overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

08.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення неправильності запису в актах цивільного стану. В обґрунтування заяви вказує, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON], зареєстрованим Бутенківською сільською Радою Кобеляцького району Полтавської області 26.01.1960 року, однак в свідоцтві про одруження по-батькові її чоловіка було вказано «Панасович». 17.01.2012 року [PERSON] помер. При зверненні до [PERSON] Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про виплату пенсії вразі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» їй було повідомлено, що в пенсійній справі наявні розбіжності, зокрема в свідоцтві про одруження. Просить суд задовольнити її заяву в повному обсязі. Заявник в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, просить суд задовольнити заяву в повному обсязі. Представник зацікавленої особи [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, проти заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивач перебувала у шлюбі з [PERSON], що підтверджується записом в паспорті громадянки України а.с.3, згідно свідоцтва про одруження по батькові [PERSON] записаний як «Панасович» - а.с.5, помер останній 17.01.2012 року, в свідоцтві про смерть по батькові вказаний як «Опанасович» - а.с.4. [PERSON] Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області [PERSON] повідомлено, що при перевірці пенсійної справи були виявлені розбіжності в свідоцтві про одруження в написанні імені її чоловіка де той по батькові зазначений «Панасович», а в паспорті та свідоцтві про смерть «Опанасович» - а.с.7. Відповідно до ст. ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вищевикладене дає суду підстави для задоволення заяви, так як даний факт має для заявника правове значення повязане з оформленням пенсії в разі втрати годувальника. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

08.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 листопада 2003 року Студенокською сільською радою Ізюмського району Харківської області, актовий запис № 14. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачкою . Вказує, що на протязі подружнього життя вони часто сварилися з причини цілковитої психологічної несумісності їх характерів, яка з часом поглиблювалась і привела до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги. Відповідач часто вчиняв сварки та вів себе агресивно відносно позивачки. Сім»я фактично розпалася рік тому. Хоча з відповідачем вони мешкають в одному будинку, але всі фізичні та духовні зв»язки між ними втрачені. Всі намагання зберегти сім»ю, помиритися не дали результатів, тому спільне життя стало не можливим. В судове засідання позивачка не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 22.11.2003 року Студенокською сільською радою Ізюмського району Харківської області, зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис № 14. У відповідності до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказує, що сумісне подружнє життя не склалось через відсутність порозуміння в сімї та сварки. Шлюбні стосунки припинені рік тому. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка побажала залишити шлюбне прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

08.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 07.05.1977 року у Нововолинському міському відділі ЗАГС Волинської області. Діти від шлюбу повнолітні. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Більше дванадцяти років не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. У кожного з них своє життя. Вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, подали до суду заяву, в якій просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечують щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, ведуть окремо господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд шлюб розриває. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 640 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

08.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 22.02.2014 року вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя не склалося за причин непорозуміння та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини фактично припинені з серпня 2016 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна на теперішній час не мають. Просила позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягала. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення смс-повідомлення. Відповідно до положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися у судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач [PERSON] обізнаний про наявність в провадженні суду справи за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON], який про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, що відповідає положенню ч. 4 ст. 169 ЦПК України, та ухваленню заочного рішення, відповідно до положення ст. 224 ЦПК України. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.02.2014 року, який оформили у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, свідоцтво про одруження серії І-ВЛ № 303994, актовий запис № 19 (а.с. 7) Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надасть, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спору про майно між сторонами не теперішній час не існує. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

08.02.2017 року [PERSON] звернулася з позовом до суду та просить стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], проживаючого в [INFO], не працюючого, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] до її повноліття. Зазначила, що відповідач є батьком її дочки, матеріальну допомогу на дочку відповідач не надає. Дочка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до наступного. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП № 274553 (а.с.4). З пояснень, викладених у позовній заяві видно, що дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Позов позивачкою подано 08.02.2017 року (а.с. 1). Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на це, суд вважає, що, згідно із ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача. Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

08.02.2017 року головний лікар Комунального закладу Сумської обласної ради Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер ім. О.В. Співака звернувся до Ковпаківського районного суду м.Суми з заявою про\~ госпіталізацію у психіатричний стаціонар в примусовому порядку [PERSON], мотивуючи її тим, що [PERSON], [INFO], мешканка м.Суми, вул. Черепіна 68а. кв. 110, 07.02.2017 р. о 17.20 надійшла повторно до гострого психіатричного відділення СОКПНД за викликом сина-опікуна, зі скаргами на неадекватну поведінку, ночами не спить, не реагує на зауваження, стала роздратована, відмовляється від прийому медикаментів, агресивна по відношенню до оточуючих. конфліктує з рідними. 08.02.2017 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою зроблено висновок, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: Шизофренія, параноїдальна форма, безперервний тип перебігу. Позбавлена дієздатності (рішення Зарічного районного суду м.Суми\~ від 06.03.2006 р.), опікуном є син. Просить госпіталізувати хвору до психіатричної лікарні для проходження лікування. Представник ОКЗ Сумського обласного психоневрологічного диспансеру, що діє на підставі довіреності, підтримала доводи заяви. Законний представник підтримав вказану заяву. Зацікавлена особа [PERSON] погодилася з вказаною заявою. Прокурор у судовому засіданні підтримала вказану заяву, просить її задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що факти, викладені в заяві, знайшли своє підтвердження, так як в силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Суд погоджується з доводами викладеними в заяві, оскільки згідно приписів ст.14\~Закону України «Про психіатричну допомогу», наявність в [PERSON]В психічного захворювання чи психічного розладу може слугувати підставою для госпіталізації в примусовому порядку. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] знаходиться в стані психозу, та є безпорадною через свій психічний стан, і наявність в неї психічного захворювання є підставою для її примусової госпіталізації. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON]\~ потребує поміщення у психіатричний стаціонар в примусовому порядку, а отже її госпіталізація є доцільною. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

08.02.2017 року до Голопристанського районного суду Херсонської області надійшла заява Малокопанівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання спадщини відумерлою та передачу її у власність територіальної громади. Вимоги мотивовані тим, що 29.01.2007р. померла [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO]. З часу її смерті спадкові справи не заводились, відомості про спадкоємців відсутні. На підставі розпорядження голови Голопристанської райдержадміністрації №374 від 22.07.2003 року [PERSON] отримано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,76 га кадастровий номер 6522383800:07:008:0001 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Малокопанівської сільської ради. Заходи з розшуку можливих спадкоємців результатів не дали. Оскільки спадщина до цього часу не оформлена, спадкове майно, що складається із земельної ділянки, підлягає передачі у власність територіальної громади Малокопанівської сільської ради Голопристанської області Херсонської області. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заявлені вимоги з підстав, зазначених у заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ч. 3 ст. 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини і така спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла 29.01.2007р., актовий запис №4 від 29.01.2007 р., тобто після її смерті минуло більше року (а.с. 4). [PERSON] проживала за адресою: [INFO]. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №04054 [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,76 га, розташована на території Малокопанівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6522383800:07:008:0001 (а.с. 5). Згідно довідки Голопристанської державної нотаріальної контори №111/01-16 від 22.02.2017р. після смерті [PERSON], померлої 29.01.2007 року, до Голопристанської ДНК не подавались заяви про прийняття або відмову від спадщини ні за законом, ні за заповітом, спадкову справу не заведено, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви, та визнання спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], відумерлою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

08.02.2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.12.2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя видалось невдалим, сімейні відносини припинені з вересня 2016 року через відсутність порозуміння. Його особистим інтересам суперечить надходження з відповідачкою в юридичному шлюбі. Позивач у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів, щодо правовідносин сторін, а тому по справі варто ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що сторони 12.12.2012 року зареєстрували шлюб. (а.с.3). Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки як встановлено в судовому засіданні, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

08.02.2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19.07.2016 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя видалось невдалим, сімейні відносини припинені з жовтня 2016 року через відсутність порозуміння. Його особистим інтересам суперечить надходження з відповідачкою в юридичному шлюбі. Позивач у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів, щодо правовідносин сторін, а тому по справі варто ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що сторони 19.07.2016 року зареєстрували шлюб. (а.с.3). Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки як встановлено в судовому засіданні, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Частиною ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved