Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

08.06.2017р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (а.с. № 3 - 7). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 12.06.2017р. відкрито провадження по справі, справу призначено до судового розгляду (а.с. № 52). Ухвалою суду від 26.09.2018р. за клопотанням представника відповідача про витребування доказів, витребувано у КП «Житлово-експлуатаційне підприємство № 22» ДМР інформацію про проведення аварійних робіт у 2016 2017р.р. в районі будинку № 21Д по вул. С.Єфремова у м. Дніпрі (а.с. № 157). Відповідь на цю ухвалу так судом і не отримана, всі конверти суду з ухвалою від 26.09.2018р. були повернуті з позначками «за закінченням терміну зберігання» або «організація вибула», що повязано з процедурою припинення або ліквідації підприємства (а.с. № 158, 160, 164, 176, 181, 182), невдалою була спроба вручити копію ухвали нарочно, про що складено 01.03.2019р. відповідний акт (а.с. № 187). Ухвалою суду від 11.03.2019р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) представнику відповідача було відмовлено в задоволенні клопотання від 11.03.2019р. про витребування у ДЖГ ДМР інформації про балансову приналежність будинків № 21Д та № 25 по вул. С. Єфремова у м. Дніпрі ( а.с. № 185-186) з огляду на субєктний склад сторін, а саме те, що позивач предявляє позовні вимоги саме до КП «УРЕА» ДМР, а не до балансоутримувача, ким би він не був (а.с. №\~193). Представник позивача неодноразово наголошував на тому, що не згоден ні не заміну відповідача, ні на залучення співвідповідача, винним вважає саме КП «УРЕА» ДМР і позивається тільки до них. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він 28.02.2017р., керуючи належним йому автомобілем [NUMBER], рухаючись по вулиці С.Єфремова до свого будинку, здійснив наїзд на кришку люка оглядового колодязя, яка зірвалася з місця, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Співробітниками Управління патрульної поліції в м. Дніпрі було складено Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 01.03.2017р., яким зафіксовані факт, місце, причини пригоди, перелік пошкоджень автомобіля, визначено дефекти дорожнього покриття, а саме: не зафіксований каналізаційний люк. Відповідно до схеми місця ДТП до Акта обстеження, перед каналізаційним люком були відсутні попереджувальні знаки, передбачені Правилами дорожнього руху України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Висновком експертного дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків заподіяних власнику КТЗ № 0904/17/17 визначена вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням відновлювального ремонту та втрат товарної вартості в сумі 131 956грн.19коп. Витрати з оплати послуг автотоварознавчого дослідження становлять 1 500 грн. На запит органу поліції листами від 06.04.2017р. № 3488/1614 і від 10.04.2017р. № 138 повідомлено, що оглядовий колодязь, зазначений на схемі ДТП, не перебуває на утриманні в КП «Дніпроводоканал» ДМР і КП «УРЕА» ДМР, з чим позивач в повній мірі не погоджується і вважає, що саме на відповідача КП «УРЕА» ДМР нормами чинного законодавства, його статутом, покладений обовязок контролю за експлуатаційним станом усіх елементів дорожніх обєктів і негайного усунення виявлених пошкоджень. Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, п. 5 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 14, 16, 24 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст. 1, 16, 17 Закону України «Про автомобільні дороги», п.п. 1.1, 2, 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, просить стягнути з КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР матеріальну шкоду в розмірі 133 456грн.19коп. і моральну шкоду, яку позивач оцінює у 5 000грн. Відповідач позовні\~вимоги не\~визнав. 15.09.2017р. представник відповідача - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 29.08.2017р. а.с. № 63) надав заперечення на позовну заяву (а.с. № 85 62), в яких звернув увагу на те, що Департаментом патрульної поліції у м. Дніпрі ДПП у листі від 28.04.2017р. вказано, що встановити особу, яка несе відповідальність за утримання і технічний стан оглядового колодязя, неможливо з чого слідує, що КП «УРЕА» не є винуватцем ДТП і не повинно відповідати за заподіяну шкоду. Відповідно до ст.ст. 9, 24 Закону України «Про дорожній рух» відповідальність за утримання стандартів і створення безпечних умов руху несуть власники доріг, якими є громада в особі міської ради. Саме міська рада визначає і делегує повноваження щодо обслуговування комунального майна, в т.ч. і оглядових колодязів. КП «УРЕА» ДМР не є власником автодоріг, на нього не покладені обовязки з їх утримання, ремонту, у його статуті ці функції не передбачені. Предметом діяльності КП «УРЕА» ДМР відповідного до статуту є надання послуг (виконання робіт) з експлуатації, ремонту та реконструкції автошляхів м. Дніпра, надання послуг з літнього та зимового утримання автошляхів м. Дніпра. Такі послуги є правом, а не обовязком підприємства, вони надаються у випадку, якщо підприємство стане переможцем у тендерні. Люк оглядового колодязя, що став причиною ДТП, знаходиться у дворовому проїзді, який відноситься до прибудинкової території, і не знаходиться на автомобільній дорозі міста, про що свідчить схема ДТП та пояснення позивача. Дворовий проїзд не перебуває на балансі КП «УРЕА» ДМР. Вважає, що згідно із пп. 5.3.4. п. 5.3. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових території, затверджених Наказом № 76 від 17.05.2005р. Державного комітету з питань житлово-комунального господарства, пп. 3.1.15. п. 3.1. Положення про департамент житлового господарства ДМР, затвердженого рішенням міської ради від 18.05.2016р. № 30/8, обстеження обєктів житлового господарства комунальної власності територіальної громади відноситься до компетенції ЖЕКів або ОСББ, тому саме вони мають контролювати стан люків оглядових колодязів у дворових проїздах. А відповідно до п.п. 12.2.2, 12.2.3 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом №30 від 05.07.1995р. Держжитлокомунгоспу України, підприємства водопровідно-каналізаційного господарства стан колодязів контролюють наявність кришок, цілісність люків, кришок, горловин, скоб і драбин шляхом відчинення кришок колодязів з їх очищенням. Тому відповідальність за належне утримання водопровідно - каналізаційної мережі у місті несе КП «Дніпроводоканал» ДМР, статутом якого передбачений такий вид діяльності як улаштування опускних колодязів, роботи з улаштування зовнішніх інженерних мереж та устаткування (водопровід, каналізація), роботи по будівництву нових та реконструкції існуючих доріг та благоустрою. Навіть, якщо оглядовий колодязь водопостачання або зливної каналізації не знаходиться на балансі КП «Дніпроводоканал» ДМР, то саме на нього покладено обовязок брати на баланс як безхазяйне майно рішенням виконавчого комітету міської ради від 28.08.2006р. №3127. Також вважає, що позивачем не надано допустимих доказів на підтвердження розміру шкоди. Огляд автомобіля здійснено без участі представника відповідача і лише 14.03.2017р., при тому, що ДТП сталося 28.02.2017р., тому висновок експерта не може бути використаний у якості доказу протягом 14 днів автомобіль міг отримати нові ушкодження, які описані у висновку експерта, також немає доказів реального витрачання коштів на ремонт автомобіля. Окрім того, даний висновок не може бути використаний у якості доказу, оскільки він зроблений не за результатами судової експерти, призначеної судом. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач через свого представника [PERSON] (діє\~на підставі\~довіреності від\~02.03.2017р.\~ а.с.\~№ 55) надав відповідь на\~заперечення відповідача (а.с. № 106-109), у якій не погодився з доводами відповідача про те, що він є неналежним, а відповідати за цим позовом має КП «Дніпроводоканал» ДМР. Наполягав, що Статутом КП «УРЕА» ДМР (п. 2.2.1) передбачений такий вид діяльності як надання послуг (виконання робіт) з експлуатації, ремонту та реконструкції автошляхів м. Дніпра. Дворовий проїзд до вул. [PERSON] є складовою вулично-дорожньої мережі м. Дніпра і є комунальною власністю, тому КП «УРЕА» ДМР має зобовязання щодо виконання ремонту і утримання дорожніх обєктів, які перебувають у комунальній власності. Висновок експерта відповідачем не спростований належними і допустимим доказами. Від представника третьої особи КП «Дніпроводоканал» ДМР - [PERSON] (діє на підставі довіреності а.с. № 94), надійшли 19.09.2017р. пояснення (а.с. № 79-83). Представник пояснила, що за наслідками перевірки оглядового колодязя, розташованого в районі буд. № 21Д по вул. С.Єфремова у м. Дніпрі, встановлено, що він на балансі КП «Дніпроводоканал» ДМР не перебуває. За наявною у КП «Дніпроводоканал» ДМР документації спірний оглядовий колодязь знаходиться на вводах водопроводу до житлового комплексу ОСББ «[PERSON] 21К». Ці вводи на баланс КП Дніпроводоканал» ДМР не передавались, отже на балансі КП «Дніпроводоканал» ДМР не перебувають. Між КП «Дніпроводоканал» ДМР і ОСББ «[PERSON] 21К» укладений договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 12.06.2017р. № 14278., додатком № 1 до якого є акт визначення точки розподілу надання послуг та розмежування балансової належності водопровідних та каналізаційних мереж, в якому визначено межу водопровідних мереж в точці підключення до водопроводу Д=200мм по вул. С.Єфремова. Тобто, місце приєднання водопровідного вводу, на якому знаходиться спірний оглядовий колодязь, до комунального водопроводу Д=200мм по вул. С.Єфремова і є межею балансової належності. З урахуванням приписів п.п. 1.2., 1.3. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. № 190, виробник, в даному випадку КП «Дніпроводоканал» ДМР, обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі централізованого водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади і пристрої на них, які перебувають у нього на балансі, або на які є відповідний договір на обслуговування із споживачем. Пунктом 15.2. Правил користування передбачено обовязок споживача забезпечити охорону і цілісність систем централізованого питного водопостачання та водовідведення, які перебувають у них на балансі (трубопроводи, споруди, засоби обліку, люки, колодязі, гідранти тощо), не допускати їх пошкодження, затоплення й розморожування, очищати від льоду та снігу ляди колодязів, стежити за цілісністю встановлених пломб, забезпечувати відведення поверхневих вод від колодязів. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про автомобільні дороги» складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для чаркування. Люк,\~у який\~потрапив автомобіль\~позивача,\~знаходиться на\~ділянці дороги,\~яка призначена\~для руху\~транспортних засобів.\~Кришка люка\~є невідємним\~елементом дороги.\~Незадовільний стан\~дороги полягає\~в порушенні\~пункту 3.1.7\~ДСТУ 3587-97\~«Безпека дорожнього\~руху.\~Автомобільні дороги,\~вулиці та\~залізничні переїзди.\~Вимоги до\~експлуатаційного стану».\~Тому саме\~КП \~«УРЕА» ДМР,\~на підставі\~ст.ст.\~6,\~9,\~21,\~24\~Закону України\~«Про дорожній\~рух»,\~ст.ст.\~16,\~18,\~21\~Закону України\~«Про автомобільні\~дороги»,\~п.\~11\~Єдиних правил\~ремонту і\~утримання автомобільних\~доріг,\~вулиць,\~залізничних переїздів,\~правил користування\~ними та\~охорони,\~затверджених постановою\~КМУ від\~30.03.1994р.\~№ 198, має забезпечувати експлуатаційний стан дороги, здійснювати своєчасний ремонт дорожнього покриття. Представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 02.03.2017р. а.с. № 191) в судовому засіданні 03.04.2019р. під час розгляду справи по суті позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі . Представник відповідача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 02.01.2019р. а.с. № 189) в судовому засіданні 03.04.2019р. під час розгляду справи по суті просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи [PERSON] (діє на підставі довіреності від 28.12.2018р. а.с. № 184) в судовому засіданні 03.04.2019р. позов вважала обґрунтованим . При розгляді справи, суд враховує норму п. 9 ч. 1 Розділу XI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р., згідно якого справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Підготовче засідання у справі відповідно до положень ст. 197 та п.3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України проведено 11.03.2019р. (а.с. № 193). Суд, вислухав представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають повному задоволенню, а в частині відшкодування моральної шкоди - частковому наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 28.02.2017р., керуючи належним йому на праві власності автомобілем [NUMBER] (а.с. № 8), рухаючись до будинку № 21Д по вул. С. Єфремова (колишня назва - вул. Ворошилова) у м. Дніпрі, здійснив наїзд на кришку люка оглядового колодязя, яка зірвалася з місця, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Інспектором Управління патрульної поліції в м. Дніпрі ДПП [PERSON] у присутності двох свідків, складено Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 01.03.2017р., яким зафіксовано, що по вулиці С.Єфремова у м. Дніпрі, в районі будинку № 21Д, відкритий та зруйнований оглядовий колодязь (а.с. № 14). Як вбачається зі схеми місця ДТП і фото з місця ДТП, що додаються до Акту обстеження, перед каналізаційним люком були відсутні попереджувальні знаки. Люк, діаметром 0,7м, який розташований на проїжджій частині на відстані 2,3 м від правої бордюри (по напрямку руху транспорту). В додатках до Акту також зафіксований перелік пошкоджень автомобіля: пошкодження порогу з правої сторони, деформація правої передньої двері (а.с. № 10 12). Стороною відповідача суду надані і кольорові фото місця пригоди (а.с. № 199-202). У відповідь на запит Управлінням патрульної поліції в м. Дніпрі ДПП про балансоутримувача оглядового колодязя, Департаментом благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради надані відповіді КП «Дніпроводоканал» ДМР і КП «УРЕА» ДМР (а.с. № 16, 17). Так, КП «Дніпроводоканал» ДМР листом від 06.04.2017р. № 3488/1614 повідомило, що воно не є відповідальним за утримання автомобільних доріг (а.с. № 16). КП «УРЕА» ДМР листом від 10.04.2017р. № 138 повідомило, що оглядовий колодязь, зазначений на схемі ДТП, не перебуває на їх утриманні, балансі, до його обовязків не відноситься ремонт і обслуговування оглядових колодязів на дорогах міста (а.с. № 17). Частиною 3 ст. 14 і ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; визначення структур управління, проектування, будівництва та утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів; участь у розробці положень про спеціальні структури управління дорожнім рухом; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; організація і здійснення заходів, спрямованих на захист навколишнього природного середовища; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам; визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів; передача права на будівництво комунальних та інших споруд, прокладання комунікацій, на захисні роботи і споруди, сервісні споруди та обладнання відповідно до чинного законодавства; проведення робіт по створенню і утриманню придорожніх зелених насаджень та інше; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; влаштування місць для зупинок транспортних засобів, стоянок і відпочинку учасників дорожнього руху та створення інших об'єктів дорожнього сервісу; розробка та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів системами термінового зв'язку для виклику Національної поліції, екстреної медичної допомоги та технічної допомоги; обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання; проведення лінійного аналізу аварійності на підвідомчих автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху; забезпечення роботи спеціалізованих служб по здійсненню заходів щодо організації дорожнього руху; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; вирішення інших питань дорожнього руху згідно з чинним законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. У п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994р. № 198 (далі Правила ремонту) встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх \~елементів \~дорожніх \~об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Вказані Правила є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів (п. 1). ДБН України «Вулиці та дороги населених пунктів» В.2.3-5:2017 і А.2.3-5:2018) визначені поняття вулиць, доріг, населених пунктів, елементів вулиць і доріг. Так, вулицею населеного\~пункту є смуга міської або сільської території, обмежена геодезично фіксованими границями червоними лініями, яка призначена для руху транспортних засобів та/або пішоходів, з усіма розташованими в її межах спорудами та інженерними мережами складовими елементами вулиці (п. 3.1.) Дороги населених\~пунктів - ділянки вуличної мережі з рухом переважно транзитного або вантажного автомобіль-ного транспорту, геодезично зафіксовані червоними лініями та переважно є виходами на автомобільні дороги загального користування (п. 3.2). Елементи вулиці\~чи дороги - одна чи декілька проїзних частин, технологічні та перехідно-швидкісні смуги, тротуари, узбіччя (у разі відкритої системи водовідведення), пішохідні та велосипедні доріжки, трамвайні колії, смуги зелених насаджень, центральні розділювальні смуги між проїзними частинами зустрічних напрямків руху, розділювальні смуги між основною проїзною частиною і місцевими (бічними) проїздами, між проїзними частинами і тротуарами, укоси насипів і виїмок, підпірні стінки, шумозахисні споруди, технічні та резервні смуги, зупинки маршрутного транспорту, розміщені в межах червоних ліній тимчасові автостоянки, штучні споруди, підземно-наземні інженерні комунікації, технічні засоби організації дорожнього руху тощо (п. 3.3). Дорожньо-транспортні споруди - вулиці і дороги населених пунктів, транспортні розвязки разом з розміщеними на них штучними спорудами (п. 3.4). Вулиці і дороги в містах поділяються на категорії: магістральні вулиці і дороги і вулиці і дороги місцевого значення: житлові вулиці; дороги у промислових і комунально-складських зонах; проїзди; пішохідні вулиці і дороги; велосипедні доріжки. Отже,\~до \~вулиць і\~ доріг\~ місцевого\~ значення\~ відносяться проїзди. Призначення вулиць і доріг встановлюють, з огляду на величину і планувальну структуру міста, його зв'язок із приміською зоною, основні види транспорту, інтенсивності й швидкості руху транспортних засобів, пішохідного руху, характеру вуличної забудови, вимоги охорони навколишнього середовища. З урахуванням вимог ДБН, поділ доріг на категорії залежить не від того, де саме вони прокладені, а від таких величин як: розрахункової швидкості руху (км/год), мінімальної ширини смуги руху (м), кількості смуг проїзної частини, найбільшого поздовжного похилу (‰), найменшого радіуса кривих у плані (м), мінімальної ширини пішохідної зони тротуару (м) Такі величини у ДБН передбачені і для проїздів. Таким чином, доводи відповідача стосовно того, що ремонт доріг проїздів не відноситься до його діяльності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зі статуту КП «УРЕА» ДМР, затвердженому рішенням міської ради від 21.12.2016р. (а.с. № 64 72) у редакції чинній на момент виниклої ДТП, вбачається, що зокрема предметом господарської діяльності підприємства є надання послуг з організації всіх видів ремонту проїзних частин вулиць та тротуарів, їх утримання, здійснення поточного контролю за виконанням цих робіт. Доводи відповідача про те, що люк оглядового колодязя не відноситься до дорожнього покриття спростовується ст. 18 Закону України «Про автомобільні дороги», яким визначено, що складовими вулиць\~і доріг\~міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування. Відповідно до п.п. 3.1.7., 3.1.10 ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди» люки оглядових колодязів повинні відповідати вимогам ДСТУ 3634; Зруйновані кришки і решітки повинні бути негайно огороджені і позначені відповідними технічними засобами організації дорожнього руху. Їх заміна повинна бути проведена протягом доби з моменту виявлення. Таким чином, люк оглядового колодязя відноситься до дорожнього покриття проїзду, що відноситься до категорії вулиць і доріг міста, а отже люк є складовим \~елементом \~вулиць \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~і доріг\~міста,\~кришка якого\~у \~разі руйнації\~ має бути негайно огороджена і позначена відповідними технічними засобами організації дорожнього руху. Їх заміна повинна бути проведена протягом доби з моменту виявлення. Суд не приймає доводи відповідача про те, що його відповідальність виключається тим, що оглядовий \~колодязь не перебуває на його балансі (про що вказано у його листі від 10.04.2017р. № 138), дворовий проїзд між будинками № 25 і № 25Д по [PERSON] (колишня назва - вул. Ворошилова) у м. Дніпрі також не перебуває на його балансі (про що надана бухгалтерська довідка від 03.04.2019р.), а згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових території, затверджених Наказом № 76 від 17.05.2005р. Державного комітету з питань житлово-комунального господарства, відповідати за стан колодязя дворової мережі, їх кришки повинне ЖЕК або ОСББ. Говорячи про таке, суд звертає увагу відповідача на те, що у цих Правилах утримання мова йдеться про обслуговування систем водопроводу і каналізації, колодязів дворової мережі, кришки яких слід очищати від землі, сміття чи снігу. Натомість, у даній справі причиною ДТП не був неналежний стан оглядового колодязя, а саме кришка люку оглядового колодязя, якою він закривається. Причиною того, що автомобіль отримав механічні пошкодження стало те, що кришка люка зірвалася з місця при наїзді на нього, а не те, що вона не була неочищена від землі, сміття чи снігу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Згідно із п. 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994р. № 198 (далі - Правила) ремонт і утримання дорожніх об'єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. Пунктом 11 Правил визначено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху, постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух. Отже, саме КП «УРЕА» ДМР несе обовязок постійного контролю експлуатаційного стану усіх елементів дорожніх обєктів та негайного усунення виявлених пошкоджень чи інших перешкод в дорожньому русі. Вказані вище обов'язки КП «УРЕА» ДМР не були виконані, тому суд дійшов висновку про те, що завдана позивачу шкода у результаті ДТП, яка сталася 28.02.2017р. на вул. [PERSON] (колишня назва - вул. Ворошилова) у м. Дніпрі, підлягає стягненню саме із КП «УРЕА» ДМР. До речі, за таким предметом позовних вимог є відповідна судова практика (а.с.№203-210). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить\~зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, щ о шкоди завдано не з її вини. У відповідності до висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків заподіяних власнику КТЗ № 0904/17/17, вартість відновлювального ремонту КТЗ - автомобілю [NUMBER], з урахуванням відновлювального ремонту та втрати товарної вартості складає 131\~956 грн.19коп. Згідно з пунктом 2.4 [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/5/2092 (далі - [PERSON]), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається, як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 [PERSON] вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Відповідачем не спростований розмір заподіяної шкоди, визначений висновком експертного дослідження. Доводи про те, що означений висновок не є допустим доказом, оскільки здійснений поза межами судового розгляду, судом не приймаються, виходячи з такого. З урахуванням п. 9 ч. 1 Розділу XI «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р., ця справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Статтею 76 діючого ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для зясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобовязаний дати обґрунтований та обєктивний письмовий висновок на поставлені йому питання. Посилаючись на те, що огляд автомобіля здійснено без участі представника відповідача і зі спливом 14-ти днів після ДТП, протягом яких автомобіль міг отримати нові ушкодження, відповідач не навів будь-яких міркувань з приводу того, що описані ушкодження у протоколі огляду автомобіля від 14.03.2017р. (а.с. № 31-32) є зайвими або не відносяться до ушкоджень, спричинених внаслідок ДТП, що сталося 28.02.2017р. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушенням її прав, в тому числі така шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи те, що майно позивача було ушкоджено внаслідок ДТП, від чого він переніс певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час користуватися автомобілем, витрачати кошти і час на ремонт, з урахуванням принципів розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 2\~500грн. на відшкодування моральної шкоди (50% від заявленої суми). На думку суду, саме ця сума відповідає ступеню та характеру моральних страждань позивача, а сума у 5 000 грн., на стягненні якої наполягав [PERSON] є завищеною Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, судові витрати у цій справі слід розподілити наступним чином. З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 131\~956грн.19коп. (судовий збір складає 1 319грн.56коп.), про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000грн. (судовий збір складає 640грн.) та стягнення витрат на проведення експертизи в розмірі 1 500грн. При подачі позову, позивачем сплачений судовий збір у загальному розмірі 2 935грн. (а.с.№2) та надана квитанція про сплату вартості експертизи в розмірі 1 500грн. (а.с.№19). Враховуючи, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 319грн. 56коп. (1% від суми задоволених позовних вимог в розмірі 131\~956грн.19коп.), а також згідно ст. 139 ЦПК України витрати за проведену експертизу в розмірі 1 500грн. З огляду на те, що вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволено частково, стягнуто 2\~500грн. (дорівнює 50% від заявленої суми моральної шкоди в розмірі 5 000грн.) і в 2017р. розмір судового збору за цими вимогами становив 640грн., то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 320грн. (50% від сплаченого судового збору в розмірі 640грн.). Таким чином, загальний розмір судових витрат, понесених позивачем при подачі позову становить 3 139грн.56коп. (1 319грн. 56коп.+320грн.+1 500грн.) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Приймаючи до уваги, що позивачем сплачений судовий збір у більшому розмірі ніж було необхідно (замість 1959грн. 56коп. (1\~319грн.56коп.+640грн.) сплачено 2 935грн.), заяви про повернення надлишково сплаченої суми відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судовий збір» суду не надано, то підстав для повернення судового збору в розмірі 975грн. 44коп. не має. На підставі\~ викладеного\~ та\~

Outcome: partial