Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

07 липня 2012 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було виділено в окреме самостійне провадження позовні вимоги за позовом Дніпропетровської міської ради до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], інспекція державного архітектурного контролю Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії. В вересні 2012 року третя особа [PERSON] подав позовну заяву з самостійними вимогами до [PERSON], треті особи [PERSON], Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області про заборону вчинення певних дій та усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов'язання вчинити певні дії. 22 листопада 2012 року провадження у справі за позовом Дніпропетровської міської ради до [PERSON], треті особи - [PERSON], [PERSON], Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії та за позовом третьої особи [PERSON], яка заявляє самостійні вимоги, до [PERSON], треті особи [PERSON], Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області про заборону вчинення певних дій та усунення перешкод у користуванні було зупинено до набрання законної сили постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року у адміністративній справі № 2а/0470/5007/12 за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області до [PERSON] про зобов'язання знести самочинно збудовані споруди. 18 лютого 2014 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська провадження у справі відновлено. 20 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про заміну предмету позову, а саме стягнути з [PERSON] на його користь спричинену матеріальну шкоду завданої самочинним будівництвом. 27 лютого 2014 року ухвалою суду провадження у частині позовних вимог Дніпропетровської міської ради до [PERSON], треті особи - [PERSON], [PERSON], Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії було закрито на підставі ст. 205 ч. 1 п. 2 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні. Треті особи в судове засідання не з*явилися про день, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином причин неявки суду не повідомили. Вислухавши сторони, оцінивши надані та добуті докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить 32/100 частки домоволодіння [ADDRESS] в м. Дніпропетровську з 22 вересня 2004 року /т. 1, а.с. 63-64/. 09 липня 2007 року між співвласниками домоволодіння, а саме [PERSON], [PERSON], та [PERSON] було укладено договір про визначення часток у натуральному вигляді, який нотаріально посвідчено /т. 1, а.с. 70/. Згідно вказаного договору [PERSON] виділено в натурі: в житловому будинку А-1 : приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5а, 2-6, 2-8, 2-10, 2-11 площ 97,9 кв.м., житлова прибудова літ. А 1 - 1, тамбур літ. а 1-1, ганок літ. а3, 1/3 підвалу під літ. А-1, споруди № 1, 2, 4, 8, 1. у загальному користуванні в житловому будинку літ. А-1, приміщення 1-1 пл. 9,1 кв.м., ганок літ. а. 23 жовтня 2007 року [PERSON] продав належні йому 46/100 частин домоволодіння [ADDRESS] в м. Дніпропетровську [PERSON], що підтверджується договором купівлі продажу /т. 1, а.с. 71/. Після придбання [PERSON] частки домоволодіння та набуття права власності остання розпочала реконструкцію своєї частки домоволодіння. Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2010 року по справі № 2-а- 8070/09/0470, яка набрала законної сили позовні вимоги Інспекції ДАБК у Дніпропетровській області задоволені частково., [PERSON] зобов*язано оформити та погодити проектно - технічну документацію на частину житлового будинку з урахуванням інтересів усіх співвласників домоволодіння, а також отримати дозвіл на виконання будівельних робіт в Інспекції ДАБК у Дніпропетровській області. /т.3 а.с. 93-94/. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року по справі № 2а/0470/5007/12 позовні вимоги інспекції ДАБК у Дніпропетровській області стосовно знесення самочинно збудованої [PERSON] споруди за адресою м. Дніпропетровськ, [ADDRESS] - задоволено /т. 3 а.с. 95-99/. Дана постанова залишена в силі ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року /т.3 а.с. 100/. Незаконними діями [PERSON] - [PERSON] було спричинено значну матеріальну шкоду, для визначення розміру якої ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2014 року було призначення судову будівельно - технічну експертизу /т.3 а.с. 156-161/. Однак 09 квітня 2014 року дана цивільна справа була повернута до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська без виконання, оскільки питання які поставленні на вирішення експертизи, відносяться до питань, які зазвичай вирішують проектні інститути та відповідні служби і установи та оцінюються комплексною державною експертизою при розгляд і проектної документації /т. 3 а.с. 168/. 15 липня 2014 року державним підприємством «ЖИЛКОМ» було надано експертний звіт щодо розгляду проектної документації в частині міцності, надійності та довговічності об'єкту будівництва та кошторної частини проектної документації по робочому проекту «Капітальний ремонт квартири [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, згідно якого загальна кошторисна вартість будівництва у поточних цінах станом на 23 червня 2014 рік складає 228 841 грн., у тому числі зворотні суми - 0,00 грн., будівельно - монтажні роботи - 179 960 грн., устаткування 0,00 грн., пусконалагоджувальні роботи 0,00 грн., інші витрати 48 881 грн. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Дана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода -це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причинною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв*язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Так, позивачем в судовому засіданні було доведено факт наявності шкоди, її розмір, та причинний зв'язок між протиправними діями відповідача та спричиненою шкодою. Стаття 1192 ЦК України передбачає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Окрім спричиненої шкоди позивачем було понесено витрати в розмірі 5 308,80 грн. на розробку проектно - кошторисних робіт щодо відновлення ремонтно - будівельних робіт та 3 084 грн. за проведення експертизи розробленого робочого проекту. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає їх належними та достатніми для вирішення справи по суті, та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved