Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

09 серпня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01 листопада 2014 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований відділом ДРАЦС реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис за №156. Від подружнього життя сторони дітей не мають. Позивачка вказує, що на протязі декількох місяців вони з відповідачем не підтримують подружніх відносин та проживають окремо. Причиною розпаду сімї стали постійні непорозуміння між сторонами по справі з різних причин, які негативно позначилися на їх взаємовідносинах, а врешті призвели до розриву сімейних відносин. На думку позивачки, у нею з відповідачем різні погляди на життя та склади характеру, це повсякчас призводить до конфліктів. [PERSON] вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки вони з відповідачем фактично стали чужими один для одного, тому, вона впевнена, що такий сімейний союз не принесе нікому щастя, а навпаки лише травмуватиме обох та суперечите їх інтересам. У звязку з вищевикладеним, позивачка звертається до Татарбунарського районного суду Одеської області із позовною заявою про розірвання шлюбу, оскільки вважає примирення з відповідачем неможливим. Позивачка, [PERSON], у судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.15). У випадку повторної неявки відповідача просила винести у справі заочне рішення. Відповідач, [PERSON], у судові засідання двічі не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, місце та час слухання справи. Заяв до суду про причини неявки не надходило. Належне повідомлення відповідача міститься на а.с.а.с.19,22. Оскільки немає відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення, згідно наявних доказів, на що позивач згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД №218383 від 01.11.2014 року (а.с.5), видно, що 01 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис за №156. Прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на «Вострікова». Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що 01 листопада 2014 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис зроблено за №156. Від подружнього життя сторони дітей не мають. Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося, сторони по справі мешкають окремо декілька місяців, шлюбних стосунків не підтримують, спільного сімейного бюджету не мають. Спорів про спільне майно у сторін не виникало. Позивачка у збереженні шлюбу сенсу не бачить. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами наразі носить тільки формальний характер, відносини між сторонами зіпсувалися, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, суд вважає, що шлюб має бути розірваний.

Outcome: approved