Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

07 липня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03 серпня 2001 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану міста Ровеньки Луганської області (актовий запис № 100). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині несумісності характерів. Відповідач не піклувався про сім'ю та повністю ігнорував сімейні та шлюбні обов'язки. Такі відносини привели до охолодження почуттів і до втрати позивачем кохання та поваги до відповідача. Позивач неодноразово пропонувала відповідачу разом звернутися до державного органу реєстрації актів цивільного стану для подачі заяви про розірвання шлюбу, але відповідач відмовляється. 10.06.2014 року позивач звернулася до відповідача з листом, у якому запропонувала добровільно розірвати шлюб, але відповідач на розірвання шлюбу не погодився і до відділу РАЦС не з'явився. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливими, тому змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, про що надала до суду відповідну заяву. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає у повному обсязі, вважає що сім'ю не можна зберегти, просить справу розглянути за його відсутності, про що надав до суду відповідну заяву. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, приймаючи до уваги заяви позивача та відповідача суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України підлягає задоволенню. [PERSON] суду надала: копію свідоцтва про одруження від 03 серпня 2001 року, виданого відділом РАГС міста Ровеньки Луганської області (актовий запис № 100) (а.с. 4); копію листа відповідачу про намір розірвати шлюб з його підписом (а.с. 6). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе а шлюбні відносини припинені. Крім того, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем не заявлено суду про намір зміни свого прізвище на попереднє, яке вона змінила під час укладення та реєстрації шлюбу з позивачем, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвища позивача без змін «[PERSON]».

Outcome: approved