Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

10.05.2019 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] . Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] посилається на те, що вона є власником зазначеної вище квартири, до якої було прописано [PERSON] , однак останній там не проживає з моменту реєстрації, а саме з 2011 року. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, що створює позивачці перешкоди у користуванні та розпорядженні житловою площею в квартирі. Представник позивачки адвокат Ліпецька В.В. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно у встановленому порядку. Крім того, виклик відповідача був здійснений через оголошення у пресі, що дає суду підстави, за умовами ст. 128 ЦПК України, визнати судовий виклик таким, що вручений відповідачу належним чином, та розглянути справу за його відсутності. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, заслухавши свідків, дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] є власником нерухомого майна - квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 28.09.1995 року, посвідченого Балтською державною нотаріальною конторою 29.09.1995 року, р-р № 4033. (а.с. 22-25) Згідно даних домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] (а.с. 12-13) [PERSON] було прописано до квартири 21.03.2011 року. Відповідно до довідки № 1123, виданої 02.05.2019 року Балтською міською радою Одеської області (а.с. 8) в [ADDRESS] проживає [PERSON] . Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 26.04.2019 року, засвідченим головою мікрорайону № 27 [PERSON] (а.с. 9) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2018 року і по теперішній час не проживає. Судом були заслухані свідки [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка [PERSON] являється її сусідкою. В її домі ніхто не проживає, в тому числі і [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється сусідкою позивачки та проживає за адресою: [ADDRESS] з 1983 року. [PERSON] в квартирі [PERSON] взагалі ніколи не проживав. Суд, констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, пов`язані з реалізацією права на володіння, користування та розпорядження спірним майном, вирішуючи які, суд виходить з того, що стаття 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власники майна, якими являються позивачі, мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними прав користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. ст.. 71, 72 ЖК України, право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку, у зв`язку з чим, суд вважає вимоги позивачки щодо втратившим право на проживання [PERSON] цілком правомірними. Таким чином, враховуючи, що відповідач не проживає у спірній квартирі, яка на праві приватної власності належить позивачці, його реєстрація порушує права [PERSON] на розпорядження та користування зазначеною вище квартирою, тому позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved