Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

09.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги, право власності на житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Лядова, 42, свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить його батькові [PERSON]. 16.08.2016 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Лядова, 42. Позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкав разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Лядова, 42, не зареєстроване у встановленому законодавством порядку за спадкодавцем. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягають на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Лядова, 42 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 29.09.1965 року. На підставі вищевказаного договору [PERSON] була відведена земельна ділянка площею 400 кв.м., яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Лядова, 42. Відповідно до довідки № 400 від 23.03.2017 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на обєкт нерухомості по вул. Лядова, 42 в м. Ізмаїл Одеської області, вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами побудований у 1968 році є завершений будівництвом та відповідно до п. 3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію обєкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 457942 від 17.08.2016 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 16.08.2016 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Лядова, 42. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 46848941 від 22.02.2017 року, наданої приватним нотаріусом [PERSON], інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого 16.08.2016 року відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: -син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії I-АВ № 520281, виданим 02.04.1971 року бюро записів актів громадянського стану; -донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії IV-УР № 1190909, виданим 24.10.1962 року бюро записів актів громадянського стану по м. Ізмаїл та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 473983, виданим 30.07.1988 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюб змінила прізвище на «Ткаченко». Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого с. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, що підтверджено записом у будинковій книзі, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. [PERSON] надала до суду заяву, в якій зазначила, що з позовними вимогами згодна та проти задоволення позову не заперечує. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 22.02.2017 року за № 72/02-14 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що з договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Ізмаїльською нотаріальною конторою 29 вересня 1965 року за реєстром № 11-731, вбачається, що право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, вул. Лядова, 42, не зареєстроване у встановленому законодавством порядку за спадкодавцем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved