04 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1100,68 грн. - штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, заперечень по суті позову не надала, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд з урахуванням відсутності заперечень та відповідних доказів відповідача знаходить, що копією заяви позичальника, Умовами та Правилами надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

08.08.2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 67152,83 грн. за кредитним договором № б/н від 29.12.2006 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 29.12.2006 року договору №б/н відповідач отримав кредит в розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюєтсья за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в зв'язку з чим на 30.06.2017 року має заборгованість у сумі 67152,83 грн., яка складається: 7825,57грн. - заборгованість за кредитом, 52503,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3150 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3173,94 грн. - штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд з урахуванням відсутності заперечень та відповідних доказів відповідача знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника, Умовами та Правилами надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved