Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

10.02.2020 року адвокат Чумак Р.В., який діє в інтересах [PERSON] (далі - позивач), звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати факт проживання позивача однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] разом із спадкодавцями [PERSON] (мати) та [PERSON] (бабуся) станом на час їх смерті; визнати за позивачем право власності на житловий будинок [ADDRESS] (далі Будинок). В подальшому адвокат Чумак Р.В. пред`явив уточнений позов, в якому просить: визнати факт проживання позивача однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] разом із спадкодавцями [PERSON] (мати) та [PERSON] (бабуся) станом на час їх смерті; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину Будинку після смерті [PERSON] ; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 3/4 частини Будинку після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] починаючи з самого народження фактично проживала за адресою Будинку разом з [PERSON] (мати), [PERSON] (дід) та [PERSON] (баба), що підтверджується записами у будинковій книзі для прописки громадян. 23.07.1991 позивач знялась з реєстрації за вказаною адресою. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] померла [PERSON] , [INFO] померла [PERSON] 27.12.2019 позивач звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Горбатюк В.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 24/2019. Однак приватним нотаріусом було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 194/02-31 від 27.12.2019, яка обґрунтовувана тим, що оскільки онука спадкодавця [PERSON] у встановлений строк не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори або приватного нотаріуса та на час відкриття разом з нею постійно не проживала, так як її місце проживання було зареєстровано за іншою адресою, вона вважається такою, що не прийняла спадщину. Між тим позивач, незважаючи на зняття з реєстрації місця проживання за адресою Будинку, продовжувала там проживати, доглядала за родичами. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.02.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву та викладені в ній доводи підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позивач [PERSON] , допитана за її згодою в якості свідка, показала, що на момент смерті [PERSON] 15.06.2014 та [PERSON] [INFO] проживала з ними однією сім`єю за адресою Будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знає позивача з дитинства та багаторазово приходила в гості до сусідки позивача [PERSON] . Щоб потрапити до домоволодіння [PERSON] , вона спочатку зверталась до сусідів, які проживали в буд. [ADDRESS] . У вказаному Будинку проживали позивач, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У 2014 році померла мати позивача. На момент її смерті в 2014 позивач проживала у вказаному Будинку. Залишилась баба позивача, за якою остання доглядала. В 2015, на момент смерті баби [PERSON] , позивач проживала разом з нею у Будинку. Свідок в 2014 та 2015 регулярно відвідувала [PERSON] приблизно один раз на два тижні. Позивач протягом вказаного періоду проживала в будинку [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є сусідкою позивача, проживає в сусідньому будинку. Позивача вона знає з дитинства. Позивач постійно проживала в будинку [ADDRESS] з народження і до смерті баби в 2015. На момент смерті її матері [PERSON] та бабки [PERSON] в 2014 та 2015 відповідно, позивач постійно проживала разом з ними у вказаному вище [PERSON] . Свідок приходила до них в гості приблизно два рази на тиждень та постійно бачила там позивача. Суд, заслухавши показання позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , складеного російською мовою, [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , 30.08.1972 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] , 09.11.2000 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після розірвання шлюбу « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] . Таким чином, з досліджених судом доказів вбачається, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] та онукою [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00025103707 від 27.12.2019, який міститься в матеріалах спадкової справи, [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала в Будинку. Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00025103580 від 27.12.2019, який міститься в матеріалах спадкової справи, [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала в Будинку. Згідно заяви [PERSON] , справжність підпису якої засвідченого приватним нотаріусом ХМНО Алтуніною Т.П. 20.01.2020, зареєстрованої в реєстрі за № 44, [PERSON] є її подругою, з якою вона знайома з 2000. [PERSON] неодноразово навідувала [PERSON] у будинку [ADDRESS] . Після раптової смерті матері в червні 2014 [PERSON] всі сили поклала на догляд за бабусею. Фактично [PERSON] у 2014 взяла на себе обов`язки власника будинку [ADDRESS] . Згідно заяви [PERSON] , справжність підпису якої засвідченого приватним нотаріусом ХМНО Алтуніною Т.П. 05.03.2020, зареєстрованої в реєстрі за № 223, [PERSON] є її подругою, з якою вона знайома з 1999. [PERSON] постійно проживала з матір`ю та бабусею, оскільки останні потребували постійного догляду та допомоги. Згідно відповіді КНП «Міська поліклініка № 20» Харківської міської ради № 526 від 30.06.2020, наданої на виконання ухвали суду від 09.06.2020, лікар [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , усно доповіла, що при відвідуванні пацієнтів за адресою Будинку багаторазово оглядала також [PERSON] [PERSON] була пацієнткою лікаря [PERSON] . Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що позивачка проживала разом з [PERSON] та [PERSON] за адресою Будинку станом на час смерті останніх, а саме станом на 15.06.2014 та 09.02.2015 відповідно. З матеріалів справи вбачається, що інші особи за адресою Будинку станом на час смерті [PERSON] та [PERSON] не проживали. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом ХМНО Горбатюк В.С. після смерті [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини [INFO] звернулась позивач [PERSON] . З цієї ж спадкової справи, а саме Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58914797 від 27.12.2019 вбачається, що після смерті матері позивача [PERSON] спадкова справа не заводилась. Постановою приватного нотаріуса ХМНО Горбатюк В.С. від 27.12.2019 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Будинок, що належав [PERSON] . Інших заяв про прийняття або про відмову від спадщини від спадкоємців не надходило. Відповідно до постанови Харківського апеляційного суду від 04.12.2019 по справі № 643/15291/18, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.07.2019 скасовано, заяву [PERSON] , заінтересована особа Харківська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцями залишено без розгляду. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Третьою Харківською державної нотаріальною конторою 20.08.1999, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1540, спадкоємицями майна [PERSON] , померлого [INFO] , порівну є його дружина та дочка [PERSON] та [PERSON] , що мешкають в [ADDRESS] . Спадкове майно складається з жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з даних КП «ХМБТІ», 1/2 частина будинку зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] , 1/2 за [PERSON] . Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 224074871 від 15.09.2020, відомості щодо Будинку у вказаних реєстрах відсутні. Таким чином, вказаний вище Будинок належав в рівних частках [PERSON] та [PERSON] , по 1/2 частині кожній. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1218\~ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.\~1\~ст.\~1261\~ЦК України,\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи, що судом встановлений факт проживання позивача та її бабки [PERSON] разом з [PERSON] станом на час смерті останньої, вказані особи вважаються такими, що прийняли спадщину. Таким чином, після смерті [PERSON] спадкоємцями належної їй 1/2 частини Будинку були в рівних частках її дочка [PERSON] (позивач) та матір [PERSON] , які успадкували відповідно по 1/4 частині будинку. За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 1/4 частину Будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Відповідно, частка [PERSON] після смерті [PERSON] складала 3/4 частин Будинку (1/2 частина плюс 1/4 частина). Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Враховуючи, що судом встановлений факт проживання позивача разом з її бабою [PERSON] станом на час смерті останньої, позивач вважається такою, що прийняла спадщину. Таким чином, після смерті [PERSON] спадкоємцем належної їй 3/4 частини Будинку за правом представлення є її онука [PERSON] (позивач), оскільки вказана частина Будинку належала б за законом її матері [PERSON] , якби вона була живою на час відкриття спадщини. За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 3/4 частини Будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту проживання позивача однією сім`єю за адресою Будинку разом із спадкодавцями [PERSON] (мати) та [PERSON] (баба) станом на час їх смерті, суд керується таким. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що вимогу про встановлення вказаного вище факту заявлено виключно з метою вирішенню спору про право власності, тобто виключно з метою подальшого визнання за позивачем права власності на Будинок. Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в Постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 по справі № 522/12901/17-ц, від 22.08.2018 по справі № 25/1265/16, під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи правоохоронного (примусового) характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 по справі № 399/142/16-ц зазначено, що Європейський суд з прав людини неодноразово, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання статті 13 Конвенції, вказував, що для того, аби бути ефективним, національний засіб юридичного захисту має бути: незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine, заява № 61406/00, § 59);«ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоби його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (див. рішення від 10 грудня 1996 року у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey, заява № 100/1995/606/694, § 95); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26 жовтня 2000 року у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland, заява № 30210/96, § 158) (§ 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16 серпня 2013 року у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine, заява № 20390/07). Суд з урахуванням предмету позовних вимог та мети звернення позивача до суду з даним позовом приходить до висновку, що вимога про встановлення факту спільного проживання не має самостійного правового значення для захисту прав позивача, оскільки ефективним способом захисту прав позивача в даній цивільній справі є саме визнання права власності на Будинок в порядку спадкування за законом. За таких обставин суд не вбачає підстав для окремого застосування такого способу захисту прав позивача, як встановлення факту спільного проживання вказаних вище осіб, та приходить до висновку, що вказаний факт відноситься до предмету доказування в даній справі, а саме обставин прийняття позивачем спадщини після смерті її матері та баби.

Outcome: approved