Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

09.07.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] « Про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей » вказавши про те, що вона з 23.05.1991 року по 05.08.2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох малолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Дзержинського райсуду м. Харкова від 05.08.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу сторони не підтримують шлюбних відносин, сумісного господарства не ведуть, малолітні діти сторін мекають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, так як відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочок не надає. Відповідач фізично здоровий, працевлаштований, має відповідний заробіток.При таких обставинах позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочок в розмірі 1\\3 частини усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30 % пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити, з підстав на які позивач посилається в своєї позовної заяві, наголошуючи на тому, що утримання, виховання дочок потребує значних матеріальних витрат. Відповідач мешкає разом з ними в однієї квартирі, однак сумісного господарства вони не ведуть, мають окремий бюджет. Кошти на утримання дітей відповідач її не надає, однак регулярно спілкується з дітьми, приймає участь у їх вихованні та оздоровленні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, при цьому пояснив, що він мешкає разом з позивачем та дітьми в одній квартирі, однак сумісного господарства не веде, у них з позивачем окремий бюджет. Діти перебувають на утриманні його та матері позивача. Він регулярно спілкується з дітьми, приймає участь у їх вихованні, оздоровленні, відвідує разом з дітьми та оплачує відповідні дитячі розвивальні установи, купує для дітей відповідний одяг та продукти харчування, тому коштів для утримання дітей позивачу не надає, так як остання з цього приводу до нього не зверталася. Він працевлаштований, має відповідний заробіток. Позивач участі в утриманні дітей не приймає. Зважаючи на вказані обставини, позовні вимоги він не визнає. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили про те, що на протязі тривалого часу вони спілкуються з родиною сторін. Взаємовідносини у сторін з малолітніми дітьми нормальні. Вони мешкають в одній квартирі, однак в різних жилих приміщеннях, при цьому діти мешкають в одній кімнаті з позивачем. Щодо ведення сторонами сумісного господарства та питань бюджету їм нічого невідомо. Хто із сторін утримує дітей їм невідомо. Однак відповідач постійно спілкується з дітьми, приймає участь у їх вихованні, розвитку, оздоровленні, матеріальному утриманні. Суд, заслухавши пояснення сторін, представників позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров»я та матеріальне положення дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку ( доходу ) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно п.п. 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів », вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати : стан здоров»я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.05.1991 року по 05.08.2013 року, від якого мають малолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( відповідно актовий запис № 876 від 20.02.2008 року та актовий запис № 1289 від 20.03.2010 року, вчинені відділом РАЦС по м. Харкову Харківського МУЮ ). Рішенням Дзержинського райсуду м. Харкова від 05.08.2013 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с.а.с. 9, 10, 11, 12 ). Згідно довідки наданої КП « Жилкомсервіс » дільниця № 6 та копій загальногромадянських паспортів сторін, останні разом з малолітніми дітьми зареєстровані та мешкають в квартирі № 34 розташованій в будинку № 02 по вул.. Динамівська в м. Харкові. ( а.с.а.с. 6-8, 3-5, 22 ). Вказана обставина в судовому засіданні не заперечується також самими сторонами. Крім того, в судовому засіданні сторони не заперечували факт відсутності ведення сумісного господарства та наявності у них окремого бюджету. Також, в судовому засіданні сторони не заперечують те, що діти у вказаному жилому приміщенні мешкають в кімнаті позивача, а також факт того, що відповідач в добровільному порядку не надає позивачу коштів на утримання дітей. В судовому засіданні відповідач заперечуючи проти позовних вимог позивача, посилався на те, що діти фактично знаходяться на його утриманні, так як він сумлінно виконує свої батьківські обов»язки щодо утримання, виховання, розвитку та оздоровлення дітей. В судовому засіданні вказані відповідачем обставини знайшли своє підтвердження в показаннях свідків та інших досліджених доказах. Однак, суд наголошує на тому, що відповідно до приписів СК України утримання до досягнення повноліття дитини є не право, а обов»язок батьків. При цьому, батьки повинні забезпечити дитині спеціальний захист та надати можливість та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. \~ При таких обставинах, суд не приймає до уваги вказане ствердження відповідача, як підставу для звільнення його від сплати аліментів на утримання малолітніх дітей. Згідно довідки наданої ТОВ фірма « Колорит и К » відповідач [PERSON] працює менеджером вказаного товариства, його заробітна плата за серпень 2015 року складає 870 гривень. ( а.с.а.с. 37 ). В судовому засіданні, з пояснень позивача вбачається, що на теперішній час вона не має достатнього заробітку, який надавав би її можливість в повної мірі утримувати малолітніх дітей, так як вона постійного доходу не має Вказана обставина в судовому засіданні не заперечувалась також і відповідачем. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час між сторонами не досягнута домовленість з питання утримання малолітніх дітей, так як відповідач добровільно не надає достатню матеріальну допомогу позивачу на їх утримання. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач має постійне місце праці та отримує платню. Позивачем суду не надано доказів того, що відповідач крім заробітної плати, має інші доходи які він одержує в натурі. При таких обставинах стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей необхідно проводити у відповідній частині заробітку ( доходу ) відповідача. З огляду на вищевикладені обставини, стан здоров'я і матеріальне становище дітей і платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, які б потребували матеріального утримання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від доходів батька щомісячно, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття, починаючи з 09.07.2015 року, тому що саме такий розмір аліментів на утримання дітей, є виваженим, розумним та справедливим з урахуванням всіх вищевикладених об»єктивних обставин даної справи. Суд вважає за необхідним допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України. Приймаючи до уваги, що при звернені до суду з позовом про стягнення аліментів позивач був звільнений від сплати судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок, вказані судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача, відповідно на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184,191 СК України та

Outcome: approved