Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

08 липня 2020 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що вона з відповідачем є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Сторони на теперішній час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні. Відповідач у матеріальному забезпеченні дитини участі не приймає. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання доньки. [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, свого доходу не має і також потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на своє утримання. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати на свою користь та утримання аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу), щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що він повністю виконує свої батьківські обов`язки та надає матеріальну допомогу на утримання доньки. Посилаючись на те, що в нього відсутня можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки його середньомісячний дохід складає близько 3 500 гривень, з яких 1 000 гривень він сплачує за оренду житлової кімнати, просив відмовити в задоволенні позову в цій частині. Проти стягнення аліментів на утримання доньки не заперечує. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 4), яка проживає з матір`ю. Відповідно до довідки № 00000000001 від 03 серпня 2020 року [PERSON] працює в ТОВ «Захист Спектр» з 03 червня 2020 року на посаді техніка-проектувальника, сукупний дохід за період з 03 червня 2020 року по 31 липня 2020 року склав 9 025 гривень, сума до виплати склала 7 265 гривень 12 коп (а.с. 23). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Донька сторін [PERSON] малолітня, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дитини, який є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття [PERSON] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що донька сторін [PERSON] знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на своє утримання, відповідач є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . У задоволенні інших позовних вимог позивачу слід відмовити, оскільки стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача у більшому розмірі може призвести лише до утворення заборгованості зі сплати аліментів, а не до реального матеріального забезпечення позивача. Судом не приймаються заперечення відповідача щодо позовних вимог в цій частині з посиланням на те, що позивач самостійно прийняла рішення проживати окремо від відповідача; дохід відповідача не дозволяє утримувати позивача; відповідач не має власного житла і несе витрати на його оренду, оскільки відповідач є працездатною людиною, має можливість змінити місце роботи та отримувати вищий дохід, ніж на теперішній час. Крім того, прийняте рішення позивача про окреме проживання з дитиною від відповідача жодним чином не звільняє його від обов`язку утримувати [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дитини та на її утримання з дня подання позову до суду, тобто з 08 липня 2020 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп.- абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial