overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

07 листопада 2013 року Дергачівським районним судом Харківської області було ухвалено заочне рішення, згідно якого позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення грошової суми було відмовлено. В Дергачівський районний суд Харківської області 10 лютого 2014 року звернулася [PERSON] із заявою про поновлення строку на подачу заяви про скасування заочного рішення та про перегляд заочного рішення і просить його скасувати, посилаючись на те, що їй стало відомо про існування заочного рішення лише 28 січня 2014 року. У вказаний десятиденний строк оскаржити рішення вона не змогла, тому що хворіла, що підтверджує медичною довідкою. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причину неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, причину неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.232 ЦПК України … позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. [PERSON] в своїй заяві не вказала суду на докази, які мають істотне значення для вирішення справи по суті і суд вважає, що неявка позивачки не є підставою для скасування заочного рішення. Будь-яких підстав, які мають істотне значення для вирішення справи по суті [PERSON] в своїй заяві не вказала, тому необхідності скасовувати заочне рішення не має. Разом з тим, суд вважає не можливим поновити [PERSON] строк на подачу заяви про скасування заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 листопада 2013 року, так як з матеріалів справи вбачається, що їй стало відомо про існування заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області 28 січня 2014 року, а заява про перегляд заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області надійшла до суду 10 лютого 2014 року, тобто спливу 10-ти денного строку для подачі заяви про скасування заочного рішення. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

07 листопада 2013 року орган опіки та піклування - виконавчий комітет Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради та служба у справах дітей виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради звернулися до суду з позовом в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO], до матері дитини - [PERSON], у якому просять позбавити її батьківських прав, оскільки вона ухиляється від обов'язків по вихованню малолітнього сина, у зв'язку з чим дитина не отримує достатньої уваги та виховання зі сторони матері. Малолітній [PERSON], [INFO], проживає у [ADDRESS] разом з матір`ю, [PERSON], перебуває з 2011 року на обліку служби у справах дітей виконкому Баглійської районної ради як дитина, що опинилась в складних життєвих обставинах. Батько малолітнього - [PERSON], мешкає окремо від родини у П`ятихатському районі Дніпропетровської області і участі у вихованні дитини не приймає. Відповідачка на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, однак офіційно не працевлаштована, у квартирі за вказаною адресою не тільки не створені належні умови для повноцінного розвитку дитини, а відсутні навіть елементарні умови для безпечного проживання - у квартирі відсутнє газопостачання та електропостачання, брудно, немає місця для навчання дитини; антисанітарні умови пов`язані, крім іншого, з тим, що у квартирі постійно перебувають собаки та коти, за якими відсутній належний догляд. Малолітній [PERSON] за останні два роки не проходив щорічного профілактичного огляду, при тому що відповідачці відомо, що дитина перебуває на диспансерному обліку педіатра, за сприяння фахівців служби у справах дітей дитину в січні 2013 року було влаштовано до неврологічного відділення дитячої міської лікарні, проте мати до закінчення курсу лікування забрала дитину самовільно з лікарні. Крім того, дитина тривалий час не відвідує школу, не дивлячись на неодноразові попередження відповідачки з боку працівників служби у справах дітей, працівників середньої загальноосвітньої школи № 37 м. Дніпродзержинська, до якиї зараховано малолітнього. Таким чином у звязку з тривалим та систематичним невиконанням відповідачкою батьківських обов'язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу Укрїни,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

07 листопада 2013 року позивач звернулась до Кілійського районного суду Одеської області із зазначеним позовом , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1000 грн. на утримання дочки [PERSON] , [INFO] року а також на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 400 грн. Підтримуючи позов, позивач пояснює, що вони з відповідачем знаходяться у шлюбі, але з середини 2013 року проживають окремо , дочка знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає допомоги в утриманні дочки. Крім того, доглядаючи дитину , вона не працює, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач , який не заперечує фактичні обставини справи , з позовом згоден частково. Пояснює, що з листопада 2013 року він має постійну роботу, працюючи слюсарем в ТОВ «ТОР» в с. Красноселка Комінтернівського району Одеської області. Згоден сплачувати аліменти на утримання дитини та позивача в розмірі половини заробітку. Заслухавши сторін , дослідивши докази , надані сторонами у справі , та розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає позов обґрунтованим та таким , що підлягає частковому задоволенню. Як встановлено, відповідач є батьком неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні позивача. Відповідач має постійну роботу, працюючи в ТОВ «ТОР» на посаді слюсаря, що підтверджується довідкою. Обставини справи також підтверджуються свідоцтвом про народження дитини , довідкою про находження дитини на утриманні позивача, свідоцтвом про укладення шлюбу. Відповідно до ст.ст. 180,183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття , частка заробітку, (доходу) відповідача визначається судом, але відповідно до ч.2 ст. 182 СК України вона не може бути меншою ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого діючим Законом України. Відповідно до ст. 84 СК України дружина , з якою проживає дитина , має право на утримання від чоловіка -батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки судом встановлено, що відповідач має постійний дохід , аліменти належить стягувати в частці від доходу , тобто встановлена наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до п.1 ст. 367 ЦПК України , належить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

07 листопада 2013 року позивач звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з лютого 1997 року. Позивач з відповідачем не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає та вважає, що шлюб носить формальний характер, просить суд шлюб розірвати (а.с. 3). Позивач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 23). Відповідач в судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи, повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила, тому суд відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи (а.с. 22). Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 1997 року про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане 06 вересня 2013 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 114 (а.с. 5). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно, збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

07 листопада 2013 року судом ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Однак суд, по даній справі, не вирішив питання щодо складових домоволодіння №5 по вул.. Єрмака у м. Дніпропетровську. 21 січня 2015 року позивачка звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі. В судове засідання сторони не зявились. Про день, час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомили. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилали. За ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. Згідно ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони надавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність доповнити резолютивну частину рішення суду від 07.11.2013р. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

07 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Містечківської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування. Позов обгрунтований тим, що [INFO] померла рідна бабуся позивача [PERSON]. Згідно заповіту померлої [PERSON] від 14 жовтня 1993 року, зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій виконавчого комітету Містечківської сільської ради позивач [PERSON] являється спадкоємцем частини будинку, який знаходиться в [ADDRESS]. Окрім позивача, згідно даного заповіту спадкоємцями на зазначений будинок є його брат [PERSON] та брат померлої [PERSON], які не прийняли спадщину. Позивач прийняв спадщину та звернувся до приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на будинок, однак йому в цьому відмовлено через відсутність на будинок правовстановлюючих документів, оскільки померла [PERSON] за життя не встигла зареєструвати своє право власності на житловий будинок. В позовній заяві зазначено, що позивач просить не відшкодовувати з відповідача судові витрати по оплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив позов задовольнити. Представник відповідача сільський голова с.Містечко Брусилівського району надіслав до суду повідомлення про можливість розгляду справи за відсутності представника Містечківської сільської ради, в якому зазначив про визнання позову. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Доданими до позовної заяви копією свідоцтва про смерть, копією заповіту [PERSON], копією паспорта позивача, довідкою про прийняття спадщини, копією витягу про реєстрацію заповіту, копією витягу про реєстрацію спадкової справи, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, копією технічного паспорта на житловий будинок підтверджуються викладені в позовній заяві обставини. Встановленим судом фактичним обставинам відповідають правовідносини у сфері набуття права власності внаслідок спадкування за заповітом, які врегульовані ст.ст.328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1272, 1275, 1268, 1269 ЦК України, згідно з якими позивач як спадкоємець за заповітом, який лише один прийняв спадщину, має право на всю спадщину після смерті [PERSON], яка складається з житлового будинку [ADDRESS]. Суд вважає, що за таких обставин позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. Судові витрати по оплаті судового збору сплачені позивачем, який не бажає їх відшкодування з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

07 листопада 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 12 жовтня 2012 року у відділі РАЦС Нововолинського МУЮ Волинської області, актовий запис №300. Від спільного шлюбу в подружжя є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через постійні конфлікти та сварки. Відповідач ігнорує інтереси сім'ї, при будь-якій нагоді намагається принизити її та висловити своє невдоволення, не бажає брати на себе відповідальність по вихованню дочки. Вже більше року не підтримують подружніх стосунків. На теперішній час проживають окремо, не ведуть спільного господарства, сім'я фактично розпалась. Вважає, що примирення і збереження сім'ї є неможливим, оскільки сім'я існує формально, а тому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] та стягнути судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу з [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с. 3), та його копію (а.с.4), копії свідоцтв про народження (а.с.5), копію рішення Нововолинського міського суду від 20.02.2014 року (а.с.6), копію паспорта позивача (а.с.7), суд прийшов до висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому позов є підставним і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд позов задовольняє. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені нею судові витрати, а саме: витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., що підтверджується документально (а.с.1) та 300 грн. витрат на правову допомогу (а.с.11).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

07 листопада 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 03 жовтня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №332. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 жовтня 2010 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від цього шлюбу дітей не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалося, відповідач не розумів і не хотів зрозуміти сутності проблем, які виникали в сім'ї, не піклувався про побудову сімейних відносин та збереження нормальної атмосфери в сім'ї. Після укладення шлюбу між ними часто виникали конфліктні ситуації, що призвели до припинення шлюбних стосунків. В лютому 2013 році сім'я фактично розпалася і існує лише формально. З цих підстав просить розірвати шлюб між нею і відповідачем в судовому порядку. Вказує, що спір про поділ спільного майна між подружжям відсутній. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду письмову заяву, просить справу слухати у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи (а.с.19). У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення в газеті «Волинь нова» №132 від 25 листопада 2014 року (а.с.18). Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З досліджених письмових доказів, а саме: свідоцтва про шлюб (а.с. 3), копії свідоцтва про шлюб (а.с.4), копії паспорта [PERSON] (а.с.5-6), суд дійшов висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, а тому суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 243,60 грн. судового збору, сплаченого останньою при подачі позову до суду, що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

07 листопада 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 23 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №201. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 липня 2011 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження в поглядах на сімейні відносини та обов'язки подружжя. Відповідач дозволяє собі не ночувати вдома або приходити серед ночі в нетверезому стані та влаштовувати скандали. Така поведінка відповідача призвела до того, що вони з березня 2014 року не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство. Сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Спору стосовно поділу спільного сумісного майна між ними немає. З цих підстав просить розірвати шлюб між нею і відповідачем в судовому порядку та просить відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду письмову заяву, просить справу слухати у її відсутності, позов підтримала, просить розірвати шлюб та після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с.14). У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву, просить справу слухати у його відсутності, позов визнає (а.с.15). Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на вищевикладену норму закону, до задоволення підлягає вимога позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 243,60 грн. судового збору, сплаченого останньою при подачі позову до суду, що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

07 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що з 06 лютого 1998 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що їх сім'я фактично розпалася, оскільки між ними виникли непорозуміння, просить постановити рішення про розірвання шлюбу, відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 15). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує (а. с. 16, 17). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], у свідоцтві про народження якої батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). 06 лютого 1998 року сторони уклали шлюб (а. с. 7). На даний час однією сім'єю не проживають, їх сім'я фактично розпалася. Подальше спільне життя з відповідачем не можливе, оскільки це суперечить інтересам позивачки. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, у зв'язку з чим шлюб між подружжям необхідно розірвати, відновивши позивачці дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved