overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

07 червня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 27 жовтня 2015 року, від якого спільних дітей не мають, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Відповідач постійно влаштовував сварки, в тому числі в присутності сторонніх людей, що ображає честь і гідність позивачки, що робить спільне життя нестерпним. Від постійних сварок у неї погіршилося самопочуття та працездатність, порушився сон. Позивачка просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засіданні не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 21 листопада 2016 року постановлено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2015року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08 лютого 2016 року. Сторони спільних дітей не мають. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини та сімейні стосунки не підтримують через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства з приводу чого в сім*ї виникали сварки, відповідач ображав позивачку, через постійні скандали у позивачки погіршилося самопочуття та працездатність. У відповідності до ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Згідно зі ст.ст.56,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

07 червня 2016 року позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 15.04.2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 5457082903016041, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 %. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 10\~768,44 грн. та судові витрати. В судове засідання ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.04.2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 5457082903016041, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 %. на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 31.03.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 10\~768,44 грн., яка складається з: -6\~568,04 грн. заборгованість за кредитом; -3700,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -500 грн. заборгованість за пенею та комісією; Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

07 червня 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 05 грудня 2012 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір №SAMDN03000070990067, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач [PERSON] порушив умови договору та не виконав покладені на нього зобов'язання за даним договором, у зв'язку з чим станом на 05 травня 2016р. має заборгованість - 39082 грн. 93 коп. Просить стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 39082 грн. 93 коп. за кредитним договором №SAMDN03000070990067 від 05.12.2012 року та судові витрати у розмірі 1378 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву з додатками, про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 05.12.2012 року №SAMDN03000070990067(а.с.10-11) відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 05.05.2016 року відповідач мав заборгованість по даному кредитному договору в сумі 39082,93 грн. (а.с.4-9). З довідки №VNDA-SIOJ-CT9V-CVEBвід 13.10.2016 року, виданої ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що відповідач [PERSON] станом на 13.10.2016 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.64). Враховуючи той факт, що на момент ухвалення судом рішення відповідач не має заборгованості перед позивачем за кредитним договором №SAMDN03000070990067 від 05.12.2012 року, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

07 червня 2016 року представник ПАТ «Кредобанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору №4488456 від 06.10.2014 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 3266,78 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.05.2016 року має заборгованість 4832,69 грн., що складається з 3266,78 грн. - заборгованість за кредитом, 741,85 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 38,25 грн. прострочена сума комісії за адміністрування кредиту, 785,81 грн. пеня. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4832,69 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 06.10.2014 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3266,78 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії договору (а.с.4-5 ). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 08.04.2016 року має заборгованість 4832,69 грн., що складається з 3266,78 грн. - заборгованість за кредитом, 741,85 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 38,25 грн. прострочена сума комісії за адміністрування кредиту, 785,81 грн. пеня (а.с. 11-12). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 4832,69 грн., а також судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

07 червня 2016 року представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та визнання недійсним договору іпотеки. В судовому засіданні представник позивача підтримав вказану заяву та просив накласти арешт на все належне відповідачам нерухоме майно. Представник відповідача заперечував проти забезпечення позову. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у заяві про забезпечення позову необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, в тому числі шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Оскільки на даний момент у суду відсутні обґрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, підстави для накладення арешту на майно відповідачів відсутні.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

07 червня 2016 р. позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що 04 березня 2011 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій обл., актовий запис №106 і проживала з ним до лютого 2016 р. Від спільного подружжя дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося в звязку з несумісністю характерів і тому сторони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. В подальшому спільне життя та збереження їхньої сімї неможливе. Спільне майно сторони поділили добровільно. Угода про проживання дитини між ними досягнута. В судове засідання позивачка надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені, поновлювати стосунки сторони намірів не мають, дітей не мають, на примирення не згодні, тому шлюб належить розірвати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

07 червня 2017р. [PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб існує формально, його збереження суперечить її інтересам. Зазначила, що 19.07.2008р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя та характери сторін. Позивач до судового засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити, залишити їй шлюбне прізвище «Малихіна», судові витрати покласти на відповідача, справу розглянути за своєї відсутності. Зазначила, що сумісне господарство не ведеться з березня 2013р., майновий спір відсутній, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з нею. Відповідач до судового засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, просив розглянути справу за своєї відсутності. Зазначив, що сумісне господарство не ведеться з березня 2013р., майновий спір відсутній, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з матірю. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного: Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 2 ст. 112 СУ України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2008р. сторони уклали шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управляння юстиції Луганської області, актовий запис №94 (а.с.4). Від цього шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], 28.04.2010 р.н.(а.с.5). Сторони не підтримують шлюбних відносин, з березня 2013р. не ведуть сумісне господарство, майновий спір відсутній. З урахуванням викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що фактично сімя розпалась та не може бути відновлена, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

07 червня 2017 року [PERSON] звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], але на даний час сім'я фактично розпалася, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. З травня 2017 року мешкають окремо, стосунки не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за її відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 03 березня 2006 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений актовий запис № 110 (а.с. 6). Подружжя має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

07 червня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою №45 в житловому будинку №549 по вулиці Дніпровська в місті Павлоград Дніпропетровська. Позов обґрунтовано тим, що колишня дружина позивача - [PERSON] зареєстрована в [INFO], проте з 17 квітня 2016 року не проживає за вказаною адресою, комунальні послуги не оплачує, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає. Позивач в судове засідання не зявився, згідно письмової заяви підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу на праві приватної власності, на підставі договору дарування від 18.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого за № 847 належить квартира № 45 в будинку № 549 в місті Павлоград Дніпропетровської області (а.с.10,11,12). Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 27.07.2017 року [PERSON], [INFO], зареєстрована в [INFO] з 27.06.2002 року. Відповідно до акту житлово-будівельного кооперативу «Наримчанін» № 10 від 06 квітня 2017 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], але не проживає з 17 квітня 2016 року, факт підтверджують сусіди (а.с.15). Відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив, що відсутність відповідача в квартирі № 45 в будинку № 549 в місті Павлоград Дніпропетровської області складає більш ніж рік, що є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

07 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 вересня 2013 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя у неї з Відповідачем не склалося, через несумісності характерів, різні погляди на життя, сімейні відносини та ведення домашнього побуду, відсутність почуття любові та взаємної поваги. Позивач зазначає, що на даний час вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Також [PERSON] зазначає, що майнових спорів між сторонами немає. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу у її відсутність, проти винесення рішення в заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив задовольнити позовні вимоги та постановити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 вересня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10 вересня 2013 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис №1849) (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, на примирення Позивач не згодна. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. З огляду на наведене позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з Відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved