Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

08.12.2017 року до суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON] 05.01.2018 року отримана адресна довідка про місце реєстрації проживання відповідача-фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 19 лютого 2018 року. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 19 лютого 2018 року в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 10.12.1996 року був укладений шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 25 В період спільного проживання у них народилася двоє дітей: сина [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Відповідач веде аморальний спосіб життя,зловживає спиртними напоями, не приймає участі у вихованні дітей та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що нею помилково написано стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/25 частини його заробітку, так як подаючи позов вона мала на увазі стягнення аліментів в розмірі 25 % від заробітку відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Згоден сплачувати аліменти на утримання сина. Проте вважає, що треба контролювати їх витрачання позивачкою, яка схильна до вживання алкогольних напоїв. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.12.1996 року. Шлюб між сторонами був зареєстрований у виконавчому комітеті Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 25, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В період шлюбу у сторін народилася двоє дітей: сина [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому батьком дитини записаний відповідач. Син сторін -[PERSON], [INFO] на даний час є повнолітнім та з пояснень сторін закінчив навчання. З пояснень сторін судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає, так як вважає, що позивач використовує її не за призначенням. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні дітей. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Тобто для захисту право позивачки відповідно до обраного нею способу захисту порушених прав, який передбачений нормами сімейного Кодексу України та з яким погоджується суд. Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом Судом встановлено, що відповідач на даний час офіційно працює. Позивач влаштовується на роботу. Інших неповнолітніх дітей сторони на своєму утриманні не мають. Враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку та позовні вимоги визнав, а також, що аліменти стягуються на одну неповнолітню дитину, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даній сумі з урахування обов'язку матері матеріально утримувати дитину на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дитини даного віку Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 08.12.2017 року. Тому аліменти на утримання дитини суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період. Щодо посилання відповідача на необхідність контролювати витрату грошових коштів, які будуть стягуватись з нього, як аліменти, суд вважає, що дане питання повинно бути вирішене відповідачем самостійно, так як він проживає спільно з позивачем та має можливість контролювати витрату грошових коштів, які будуть стягуватись з нього як аліменти. І у випадку нецільового їх використання ствити питання про зміну розміру аліментів або припинення їх стягнення. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 704.80 грн. так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір». На основі ст. 180, 181, 182, 183 СК України.

Outcome: approved