overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

07 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між ними був укладений в 2006 році, спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння. Це призвело до того, що вони припинили шлюбні стосунки. Просить шлюб розірвати. Позивач в суді свої вимоги підтримує і пояснив, що не живуть з 08 січня 2015 року, відповідачка живе з іншим чоловіком. Просить стягнути з відповідачки половину судового збору, строк для примирення не надавати. Відповідачка, повідомлена в суді про час та місце слухання справи, в судове засідання не прибула, заяви про відкладення розгляду справи не подала, причини неявки суд не повідомила. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони припинили спільне проживання з січня 2015 року, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Ці обставини встановлені з пояснень позивача та письмового доказу - свідоцтва про шлюб. . З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству - подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

07 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення належності правовстановлюючого документу. У заяві посилалась на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,07 га згідно державного акту на право приватної власності на землю. У документі її по-батькові зазначено «Євгеніївна», хоча вірним є Євгенівна, що перешкоджає їй розпоряджатися своєю власністю. У судове засідання заявник не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, заяву підтримує та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи - виконавчого комітету Бричківської сільської Ради в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, причина неявки невідома. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність клопотань про відкладення з поважних причин розгляду справи та інших підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які не зявились в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю, який виданий 26 серпня 1997 року Бричківською сільською радою народних депутатів, [PERSON] належить 0,07 га земельної ділянки розташованої на території с. Петрівка Бричківської сільської Ради . Відповідно до ст. 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб , якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення можуть бути встановлені в судовому порядку. Та обставина, що державний акт на право приватної власності на землю , який виданий на ім»я «Бойко Світлани Євгеніївни» належить [PERSON] підтверджуються копіями паспорту, свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, де прізвище ім»я по-батькові заявника вказано як «Бойко Світлана Євгенівна».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

07 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб зареєстрований 15 лютого 1992 року Красненською сільською Радою народних депутатів Турківського району Львівської області, актовий запис №2. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу у них є двоє повнолітніх дітей. Вказує, що спочатку подружнього життя відносини були нормальними, проте згодом почали погіршуватись, тривалий час між ними виникали суперечки та непорозуміння, у звязку із тим що відповідач почав зловживати спиртним, які згодом почали носити тривалий характер. Останні пять років відносини між ними погіршились та більше двох років вони не підтримують сімейних відносин, спільного господарства не ведуть, будь-яких взаємних прав та обовязків між ними немає. Будь-які відносини між ними припинено, їхній шлюб носить лише формальний характер. Сімя розпалась остаточно примирення між ними неможливе. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечив та додатково пояснив, що вони з позивачкою дійсно більше двох років не підтримують порожніх стосунків, не ведуть спільного господарства, сімя розпалась остаточно примирення між ними неможливе. Просив суд позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 лютого 1992 року у Красненській сільською Радою народних депутатів Турківського району Львівської області, актовий запис №2 (а.с.4). Від спільного шлюбу з відповідачем у них є двоє повнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5, 7). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини не ведуть спільного господарства більше двох років. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

07 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 22 червня 2002 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Жданівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області, актовий запис № 11. В шлюбі у них народилось двоє синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя у сторін не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, сімейні стосунки та ведення справ у сім`ї, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання сторони не зявились, до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 22 червня 2002 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.5), від даного шлюбу у них народились двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Суд задовольняє позов та приймає визнання позову відповідачем, оскільки воно не суперечить закону, не порушує прав свобод та інтересів інших осіб, крім того сторони не бажають в подальшому проживати разом та зберегти сім`ю. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

07 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 18лютого 1984 року, який було зареєстровано Луцьким міським відділом ЗАГСу Волинської області, актовий запис № 122. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування\~\~жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про\~побудову\~сімейних відносин між собою\~та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік\~зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина\~\~зобов'язана\~утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік\~відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Судом встановлено, що [PERSON]Я.(дівоче прізвище - Пекна) та [PERSON] перебувають в шлюбі з 18лютого 1984 року, який було зареєстровано Луцьким міським відділом ЗАГСу Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії I-ЕГ №359171 від 18лютого 1984 року. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 23 листопада 2015 року сторонам було надано строк для примирення терміном на один місяць, до 23 грудня 2015 року. Однак, збереження сімї не відбулося. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити\~шлюбні відносини. Примушування\~\~до припинення шлюбних\~\~відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати та стягнути з відповідача в користь позивача сплачений останньою судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

07 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 22 серпня 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. Від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння, втрату поваги одне до одного та почуття любові сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та залишити їй прізвище, взяте при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 серпня 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 684. Зазначений факт підтверджуються дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Причинами розпаду сім'ї стали відсутність взаєморозуміння, втрата поваги одне до одного та почуття любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

07 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення опіки над недієздатним громадянином і призначення опікуна, зазначивши, що 19.07.1974 року народилась її сестра, [PERSON], яка з дитинства страждає на тяжке захворювання, їй було встановлено ІІ-групу інвалідності внаслідок психічного розгляду. Вказала, що рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 02 вересня 2013 року [PERSON] було визнано недієздатною, встановлено над нею опіку та призначено опікуном матір, [PERSON] 02.10.2015 року мати заявника, [PERSON], померла, а сестра, [PERSON] залишилась на її утриманні. Вказує, що вона має можливість піклуватися і утримувати свою сестру, а отже, має право взяти на себе обовязки опікуна. На підставі вищевикладеного, просить суд винести рішення, яким призначити її опікуном недієздатної сестри. В судове засідання заявник не зявилась, згідно заяви свої вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує та просить встановити над [PERSON] опіку і призначити опікуном її рідну сестру, [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовується заява, приходить до висновку, що заява про встановлення опіки і призначення опікуна підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 39 ЦК, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] (а.с. 11-13), з дитинства страждає на тяжке захворювання, у звязку з чим, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-психіатра Гребінківської ЦРЛ з діагнозом: важка розумова відсталість, потребує постійного стороннього догляду та є інвалідом ІІ групи безстроково. Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 02 вересня 2013 року [PERSON] було визнано недієздатною, встановлено над нею опіку та призначено опікуном матір, [PERSON] (а.с. 09-10). 02.10.2015 року мати заявника, [PERSON], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 304177, виданим 02.10.2015 року (а.с. 14). [PERSON] через стан свого здоров'я потребує допомоги та захисту, оскільки не розуміє наслідків своєї поведінки, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] являється її рідною сестрою, що підтверджується копіями свідоцтва про народження заявника серії V-УР № 0019351 (а.с. 07), свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КЕ № 494734 (а.с. 08), має повну цивільну дієздатність, може бути опікуном (а.с. 25). Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. На підставі вище викладеного, у відповідності до ст. ст. 39, 60, 63 ЦК,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

07 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Свій позов обґрунтовує тим, що після припинення спільного проживання з відповідачем з 2010 року відповідач не приймає жодної участі у вихованні та утриманні дитини, має борг з аліментів в сумі 19500 грн. В судовому засіданні позивачка доводи позовної вимоги підтримує повністю, стягувати із відповідача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору не бажає. Представник органу опіки та піклування Поліщук Л.В. підтримує позов і пояснила, що під час з'ясування обставин спілкування [PERSON] з дочкою [PERSON] було встановлено, що відповідач із дочкою не спілкувався, аліменти не платив, тому орган опіки та піклування дав згоду на позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач до суду не прибув, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але ухилився від отримання позовної заяви та судової повістки, що підтверджено поштовим повідомленням. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. Позивачка та представник третьої особи не заперечують проти розгляду справи без участі відповідача та ухвалення заочного рішення. Свідок [PERSON] в суді показала, що після припинення спільного проживання із сім»єю [PERSON] не приходив до дочки за місцем її проживання і не спілкувався із нею. Заслухавши пояснення позивачки, представника органу опіки і піклування, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає , що позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком дочки [PERSON], 2009 року народження. Дочка проживає з позивачкою. Сторони не живуть спільно із березня 2010 року. Відповідач не займається вихованням дочки, не спілкується з нею, не турбується її матеріальним забезпеченням, не цікавиться її навчанням у школі. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дочки. Дані обставини встановлені з пояснень позивачки, представника служби у справах осіб, показань свідка та письмових доказів, зокрема висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, свідоцтвом про народження [PERSON], довідкою про склад сім'ї позивачки, рішенням суду про стягнення аліментів з відповідача, довідкою виконавчої служби про суму боргу відповідача з аліментів, довідкою з дошкільного навчального закладу (дитячого садка) про те, що [PERSON] не спілкувався з дочкою. Згідно ст.164 ч.1 п.2 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд приходить до висновку, що з 2010 року [PERSON] безпідставно ухиляється від участі у вихованні своєї неповнолітньої дочки [PERSON], нехтує обов'язком постійно забезпечувати дочку матеріально. Тому є підстави для позбавлення його батьківських прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

07 жовтня 2015 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області було ухвалено рішення у справі про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 219/10688/2013-ц (номер провадження 2/219/676/2014) за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя в частині позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя, зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя, рішення та ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06.05.2014 року, в якому в резолютивній частині не викладено повного тексту відновлених матеріалів втраченого судового провадження у вищезазначеній цивільній справі. Частиною 1 статті 220 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 219/10688/2013-ц, 2/219/676/2014 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні проти винесення додаткового судового рішення не заперечував.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

07 жовтня 2015 року гр. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивач не зявилась, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та згоден на стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої доньки. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України, у \~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод , інтересів інших осіб. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, ураховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає можливим стягнути щомісяця з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved