Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

08 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на будівельні матеріали та обладнання використаних під час будівництва та реконструкції будинковолодіння, в якому посилається на те, що з 2006 року почала проживати з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу за адресою: Чернівецька область, Хотинський район, с. Зарожани, вул. Українська, 8. Проживали разом із бабусею позивача [PERSON]. За пропозицією відповідача, [PERSON] на початку 2007 року вони з [PERSON], на той момент проживаючи однією сімєю розпочали будівництво і реконструкцію будинку на земельній ділянці відповідача, яка належить на праві приватної власності [PERSON], який знаходиться за адресою: с. Зарожани, вул. Українська, 8 Хотинського району, Чернівецької області. Позивач стверджує, що фінансування процесу будівництва здійснювалося за рахунок коштів [PERSON] та [PERSON], що підтверджується квитанціями, показами будівельників та сусідів. Крім того, вказує, що відповідач своїми вчинками сприяла у здійсненні будівництва. Фактично реконструкція будинку була завершена в 2008-2010 роках, що дозволило позивачу, [PERSON] та відповідачу проживати в новобудові. В подальшому у 2008 році на замовлення [PERSON] було виготовлено робочий проект газопостачання житлового будинку № 8 по вул. Українській в с. Зарожани, Хотинського району Чернівецької області. Зазначає, що відносини з відповідачем були завжди дружелюбні, та 11.06.2012р. [PERSON] склала на її імя заповіт на все своє майно. Проте, починаючи з 2015 року між нею та відповідачем почали виникати суперечки. Відповідач неодноразово безпідставно зверталась до Хотинського РВ УМВС України в Чернівецькій області, та звинувачувала [PERSON] в застосуванні до неї протиправної поведінки. Дані обставини підтверджуються висновками від 21.10.2015 р. та 08.07.2015 р. Крім того, позивач повідомляє, що на розгляді Хотинського районного суду перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення з приватного житлового будинку. За таких обставин, з посиланням на ч.3 ст. 331 Цивільного кодексу України позивач просить суд визнати за нею право власності на будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи, які були використанні в процесі реконструкції житлового будинку «В-1» та сараю «Г», а також при побудові гаража сараю «Л», літньої кухні сараю «М», навісу «К», вбиральні «Н», №1-4 огорожі, №5 криниці, І- замощення, ІІ вигрібної ями, в домогосподарстві, яке знаходиться за адресою: Чернівецька область, Хотинський район, с. Зарожани, вул. Українська, 8. В додаткових поясненнях від 25.10.2016р. позивач наголошує, що просить суд визнати за нею право власності на будівельні матеріали, а не на самочинне будівництво, як зазначає відповідач. Також додає, що між сторонами склалися неприязні відносини і відповідач створює нестерпні умови для проживання у спірному будинку, що свідчить про невизнання чи оспорення відповідачем права власності на будівельні матеріали за позивачем. 15.11.2016 року від представника позивача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог відповідно до яких, останній просить визнати за [PERSON] право власності на будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи, які були використані в процесі реконструкції житлового будинку «В-1» та сараю «Г», а також при побудові гаража сараю «Л», літньої кухні - сараю «М», навісу «К», вбиральні «Н», №1-4 огорожі, № 5 - криниці, І- замощення, ІІ - вигрібної ями, в домогосподарстві, яке знаходиться за адресою: Чернівецька область, Хотинський район, с. Зарожани, вул. Українська, 8, загальною вартістю 739 200,00 грн. При цьому зазначає, що вказана вартість будівельних матеріалів встановлена відповідно до експертного будівельно-технічного дослідження, про що свідчить висновок № 440 від 22.05.2016р. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Проти викладеного в запереченні відповідачем [PERSON] заперечували. Крім того, позивач пояснила, що відповідач оспорює її право власності на будівельні матеріали і між сторонами існує спір з даного приводу, оскільки відповідач не допускає позивача до будинку та не дозволяє їй забирати будь-які речі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, викладене ними в запереченні на позов від 05.09.2016р., підтримали. Просили суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, також зазначив, що здійснена реконструкція будинку є самочинним будівництвом, а відповідно до ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Крім того з посиланням на ст. 392 ЦК України зазначає, що не оспорює право власності на матеріали, які були використані під час реконструкції житлового будинку. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути визнання права власності. Відповідно до ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 331 ЦК України Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Як встановлено судом, рішенням Хотинського районного суду від 08.06.2016р. у справі № 724/28/16-ц в задоволенні позову Соловій - [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про виселення з приватного житлового будинку та зняття з реєстрації відмовлено. Зокрема судом встановлено, що [PERSON] володіє на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, серії ЯЯЯ 866105 від 15.01.2008 року житловим будинком з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: с. Зарожани, вул. Українська, 8 Хотинського району, Чернівецької області, що підтверджується витягом № 17369857 Хотинського комунального районного бюро технічної інвентаризації від 15.01.2008 року, форма власності приватна 1/1. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно довідки № 1552 від 11.11.2015 року, виданої виконкомом Зарожанської сільської ради вбачається, що в будинку по вул. Українській, 8 в с. Зарожани, Хотинського району, Чернівецької області зареєстровані та проживають: позивач в справі Соловій - [PERSON], [INFO], її онука [PERSON], [INFO], її правнука [PERSON], [INFO], та без реєстрації в даному житловому будинку тимчасово проживає [PERSON] (а.с.9). Відповідно до копії заповіту від 11.06.2012 року, посвідченого нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області вбачається те, що позивач в справі Соловій - [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона по закону матиме право заповідає своїй онуці [PERSON], [INFO] (а.с.17). Судом встановлено, що за пропозицією відповідача, [PERSON] на початку 2007 року, [PERSON] та [PERSON], які на той момент проживали однією сімєю розпочали будівництво і реконструкцію будинку на земельній ділянці відповідача, яка належить на праві приватної власності [PERSON], який знаходиться за адресою: с. Зарожани, вул. Українська,8 Хотинського району, Чернівецької області. На підтвердження здійснення фінансування процесу будівництва за рахунок коштів [PERSON] та [PERSON] позивачем подано до матеріалів справи копії накладної № 123 від 10.02.2008р. на суму 7800,00 грн., рахунку № 34 від 17.03.2009р. на суму 9666,00 грн., товарних чеків від 20.03.2008р. на суму 17443,00 грн. та від 10.04.2008р. на суму 13635,00 грн. (а.с.10-12). Крім того, в матеріалах справи наявні фото таблиці, на яких зображені процес реконструкції житлового будинку, будівництва гараж-сараю та літньої кухні-сараю, а також криниці (а.с.13-14). З матеріалів справи вбачається, що за замовленням позивача [PERSON] було виконано робочий проект газопостачання житлового будинку № 8 по вул. Українській в с. Зарожани, Хотинського району, Чернівецької області (а.с. 15-16). Згідно висновку № 440 експертного будівельно-технічного дослідження від 22.05.2016 р., складеного судовим експертом [PERSON], ринкова вартість робіт, будівельних матеріалів та конструктивних елементів використаних при будівництві та реконструкції будівель та споруд будинковолодіння становить 739200,00 грн. (а.с.20-33). Судом встановлено, що позивачем було самочинно реконструйовано житловий будинок літ. «В-1» та сарай літер. «Г», а також самочинно збудовано гараж-сарай літ. «Л», літня кухня - сарай літ. «М», що підтверджується технічним паспортом на будинковолодіння виготовленого 04.05.2016р. за замовленням [PERSON] (а.с. 34). Вищевказаний технічний паспорт також містить в собі опис основних конструктивних елементів та інженерного обладнання, які були використанні під час будування (а.с.40). Крім того, факт здійснення позивачем реконструкції житлового будинку та добудов до нього в судовому засіданні був підтверджений й показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Так, свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому підтвердили, що позивач приблизно в період з 2007 по 2010 роки здійснювала реконструкції житлового будинку та добудови до нього, що розташований за адресою: Чернівецька область, Хотинський район, с. Зарожани, вул. Українська, 8. За твердженнями свідків останні безпосередньо приймали участь у будівництві та розрахунок з ними здійснювала саме позивач. Крім того, за кошти позивача та за його замовленням і здійснювалась також закупка матеріалів для будівництва. Також свідки пояснюють, що відповідач була присутня в цей період у зазначеному домогосподарстві, та будь-яких заперечень з приводу будівництва не заявляла. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у період здійснення будівництва між позивачем та відповідачем були дружні стосунки. Відповідно до інформаційного листа № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013р. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» до виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (частина третя статті 331 ЦК), відтак статтею 331 ЦК не передбачено можливості визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження обставин викладених у письмових запереченнях на позов, а також на спростування доводів позивача. Згідно ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення уточнених позовних вимог в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved