Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

07 жовтня 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] 01 лютого 2007 року укладено кредитний договір № 27С/2007, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 11500 доларів США з розрахунку 15 % річних на строк з 01 лютого 2007 року по 31 січня 2017 року. 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов’язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк». Таким чином ПАТ «Дельта банк» набуло право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Виконання позичальником зобов’язань за кредитним договором забезпечується іпотекою відповідно до укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] іпотечного договору №27С/1-2007 року, згідно з яким предметом іпотеки є житловий будинок одноповерховий загальною площею 73, 0 кв. м., житловою площею 47, 9 кв. м., що належить іпотекодавцеві на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності , що знаходиться пров. Вербовий, 53 м. Охтирка Сумської області та земельна ділянка для індивідуального житлового будівництва, площею 0, 25 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:5028. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов’язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов’язання не виконуються у зв’язку з чим, станом на 19 вересня 2013 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 97 226, 85 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 97 226, 85 грн. В рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки з [PERSON], а саме нерухоме майно - житловий будинок одноповерховий житловою площею 73, 0 кв. м, житловою площею 47, 9 кв. м., що належить іпотекодавцеві на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності Виконкому Кардашівської сільської ради, що знаходиться по пров. Вербовому, 53 м. Охтирка Сумської області та земельна ділянка для індивідуального житлового будівництва, площею 0, 25 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:5028, шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що в зв’язку зі скрутним матеріальним становищем вона не має можливості сплатити суму боргу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явилась хоча про день та час розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином. За даних обставин суд вважає, що згідно ст. 224 ЦПК України можливо провести заочний розгляд справи. Суд заслухавши пояснення сторін, проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 27С/2007 від 01 лютого 2007 року [PERSON] отримала строковий кредит від Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» у розмірі 11 500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % річних з кінцевим терміном повернення 31 січня 2014 року (а.с. 23-29). 01 лютого 2007 року між [PERSON] та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено іпотечний договір № 27С/І-200. Згідно даного договору предметом іпотеки є житловий будинок одноповерховий загальною площею 73, 0 кв. м., житловою площею 47, 9 кв. м., що належить іпотекодавцеві на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, що знаходиться пров. Вербовий, 53 м. Охтирка Сумської області та земельна ділянка для індивідуального житлового будівництва, площею 0, 25 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:5028.(а. с. 30-33). 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов’язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк». Таким чином ПАТ «Дельта банк» набуло право вимоги за вищевказаним кредитним договором. ( а. с. 49-53). Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконала. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов’язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв’язку з зазначеними порушеннями зобов’язань за кредитним договором Відповідач станом на 19 вересня 2013 року має заборгованість – 97226, 85 грн., яка складається з наступного: 66 699, 91 грн. – заборгованість за кредитом; 30 526, 94 грн. – заборгованість про процентам за користування кредитом(а.с. 83). Відповідно до положень ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором ПАТ «Дельта банк» і [PERSON] 01.02.2007 року уклали іпотечний договір (а.с. 30-33). Згідно вказаного договору [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок одноповерховий загальною площею 73, 0 кв. м., житловою площею 47, 9 кв. м., будинок з прибудовами «А, а» (гіпсоблок, цегла), сарай – літня кухня «Б» (Блок, цегла), сарай «В» (цегла), погріб «пг» (цегла), огорожа «№1-2» (металева, шиферна), колодязь «№3» (3б/ кільця), що знаходиться за адресою: пров. Вербовий, 53 м. Охтирка Сумської області, яке належить [PERSON] та земельна ділянка для індивідуального житлового будівництва, площею 0, 25 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:5028. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та ст. 589 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі та інші повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві у разі порушення основного зобов»язання містяться у договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотеки іпотекодержателем не є вичерпним. Згідно п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК). Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд вважає, що право позивача порушено і підлягає захисту, а позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути понесені судові витрати на користь позивача в розмірі по 486, 13 грн. з кожної. На підставі викладеного,

Outcome: approved