Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

07 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай). В обгрунтування позовні вимоги вказує , що 10 травня 1997 року Шевченківською районною державною адміністрацією Харківської області їй було виданий, сертифікат на земельну частку (пай), розміром 5,96 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області, яка перебуває в колективній власності КСП «Червоний Партизан». Так сталося ,що на той час вона не замовила виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку, а правовстановлюючий документ - сертифікат на земельну частку (пай) нею був втрачений при невідомих обставинах. Звернувшись до відповідача з зявою про видачу дублікату їй було відмовлено та запропоновано звернутися до суду. Тому вона звернулась до суду та просить визнати за нею прав о на отримання частки ( паю) , взамін втраченого сертифікату. В судовому засіданні представник Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області, проти задоволення позову, визнання права на земельну частку (пай) за [PERSON] не заперечувала. Суд заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. З наданої копії (сертифікату) вбачається , що згідно запису у Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Червоний Партизан» 10 травня 1997 року за №496 [PERSON] отримала сертифіката на право на земельну частку (пай) ([NUMBER]), площею 5.96 умовних кадастрових гектари . Вищезазначений сертифікат на право земельну частку (пай) було втрачено про, що зроблено повідомлення в газету «Зміївський Кур'єр» від 27 липня2015 року- 02 серпня 2015 року за №№30 (1111). Листом за №02-28/1900 Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області від 30 липня 2015 року, позивачу, відмовлено в видачі дублікату сертифікату замість втраченого, так як згідно пункту 8 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», доручено КМУ затвердити у місячний строк форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразок Книги реєстрації сертифікатів та організувати виготовлення сертифікатів у необхідній кількості. Таким чином сертифікати на право на земельну частку (пай) були виготовлені в необхідній кількості відповідно до кількості пайовиків і видавалися в одному екземплярі на руки, архівні екземпляри відсутні та не виготовлялися. Позивачу рекомендовано звернутися до суду для визнання права на земельну частку (пай) та виготовлення свідоцтва на право власності на земельну ділянку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст.3 ЦПК України кожен має право звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок. Частина 1 ст.316 Цивільного кодексу України визнає правом власності - право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. За правилами ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено ,що власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Згідно Закону України «Про судовий збір», позивач за справою - [PERSON] звільняється від сплати судового збору, так як віднесена до 1-ї категорії постраждалих внаслідок Чернобильської катастрофи (посвідчення громадянина, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи [NUMBER] та вкладка до посвідчення [NUMBER] від 11 лютого 1998 року). Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, також враховуючи, що позивачка є власником сертифікату на право на земельну частку (пай), визнання за нею права на земельну частку (пай) не порушає нічиїх інтересів, прав, оцінивши зібрані докази та давши їм належну оцінку, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved