Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

08 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м. по [ADDRESS]. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що з 18 грудня 2004 року по 31 серпня 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. За період шлюбу сторонами по справі за спільні кошти було набуто нерухоме майно, а саме земельна ділянка площею 1000 кв.м. по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 1000 кв.м. по [ADDRESS]. Однак, правовстановлюючі документи на вказане майно видані та зареєстровані на ім'я позивача [PERSON], що унеможливлює позивачу розпорядитися своєю часткою спільного майна. Посилаючись на вимоги статей 60,61,63 Сімейного Кодексу України, [PERSON] просила суд позов задовольнити та визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку, яка є спільно нажитим майном подружжя. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, не представив доказів проти позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Нормами ст.60 Сімейного кодексу України (далі СК) передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч1, ч.3 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Виходячи з вищенаведених положень закону, дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна. В процесі розгляду справи встановлено, що 18 грудня 2004 року між сторонами було укладено шлюб і це підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). 29 серпня 2011 року рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва шлюб між сторонами розірвано (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем (а.с.8). Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 грудня 2006 року [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 1000 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] (а.с.09). Також 29 грудня 2006 року [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 1000 кв.м. по [ADDRESS], про що між ними був укладений договір купівлі-продажу. Вказані договору купівлі продажу посвідчені приватним нотаріусом ММНО [PERSON] за р.№№ 2265, 2261. На підставі зазначених договорів купівлі-продажу позивачу було видано державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯГ № 615230 та ЯГ №615229 від 19 липня 2007 року (а.с.11,14). Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.23, 24, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). З фактичних обставин справи вбачається, що вказані земельні ділянки придбано в період шлюбу в інтересах сім'ї. Спірне майно на час розгляду справи у заставі не перебуває, в зв'язку із чим 1/2 частина вказаних ділянок, на думку суду, на законних підставах належить позивачу [PERSON] Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Таким чином, суд визнає за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м. по [ADDRESS], яка зареєстрована за [PERSON]. У відповідності до вимоги статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 752,40 грн.

Outcome: approved