Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

07 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що вона на підставі договору дарування № 2-1602 від 30.03.2013 року, укладеного між нею та відповідачем, є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований [PERSON], відповідач у справі. Останній не проживає в даній квартирі з травня 2015 року, його речей у квартирі немає. Реєстрація відповідача в кватирі порушує її, позивача, право власника розпоряджатися власною квартирою та змушує сплачувати за відповідача комунальні платежі. Тому позивач просила суд усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження її приватним майном, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, її представник надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути за її та позивача відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 36). Відповідач, [PERSON], двічі в судове засідання не з'явився, на адресу суду повернулися конверти із рекомендованим повідомленням із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 35, 37) Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглядати справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 224 ЦПК України. Представник третьої особи, ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 33). Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачеві на підставі договору дарування № 2-1602, посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори 30.03.2013 року, належить квартира [ADDRESS] (а.с. 6,7). Відповідач у вказаній квартирі не проживає з травня 2015 року, його речей у квартирі немає, що підтверджується актом комісії від 21 березня 2016 року, затвердженим головою комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району міста Дніпропетровська на а.с. 8. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач понад один рік без поважних на то причин не проживає за адресою: [INFO], є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою, що дає підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved