Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

09.06.2015 року на розгляд суду надійшла вищевказана позовна заява. В своєму позові [PERSON] зазначила, що 01.05.2013 року між нею і відповідачкою був укладений попередній договір про намір купівлі-продажу житлового будинку по вул. Свердлова, 12 в м. Нова Одеса Миколаївської області за ціною 20 тисяч доларів США, що було оформлено відповідною розпискою. Зазначила, що на виконання цих домовленостей, вона передала відповідачці 2 тисячі доларів США, а решту коштів зобовязалась сплатити на протязі двох років до 01 травня 2015 року, після чого цей договір підлягав нотаріальному оформленню. Також на виконання домовленостей вона вселилася до житлового будинку та почала проводити там поточний ремонт на виконання якого нею було витрачено 8155 гривень. Також зазначила, що 02.05.2014 року передала відповідачці [PERSON] на виконання цих вищезазначених домовленостей ще 3 тисячі доларів США, а 26.06.2014 року, ще 1 тисячу доларів США. Після цього, відповідачка почала збільшувати ціну будинку, з чим вона не погоджувалася, в звязку з чим відповідачка почала вимагати виселитися з будинку. Крім того, в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначила, що відповідачка проігнорувала її вимогу повернути назад виплачені нею 6 тисяч доларів США та витрати на проведений ремонт в сумі 8155 гривень, пояснивши що ці кошти являються завдатком який повертається, а кошти витрачені нею на ремонт будинку визначила як плату за проживання в цьому будинку на протязі двох років. Не погоджуючись з такою поведінкою відповідачки, позивачка на підставі ст.ст.525-526, 629, 651 ЦК України, в яких зазначається, що укладені договори обовязкові для виконання і одностороння відмова від їх виконання не допускається, посилаючись на порушення відповідачкою умов досягнутих домовленостей, просила суд стягнути з відповідачки [PERSON] сплачені їй грошові кошти в сумі 6 тисяч доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день постановлення судового рішення, а також просила стягнути з відповідачки витрати за проведений ремонт житлового будинку в сумі 8155 гривень. 12.08.2015 року, в процесі судового розгляду справи, позивачка шляхом подання письмової заяви, змінила розмір заявлених позовних вимог. Посилаючись на ті ж обставини справи та заявлені підстави позову, позивач зазначаючи, що відповідачка на протязі травня-липня 2015 року добровільно відшкодувала їй 3 тисячі доларів США, а також посилаючись на те, що на ремонтні роботи в будинку нею за її підрахунками було витрачено не 8155 гривень, а 16716,74 гривень, просила суд в звязку з цими обставинами, стягнути з відповідачки [PERSON] сплачені їй грошові кошти в сумі 3 тисячі доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день постановлення судового рішення, а також витрати на проведений ремонт в житловому будинку по вул. Свердлова, 12 в м. Нова Одеса Миколаївської області в сумі 16716,74 гривень. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та посилаючись на безпідставність і недоведеність заявленого позову, просив суд повністю відмовити позивачу в задоволені її заявленого позову до відповідачки. В обґрунтування своїх заперечень на позов, представник відповідача зазначив, що житловий будинок по вул. Свердлова, 12 в м. Нова Одеса не належить [PERSON], що між нею і позивачкою не було ніякого договору купівлі-продажу житлового будинку, в звязку з чим, відсутні будь-які підстави повертати гроші і, що позивач не довела позовних вимог. Визнавши, що з дозволу відповідачки в будинку проживала дочка позивачки і, що відповідач отримала від позивача 3 тисячі доларів США, представник відповідача послався на безпідставність і недоказовість вимог щодо відшкодування 3 тисяч доларів США та понесених витрат позивача на проведений нею ремонт в будинку. Також представник відповідача в заперечення позовних вимог зазначив, що [PERSON] не дозволяла [PERSON] проводити в будинку ніяких ремонтних робіт, а також на те, що в цьому будинку ремонтні роботи, якими було завдано шкоди, проводила не позивач, а її дочка, що знайшло своє підтвердження в досліджених в суді показах допитаних свідків позивача, а тому [PERSON] не може бути належним позивачем щодо вимог про відшкодування 16716,74 гривень, які вважає заявлені нею безпідставно. Крім того, представник відповідача зазначив, що надана позивачем в обґрунтування позовних вимог письмова розписка не може бути доказом по справі, так як ця розписка не писалась відповідачкою та не підписана нею. Сума доларів, які вимагаються позивачкою по розписці також не доводиться. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши покази допитаних в суді свідків позивача та всі інші обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов безпідставний, не доведений позивачем, в звязку з чим, не підлягає задоволенню. Цей висновок суду грунтується на наступному: Як вбачається з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин і матеріалів справи, між відповідачем та позивачем 01.05.2013 року була усна домовленість про купівлю-продаж житлового будинку по вул. Свердлова, 12 в м. Нова Одеса Миколаївської області за 20 тисяч доларів США , з розстрочкою платежів до 01.05.2015 року. В обґрунтування наявності цієї домовленості та попередньо укладеного договору купівлі-продажу цього житлового будинку, позивач посилається на письмову розписку від 01.05.2013 року. Разом з тим, суд не може визнати цю письмову розписку належним і допустимим доказом як наявності таких домовленостей між позивачем та відповідачем, так і доказом передачі по ній будь-яких коштів, поскільки ця письмова розписка написана не сторонами по справі, не має і не містить підписів сторін, а крім всього, по-батькові позивача в цій розписці вказано невірно. Позивач в суді зазначила, що ця письмова розписка була написана не нею, а для зразку була передана їй відповідачкою. Представник відповідача заперечив факт написання цієї розписки відповідачкою. Позивач в судовому засіданні не довела обставин написання цієї розписки та передачі нею відповідачці саме 6-ти тисяч доларів США. Зворотна сторона цієї письмової розписки містить записи про передачу та отримання невідомою особою тільки 3 тисяч доларів США, а не шести, як зазначає позивач і ці письмові записи не містять ідентифікуючих даних про особу, яка отримувала ці кошти, а позивач в суді не довела ніякими належними і допустимими доказами обставин того, кому ці записи належать і кому вона передавала ці кошти. Тому посилання позивача, як на підставу позову, на наявність договірних зобовязань між нею і відповідачкою з приводу попередньо укладеного договору купівлі-продажу житлового будинку, суд вважає безпідставними, такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, поскільки, згідно ст.ст.203, 205, 207, 215, 220, 657 ЦК України, сторонами не було дотримано ні форми договору, не викладеного його зміст та не визначено суттєвих( істотних) умов. Суд, на підставі досліджених в суді фактичних обставин, приходить до висновку, що договір між сторонами по справі не укладався, а тому він не породжує для них ніяких цивільно-правових обовязків і наслідків. Крім того, на позивача, відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, покладено обовязок довести в суді всі обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, але цього позивачем в суді зроблено не було. Позивач не довела в суді належними доказами як обставин передачі нею відповідачу 6 тисяч доларів США, так і не довела факту повернення їй відповідачкою 3 тисяч доларів США, а також не довела факту наявного у відповідачки перед нею обовязку повернути ще 3 тисячі доларів США. Суд в процесі судового розгляду справи, у відповідності з вимогами ст.10 ч.4 ЦПК України, сприяв сторонам у всебічному і повному зясуванні обставин справи та сприяв їм у здійсненні та реалізації їхніх прав, в тому числі задовольнивши клопотання позивача про допит її свідків в судовому засіданні. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] розповіли про деякі обставини проведення дочкою позивача, а не позивачем, ремонтних робіт в будинку по вул. Свердлова, 12 в м. Нова Одеса. Разом з тим, доказів на наявність дозволу від власника будинку на проведення таких ремонтних робіт в будинку, позивач в суді не надала. Суд зазначає, що якщо позивач і має право на відшкодування понесених нею грошових витрат за рахунок відповідача, то тільки за інших обставин та за інших правових підстав ніж ті, про які було вказано нею в позові. Тому, з урахуванням всіх вище викладених обставин, суд приходить до висновку про безпідставність і повну недоведеність заявлених позивачем позовних вимог, в звязку з чим, в задоволені її позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, в звязку з відмовою в задоволені позову, понесені позивачем судові витрати їй не компенсуються.

Outcome: dismissed