Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

08.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Тростянецький спиртовий завод» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вказавши, що з 30.08.2000 року по 01.09.2015 року він працював на ДП «Тростянецький спиртовий завод» на різних посадах. Незважаючи на те, що в трудовій книжці є записи про звільнення з ДП «Тростянецький спиртовий завод» та прийняття по переведенню на роботу на ДП «Укрспирт» Бершадське місце провадження діяльності, а потім знову по переведенню на ДП «Тростянецький спиртовий завод», позивач фактично протягом п`ятнадцяти років працював на ДП «Тростянецький спиртовий завод». З 02 серпня по 01 вересня 2015 року [PERSON] перебував в черговій щорічній відпустці, вийшовши на роботу 01.09.2015 року дізнався, що на його робоче місце прийнято іншу особу, а його звільнено з роботи наказом №67-к від 13.08.2015 року у зв`язку з закінченням строку строкового трудового договору за ст.36 п.2 КЗпПУ. Звільнення з роботи вважає незаконним, оскільки він являється членом первинної профспілкової організації ДП «Тростянецький спиртовий завод», а відповідач звільнив його не маючи на те попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації ДП «Тростянецький спиртовий завод». Тому просив визнати наказ №67-к від 13.08.2015 року про звільнення [PERSON] незаконним, поновити його на роботі на ДП «Тростянецький спиртовий завод» на посаді охоронника з 01.09.2015 року, стягнути з ДП «Тростянецький спиртовий завод» на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01.09.2015 року по день ухвалення рішення. В судовому засіданні позивач [PERSON] змінені позовні вимоги підтримав повністю. Представник позивача [PERSON], він же представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача, в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю, додатково суду пояснивши, що відповідно до наказу №18-к від 13.05.2015 року [PERSON] було прийнято на роботу в ДП «Тростянецький спиртовий завод» охоронником за переведенням з Бершадського МПД ДП «Укрспирт» за строковим трудовим договором з 14.05.2015 року по 14.08.2015 року з погодинною тарифною ставкою згідно штатного розпису. Однак відповідач не надав строкового трудового договору, на який йдеться посилання в наказі. Оскільки такий договір не укладався. Існує лише заява [PERSON], текст якої складений печатними та прописними літерами про нібито волевиявлення позивача працевлаштуватись на роботу за строковим трудовим договором. [PERSON] не мав намір укладати строковий трудовий договір, при підписанні даного бланку заяви працівникам, в тому числі і [PERSON] було пояснено, що вони мають відпрацювати три місяці випробувального терміну, тобто ввели в оману працівників, в тому числі і позивача [PERSON] Відповідачем не заперечується факт переведення [PERSON] з Бершадського МПД ДП «Укрспирт» до ДП «Тростянецький спиртовий завод», а отже його переведення та прийняття на роботу відбулось на підставі ч.1 ст.32 КЗпП України за безстроковим трудовим договором. Таким чином просив суд визнати трудовий договір, укладений 13.05.2015 року між позивачем та ДП «Тростянецький спиртовий завод» безстроковим, визнати наказ №18-к від 13.05.2015 року в частині визначення строку з 14.05.2015 року по 14.08.2015 року недійсним, визнати наказ №67-к від 13.08.2015 року про звільнення [PERSON] незаконним, поновити його на роботі на ДП «Тростянецький спиртовий завод» на посаді охоронника з 01.09.2015 року, стягнути з ДП «Тростянецький спиртовий завод» на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01.09.2015 року по день ухвалення рішення. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, заперечення подані суду підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що 14.05.2015 року [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду охоронника ДП «Тростянецький спиртовий завод» за строковим трудовим договором з 14.05.2015 року по 14.08.2015 року за переведенням з Бершадського МПД ДП «Укрспирт», відповідно до наказу №18-к від 13.05.2015 року. 02.08.2015 року позивачу було надано щорічну основну відпустку за 2013-2014 роки в кількості 30 календарних днів, строком до 01.09.2015 року включно. 01.09.2015 року [PERSON] звільнено із займаної посади у зв`язку з закінченням строку строкового трудового договору, згідно п.2 ст.36 КЗпП України. Оскільки первинна профспілкова організація ДП «Тростянецький спиртовий завод» письмово не повідомила керівництво підприємства про своє існування, тому адміністрація ДП «Тростянецький спиртовий завод» на момент звільнення [PERSON] не мало уявлення про їх існування та створення, крім того, з моменту прийняття на роботу [PERSON] з його заробітної плати не здійснювались відрахування членських внесків. Третя особа на стороні відповідача [PERSON], в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу №18-к від 13.05.2015 року на підставі заяви [PERSON] від 13.05.2015 року, позивач [PERSON] був прийнятий на роботу охоронником за переведенням з Бершадського МПД ДП «Укрспирт» за строковим трудовим договором з 14.05.2015 року по 14.08.2015 року (а.с.17-20). Згідно параграфу 3 наказу №53-к від 31.07.2015 року [PERSON], охороннику, надано щорічну основну відпустку за 2013-2014 роки в кількості 30 кал.днів з 02.08.2015 року по 01.09.2015 року включно.(а.с.21-23). Згідно наказу №67-к від 13.08.2015 року охоронника [PERSON] звільнено із займаної посади з 01.09.2015 року у звязку із закінченням строку стокового трудового договору, згідно п.2 ст. 36 КЗпП України. Оскільки [PERSON] перебував в щорічній основній відпустці датою звільнення вважати 01.09.2015 року (а.с.24). Позивач вважає його звільнення незаконним, а тому правовідносини, що виникли між сторонами є трудовими та регулюються нормами КЗпП України. Відповідно до ст. 3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] голова Вінницької обласної організації Всеукраїнської незалежної профспілки «Трудящі» суду пояснив, що він являється головою Вінницької обласної організації Всеукраїнської незалежної профспілки «Трудящі». Працівники заводу звернулись до Вінницької обласної організації Всеукраїнської незалежної профспілки «Трудящі» захистити їх права. Було створено профспілкову організацію на підприємстві. Збори були проведені в приміщенні прохідної заводу. На них був запрошений тодішній керівник заводу. Створили профспілкову організацію, яка в інтересах її членів домоглася шляхом пікетів, домовленостей з концерном «Укрспирт» погашення заборгованості по заробітній платі, забезпечення людей робочими місцями з виплатою зарплати, шляхом їх працевлаштування до ДП «Укрспирт» Бершадське місце провадження діяльності до того часу, як на ДП «Тростянецький спиртовий завод» не покращаться справи. Свідок [PERSON], який займає виборну посаду в первинній профспілковій організації ДП «Тростянецький спиртовий завод», в судовому засіданні пояснив, що він працював разом з позивачем на ДП «Тростянецький спиртовий завод». В зв`язку з тим, що на підприємстві існувала заборгованість по зарплаті усіх охоронників було переведено в 2013 році до ДП «Укрспирт» Бершадське місце провадження діяльності, але вони фактично працювали в ДП «Тростянецький спиртовий завод». Заробітну плату отримували з ДП «Укрспирт» Бершадське місце провадження діяльності. Потім в травні 2015 року їх переведено назад до ДП «Тростянецький спиртовий завод». Їм не пропонувалось прийняття на роботу на три місяці. Були готові бланки заяв, тільки вписати число. Керівництвом було сказано, що це випробувальний термін. Профспілкова організація на підприємстві існує з 2013 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач прийнятий на роботу на ДП «Тростянецький спиртовий завод» охоронником за переведенням за строковим трудовим договором з 14.05.2015 року по 14.08.2015 року на підставі власноруч заповненої заяви. Представник відповідача пояснила, що приймаючи працівників, в тому числі і позивача, на роботу на умовах строкового трудового договору на три місяці, керівництво підприємства виходило виключно із інтересів працівника. Завод з 21.03.2008 року знаходиться в стані банкрутства, виробничої діяльності не здійснює і як наслідок не в змозі виконувати зобовязання, в тому числі по виплаті заробітної плати. У звязку з цим було прийнято рішення приймати працівників на умовах строкового трудового договору, на що вони дали згоду, власноруч написавши відповідні заяви. Як розяснює Пленум Верховного Суду України у постанові №6 «Про практику розгляду судами трудових спорів» укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених у ч.2 ст. 23 КЗпП України умов, є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Під час розгляду даної справи по суті не було встановлено обставин, передбачених ч.2 ст. 23 КЗпП України, за яких з позивачем можливо було укласти строковий трудовий договір. Позивач прийнятий на роботу охоронником. За своїм характером ця робота є такою, що виконується постійно, не є сезонною, чи такою, що виконується на певний строк, умови її виконання можуть бути встановлені на невизначений строк. Під час судового розгляду встановлено, що у період з 2013 року до початку 2015 року за відсутності інших працівників, охорона заводу здійснювалась охоронцями Бершадського МПД ДП «Укрспирт». З пояснень позивача, свідків, не заперечила це і представник відповідача, вбачається, що на роботу з охорони заводу виходили охоронці, які рахувались на Бершадському МПД ДП «Укрспирт», отримували там заробітну плату, та були переведені туди на роботу з ДП «Тростянецький спиртовий завод» у звязку із неможливістю виплачувати їм зарплату. [PERSON] з 30.08.2000 року працював в ДП «Тростянецький спиртовий завод» на посаді водія, а з 14.11.2005 року по 25.09.2013 року переведений до сторожевої охорони ДП «Тростянецький спиртовий завод». 25.09.2013 року був звільнений з роботи в порядку переведення до Бершадського МПД ДП «Укрспирт», де працював до 13.05.2015 року, потім в порядку переведення до ДП «Тростянецький спиртовий завод» 14.05.2015 року був прийнятий на роботу охоронником, що підтверджується копією трудової книжки позивача(а.с.5). Представник відповідача не заперечила, що охорону підприємства в той час здійснювали охоронці ДП «Тростянецький спиртовий завод», які рахувались в Бершадському МПД ДП «Укрспирт». Крім того, пояснила, що потреба в охоронцях є, їх штатна чисельність не зменшена. Отже, потреба в охороні за будь яких умов: простою, банкрутства, у відповідача була. Тому підстав визначати роботу охоронців строковим договором не має. Стосовно стану банкрутства, як інтересів працівника, з яких виходив роботодавець, укладаючи строковий трудовий договір, такі твердження представника відповідача є необґрунтованими, позбавленими змісту. В судовому засіданні встановлено та не заперечується жодною із сторін, що підприємство продовжує перебувати в стані банкрутства. Попри це більша частина працівників, які у травні 2015 року були прийняті за строковим трудовим договором на роботу (всі на 3 місяці), по закінченні дії цих договорів, за виключенням позивача, продовжили роботу у відповідача на умовах безстрокового трудового договору. Однак, позивачу після закінчення строку його трудового договору, не було запропоновано продовжити роботу за безстроковим трудовим договором. Представник відповідача неодноразово наголошувала на тому, що позивач особисто заповнював заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором, тим самим виявив своє бажання про такі умови її виконання. Свідок [PERSON]- начальник відділу кадрів ДП «Тростянецький спиртовий завод» в судовому засіданні пояснила, що всіх працівників приймали на роботу за строковим трудовим договором на три місяці. Працівників охорони за переведенням з ДП «Укрспирт» Бершадське МПД, а їх було 18 чоловік, також. Для того, щоб працівникам швидше та легше було написати заяву, нею був розроблений бланк заяви, в якому працівник самостійно вписував певні рядки, тим самим надававши згоду на прийняття на роботу, вказуючи знизу дату та підпис. Тиску на працівників не чинили, не вводили в оману, не казали, що приймають на іспитовий строк. По закінченні строку договорів, частину працівників, в тому числі і [PERSON], звільнили. Решта, в тому числі вона, прийняті на роботу за безстроковим трудовим договором. Крім того, свідок вказала, що працювала в 2013 році на даному підприємстві та була присутня при створенні первинної профспілкової організації ДП «Тростянецький спиртовий завод», тоді всі працівники писали заяви про бажання вступити до лав ППО ДП «Тростянецький спиртовий завод». Законодавчими актами не встановлено обовязковою умовою при написанні особою заяви про прийняття на роботу, зазначення обставин, що спонукають просити про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. Заява [PERSON] про прийняття на роботу викладу таких обставин не містить. Позивач, допитані свідки, вказали на те, що умовою їх працевлаштування на заводі буде саме написання заяви на строковий трудовий договір. Люди погодились, оскільки сімї потрібно годувати, іншої роботи немає, а працевлаштування за переведенням в Бершадському МПД ДП «Укрспирт» було тимчасовим виходом з кризової ситуації щодо невиплати заробітної плати. З матеріалів справи вбачається, що ДП «Тростянецький спиртовий завод» є самостійною юридичною особою. Не входить до складу концерну «Укрспирт». Однак, беззаперечною обставиною є вплив концерну «Укрспирт» на долю ДП «Тростянецький спиртовий завод» та її працівників, зокрема щодо вирішення питання погашення заборгованості по заробітній платі перед працівниками, залишення їх на робочих місцях шляхом працевлаштування на одному з підприємств, що входять до складу концерну, з місцем розташування в м.Бершадь. Таким чином, суд дійшов висновку, що підстав укладати з працівником [PERSON] строковий трудовий договір у роботодавця не було. У звязку з чим оспорюваний трудовий договір від 14.05.2015 року підлягає визнанню безстроковим, а наказ №18-к від 13.05.2015 року недійсним в частині визначення строку, дати його закінчення. Оскільки наказ про прийняття працівника на роботу повинен містити дату, починаючи з якої він допускається до роботи, в даному випадку 14.05.2015 року, суд вважає необхідним залишити її в наказі. Не заслуговують на увагу твердження представника позивача про те, що підставою недійсності в цілому наказу №18-к про поновлення [PERSON] на роботі є те, що письмовий трудовий договір не укладався, є порушенням трудового законодавства виготовлення бланків заяв та примушування працівників їх заповнювати, та що звільнення позивача відбулось з ініціативи роботодавця, який без жодних погоджень, заяви працівника видав наказ про звільнення. Такі твердження є безпідставними, позбавлені змісту та не ґрунтуються на законі. Чинне законодавство про працю не зобовязує його сторони укладати трудовий договір у письмовій формі, тобто як документ під таким заголовком. Натомість визначено, що він може бути оформлений і таким документом, і виданням власником або уповноваженим ним органом наказу про прийняття на роботу відповідно до заяви працівника. Трудовий договір вважається укладеним також і тоді, коли працівник був допущений фактично до роботи, хоча ніякі документи про прийняття на роботу не оформлялися. Не містить законодавство обмежень, заборон, або навпаки вказівок щодо того, як технічно повинна бути виготовлена заява про прийняття на роботу. Виготовлення її у формі бланку з вільними рядками для заповнення їх безпосередньо працівником не заборонено. За таких обставин, суд дійшов висновку про поновлення позивача на посаді охоронника ДП «Тростянецький спиртовий завод». Поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи. При цьому, суд, як і будь-який інший орган з розгляду трудових спорів, не має адміністративних повноважень, тому він не може скасовувати накази, змінювати підстави розірвання трудового договору. Якщо звільнення з роботи проведено з порушенням закону, суд, не скасовуючи наказу і не змінюючи підстав припинення трудового договору, зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконними та скасування наказу № 67-к від 13.08.2015 року про звільнення [PERSON] на підставі п. 2 ст.36 КЗпП України. Відповідно до\~ст.235 КЗпП України\~при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100\~нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. З довідки про середню заробітну плату(дохід), видану 21.01.2016 року за №6 вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 123,46 грн. Відповідно до довідки Тростянецького районного центру зайнятості (Вінницький регіон) №0319/244 від 03.02.2016 року, [PERSON] зареєстрований як безробітний у Тростянецькому ЦРЗ з 21.10.2015 року, ним за період з 21.10.2015 року по 02.02.2016 року отримано допомоги по безробіттю на загальну суму 3525,48 грн. Відтак, суд дійшов висновку про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення - 01.09.2015 року до ухвалення судового рішення у даній справі, за вирахуванням суми, отриманої як допомога по безробіттю. З часу звільнення до дня вирішення спору пройшло 114 робочих днів. А тому, середній заробіток за цей період складає 123,46 грн. ? 114 робочих дні=14074,44грн. З врахуванням отриманої [PERSON] допомоги по безробіттю в сумі 3525,48 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу, що підлягає до стягнення з відповідача складає 10\~548,96 грн. Відповідно до довідки про заробітну плату [PERSON] його місячна заробітна плата за червень 2015 року становить 2793,56 грн. Тому, стягнення вказаної суми як заробітної плати за один місяць відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~підлягає негайному виконанню, як і поновлення на роботі відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial