Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

09 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив суд встановити нікчемність правочину та визнати недійсним договір купівлі - продажу транспортного засобу від 11.04.2017 р. № 3976/17/000691, укладений між ТОВ «СТО-Автоторгсервіс» і [PERSON] та анулювати його правові наслідки; встановити нікчемність правочину та визнати недійсною довіреність від 21.04.2017 р. на нотаріальному бланку серії НМА 480362, посвідчену приватним нотаріусом Глухівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером № 339 та анулювати його правові наслідки. Позов мотивує тим, що відповідно до договору прокату автомобіля № 1 від 01 грудня 2016 року, належний позивачу автомобіль марки HYUNDAI H-1, 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер AI1446СА, було передано у найм громадянину [PERSON] на строк до 01 червня 2017 року. Після спливу терміну користування автомобілем, позивач не зміг повернути його собі, оскільки зі слів [PERSON] останній передав його у користування іншим особам. Власними силами позивач знайшов свій автомобіль у м. Шостка Сумської області з іншими номерними знаками, внаслідок чого органами поліції порушено кримінальне провадження за ч. 2 ст. 190 КК України. Зясувалось, що [PERSON], у змові з іншими особами вирішив протиправно позбавити позивача власності. За допомогою фальшивої довіреності на гр. [PERSON], виготовленої на вже раніше використаному (або підробленому) спеціальному нотаріальному бланку серії НАТ 574565, було укладено договір комісії від 11.04.2017 року, предметом якого був вищевказаний належний позивачу автомобіль. Того ж дня було складено фіктивний договір купівлі-продажу транспортного засобу 3976/17/000691, за яким відповідач [PERSON] нібито за 25700 грн. придбав у власність належний [PERSON] HYUNDAI H-1, 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер AI1446СА. При цьому були використані також невідповідні дійсності дані про паспорт позивача в частині зазначення органу, що його видав. Допитаний у якості свідка в межах кримінального провадження № 12017200110000876 [PERSON] пояснив, що ні у м. Рівне він не їздив, ні гроші за автомобіль не сплачував, а лише вирішив «допомогти» своєму товаришеві [PERSON] фіктивно зареєструвати автомобіль на своє імя. З цією метою його зареєстрували за невідомою йому адресою по вул. Києво - Московська, 3 у м. Глухів. Під час перереєстрації 14 квітня 2017 року у сервісному Центрі 5941 (м. Глухів) автомобіля [PERSON], [PERSON] перебував у стані алкогольного спяніння, лише ставив підписи на документах, а тому не памятає обставин та навіть зовнішнього вигляду транспортного засобу. Також 21.04.2017 року [PERSON] возили до нотаріуса, де ним було підписано довіреність на право користування та розпорядження вищевказаним автомобілем. Дана довіреність виготовлена на нотаріальному бланку серії НМА 480362, посвідчена приватним нотаріусом Глухівського міського нотаріального кругу [PERSON] за реєстровим номером № 339, а повіреною особою зазначено гр. [PERSON]Д, який в подальшому також зняв автомобіль з державної реєстрації. В подальшому за клопотанням представника позивача ТОВ «СТО АВТОТОРГСЕРВІС» було залучене в якості відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в частині встановлення нікчемності по обох позовних вимогах та визнання недійсними договору купівлі продажу та довіреності. Надав пояснення, які за змістом збігаються з викладеним у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги в обсязі, який був підтриманий. Додав, що позов ґрунтується на доказах, а саме витягу з реєстру нотаріальних бланків, факті кримінального провадження, паспортні дані в договорі комісії не відповідають дійсності. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки та позиції з приводу заявлених позовних вимог не повідомили. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З 21 листопада 2015 року позивач являється власником автомобіля HYUNDAI H-1, 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER], білого кольору (а.с. 43, 44). 01 грудня 2016 року фізична особа підприємець [PERSON] уклала з [PERSON] договір прокату автомобіля № 1, за яким [PERSON] (наймач) отримав у тимчасове платне користування спірний автомобіль на строк до 01 червня 2017 року (а.с. 12, 39-40). 11 квітня 2017 року між ТзОВ «СТО - Автоторгсервіс» (Комісіонер) та [PERSON] (Комітент), від імені якого за довіреністю (реквізити довіреності у договорі не зазначені) діє [PERSON], укладено договір комісії № 3976/17/000691 (далі Договір комісії) . За умовами договору [PERSON] передає, а ТзОВ «СТО - Автоторгсервіс» приймає на себе обовязки з реалізації транспортного засобу HYUNDAI H-1, 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER], білого кольору (а.с. 5). Зазначений Договір комісії не являється предметом спору в даній справі. З акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер 3976/17000691 від 11 квітня 2017 року вбачається, що огляд технічного стану автомобіля марки HYUNDAI H-1, 2005 року випуску, номер свідоцтва про реєстрацію СХТ 644088 проведено на підставі Договору комісії. При цьому інтереси комітента [PERSON] за дорученням № НАТ 574565 від 01 червня 2016 року, виданим [PERSON], представляє [PERSON] (а.с. 11). З повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей, вбачається, що ні довіреність серії НАТ № 574565 від 01 червня 2016 року, ні оскаржувана довіреність серії НМА № 480362 від 21 квітня 2017 року на прізвище [PERSON] не видавались. (а.с. 8). А за результатами перевірки спеціального бланка нотаріального документа з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів бланк серії НАТ № 574565 витрачений у звязку з видачею 20.04.2016 року довіреності (а.с. 10). 11 квітня 2017 року між ТОВ «СТО АВТОТОРГСЕРВІС» (Продавець) та [PERSON] (Покупець) на підставі Договору комісії укладено договір купівлі продажу транспортного засобу № 3976/17000691 від 11.04.2017 року. У розділі 1 зазначеного Договору купівлі продажу сторони зазначили, що ТОВ «СТО АВТОТОРГСЕРВІС» зобовязується передати у власність [PERSON] транспортний засіб марки HYUNDAI H-1, 2005 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований за власником 21.11.2015 року (а.с. 6). За умовами угоди № 000691 про купівлю продаж із третіми особами від 11 квітня 2017 року, укладеної між [PERSON] (Покупець) та ТОВ «СТО АВТОТОРГСЕРВІС» (Комісіонер) останнє продає [PERSON] на підставі договору № 8976/17/00069 від 11.04.2017 року, а [PERSON] купує транспортний засіб марки HYUNDAI H-1, 2005 року випуску, номер кузова [NUMBER]. Ціна реалізації транспортного засобу складає 25\~700 грн. (а.с. 7). 22 червня 2016 року до ЄРДР на підставі заяви [PERSON] внесене кримінальне провадження № 12017200110000876 за ч. 2 ст. 190 КК України у звязку з тим, що у період часу з 01.06.2017 по 22.06.2017 невстановлена особа шляхом обману здійснила перереєстрацію автомобіля марки «Хюндай» д.з. АІ 1446 СА, який належить [PERSON], внаслідок чого потерпілому завдано матеріальних збитків на суму 162000 грн.(а.с. 9). Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст. 215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Крім того, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) (стаття 215 ЦК України). Статтею 228 ЦК України визначено правові наслідки вчинення правочинів, що порушують публічний порядок, вважаються серйозними порушеннями законодавства, мають антисоціальний характер і посягають на істотні громадські та державні (публічні) інтереси, та встановлено перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок. Відповідно до цієї статті, по-перше, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; по-друге, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину. При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку. З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що публічний порядок це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави. Отже, положеннями статті 228 ЦК України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження обєктами права власності українського народу землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу обєктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших обєктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Вищезазначену позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-1528цс15, яка в силу вимог\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обовязковою для всіх судів України. Таку ж позицію Верховного Суду України викладено у п. 18 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», а саме: при кваліфікації правочину за\~ст. 228 ЦК України\~має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією із сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо Однак всупереч вищенаведеним вимогам позивачем не надано вироку суду, яким хоча б одного з учасників спірного правочину було б визнано винним у вчиненні шахрайських з метою позбавлення позивача належного йому автомобіля. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що на даний час вирок не ухвалено, проводиться досудове слідство. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями\~10, 60 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин позов в частині встановлення нікчемності та визнання недійсним договору купівлі - продажу транспортного засобу від 11.04.2017 р. № 3976/17/000691, укладений між ТОВ «СТО - Автоторгсервіс» і [PERSON] не підлягає задоволенню як такий, що поданий передчасно. З приводу встановлення нікчемності та визнання недійсною довіреності від 21.04.2017 р. на нотаріальному бланку серії НМА 480362, посвідчену приватним нотаріусом Глухівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером № 339 суд зазначає наступне. Оскаржувана довіреність не фігурує в жодному із наданих суду доказів. Натомість у акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер 3976/17000691 від 11 квітня 2017 року вказано, що громадянин [PERSON] діє на підставі доручення № НАТ 574565 від 01 червня 2016 року, виданого [PERSON]. При цьому відповідачами в даній справі є [PERSON] та ТОВ «СТО -Автоторгсервіс», які не являються належними відповідачами в цій частині позовних вимог. А клопотання щодо залучення співвідповідачем приватного нотаріуса Глухівського міського нотаріального округу [PERSON] позивач не заявляв. За таких обставин вирішення по суті позовної вимоги щодо встановлення нікчемності та визнання недійсною довіреності без участі належного відповідача призведе до порушення його прав. У звязку з чим зазначена позовна вимога задоволенню також не підлягає.

Outcome: dismissed