Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

09 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з позовом про призначення аліментів на свою користь на утримання сина [PERSON]»янова [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення позову до суду і до повноліття дитини. Мотивуючи тим, що відповідач добровільно матеріальну допомогу не бажає надавати. Позивач в судове засідання не з»явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відношення по цивільним, сімейним та кримінальним справам відповідач [PERSON]»янов В.М. отримав копію позовної заяви, повідомлений про час та місце слухання справи в Кіровському районному суді м.Кіровограда, згоден на розгляд справи у його відсутності. Згідно до протоколу допиту відповідача у Перовському районному суді м. Москви Російської Федерації від 11.03.2015 р. відповідач [PERSON]»янов В.М. позов визнав в повному обсязі. Оскільки судове доручення повернулося до Кіровського районного суду м.Кіровограда після дати призначеної судом, суд вважає можливим розглянути справу після його повернення. Суд, дослідивши матеріали справи находить позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.20 частини І розділу ІІ Конвенції про правову допомогу і правові відношення по цивільним, сімейним та кримінальним справам, укладеної державами-членами СНД 22.01.1993 р. та ратифікованої Законом України від 10.11.1994 р., учасницею якої є також Російська Федерація якщо в частинах ІІ-V цього розділу не встановлено інше, позови до осіб, які мають місце мешкання на території однієї з Домовляющихся Сторін, пред»являються, незалежно від їх громадянства, в суди цієї Домовляющейся Сторони. Згідно ст. 32 частини ІІІ розділу ІІ Конвенції про правову допомогу і правові відношення по цивільним, сімейним та кримінальним справам, правовідносини батьків та дітей визначаються за законодавством Домовляющейся сторони, на території якої постійно мешкають діти. Згідно ст. 32 частини ІІІ розділу ІІ Конвенції про правову допомогу і правові відношення по цивільним, сімейним та кримінальним справам, правовідносини батьків та дітей визначаються за законодавством Домовляющейся сторони, на території якої постійно мешкають діти. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Встановлено, що відповідач дійсно є батьком [PERSON] (свідоцтво про народження), а тому повинен утримувати його до досягнення повноліття. Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні. Між сторонами домовленість про сплату аліментів на дитину в добровільному порядку відсутня. Статті 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України передбачають, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру та способу стягнення аліментів суд керується своїм внутрішнім переконанням та врахує такі обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; інші обставини, що мають істотне значення (сімейний стан дитини, стан здоров'я, матеріальний та сімейний стан зацікавленої особи, наявність у останньої осіб, яких він зобов'язаний утримувати, наявність у батьків невиконаних грошових зобов'язань, тощо), наявність нерегулярного, мінливого доходу. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 2 ст. 18 СК передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини, як встановлено судом при розгляді справи, між сторонами немає. Згідно до роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з якими відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. За наведених обставин, діючи в межах наданих доказів, враховуючи нагальні потреби малолітньої дитини, те що аліменти, спрямовані на її утримання, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов'язання, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки щомісячного доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн. Згідно п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved