Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

09.03.2017 року позивачка звернулась в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що її дідові [PERSON] та бабі [PERSON] належало по 1/2 частині кожному житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за вказаною адресою. [INFO] дідусь [PERSON] помер.[INFO] бабуся [PERSON] померла. Ще за життя вони посвідчили на її ім'я заповіти, якими заповіли їй все належне їм майно. Після смерті [PERSON] (дідусь) в управління спадковим майном вступила його дружина [PERSON] (бабуся), однак не встигла оформити своїх спадкових прав. Після смерті [PERSON] (бабуся) позивачка прийняла спадщину за заповітом. Відсутність правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, позбавляє її можливості оформити право власності на спадкове домоволодіння на своє ім'я. У зв'язку з вищевказаним, позивачка просили суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила позов задовольнити та справу розглядати без її участі. Представник відповідача - Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову та просив справу розглядати у його відсутність. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги Гринівецької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON], який був головою двору, та [PERSON] значилось господарство, розташоване по [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно копії технічного паспорту від 01.03.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди побудовані у 1960 році (а.с. 4-6). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Ще за життя [PERSON] посвідчив на ім'я [PERSON] (позивачка) заповіт, яким заповів їй все належне йому на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 22.10.1994 року (а.с. 9). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно копії довідки Гринівецької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 53/02-24 від 03.03.2009 року (а.с. 33 зворот) та довідки Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 111 від 01.03.2017 року (а.с. 7) [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], успадкувавши належну йому 1/2 частину домоволодіння, оскільки вступили в управління спадковим майном, проводила похорон померлого, до дня смерті спадкодавця проживали разом та вели спільне господарство. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 01.12.2008 року [PERSON] було надано додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після померлих [PERSON] та [PERSON] (а.с. 28 зворот-29), однак позивачка спадщину за заповітом після смерті [PERSON] так і не прийняла. Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 359/01-16 від 23.05.2017 року (а.с. 49), приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 204/01-16 від 12.05.2017 року (а.с. 45) та [PERSON] № 01-16/326 від 27.04.2017 року (а.с. 26) спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Ще за життя [PERSON] посвідчила на ім'я [PERSON] (позивачка) заповіт, яким заповіла їй все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 22.10.1994 року (а.с. 10). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 28), додатковий строк на подання якої їй було визначено Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 01.12.2008 року (а.с. 28 зворот-29). Також позивачка 04.03.2009 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], успадкувавши земельну частку (пай), яка не є предметом даного позову (а.с. 14). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 144/2009 від 04.03.2009 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області, з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає (а.с. 27-43). Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка в свою чергу успадкувала 1/2 частину даного домоволодіння після смерті чоловіка [PERSON] Позивачці [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. № 87/02-31 від 22.02.2017 року (а.с. 13). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved