overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

08.07.2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою перебуває в шлюбі зареєстрованого 20 травня 2016 року виконкомом Цуренської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 06. Від шлюбу вони мають дітей не мають. Спочатку їхнє сімейне життя складалося добре, проте протягом останніх пяти років шлюбні відносини поступово погіршилися та була відсутня у їхніх відносинах порозуміння та повага, відповідачка вчиняла постійно сімейні сварки. Позивач та відповідачка виїхали за межі України та починаючи з квітня 2013 року відповідачка покинула їхнє спільне місце проживання та проживає окремо. Вважає, що шлюб між ними є формальним, оскільки подружні відносини відсутні. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи суд не повідомив про причини неявки, проте до суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З обставин, наведених у позовній заяві та доданих документів судом встановлено, що шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований 20 травня 2016 року виконкомом Цуренської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 06. Від шлюбу дітей сторони не мають. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом ( ч.4 ст.56 СК України ). Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч .2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сімї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.55-56, 104-105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

08.07.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім`єю. У підготовчому засіданні позивач пред`явлений позов підтримав і наполягав на задоволенні; відповідач позов визнала; від надання судом строку на примирення сторони відмовились. В силу положень частини третьої статті 200 ЦПК України, визнання відповідачем позову дає суду підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 09.06.2001, при цьому спільних неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім`ї. Як випливає з позовної заяви, подружжя припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки натепер шлюб носить формальний характер, при цьому сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сім`єю, пред`явлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. За приписом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

08.07.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалась на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім`єю. У підготовчому засіданні позивач пред`явлений позов підтримала та наполягала на задоволенні; відповідач позов визнав; від надання судом строку на примирення сторони відмовились. В силу положень частини третьої статті 200 ЦПК України, визнання відповідачем позову дає суду підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 02.09.2005, при цьому мають спільного малолітнього сина [PERSON] , 2012 року народження. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім`ї. Як випливає з позовної заяви та пояснень сторін, подружжя припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки натепер шлюб носить формальний характер, при цьому сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сім`єю, пред`явлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. За приписом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

08.07.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 32014 грн 86 коп. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує її право на належну оплату праці. Ухвалою судді від 09.07.2019 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 25.07.2019 на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі станом на 23.07.2019 в розмірі 32014 грн 86 коп. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працювала у відповідача на посаді контролера верстатних та слюсарних робіт. 17.04.2019 її було звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням штату. Відповідно до положень статті 116 КЗпП України (далі - Кодекс) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка станом на 01.07.2019 становить 32014 грн 86 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 23.07.2019 № 414/343. Таким чином, пред`явлений позов ґрунтується на вимогах закону і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

08.07.2019 позивач звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04.09.2004 вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач також зазначає, що останні шість місяців перед звернення до суду їх сімейне життя погіршилось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, збереження сім`ї неможливе та суперечить їх інтересам. Також зазначає, що майнових спорів не має, дитина проживає з позивачем. У підготовчому засіданні позивач позов підтримала, подала письмову заяву, відповідно до якої примирення вважає неможливим, а також просить відновити своє дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідач в підготовчому засіданні позов визнав, пояснив, що погоджується з розірванням шлюбу. Заслухавши заяви сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. Встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 04 вересня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 297, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим 04 вересня 2004 року (а.с.8). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.9). Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з їх заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з усною заявою позивача в судовому засіданні понесені судові витрати по сплаті судового збору вона залишає за собою. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 384 гривні 20 копійок (а.с.1). Суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

08.07.2019 представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, з тих підстав, що з 25 червня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дитину, дочку [PERSON] , [INFO] , що проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , і знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка виконавчого комітету Городищенської міської ради від 21.06.2019 №3229. Спільне проживання подружжя припинило з січня 2019 року. З цього часу відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Фактично всі витрати пов`язані з забезпеченням дитини несе позивач. За час спільного проживання відповідач мав сталий дохід, тому має можливість і повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Ніяких домовленостей, з приводу сплати аліментів на дитину у подружжя немає. Зазначає, що позивач до суду подала позов до відповідача про розірвання шлюбу. 31.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження, направлено матеріали позову відповідачу, повідомлено учасників у справі про розгляд справи. У судове засідання сторони не прибули, повідомлені належно, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштової кореспонденції. Позивач, представник позивача, відповідач надали заяви про слухання за їх відсутності. Позивач підтримує заявлені вимоги. Відповідач позов визнав. Ураховуючи викладене, а також те, що заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позов до суду не надходили, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. За нормами ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України, батьки повинні матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому, частка заробітку, що стягується як аліменти на дитину, визначається судом у розмірі передбаченому законодавством - ст.182 СК України, за відсутності домовленості щодо способу виконання батьками обов`язку по утриманню дитини, ст.181 СК України. [INFO], у подружжя [PERSON] , [PERSON] , сторін у справі, народилася дитина, дочка [PERSON] , актовий запис №151 від 01.12.2011 року, Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , що за даними довідки Городищенської міської ради Черкаської області №3229 від 21.06.2019, проживає за адресою: [ADDRESS] , та входить до складу сім'ї [PERSON] , позивача у справі. Батьки дитини проживають окремо. За нормами п.17 постанови ПВС України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р., за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Домовленості між батьками щодо сплати аліментів по утриманню [PERSON] , як і наявності у відповідача інших утриманців, не встановлено. Отже, позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

08.07.2019 р. [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17.07.2015 р. Від шлюбу мають малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з листопада 2018 р., сумісне життя не склалося. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Ухвалою від 17.07.2019 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 01.10.2019 р. Позивач, разом з позовом, подав до суду заяву про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні без його участі у разі визнання позову відповідачем, позов підтримує, просить задовольнити та не надавати строк на примирення. Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на визнання відповідачем позову, суд, на підставі ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, викладену в поданих ними заявах, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає його інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про повернення позивачу 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору за рахунок державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

08.07.2019 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05.12.2009 р. Спільних дітей не мають, однак спільної згоди для розірвання шлюбу в порядку ст.106 СК України, вони не досягли. Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені, сумісне життя не склалося, спільне господарство не ведеться. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою судді від 17.07.2019 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 01.10.2019 р. 01.10.2019 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 04.11.2019 р. Сторони подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримує, просить задовольнити, відповідач проти задоволення позову не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що заявлений позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК україни, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову про розірвання шлюбу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про повернення позивачу 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору за рахунок державного бюджету. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

08.07.2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 12 583 грн. 79 коп. станом на 01.07.2019 року. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач затримував виплату заробітної плати, чим порушував її право на належну оплату праці. Ухвалою суду від 10.07.2019 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 25.07.2019 року на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі позивача. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працює у відповідача на посаді контролера. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі - Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка станом на 01.07.2019 року становить 12 583 грн. 79 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 23.07.2019 за № 414/343. Таким чином, пред`явлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

08.07.2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Держави Україна в особі: Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, управління державної казначейської служби України у Надвірнянському районі, Івано-Франківської області, Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про стягнення моральної шкоди. Ухвалою суду від 26.05.2020 року первісного співвідповідача по даній справі - Надвірнянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області замінено на його правонаступника Надвірнянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов`язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

08.07.2019 року [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить визначити йому додатковий строк достатній для подачі заяви про прийняття спадщини протягом один місяць після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Мотивує це тим, що є спадкоємцем за заповітом після смерті батька, але своєчасно в шестимісячний строк не звернувся до державної контори для оформлення спадщини, оскільки не знав про існування заповіту, оскільки є громадянином РФ та проживав в м. Мурманськ. Позивач просить справу розглядати у його відсутність. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.08.2012 року. На час смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. З матеріалів справи видно, що постановою Овруцької ДНК №2388/02-31 від 20.06.2019 р. [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З повідомлення Овруцької ДНК №2473/02-14 від 05.07.2019 р. видно, що із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не було. Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. [PERSON] вчасно не звернувся до нотаріальної контори, оскільки не знав про існування заповіту і дізнався тільки у 2018 році, а тому суд вважає, що йому слід надати додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved