Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

08.06.2015 р. представник позивача адвокат [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] райдержадміністрації, яку в подальшому уточнила, в якій просила визнати за позивачкою [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку площею 5,99 га, у тому числі 4,71 га ріллі, 1,12 га сіножатей, 0,16 га багаторічних насаджень, що відповідає площі, передбаченій розпорядженням голови [PERSON] райдержадміністрації від 23.04.2005 р. за № 354 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, які передаються у власність власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Дружба». В обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідно до розпорядження голови [PERSON] райдержадміністрації від 23.04.2005 р. за № 354 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, які передаються у власність власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Дружба» в межах території Верхньокамянської сільської ради позивачу [PERSON] була передана земельна ділянка площею 5,99 га, у тому числі: 4,71 га ріллі, 1,12 га сіножатей, 0,16 га багаторічних насаджень. Але згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 28.03.2008 р. серія ЯГ № 737207, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010914800065, [PERSON] належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,60 га, у тому числі: 4,71 га ріллі, 0,73 га сіножатей, 1,16 га багаторічних насаджень на території Верхньокамянської сільської ради Артемівського району Донецької області. Таким чином, не з вини позивача мають місце розбіжності у площах вказаної земельної ділянки. Оскільки у досудовому порядку вирішити це питання неможливо, позивач змушений звернутися до суду. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася. Надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності за участі представника адвоката [PERSON], на вимогах позовної заяви наполягала та просила їх повністю задовольнити. Представник позивача [PERSON] підтримала доводи позовної заяви та просила задовольнити вимоги позовної заяви, посилаючись на ту обставину, що з незалежних від позивача причин вона не може реалізувати своє право у позасудовому порядку. Представник відповідача [PERSON] райдержадміністрації у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі Донецької області також не заперечував проти задоволення вимог позовної заяви [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до розпорядження голови [PERSON] райдержадміністрації від 23.04.2005 р. за № 354 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, які передаються у власність власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Дружба» в межах території Верхньокамянської сільської ради [PERSON] була передана земельна ділянка площею 5,99 га, у тому числі: 4,71 га ріллі, 1,12 га сіножатей, 0,16 га багаторічних насаджень (а.с. 32-35). Із технічної документації щодо організації території земельних ділянок (паїв) власникам сертифікатів із земель колективної власності колишнього КСП «Дружба», розташованих на території Верхньокамянської сільської ради Артемівського району Донецької області з інв. № 2358, видно, що [PERSON] була передана земельна ділянка площею 5,99 га, у тому числі: 4,71 га ріллі, 1,12 га сіножатей, 0,16 га багаторічних насаджень (а.с. 36-43). Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) [PERSON], що знаходиться за адресою: Україна, Донецька область, Артемівський район, Верхньокамянська сільська рада, розробленої ТОВ «ЗЕМЕКСПЕРТ», на час обстеження у січні 2015 р., згідно польових вимірів було уточнено площу земельних ділянок, а саме: згідно додатку до розпорядження голови [PERSON] райдержадміністрації від 23.04.2004 р. № 354: рілля № 443 4,7125 га, сіножаті № 475 1,1200 га, багаторічні насадження 0,1557 га (а.с. 77-81). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 28.03.2008 р. серія ЯГ № 737207, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010814800065, [PERSON] належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,60 га, у тому числі: 4,71 га ріллі, 0,73 га сіножатей, 0,16 га багаторічних насаджень на території Верхньокамянської сільської ради Артемівського району Донецької області (а.с. 112-113). Таким чином, судом були встановлені розбіжності: а саме у відомостях у державному акті на право власності на земельну ділянку від 28.03.2008 р. серія ЯГ № 737207 та у розпорядженні голови [PERSON] райдержадміністрації від 23.04.2005 р. за № 354 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, які передаються у власність власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Дружба». Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ст. 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема, шляхом визнання права власності. Зважаючи на те, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 737207, який був виданий на імя [PERSON], розмір площі земельної ділянки № 475 сіножаті не відповідає, ані розпорядженню голови [PERSON] райдержадміністрації від 23.04.2005 р. за № 354, ані технічній документації із землеустрою щодо складання документів на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП «Дружба», розташованих на території Верхньокамянської сільської ради Артемівського району Донецької області, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на земельну ділянку площею 5,99 га, у тому числі: 4,71 га ріллі, 1,12 га сіножатей, 0,16 га багаторічних насаджень ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи, а тому мають бути задоволені у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved