Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

08.10.2020 року публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулось із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 333, 87 гривень та судові витрати у розмірі 2102 грн. Позов обґрунтовано наступним. 10.10.2011 року [PERSON] звернулася до Банка з метою отримання банківських послуг і підписав заяву б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Посилаючись на те, що відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, станом на 09.09.2020 року має місце заборгованість в розмірі 10 333,87 гривень, з яких: 3 374,95 гривень заборгованість за тілом кредиту; 3374,95 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1213,28 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит з підстав ст. 625 ЦК України; 5745,64 гривень пеня, Банк просив про задоволення позову. Ухвалою суду від 28.10.2020р. провадження за позовом відкрито, з призначенням розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 27.11.2020р. 27.11.2020р. у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та з урахуванням вже призначених справ, судове засідання відкладено на 25.02.2021р. 25.02.2021р. у зв`язку з клопотанням представника відповідачки адв. [PERSON] про відкладання засідання, судове засідання відкладено на 10.03.2021р. 09.03.2021р. до суду надійшов відзив на позов (а.с.102-104), за яким представник відповідачки просив відмовити у задоволенні позовних вимог, в якому зазначив що відповідачка дійсно отримала в банку кредит у 2011р. у сумі 600 грн., підписавши заяву, однак ці кошти нею були виплачені. Проте банком неодноразово суму кредиту, проценти та інші платежі збільшувались без згоди на те відповідачки. У зв`язку з тиском з боку банку щодо наявної у неї заборгованості, відповідачка ще у квітні 2018р. сплатила кошти у сумі 6359,77 грн. Вона жодного договору, Умов та Правил надання банківських послуг з банком не підписувала. 10.03.2021р. у зв`язку з неявкою сторін, та клопотання з боку представника позивача про відкладання засідання, судове засідання відкладено на 18.03.2021р. 18.03.2021р. до суду надійшла з боку позивача відповідь на відзив (а.с.113-128), за яким зазначили, що відповідачем при підписанні нею анкети-заяви була висловлена згода про укладання договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та яка засвідчила, що «Я згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді». Також позивач вказав, що відповідач власноруч підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового кредиту», з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну у розмірі 3% (36 %на рік ), вказано розмірі комісій та штрафів тощо. Тобто сторонами при укладанні договору були оговорені всі істотні умови. Крім того Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи Банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Таким чином відповідачка підписавши анкету-заяву приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифам Банку (ст. 634 ЦК України). Відповідно до даного договору сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів вбачається, що відповідачка частково сплачувала заборгованість за договором, тобто активно користувалась послугами банку. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Також ними надано довідку щодо виданих карток, що підтверджує строки дії кредитних карток та їх цільове призначення. На думку позивача посилання відповідача на постанову ВС за правою №342/180/17 є недоречним, оскільки в даному випадку ними надано всі докази щодо договірних відносин та умов та правил. Вказані операції підтверджують надання банком кредитного ліміту, його використання відповідачем та сплату відсотків за його користування. 18.03.2021р. в судове засідання з`явились відповідачка та її представник [PERSON] , які позов не визнали з підстав, зазначених у відзиві на позов. При цьому відповідачка пояснила, що вона дійсно підписувала заяву-анкету в 2011р. на 600 грн., проте їй 4 рази збільшували ліміт без її згоди, та вона не брала миттєву розстрочку, багато разів зверталась до банка, НБУ, в правоохоронні органи, в березні 2018р. вона дізналась про великі проценти, та пішла розрахуватись з банком, проте вона весь час платила, а борги залишались, їй повідомили що її борг складає 6000 грн. і вони щомісячно списували по 223 грн. В квітні 2018р. вона все ж таки вирішила розрахуватися з банком та сплатила 5800 грн., але після цього їй знову повідомили що вона ще винна, після чого вона вже нічого не платила. З метою з`ясування всіх обставин справи суд оголосив перерву до 25.03.2021. для виклику в судове засідання представника позивача . У судове засідання 25.03.2021р.зявились представник позивача, відповідачка та її представник. В судовому засіданні представник позивача надала заяву про зменшення позовних вимог, оскільки в жовтні 2020р. банк прийняв рішення самостійно списати заборгованість і на час судового засідання позивач просить стягнути з відповідачки тільки 3 374,95 грн. та % у розмірі 1213,28 грн. та надала виписку по рахунку. При цьому представник відповідачки пояснив, що позивач оформив якісь картки і вона нічого про це не знала і тільки по телефону вона дізнавалась про збільшення боргу. У зв`язку з клопотанням представника позивача про надання часу на ознайомлення з заявою відповідачки від 23.03.2021р., суд оголосив перерву до 26.03.2021р. 26.03.2021р. в судове засідання з`явились представник позивача, відповідачка та її представник . представник позивача надала пояснення , що разом з анкетою-заявою відповідачка також підписала і Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з якої чітко вбачається, що було встановлено поточну проценту ставку у розмірі 3% щомісячно (36% річних), вказано розміри комісій та штрафів тощо. З виписки по рахунку вбачається, що операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Також окрім картки в 2011р., відповідачка отримувала ще 2 кредитні картки № [NUMBER] -22.05.2015р. та № [NUMBER] - 05.03.2018р., що також підтверджується фотографіями клієнта під отримання нею виданими картками. Звернула увагу, що оформлення послуги «Оплата частинами» можливо тільки за допомогою своєї кредитної картки. Підтвердила, що відповідачкою 23.04.2018р. було поповнено готівкою своєї картки № [NUMBER] на суму 5700 грн. з терміналу самообслуговування, та з картки неодноразово здійснювались поповнення фінансового телефону та у зв`язку з чим здійснювалось списання з карткового рахунку. Отже підписавши заяву у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст.1166 ЦК) та кредитного договору (ст.1054 ЦК). Станом на 31.05.2015р. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом) становить 161,84 грн. у період з 01.06.2015р. по 30.09.2019р. відповідачкою за поточним тілом кредиту було погашено 37823,91 грн., за простроченим тілом кредиту-23,85 грн., погашено пені-11,91 грн. станом на 30.09.2019р. у відповідачки залишилась заборгованість за тілом кредиту у розмір 3374,95 грн. (поточне тіло кредиту 2118,74 грн., тіло прострочене - 1256,21 грн.), нарахована пеня на прострочене зобов`язання 4307,55 грн.; заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. -1438,09 грн., все разом - 9120,59 грн. З 01.10.2019р. по 15.03.2021р. відповідачкою здійснено погашення по пеня у сумі 5745,64 грн. Наразі залишилась заборгованість за простроченим тілом кредиту 3374,95 грн. та за відсотками на прострочений кредит згідно ст..625 ЦК-1213,28 грн., разом - 4588,23 грн. Відповідачка в судовому засіданні визнала отримання нею в банку окрім картки в 2011р, ще два рази двох карток , щоб розплатитися за кредитом та її фотографування при цьому, проте заперечувала підписання нею при цьому договору, а підписувала щось на планшеті. Вона 24.04.2018р. сплатила 5700 грн. та ще 170 грн. По справі оголошено перерву до 31.03.2021р. В судове засідання 31.03.2021р. з`явились відповідачка та її представник, які просили відмовити у позові, не з`явилась представник позивача, надавши письмові пояснення та прохання розглянути справу у їх відсутність. При цьому пояснили, що сервіс «Оплата частинами» не є окремим кредитним договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт, підписання окремого кредитного договору не вимагається. Оформлення такої послуги можливо тільки за допомогою своєї кредитної картки. З виписки видно, що клієнтка неодноразово здійснювала переказ коштів на погашення заборгованості зі своїх карт. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до слідуючих висновків. Судом встановлені і сторонами неоспорені такі обставини. 10.10.2011 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Банку, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок за платіжною карткою кредитка «Універсальна» (Голд) (а.с.18). Крім того, 01.10.2011року відповідач ознайомився і підписав довідку № [NUMBER] про умови кредитування з використанням картки «Універсальна,30днів пільгового періоду» по договору SAMDN50000051284795 із [PERSON] , яка зазначає : базову процентну ставку - 3 % на місяць (36 % річних); строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, слідуючого за звітний, умову щодо сплати пені за несвоєчасне погашення заборгованості: (Пеня = пеня (1) + пеня (2), де: пеня (1) = (базова процентна ставка за договором/ 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. і більше); умову щодо сплати штрафу у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів,- сплачується штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с.19). За останнім розрахунками Банка станом на 09.12.2019 року має місце заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 3374,95 грн. та за відсотками на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК-1213,28 грн., разом - 4588,23 грн. Суд дослідив: виписку по рахунку [PERSON] , основна карта № [NUMBER] від 10.10.2011р. (картки № [NUMBER] , № [NUMBER] ) за період з 01.10.2011 року по 01.03.2020 року (а.с.54-77); довідку про видачу на ім`я [PERSON] карток Банка (№ [NUMBER] видана 10.10.2011р. з терміном дії 05/15 , картки № [NUMBER] видана 22.05.2015р. з терміном дії до 02/18, №5168755419480765 видана 05.03.2018р. з терміном дії до 10/21; (а.с.17), та надані фото клієнта з цими картами (а.с.183-186). Між сторонами виникли правовідносини із кредитних зобов`язань, які регулюються нормами ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитедавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти виконання особисто,якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає і з суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст. ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 610 ч.1, 611 ч.1 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч.1 ЦК України). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Витяг з Тарифів про умови кредитування з використанням платіжної карти кредитка «Універсальна» 30 днів пільгового періоду з використанням платіжної карти кредитка «Універсальна» 30 днів пільгового періоду», а також на витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень «поза всяким сумнівом», що саме цей витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» та саме такий розмір процентів за прострочення тіла кредиту і саме такий розмір пені та штрафів було погоджено з позичальником. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що вказано й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у провадженні № 6-16цс15 і не спростовано позивачем при розгляді справи, яка переглядається. Тому суд погоджується з запереченнями відповідача, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Суд погоджується з позицією відповідача і вважає, що витяг з Тарифів про умови кредитування з використанням платіжної карти кредитка «Універсальна» 30 днів пільгового періоду та з використанням платіжної карти кредитка «Універсальна» 30 днів пільгового періоду, який доданий до позову, а також витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua та додані до матеріалів цієї справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Такі висновки відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте такий висновок суд застосовує лише в частині щодо приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг , оскільки відповідачка була ознайомлена з умовами кредитування в той же день шляхом підписання довідки про умови кредитування, що свідчить що між сторонами склалися фактичні кредитні правовідносини. При цьому суд враховує висновки ВС у постанові від 04.12.2019р. по справі №750/6058/17-ц, тобто відповідач погодилась у письмовому вигляді з умовами кредитування. Укладання між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідає вимогам ст.ст.633,634 ЦК України щодо порядку укладання договору приєднання. Відповідачка, отримавши картки за умовами укладеного з Банком договору від 10.10.2011 року, здійснила дії щодо проведення активації карток, користувався ними, отримувала кредитні кошти, зверталася до Банку з метою перевипуску карт, отримувала у Банку перевипущені картки з новими номерами та продовженим строком дії і продовжувала ними користуватися. Вказані обставини підтверджуються випискою по рахункам відповідача, довідкою про видані кредитні картки. Банківська виписка має статус первинного документу, що вбачається з Переліку № 578/5 і підтверджує факт того, що відповідачу встановлювався кредитний ліміт, відповідач користувався кредитними коштами, які отримував через банкомати. Оскільки Банк надав належні і допустимі докази того, що під час підписання 10.10.2011 року Анкети-заяви відповідачка ознайомилися з умовами кредитування, що вбачається з довідки від 10.10.2011 року про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка у тому числі зазначає умови відповідальності позичальника, зокрема неустойки у вигляді пені та штрафів. Таким чином суд вважає, що вимога банку про стягнення 3374,95 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вимоги Банка в частині стягнення 1213,28 гривень заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит обґрунтовані із посиланням на ст. 625 ч.2 ЦК України. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ч.2 ЦК України). Відповідачка прострочила виконання зобов`язання з повернення кредиту у розмірі 3374,95 гривень, у зв`язку з чим Банк, у порядку ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання, нарахував три процентирічних відпростроченої суми у розмірі 1213,28 гривень (а.с.143-153 ). Право Банка щодо нарахування трьох процентів річних за прострочення грошового зобов`язання передбачено ч.2ст.625ЦК України, на що звернула увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17-ц. З огляду на викладене, вимоги Банка про стягнення процентів з підстав ч.2 ст. 625 ЦК України є обґрунтованими. Згідно із частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За розгляд справи в суді Банк сплатив судовий збір у мінімальному розмірі 2 102 грн. (а.с43). Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою (1,5% але не менше 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб), ст. 4 ч.1, ч.2 п.1 Закону України «Про судовий збір». Сплачений судовий збір також підлягає оплаті виходячи з мінімального розміру, тобто у розмірі 2102 гривень. Суддя з 05.04 по 09.04.2021 року перебувала у відпустці, тому повний текст рішення суду виготовлено 12.04.2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved