Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

07 липня 2020 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду від імені [PERSON] звернулася адвокат Долженко О.М. На підтвердження позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що вона є власником будинковолодіння [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровані як члени її сім`ї: син [PERSON] та онука [PERSON] , які не є співвласниками вказаного будинковолодіння. Відповідачі з 2015 року в будинку не проживають, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, їх особистих речей в будинку не має. На даний час наявність реєстрації відповідачів в будинку обмежує права позивача, що стало підставою для звернення до суду. В судове засідання позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином - судовою повісткою у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] , адвокат Долженко О.М., що діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги (а.с.20) в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та за відсутності її довірителя, на позовних вимогах наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.35). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися без пояснення причини неявки, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 30). Допитана у судовому засіданні в якості свідок [PERSON] суду повідомила, що з позивачем [PERSON] вони дружать і спілкуються по телефону. Весною 2020 року у [PERSON] був мікро інсульт у зв`язку з чим до неї приїхала дочка і забрала до себе в Одесу. Свідок повідомила, що виписати з будинку свого сина і онуку це свідоме рішення позивача, оскільки у зв`язку з їх реєстрацію, остання не може отримати субсидію. Крім того свідок повідомила, що останні 3,5 роки вона не бачила, щоб відповідач [PERSON] приїздив до будинку на [ADDRESS]. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що позивача [PERSON] паралізувало, і останню до себе забрала дочка в м.Одесу. Хата стоїть пуста, там ніхто не проживає, все подвір`я заросло бур`яном. Син позивачки разом з дочкою поїхали з міста коли почалась війна на сході. Куди поїхали не відомо. Заслухавши пояснення свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є одноособовим власником будинковолодіння [ADDRESS] . Її право власності підтверджується копією договору дарування від 06 червня 2000 року (а.с.8-9). Також даний факт підтверджується копією Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.10-11). Згідно домової книги в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з 04.06.2004 року (а.с.12-14). Згідно копії акту голови вуличного комітету від 14.08.2019 року та 10.06.2020 року в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , які більше трьох років у вказаному будинку е проживають (а.с.15-16). Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у будинку більше року, то вони, відповідно до ст. 72 ЖК України, втратили право на користування вищевказаним житловим приміщенням. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати таким, що втратили право на користування приміщенням будинковолодіння [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимогна підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved