overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому вказала, що 02 вересня 2000 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вони з чоловіком припинили сумісне проживання, дитина проживає разом з нею. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення сином повноліття з дня подачі позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він не працює на даний час, його дохід складається з пенсії по інвалідності. Не відмовляється від допомоги дитині. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 02 вересня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Дружківки Донецької області, актовий запис №261. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач є працездатним, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому вказала, що 09 серпня 2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач надає, але не в повному обсязі. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення сином повноліття з дня подачі позову. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина, але в невеликому розмірі. Просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він не відмовляється від матеріальної допомоги дитині. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 09 серпня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №203. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина проживає з матір'ю. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач є працездатним, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дружківської територіальної громади в особі виконкому Дружківської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 14 липня 2005 року померла її мати [PERSON]. На день смерті вона була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина: будинок та земельна ділянка площею 0,1020 га за цією ж адресою. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері. У встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у звязку з тим, що вважала, що фактично прийняла спадщину, оскільки почала мешкати в будинку матері після смерті останньої. Просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] строком три місяці. У судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав суду клопотання про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1272 ЦК України встановлює наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. Відповідно до цієї статті якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до інформації державного нотаріусу Дружківської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] заяви про прийняття або відмову від спадщини не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Суд вважає, що причини, зазначені позивачем [PERSON], є поважними, у звязку з чим вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком у три місяці з дати набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 29.08.2009 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Від даного шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя, спільно не проживають протягом року. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, в позовній заяві вказала, що просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, вказала, що спільне господарство не ведеться протягом одного року. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, зазначив, що спільно господарства не ведуть протягом одного року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 29.08.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], актовий запис № 1482. Від шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть протягом одного року, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з ПАТ «ЧеЗаРа» не виплачену заробітну плату в сумі 24 463 грн. 19 коп. У судове засідання позивач та представник відповідача не з'явились, у письмових заявах просили справу розглянути за їх відсутності, позивач також просив позов задовольнити, представник відповідача позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що з 1971 року по сьогоднішній день [PERSON] працює на різних посадах на Чернігівському заводі радіоприладів. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні. Частиною 1 статті 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.03.2016 заяву ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів» про скасування судового наказу задоволено частково, змінено судовий наказ Деснянського районного суду міста Чернігова від 16.02.2016, що був виданий за заявою [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 15 314,76 коп. в частині розміру стягнутої заборгованості, стягнуто з публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену станом на 31.01.2016 заробітну плату в розмірі 11 169 (одинадцять тисяч сто шістдесят дев'ять) грн. 58 коп. Згідно довідки ПАТ «ЧеЗаРа» від 23.08.2016 №466/562 заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 23.08.2016 складає 19 539,41 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 8 369,83 грн. (19 539,41 грн. - 11 169,58 грн.). У зв'язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь держави слід стягнути 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 вересня 2003 року Сухолиманською сільською радою Овідіопольського району Одеській області, за актовим записом №6, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Позивач звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у зв'язку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного, з лютого 2016 року разом не проживають. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглянути без її участі, не заперечувала проти винесення рішення у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 07 березня 2013 року виконавчим органом Новгородської селищної ради міста Торецька Донецької області, за актовим записом № 5. Від шлюбу дітей не мають. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у її відсутності суду не подавала, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони по справі припинили шлюбні відносини, не підтримують їх протягом півроку, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дітей у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Відповідачу залишити прізвище Мазай.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому вказує, що 31 серпня 1996 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Дітей від цього шлюбу не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки у них зовсім різні поняття про сімейні стосунки, які повинні бути між чоловіком та дружиною. Через відсутність взаємоповаги та любові, різні склади характерів і різні погляди на сімейні стосунки, в сім'ї постійно виникали непорозуміння та сварки, які призвели до розпаду сім'ї. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з лютого 2016 року, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя і збереження сімї стали неможливими, тому позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач, представник позивача не зявилися, подали суду заяву, в якій просять розглянути справу без їх участі, на позовних вимогах наполягають, просять шлюб розірвати. Відповідач, представник відповідача в судове засідання також не зявилися, по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 31 грудня 1996 року Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 72, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії I-ЖС №170640 від 05.08.2016 року (а.с.6). Спільних дітей від шлюбу не мають. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені. Позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу. Судом сторонам надавався строк для примирення, однак це позитивних результатів не дало. Фактичні обставини справи, свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, сім'я розпалась остаточно, збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя - позивача, а вживання подальших заходів для примирення суперечить моральним засадам суспільства, тобто шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу можливе тільки на паритетних засадах, на почуттях взаємної поваги та любові. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. Свої вимоги мотивує тим, що з 16 жовтня 2010 року вони перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №98. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON],[INFO] Спільне господарство не ведеться. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, місце проживання дитини вирішено, син проживатиме разом з матірю. У судове засідання від позивача надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провадити розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання також подав заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить провадити розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 16.10.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції, актовий запис №98. Після реєстрації шлюбу подружжя обирало спільне прізвище «Халідови»(а.с.3) З копії свідоцтва про народження серії І-ВЛ №255790 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області 14.01.2012 року вбачається, що 31.12.2011 року народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON](а.с.6) За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сімї на думку сторін стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка не заявляла клопотання про зміну прізвища тому суд вважає за можливе залишити їй прізвище «Халідова». Згідно ст.105 ч.3 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього ж Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця з дня подання заяви і до повноліття дітей. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач - батько дітей - не виконує свого обов'язку по їх вихованню та не утримує матеріально, діти перебувають на утриманні матері. В судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 2002 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.09.2014 року шлюб між ними розірвано. За період спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітню доньку [PERSON], [INFO] про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру утримання, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує ряд обставин, серед яких матеріальне становище відповідача. Оскільки суд встановив, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, має постійне місце роботи та погоджується сплачувати аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітню доньку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, то суд вважає, що за таких умов позов підлягає задоволенню. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved