overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

09 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 22 жовтня 2005 року. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Однією сімєю проживали до лютого 2017 року. Основою розпаду сімї послугувало те, що відповідач зловживає спиртними напоями і з цього приводу між ними постійно виникають сварки. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримала, на розірванні шлюбу наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 22 жовтня 2005 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, про що зроблено актовий запис за №2018 (а.с. 5). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 6, 7). Причинами розпаду сімї є те, що у подружжя було відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникали сварки та суперечки. В судовому засіданні встановлено, що з грудня 2016 року [PERSON] та [PERSON] припинили подружнє життя. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити [PERSON]. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

09 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 10 жовтня 2005 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. Дітей сторони не мають. Разом з тим сімейне життя із відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного вже тривалий час. Оскільки відповідач відмовляється від розірвання шлюбу через органи ДРАЦС, вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позову, просила залишити їй прізвище, обране під час державної реєстрації шлюбу «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належно, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 11), у зв'язку з чим та за згодою позивачки, суд допустив заочний розгляд справи. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Пересадівською сільською радою Вітовського району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 10 жовтня 2005 року, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за № 23. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка вже мала прізвище «[PERSON]» та залишила його (а.с.6). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо протягом тривалого часу. Про спір щодо розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

09 лютого 2017 року [PERSON] звернулася в суд з вищевказаним позовом. В позові позивач зазначила, рішенням Ємільчинського районного суду від 26 грудня 2016 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від даного шлюбу вона має двоє малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знаходиться на її утриманні. Відповідач, на даний час, офіційно ніде не працює, має нерегулярний дохід, матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, чим ставить сімю в скрутне матеріальне становище. Тому вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. В позові позивач просила суд, стягувати з відповідача аліментну плату на її користь на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі по 500 гривень, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду. Позивач в попереднє судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в письмовому провадженні. Відповідач в попереднє судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, наслідки визнання позову йому відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, а саме: довідку Медведівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області № 51 від 18.01.2017 року видану [PERSON] про склад її сім'ї; ксерокопію рішення Ємільчинського районного суду від 26.12.2016 року; ксерокопію свідоцтва про народження [PERSON] серії 1-ТП № 145124 від 11.05.2011 року; ксерокопію паспорта позивача; ксерокопію ідентифікаційного коду позивача; ксерокопію паспорта відповідача; ксерокопію ідентифікаційного коду відповідача; ксерокопію посвідчення учасника бойових дій, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав, свобод та інтересів, а тому, суд, має можливість, відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалити в попередньому судовому засіданні рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір. Суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. 180, ч. 3 .ст. 181, 184, ч. 1 ст.191 СК України. На підставі наведеного ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. 184, ч. 1 ст. 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

09 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 15 липня 2006 року Веприцькою сільською радою Гадяцького району Полтавської області був зареєстрований шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 6. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що сімейні відносини з відповідачем були припинені у 2008 році, в звязку з різницею характерів, конфліктами, непорозуміннями, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу просила її прізвище залишити без змін.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб, зазначивши що він та дружина не проживають з 2008 року. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 15 липня 2006 року Веприцькою сільською радою Гадяцького району Полтавської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають дитину від шлюбу [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з початку 2016 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у звязку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

09 лютого 2017 року до Вінницького районного суду Вінницької області надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказує, що сімейне життя у них не склалось, оскільки у них різні інтереси, уподобання, вони не розуміють один одного. Тому, вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу - неможливе та суперечить їхнім інтересам, в зв'язку з чим вона звернулась із даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] також до судового засідання не з'явився, надав суду про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.10.2015 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що відповідає вимогам закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

09 лютого 2017 року Ленінським районним судом м. Харкова було ухвалене рішення (вступна та резолютивна частина), яким позов [PERSON] до [PERSON] про виділення в натурі частки у праві спільної часткової власності, визнання права власності на частину домоволодіння, визначення порядку користування земельною ділянкою задоволено частково. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Так, 19 січня 2017 року представник позивача надала суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просила також стягнути на користь позивача з відповідача судові витрати. Однак, у резолютивній частині рішення суду (вступна та резолютивна частина) від 09.02.2017 року суд не вирішив питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку стосовно ухвалення додаткового рішення за вищевказаною справою. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

09 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2011 року. Від даного шлюбу не мають неповнолітніх дітей. У травні 2014 року між ними припинені шлюбно-сімейні відносини, тому що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Позивач втратила до чоловіка почуття кохання і переконана, що подальше спільне життя неможливо. Позивач [PERSON] вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати, залишити їй прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. До суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, на позові наполягає. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 26 серпня 2011 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстрували шлюб, актовий запис № 217. Неповнолітніх дітей сторони не мають. З травня 2014 року сторони разом не мешкають, спільне господарство не ведуть та сімейним побутом не повязані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони разом не мешкають, спільним побутом та господарством не повязані, обоє наполягають на розірванні шлюбу. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

09 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про визнання особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації за місцем проживання. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що є власником квартири [ADDRESS]. Окрім позивача у квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який у квартирі не проживає, оскільки виїхав за кордон на роботу на невизначений період, комунальні послуги не сплачує. За таких обставин позивач просить визнати відповідача особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], та зняти з реєстрації. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги на підставах, викладених у позові, просила позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача. [PERSON] проживає одна, сина позивача вона ніколи не бачила. Свідок [PERSON], допитаний у судовому засіданні, суду пояснив, що є сусідом позивача, знає її декілька років. Її сина, який є відповідачем по даній справі, він ніколи не бачив. Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

09 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2007 року , від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працездатний, фізично здоровий, аліментних зобов'язань на користь інших осіб не має. В зв'язку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2007 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості відносно утримання дитини, яка після припинення відносин між сторонами, проживає з позивачем. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує стан здоров'я дитини, її вік та її матеріальне становище, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який працездатний, фізично здоровий, аліментних зобов'язань на користь інших осіб немає, тому вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

09 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду. В якості обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що не вступила у шлюб з відповідачем та не проживала з ним, але має від нього двох неповнолітніх дітей. Зазначила, що відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей відмовляється, працює на шахті «Краснолиманська», аліменти на користь інших осіб на утримання дітей не сплачує. Позивач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, у судове засідання не зявився, надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Outcome: approved