Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

08.10.2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить суд постановити рішення, яким: скасувати арешти з нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 5344858 та 5348052 від 23 липня 2007 року), а саме нежилих підвальних приміщень, загальною площею 265, 5 кв.м., що знаходяться в будинку № 2 по вулиці Комарова Космонавта у місті Одесі, які належать [PERSON] на праві власності накладених постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, АВ 988106 від 12 липня 2007 року; скасувати та зняти заборони на відчуження нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 5344858 та 5348052 від 23 липня 2007 року), а саме нежилих підвальних приміщень, загальною площею 265, 5 кв.м., що знаходяться в будинку № 2 по вулиці Комарова Космонавта у місті Одесі, які належать [PERSON] на праві власності накладених постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, АВ 988106 від 12 липня 2007 року. Свої вимоги мотивує тим, що заходи з примусового виконання вимог виконавчого документу були застосовані державним виконавцем відносно колишнього власника нежилих підвальних приміщень, загальною площею 265, 5 кв.м., що знаходяться в будинку № 2 по вулиці Комарова Космонавта у місті Одесі, [PERSON]. Позивач стверджує, що наявність арешту та заборони на відчуження вищевказаних нежилих підвальних приміщень унеможливлює її можливість володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання зявився представник позивача [PERSON] [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не зявився, про час дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. [PERSON], залучений судом до участі у справі у якості третьої особи, у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 19 березня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила нежилі підвальні приміщення в будинку під номером 2 по вулиці Комарова Космонавта, що розташовані в місті [PERSON], загальною 265, 5 кв.м. Зазначені нежилі підвальні приміщення належали [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 196 (ВЕС № 327146-327147), посвідченого 03 жовтня 2006 Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №14445, зареєстрованим в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» у книзі 59неж-26 за номером запису 2169. 29 травня 2007 року позивач [PERSON] зареєструвала укладений з [PERSON] договір купівлі-продажу, посвідчений 19 березня 2007 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 798, в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», про що зроблено відповідний запис за № 2169 в книзі 64неж-148 (копія витягу додається). Як зазначає представник позивача, у теперішній час його довірителькою було прийнято рішення про відчуження нежилих підвальних приміщень, загальною площею 265,5 кв.м., що знаходяться в будинку № 2 по вулиці Комарова Космонавта у місті Одесі, але їй стало відомо про наявність арештів на вищевказані нежилі підвальні приміщення. Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, а саме інформаційної довідки за № 44639963 від 28 вересня 2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, відповідно до якої арешт та заборону на відчуження нежилих підвальних приміщень, загальною площею 265,5 кв.м., на підставі постанови [PERSON] Суворівського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АВ 988106 від 12 липня 2007 року, та власника вказано - [PERSON]. Отже, заходи з примусового виконання вимог виконавчого документу були застосовані державним виконавцем відносно колишнього власника вищезазначених нежилих підвальних приміщень, загальною площею 265,5 кв.м., а саме - [PERSON]. Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що наявність арешту та заборони на відчуження нежилих підвальних приміщень, загальною площею 265,5 кв.м., що знаходяться в будинку № 2 по вулиці Комарова Космонавта у місті Одесі, унеможливлюють власникові володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, що є недопустимим. Положеннями ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За приписами ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ч. 2 ст. 57 вказаного Закону). Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. 29 вересня 2015 року представник позивача звернувся до Начальника [PERSON] Суворовського відділу Державної виконавчої служби ОМУЮ із відповідною заявою про скасування арешту та заборони на відчуження нежилих підвальних приміщень, загальною площею 265,5 кв.м., що знаходяться в будинку № 2 по вулиці Комарова Космонавта у місті Одесі, оскільки було порушення порядку накладення арешту, так як на час винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ 988106 від 12 липня 2007 року державним виконавцем Першого Суворівського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було порушено права позивача як власника у зв'язку з тим, що майно, на яке накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, вже не належало боржнику - [PERSON] Листом від 05 жовтня 2015 року за № 829 начальник [PERSON] Суворовського відділу Державної виконавчої служби ОМУЮ [PERSON] повідомив, що в даному випадку арешт та заборону на відчуження нежилих підвальних приміщень, загальною площею 265,5 кв.м., можливо скасувати тільки в судовому порядку на підставі ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, листом від 25.11.2015 року начальник Суворовського відділу ДВС ОМУЮ повідомив суд про те, що виконавче провадження про арешт майна боржника та заборони на його відчуження АВ 988106 було знищено у 2010 році (а.с.32). Частиною 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»). Положеннями ст. 3 ч. 1 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч. 1 та 2 ст. 16 ЦК України). З огляду на зазначені обставини, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про необхідність звільнення заставленого майна з - під арешту, оскільки в іншому випадку будуть порушені права власника. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про звільнення майна з-під арешту підлягають задоволенню. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved