Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

09 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що 25.06.2010р. між нею та [PERSON] Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №157. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Спільне життя у сторін не склалося. Сторони мають протилежні погляди на сімейне життя. Вона переконана, що вони є зовсім різними людьми і тому в їхніх інтересах та в інтересах спільних дітей буде розірвати шлюб. Сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство з листопада 2018 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з того ж часу, проте порозуміння, всі фізичні та духовні зв`язки між ними втрачені вже давно. Оскільки відповідач не приймав участі у вихованні та утриманні дітей, вона змушена була звертатись до суду для захисту прав спільних дітей на належне утримання. Збереження сім`ї неможливе, суперечить як їх інтересам та і їх дітей. Шлюб між сторонами є формальним. Спільні діти проживають з нею. Суперечок про розподіл спільного майна немає. Надання сторонам строку для примирення є недоцільним, вона не бажає поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають, між сторонам були втрачені почуття любові та поваги. Просить розірвати шлюб. 26 квітня 2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.26). Позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду від неї надійшла письмова заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов без надання строку для примирення. Від відповідача до початку судового засідання через канцелярію суду від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, зберегти шлюб не бажає, строк для примирення не потрібен, позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив задовольнити позов. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено,\~що сторони\~перебувають у\~шлюбі з\~25\~червня 2010\~року,\~шлюб зареєстрований\~Самарським відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Дніпропетровського міського\~управління юстиції,\~актовий запис\~№157\~(а.с.12). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.13-14). Також судом\~встановлено,\~що між\~сторонами по\~даній справі сімейні стосунки припинились з листопада 2018 року. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст.51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.48, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені, суд дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved