Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

09 березня 2016 року представник ТОВ ФК «Рантье» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що 07.08.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №Р24.173.74095, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 35000 грн. зі сплатою 10% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Однак відповідач [PERSON] порушила умови договору та не виконала покладені на неї зобовязання за даним договором, у звязку з чим станом на 31.12.2015 року має заборгованість 47089 грн. 40 коп. Між ТОВ «ФК Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» було укладено договір факторингу №31/12-2 від 31.12.2015 року, згідно умов якого клієнт відступив факторові з 31.12.2015 року, а позивач набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог. Представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 47089 грн. 40 грн. за кредитним договором №Р24.173.74095 від 07.08.2014 року та судові витрати у розмірі 1378 грн. Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2016 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Рантье» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором було задоволено. Ухвалою суду від 05.12.2016 року заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2016 року було скасоване за заявою [PERSON] Відповідно до ст.37 ЦПК України до участі у справі в якості правонаступника позивача було допущено ТОВ «Фінансова компанія «Серет». В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі обставин викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що відступлення права грошової вимоги факторові відбулося всупереч положенням договору та норм чинного законодавства. В судовому засіданні було встановлено, що 07.08.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №Р24.173.74095, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 35000 грн. зі сплатою 10% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с. 12-14). Згідно до видаткового касового ордеру № 1 від 07.08.2014 року відповідачу були надані кредитні кошти (а.с. 15). 31.12.2015 року між ТОВ «ФК «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №31/12-2, згідно умов якого клієнт (первісний кредитор, банк) відступив (передав у власність) факторові (новому кредитору, позивачу), з 31.12.2015 року, а позивач, відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту приймання-передачі прав вимоги (а.с. 16-23). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №Р24.173.74095 від 07.08.2014 року вбачається, що станом на 11.02.2016 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 47089 грн. 40 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 33639 грн. 87 коп. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями 13449 грн. 53 коп. (а.с.26). В обґрунтування своїх вимог про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Серет» заборгованості за вищевказаним кредитним представник позивача посилався на договору факторингу №28/02-1від 28.02.2017 року відповідно до якого ТОВ «ФК «Рантье» відступило ТОВ «ФК «Серет» права вимоги за кредитним договором №Р24.173.74095 від 07.08.2014 року (а.с.148-153). Однак, суд не може прийняти зазначений договір в якості доказу наявності у ТОВ «Фінансова компанія «Серет» права вимоги за кредитним договором №Р24.173.74095 від 07.08.2014 року виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Так, в судовому засіданні представник відповідача заперечував проти наявності у ТОВ «ФК «Сорет» права вимоги за спірним кредитним договором, оскільки позивачем не надано належних доказів на його підтвердження. Однак, незважаючи на свій обовязок доказування обставин, які не визнаються стороною по справі, представником позивача не було надано суду оригіналу договору факторингу №28/02-1 від 28.02.2017 року зі додатками, які б підтверджували факт переуступки ТОВ «ФК «Рантье» права вимоги за даним кредитним договором. Наданий в якості доказу Витяг з додатку №2 до Договору факторингу №28/02-1 від 28.02.2017 року (а.с.158) суд не може визнати належним доказом, оскільки він містить підпис лише представника ТОВ «ФК «Сорет» та не містить підпису ТОВ «ФК «Рантье». Крім того, відповідно до п.7.4.2 Договору факторингу №31/12-2 від 31.12.2015 року між ТОВ «ФК «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк», фактор зобовязаний не відчужувати придбані за цим Договором Права Вимоги без попереднього письмового дозволу Клієнта (а.с.16-21). Однак, представником позивача суду не надано доказу на підтвердження наявності у ТОВ «ФК «Рантье» письмового дозволу ПАТ «Ідея Банк» на відчуження ТОВ «ФК «Сорет» права вимоги за кредитним договором №Р24.173.74095 від 07.08.2014 року. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що представником позивача не доведено суду факт наявності у ТОВ «ФК «Сорет» права вимоги за кредитним договором №Р24.173.74095 від 07.08.2014 року, у звязку з чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed