Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

09 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 квітня 2011 року померла його мати [PERSON] Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,628 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на змелю серії І-СМ №038316 від 23 квітня 2002 року. [PERSON] вважається таким, що своєчасно прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно до дня її смерті проживав разом з нею та вів спільне господарство. На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на вказану вище земельну ділянку, у звязку з чим звернувся до нотаріальної контори, але нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку відмовила у звязку з тим, що державний акт на право приватної власності на змелю серії І-СМ №0383316 від 23 квітня 2002 року, що посвідчує право власності на спірну земельну ділянку, не був зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить суд його позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, остання направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Верхосульської сільської ради в судове засідання не з'явився, сільський голова [PERSON] направив суду листа про розгляд справи без участі їхнього представника, проти позову не заперечують. Представник третьої особи - Улянівської державної нотаріальної контори Білопільского району Сумської області в судове засідання не з'явився, державний нотаріус [PERSON] направила суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, третьої особи за наявними в справі доказами та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що матірю позивача [PERSON] була нині покійна [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с. 6). 30 квітня 2011 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все її майно. Як вбачається із ксерокопії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ №038316 від 23 квітня 2002 року, [PERSON] на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 19 березня 2002 року №90 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,628 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області (а.с. 5). З листа в.о. начальника відділу Держгеокадастру у Білопільському районі [PERSON] від 15 березня 2016 року вбачається, що Державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ №038316 від 23 квітня 2002 року, виданий на імя [PERSON], у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю не зареєстрований (а.с. 17). Як вбачається із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 21 березня 2016 року, спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 30 квітня 2011 року, не заводилась (а.с. 18-20). Як вбачається із довідки виконкому Верхосульської сільської ради Білопільського району від 29 лютого 2016 року, [PERSON] постійно до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала разом з сином [PERSON] в с. Верхосулка Білопільського району Сумської області по вул. Робочій, 18. За [PERSON] на території Верхосульської сільської ради значиться земельна ділянка згідно державного акту серії І-СМ №038316. Від імені [PERSON] виконком Верхосульської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с. 24). На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на земельну ділянку площею 0,628 га, у звязку з чим звернувся до нотаріальної контори, але нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку видати відмовилась у звязку з тим, що Державний акт на право приватної власності на змелю серії І-СМ №038316 від 23 квітня 2002 року, що посвідчує право власності на спірну земельну ділянку, не був зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. Таким чином виникла ситуація, при якій через смерть спадкодавця та не здійснення ним реєстрації права власності на земельну ділянку, спадкоємець не може набути право власності на це майно у порядку спадкування через нотаріальну контору. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п.п. «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином суд вважає за необхідне позовну заяву [PERSON] задовольнити та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,628 га., що розташована на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved