Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

09.11.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Краматорської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 25.03.2004 року він є власником квартири [ADDRESS]. У належній йому квартирі зареєстрована його дружина [PERSON], неповнолітній син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. [PERSON] разом з дітьми в червні 2014 року вибули з квартири на постійне місце проживання в інше жиле приміщення і до теперішнього часу в квартирі не проживають. Його неодноразові звернення до відповідачів з проханням виписатися з квартири результату не дали. В даний час відповідачі припинили спілкування з ним. Своїми діями перешкоджають йому у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Він не може отримати субсидію на оплату комунальних послуг. Враховуючи викладене просив суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №22 у будинку №6 по вул. Марата у м. Краматорську Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував та просив суд розглянути справу у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу від 25.03.2004 року, посвідченого Державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. (а.с. 8) Згідно довідки Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради від 06.11.2017 року за адресою: м. Краматорськ, вул. Марата, 6/22 зареєстровані позивач [PERSON], відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.11) Статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч. 1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Конституційний суд України у своєму рішенні №5-рп/99 від 03.06.1999р. у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї» зазначив, що ЖК України, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов'язки наймача жилого приміщення та членів його сім'ї, які проживають разом з ним, за договором найму, обов'язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги. Частина друга статті 64 цього Кодексу передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення щодо членів сім'ї власника будинку (квартири) містить частина четверта статті 156 Кодексу. Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім'ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них. Відтак суд вважає, що відповідачі по справі є членами сімї позивача за кровним спорідненням. Отже, виходячи з приписів ч.1 ст.405 ЦК України у відповідачів по справі виникло право користування квартирою №22 у будинку №6 по вул. Марата у м. Краматорськ, яка належить на праві власності [PERSON], з тих підстав, що вони є членами його сімї і які постійно мешкали разом із ним. Частиною 2 ст.406 ЦК України встановлено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Спеціальною підставою припинення права членів сімї власника житла на користування цим житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є відсутність члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що між [PERSON] та відповідачами була досягнута домовленість про встановлення інших умов втрати відповідачами права на проживання у квартирі позивача, а ні ж їх відсутність без поважних причин понад один рік. З акту про не проживання від 17.11.2017 року вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO], але не проживають у зазначеній квартирі з червня 2014 року (а.с. 12) Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою №22 у будинку №6 по вул. Марата у м. Краматорськ Донецької області підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути сплачені ним витрати: судовій збір 640,00 грн.

Outcome: approved