overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

09.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12 жовтня 2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області. Подружнє життя з відповідачем не склалося, вони втратили любов та повагу один до одного. Шлюбно - сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Спільних дітей не мають. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак до суду надав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки, причини неявки суду не відомі. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідачки, яка була належним чином повідомлена про дату судового засідання не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, врахувавши думку позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що 12 жовтня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 250. ( а.с. 6). Від шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося, вони не створили дружної, міцної сім'ї, втратили почуття поваги і взаєморозуміння. Примирення неможливе, збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч 1 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

09.10.2014 року [PERSON] звернувся з позовом про стягнення з [PERSON] боргу у сумі 240000 грн. Підставою для позову стало те, що 03.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики згідно якого перший передав, а другий отримав 240000 грн. , які зобов'язався повернути в строк до 01.10.2014 року, а так як свої зобов'язання відповідач не виконав, то позивач просить стягнути борг в повному обсязі та витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивач не з'явився, але його представник [PERSON] надав заяву в якій позов підтримав повністю та просив його задовольнити, а справу розглядати в відсутність його та позивача і згоден на заочний розгляд справи. В судове засідання [PERSON] повторно не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, заперечень по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з цього, суд знаходить, що в судовому засіданні доведено те, що [PERSON] взяв борг у [PERSON] 240000 грн. та зобов'язався повернути вказані кошти до 01.10.2014 року. Вказані зобов'язання свідчать про укладення сторонами договору займу, який було оформлено за домовленістю сторін, в простій письмовій формі, шляхом видачі відповідачем розписки ( а.с.20). Форма обрана сторонами для укладення даного договору, відповідає вимогам ст.ст. 207, 208, 1047 ЦК України і є належним підтвердженням наявності відповідних договірних відносин між сторонами та передачі грошей, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України. Згідно з загальними умовами виконання зобов'язань, встановлених нормами ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правовими нормами ст. 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, або речі, визначеними родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Між тим, в порушення наведених норм відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав належним чином, оскільки суму займу не повернув позивачу в зазначений в договорі строк. За таких обставин, грошові кошти, отримані відповідачем в наслідок виконання зобов'язань позивачем, за договором займу, в зв'язку із сплином строку їх повернення безпідставно утримуються [PERSON] а тому відповідно до положень ст. 1212 ч.3 п.3 ЦК України, підлягають поверненню [PERSON], і відповідно на його користь з відповідача необхідно стягнути 240000 грн., задовольнивши позовні вимоги повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

09.10.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 25.09.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину [PERSON],[INFO]. Сімейно - шлюбні відносини припинені з листопада 2012 року у зв'язку з втратою взаєморозуміння, спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, були повідомлені належним чином. (а.с. 10-11, 13-18 - розписки, повідомлення). Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає, та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - [PERSON], відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надав (а.с. 20 - заява). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.09.2011 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 700 ( а.с. 6 - копія свідоцтва про шлюб). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач надала заяву про залишення їй прізвища - [PERSON], суд вважає за необхідне залишити їй прізвище - [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

09.10.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на навчання, який в послідуючому уточнила, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], яка на даний час навчається у Криворізькому економічному інституті Державного вищого навчального закладу «Криворізького Національного Університету», факультет менеджменту та міжнародної економіки денної форми навчання на бюджетній основі, термін закінчення навчання - 30.06.2018 року. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку не бажає сплачувати аліменти на навчання, тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь позивача аліменти на період навчання доньки в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи з 09.10.2014 року до закінчення терміну навчання, тобто до 30.06.2018 року. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач [PERSON] на уточненому позові наполягає, відповідач [PERSON] проти уточненого позову не заперечував, третя особа [PERSON] проти уточненого позову не заперечує. (а.с. 14-16 заяви). В порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком третьої особи [PERSON], [INFO]. (а.с.7 копія свідоцтва про народження). Третя особа [PERSON] є студентом Криворізькому економічному інституті Державного вищого навчального закладу «Криворізького Національного Університету», факультет менеджменту та міжнародної економіки денної форми навчання на бюджетній основі, термін закінчення навчання - 30.06.2018 року. (а.с. 8 довідка) проживає разом з позивачем. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги,батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 СК України, розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини визначається судом. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] проти позову не заперечував, суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача, на період навчання, починаючи виплату з 09.10.2014 року до закінчення терміну навчання, тобто до 30.06.2018 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

09.10.2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатним в якій посилаючись на те, що він з дитинства є інвалідом ІІ групи, перебував на лікуванні в Миколаївській психіатричній лікарні №1. Внаслідок тяжкого психічного розладу не розуміє значення своїх дій, не може ними керувати, у побуті потребує сторонньої допомоги, тому просила визнати [PERSON], [INFO] недієздатним та встановити над ним опіку та піклування, призначивши її опікуном. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала свою заяву, просила її задовольнити. \~\~Прокурор Москалик О.П. у судовому засіданні доводи заяви підтримав, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки наявні матеріали вказують на недієздатність [PERSON] Заінтересована особа орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Троїцько-Сафонівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області явку свого представника не забезпечив, але надав заяву про розгляд справи за відсутності представника та не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] \~\~ Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. В силу ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. \~\~\~Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється\~Цивільним процесуальним кодексом України. \~\~\~Положеннями ч.3\~ст.237 ЦПК України\~передбачено, що заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Як вбачається з копії довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №288901 від 14 грудня 2010 року [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ - групи з дитинства, безстроково. \~\~\~З висновку судово-психіатричного експерта №344 від 07.07.2015 року вбачається, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизотипічного розладу.За своїм психічним станом він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібранні у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON] \~\~\~Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України\~суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. \~\~\~Положеннями ч.1 ст.241 ЦПК України\~передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. З подання органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Троїцько-Сафонівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області від 10.11.2014 року вбачається за доцільне призначити заявницю [PERSON] опікуном [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

09.10.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2011 року. Шлюб зареєстровано відділом державної РАЦС Покровського РУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис №145. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне проживання між сторонами припинено з червня 2014 року. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, а саме матеріально не допомагає утримувати дитину, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 листопада 2011 року, шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №145. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.2). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 04 жовтня 2012 року, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

09.10.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON] від якого мають двох неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені на початку 2014 року внаслідок того, що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. А тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст.112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

09.10.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісячно до її повноліття. В своїх доводах посилається на те, що з 25.06.2011 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 13.12.2012 року було розірвано. Від сумісного проживання мають доньку [PERSON] 2011 року народження, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу не надає, він працездатний чоловік. Через відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача вона з донькою перебувають у скрутному матеріальному становищі. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач не з'явився, повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2012 року, шлюб зареєстрований 25.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO], батьком якого записаний [PERSON], мати - [PERSON] Відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має, не працює. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та призначити стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитини повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму. Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь держави. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

09.10.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, пояснюючи вимоги наступним: вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 28 березня 1992 року, одруження було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 33, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини на теперішній час між ними припиненні з восени 2012 року. Під час шлюбу між ними виникали суттєві і взаємні непорозуміння та різні погляди на життя, їх сім'я фактично розпалась, зберегти шлюб неможливо. Спору про розподіл спільного майна між ним та відповідачем не має. Від розірвання шлюбу в органах РАЦС відповідач відмовляється. Просить суд розірвати шлюб, залишивши їй прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї [PERSON] неможливе. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved