Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

10.07.2014 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка заповіла йому усе своє майно. Заповіт був складений 29.03.2000р. і посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 247. До спадкового майна входить будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами і земельна ділянка, розташовані в м. Верхньодніпровську, по [ADDRESS], а також грошові кошти. Крім нього інших спадкоємців немає. Він постійно проживав з матір»ю, піклувався про неї та надавав необхідну допомогу. Він фактично прийняв спадщину вступивши в управління і володіння спадковим майном, але протягом шестимісячного строку не звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Він постійно проживав з матір»ю на час відкриття спадщини, а фактично постійно проживає за вищевказаною адресою з 2000 року і по теперішній час, на підставі чого просить встановити факт прийняття ним спадщини за заповітом, що відкрилась внаслідок смерті [PERSON] [INFO] та зобов»язати Верхньодніпровську державну нотаріальну контору оформити його право на прийняття спадщини в установленому порядку. В судове засідання заявник з'явився, заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з підстав вказаних в заяві. Додатково суду пояснив, що дійсно на день смерті матері він був зареєстрований за іншою адресою ніж спадкодавець та змінив реєстрацію після смерті матері. Підтвердив, що встановлення факту прийняття спадщини йому необхідно для оформлення спадщини, яка залишилася після смерті матері. Дійсно відмовляючи в видачі свідоцтва про право на спадщини, нотаріус роз'яснив, що йому необхідно звертатися до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Заінтересована особа: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином. Надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю (а.с. 21). Суд, заслухавши заявника, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 27 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 14) Заявник є сином померлої [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження заявника серії [NUMBER] виданим 28 жовтня 1957р. Верхньодніпровським бюро ЗАГС Дніпропетровської області (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та 28.05.2014р. заявник звернувся до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою від 28.05.2014р. державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Малашова Г.В. відмовила у видачі свідоцтва, посилаючись на те, що спадкоємець пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини та йому запропоновано звернутися до суду для встановлення додаткового строку на прийняття спадщини (а.с. 7). Як убачається із змісту Постанови державного нотаріуса від 28.05.2014р. спадкодавець на день смерті - [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що також не заперечується заявником. Тоді як заявник, станом на [INFO](день смерті спадкодавця) був зареєстрований за зазначеною адресою тільки 09.04.2008р. (після смерті спадкодавця), що підтверджується відповідною відміткою у паспорті заявника. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (ред.. 2003р.) цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої (спадкування) Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Оскільки спадкодавець - [PERSON] померла [INFO], тобто спадщина відкрилася після набрання чинності Цивільним кодексом України, то відносини спадкування, у тому числі щодо прийняття спадщини, регулюються положеннями Цивільного кодексу України (ред. 2003р). Згідно зі ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.2 п. 2 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини для оформлення права на спадщину, проте факт прийняття заявником спадщини, відповідно до норм діючого Цивільного законодавства, не породжує правових наслідків щодо оформлення права на таку спадщину, тобто не має юридичного значення, тому вимога заявника щодо встановлення факту прийняття спадщини задоволенню не підлягає. Аналогічна позиція висловлена у Листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», де зазначено, що судам необхідно розмежовувати пропуск строку для прийняття спадщини, прийняття спадщини особами, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР). Якщо спадщина відкрилась після 01 січня 2004 року, суди не повинні задовольняти вимоги про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном або задовольняти позови про визнання права власності на спадкове майно із зазначених підстав. Також не підлягає задоволенню вимоги заявника щодо зобов'язання Верхньодніпровської державної нотаріальної контори оформити його право на прийняття спадщини в установленому порядку, оскільки вимоги зобов'язального характеру не підлягають розгляду в окремому провадження, зокрема в порядку встановлення факту, що мають юридичне значення, в силу ст..ст. 234, 256 ЦПК України, а розглядається виключно в позовному провадженні з визначенням підсудності в залежності від предмету спору. За такими обставинами заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. В силу до ч. 7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення в окремому провадженні, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: dismissed