Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

09 січня 2018 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом до відповідача та просить стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісяця від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що від спільного проживання з [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO]. З серпня 2017 року [PERSON] з відповідачем проживають окремо. Дитина проживає з матірю і перебуває у неї на утриманні. [PERSON] тимчасово не працює, отримує соціальну допомогу, але грошей на утримання дитини, враховуючи стрімкий ріст цін на товари та послуги, а також на продукти харчування, не вистачає. Відповідач працює по найму, має непостійний та мінливий дохід, але ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, що є підставою звернення з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи у встановленому чинним законодавством порядку увідомленим, про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не увідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, не зявився в судове засідання без повідомленням причини, не подав відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, судом, в порядку ст.280-281 ЦПК України ухвалено про заочний розгляд справи. За вказаних обставин, відповідно до ст.223, ч. 2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Дитина проживає з матірю і перебуває у неї на утриманні (а.с. 4). Сторони по справі проживають окремо. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч.ч. 1,2 чт. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. передбачено, що суд при визначені розміру аліментів, повинен врахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення ст. 184 СК України, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, а саме: щомісячного стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1000 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, тобто з 09 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд керується розміром прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, який складає станом на 01.01.2018 року 1492 грн. За таких обставин, суд вважає, що слід стягувати із відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з 09 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття на користь позивача. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial