Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

10.05.2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. З початку 1980 року та по теперішній час [PERSON] та його мати [PERSON], [INFO], з дозволу власника будинку, проживали та відкрито користувались житловим будинком по вул.Трудовій,2а в м.Татарбунари Одеської області. Вищезазначений будинок належить на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право особистої власності від 02.10.1979 року, [PERSON], який дозволив [PERSON] з сімєю проживати в будинку, а сам з того часу переїхав в невідомому напрямку та по теперішній час від нього немає ніяких звісток. 25 квітня 2002 року померла мати позивача [PERSON] в м.Татарбунари Одеської області. З моменту вселення в будинок, [PERSON] та позивач намагалися звязатися та знайти [PERSON], щоб вирішити питання про купівлю зазначеного будинку, оскільки вони в ньому обжилися та зробили ремонти. З того часу пройшло вже більше 38 років, але жодної звістки про долю останнього до них так і не надійшло. За ті роки, що пройшли після відїзду [PERSON], позивач та його мати добросовісно відкрито володіли та користувались зазначеним будинком, проводили в ньому ремонти та переобладнання, самочинного будівництва не здійснювали, укладали від свого імені договори з енергопостачальником, сплачували земельні податки, крім того, зареєстровані в зазначеному будинку - [PERSON] з 1978 року, а [PERSON] з 1992 року. Позивач проживає в будинку з 1980 року та зареєстрований в ньому з 1992 року, тобто безперервно та відкрито весь цей час володіє нерухомим майном. Тому він вважає, що має право звернутися до суду та просить визнати за ним право власності на будинок №2а по вул.Трудовій в м.Татарбунари за набувальною давністю. Представник позивача та позивач в судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяву з проханням заслухати справу у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с. 27). Представник Татарбунарської міської ради Одеської області в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій просив заслухати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував(а.с.25). Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 298497 від 26.04.2002 року (а.с.5) видно, що [PERSON] померла 25.04.2002 року в м.Татарбунари Одеської області. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії ІІ-ЖД № 313265 від 23.09.1976 року (а.с.6) матірю [PERSON] є [PERSON]. Із копії домової книги (а.с.7-8) вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований 25.09.1992 року по вул.Трудова,2а в м.Татарбунари Одеської області. Копією свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 02.10.1979 року (а.с.9) підтверджується, що будинок по вул.Трудова,2а в м.Татарбунари Одеської області належить [PERSON] З копії технічного паспорту на будинок №2а по вул.Трудова в м.Татарбунари Одеської області, виготовленого 11.04.2016 року (а.с.14-18) просліджується технічна характеристика будинку, господарських будівель та споруд, експлікація внутрішніх обмірів та розрахунків площ спадкового нерухомого майна. Із довідки ТОВ Татарбунарське РБТІ та РОН №61 від 11.04.2016 року видно, що згідно архівних даних БТІ станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок №2а по вул.Трудова в м.Татарбунари Одеської області зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності 02.10.1972 року. Вартість вказаного будинку складає 144 138 грн. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.12.2015 року (а.с.20-21) [PERSON], [INFO] визнано безвісно відсутнім. Відповідно до витребуваної судом копії актового запису про смерть №46 від 03.12.2007 року (а.с.33) [PERSON] помер 02.12.2007 року в смт.Сергіївка Білгород-Дністровського району Одеської області. Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, як передбачено ч.1 ст.317 ЦК України. Право власності, згідно ч.1 ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] є добросовісним набувачем будинку в м.Татарбунари по вул.Трудова,2а, що належав [PERSON], згідно свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 02.10.1979 року (а.с.9). Зокрема, судом встановлено, що з початку 1980 року [PERSON] проживає у зазначеному будинку, тобто добросовісно володіє та користується переданим йому та його покійній матері майном, однак оформити належним чином право власності на нього не може, оскільки власник [PERSON], який дозволив йому та його матері проживання в будинку та користування ним, тривалий час був відсутній та встановлено, що він помер 02.12.2007 року в смт.Сергіївка Білгород-Дністровського району Одеської області відповідно до актового запису про смерть (а.с.33). За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень відповідача (а.с.35), суд вважає, що за [PERSON] повинно бути визнано право власності за набувальною давністю на житловий будинок, розташований по вул.Трудова,2а в м.Татарбунари Одеської області, оскільки він та його мати добросовісно заволоділи та останній продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним нерухомим майном протягом більше десяти років. На підставі викладеного,

Outcome: approved