Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

07 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, вказуючи, що вона з відповідачем з 06 липня 2013 року перебували у шлюбі, від спільного проживання мають дитину сина [PERSON], [INFO]. 15 грудня 2014 року рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач з грудня 2014 року мешкає в м.Макіївка, Донецької області, що є тимчасово непідконтрольною територією України, у вихованні дитини та її утриманні участі не приймає, не виконує інші обовязки у відповідності до ст.ст.150, 180 Сімейного кодексу України, ст.12 Закону України «Про захист прав дітей», повністю дистанціювався від виховання дитини, від задоволення її матеріальних та духовних потреб, будь-якого спілкування з дитиною не підтримує. Позивач просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяви про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у друкованому засобі масової інформації газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий курєр» (а.с.36-37), тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Представник органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради в судове засідання не зявився, з наданого суду листа від 12 червня 2017 року № 465/26 вбачається, що висновок щодо позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] надати неможливо, оскільки провести бесіду з батьком та його родичами, обстежити його місце проживання, отримати будь-які інші документи та відомості про причини невиконання батьком своїх обовязків щодо сина не виявилося можливим; на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 07 червня 2017 року бабуся дитини [PERSON] пояснила, що [PERSON] та його родичі декілька років з дитиною не спілкуються, взагалі не цікавляться, вона та мати дитини виховують та утримують дитину за власні кошти (а.с.35). Зясувавши вищенаведену позицію позивача, органу опіки та піклування, дослідивши інші докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 06 липня 2013 року сторони по справі перебували у шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 319347, виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.11). Від спільного проживання сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 540868, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.10). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 грудня 2014 року по цивільній справі № 233/6006/14-ц шлюб між сторонами було розірвано (а.с.12). Відповідач у вихованні дитини та її утриманні участі не приймає, не виконує інші обовязки у відповідності до ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про захист прав дітей», повністю дистанціювався від виховання дитини, від задоволення її матеріальних та духовних потреб. З грудня 2014 року відповідач переїхав до м.Макіївка, Донецької області, що є тимчасово непідконтрольною територією України, з часу переїзду до м.Макіївка він жодного разу не навідав дитину, не поцікавився її життям, повністю дистанціювався від виховання дитини, від задоволення її матеріальних та духовних потреб, будь-якого спілкування з дитиною не підтримує. З довідки Костянтинівського дошкільного навчального закладу № 30 «Івушка» №» 245 від 24 лютого 2017 року вбачається, що батько [PERSON], [INFO], [PERSON] не проживає із сімєю, не приймає участі у вихованні дитини, тобто не відвідує батьківські збори, дитячі ранки, не цікавиться успіхами дитини під час навчально-виховного процесу, не приходить в дитячий садочок за дитиною, не дзвонить по стаціонарному телефону дитячого садка, вихованням дитини займається тільки мати [PERSON] (а.с.9). Свідок [PERSON], яка була попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань і за відмову від дачі показань, та приведена до присяги, пояснила у судовому засіданні, що позивач [PERSON] є її дочкою та [PERSON] Рєнат відповідно онуком, батько дитини з того часу, що переїхав до м.Макіївка жодного разу не звязувався з ними, щоб поцікавитись власною дитиною, її здоровям, будь-якої допомоги на утримання дитини не надавав. Відповідач [PERSON] мешкає в м.Макіївка, Донецької області, яке віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р. В звязку з викладеним, суд вважає за можливе прийняти рішення щодо позбавлення відповідача батьківських прав на підставі наявних в справі доказів. Згідно ст.164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, а також ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини. В силу ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а саме: [PERSON], [INFO], слід позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 88 ЦПК України в звязку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. (а.с.1).

Outcome: approved