Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

10.04.2017 року законний представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, в обґрунтування якого зазначала наступне. 06 вересня 2015 року помер чоловік позивачки [PERSON]. За життя спадкодавця не був складений заповіт. Після його смерті позивачка стала єдиною спадкоємницею першої черги за законом, так як вона звернулась до Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини, де нотаріусом було заведено спадкову справу № 75/2016 за номером у спадковому реєстрі 59203439, а інші спадкоємці першої черги діти спадкодавця: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], із заявами про прийняття спадщини не звертались. До складу спадкового майна, крім іншого, увійшла земельна ділянка площею 10,84 гектарів, яка розташована на території Новозлатопільської (раніше Пролетарської) сільської ради Розівського району Запорізької області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 012994, виданого Розівською районною державною адміністрацією Запорізької області від 19.03.2002 року за № 93, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 227 від 25.03.2002 року. При зверненні до Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку зясувалось, що в Державному акті на право приватної власності на землю, сільрадою внесені виправлення в імені власника «Мічеслав» та застережені печаткою, що суперечить вимогам п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року, відповідно до якого виправлення у державному акті не допускаються. При цьому, виготовлення, видача та реєстрація державних актів (дублікатів) з 1 січня 2013 року законодавством не передбачена. З огляду на вказані обставини, нотаріусом було винесено постанову від 31.10.2016 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку. На підставі викладеного, законний представник позивача просила в судовому порядку визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В судове засідання законний представник позивача [PERSON] не зявилась, надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, при цьому надала повноваження на представництво інтересів в суді адвокату [PERSON] Крім того, законний представник позивача зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги, обставини викладені в позовній заяві підтверджує, у звязку з чим, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача територіальної громади в особі Новозлатопільської сільської ради Розівського району Запорізької області та представник третьої особи Розівської державної нотаріальної контори в Запорізькій області, в судове засідання не зявились, подали до суду заяви, в яких просили розглядати справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Враховуючи наведене, та вимоги ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у відсутність законного представника позивача та представників відповідача і третьої особи. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні представник законного представника позивача адвокат [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Крім того, пояснив, що оскільки у нього був відсутній доступ до спадкової справи, то у позовній заяві було викладено деякі обставини неточно, зі слів клієнта. Заслухавши представника законного представника позивача, дослідивши в судовому засіданні матеріали цивільної та спадкової справи, суд встановив наступне. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Виходячи з положень, викладених в частині 1 статті 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.\~ Виходячи з вимог, викладених в статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно частини 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1225 ЦК України та розяснень, викладених в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Частинами 1, 4 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Абзацом 2 частини 2 статті 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року за № 1952-IV (зі змінами), встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно до свідоцтва про смерть, 06 вересня 2015 року помер [PERSON], у віці 71 року (а.с. 6). Виходячи із свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON], 25.03.1970 року було укладено шлюб, після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище [PERSON], і згідно довідки виданої виконкомом Пролетарської (на даний час Новозлатопільської) сільської ради Розівського району Запорізької області від 04.02.2016 року за № 120, остання проживала із померлим [PERSON] до моменту його смерті (а.с. 7, 58). Після померлого відкрилась спадщина, зокрема і на спірну земельну ділянку площею 10,84 гектарів, яка розташована на території Новозлатопільської (раніше Пролетарської) сільської ради Розівського району Запорізької області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 012994, виданого за розпорядженням Розівської районної державної адміністрації Запорізької області від 19.03.2002 року за № 93, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю № 227 від 25.03.2002 року, та яка має кадастровий номер 2324984000:02:001:0007 (а.с. 9, 10). Належність вказаної вище земельної ділянки померлому [PERSON] підтверджується відповіддю на адвокатський запит в.о. Відділу у Розівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області [PERSON] за № 0-8-0.34-44/113-17 від 27.03.2017 року (а.с. 13). Крім того, належність земельної ділянки померлому [PERSON] підтверджується реєстраційною справою, зокрема договором оренди земельної ділянки від 09.09.2008 року за № 74, зареєстрованого у Розівському відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.09.2008 року за № 040827900062, додатковою угодою від 19.06.2012 року, до нього, що зареєстрована у Відділі Держкомзему у Розівському районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.12.2012 року за № 232490004000213, відповідно до яких земельна ділянка знаходиться в користуванні ТОВ «Пролетарське», юридичну назву якого з 29.12.2016 року було змінено на ТОВ «Сонячне-2003» (а.с. 18-27). Між тим, постановою\~ державного нотаріуса Розівської державної нотаріальної контори ГУЮ у Запорізькій області [PERSON] від 31.10.2016 року за № 443/02-31, [PERSON], відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цю земельну ділянку, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 012994, виданий Розівською районною державною адміністрацією Запорізької області, містить виправлення в імені власника, застережене печаткою Пролетарської (на даний час Новозлатопільської) сільської ради Розівського району Запорізької області, що суперечить вимогам п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року, відповідно до якої виправлення у державному акті не допускаються (а.с. 11). Рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 21.12.2015 року [PERSON] визнано недієздатною і [PERSON] призначено її опікуном (а.с. 28-29). Згідно до належним чином завіреної копії матеріалів спадкової справи № 75/2016, [PERSON] діючи в інтересах підопічної [PERSON], 08.07.2016 року звернулась до Розівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. При цьому іншими спадкоємцями згідно до зазначеної заяви вказані: син померлого [PERSON], доньки померлого [PERSON] та [PERSON] (а.с. 53). В матеріалах спадкової справи знаходиться заповіт, засвідчений 16.05.2003 року секретарем виконкому Пролетарської (на даний час Новозлатопільської) сільської ради Розівського району Запорізької області, згідно якому [PERSON] все своє майно заповідав своїм дітям: сину [PERSON], донькам [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 59). Даний заповіт було внесено до Спадкового реєстру (а.с. 56). Але виходячи із наявних в цих матеріалах заяв [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зазначені особи не прийняли спадщину за заповітом (а.с. 60, 61, 78). У звязку з цим, [PERSON] згідно до свідоцтв про право на спадщину за законом успадкувала інше майно, яке належало померлому [PERSON] (а.с. 91, 92, 93), окрім зазначеної спірної земельної ділянки. Враховуючи, що в силу статей 1261 та 1268 ЦК України після смерті [PERSON], позивач стала єдиною спадкоємицею першої черги за законом, оскільки інші спадкоємці спадщину не прийняли, а також труднощі, яки виникли із оформленням в установленому законом порядку права на спадщину за законом, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved