Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

09.07.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, набутого під час шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17.01.1997 року. Подружні стосунки припинені та за рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 23.02.2017 року шлюб розірвано. За час шлюбу з відповідачем було набуто майно: житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], який позивач оцінює у 35000 гривень (тридцять п'ять тисяч гривень); м'які меблі, б/у, вартістю 2000 гривень; двоспальне ліжко, вартістю 4000 гривень; диванний куток м'який, вартістю 10000 гривень; кухонний гарнітур, вартістю 5000 гривень; тумба під телевізор, вартістю 1000 гривень; телевізор «Самсунг», вартістю 10000 гривень: холодильник LG, вартістю 6000 гривень; мікрохвильова піч, вартістю 1000 гривень; кухонний куток, вартістю 2000 гривень; кухонний комбайн, вартістю 1000 гривень; мультиварка, вартістю 1000 гривень; пилосос LG, вартістю 1000 гривень, тюнер та дві тарілки-антени 1200 гривень; музичний центр, вартістю 500 гривень; ванна чавунна, б/у, вартістю 200 гривень, а всього майна на 80900 гривень. Відповідач ухиляється від добровільного поділу даного спільного сумісного майна подружжя, а тому позивач вимушений звернутися до суду для поділу майна у судовому порядку. Позивач просив ухвалити судове рішення, яким поділити майно, набуте з відповідачем за час шлюбу, виділивши йому: телевізор «Самсунг», вартістю 10000 гривень; кухонний гарнітур, вартістю 5000 гривень; холодильник LG, вартістю 6000 гривень; мікрохвильову піч, вартістю 1000 гривень; музичний центр, вартістю 500 гривень; ванну чавунну, б/у, вартістю 200 гривень, інше майно залишити відповідачу. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь 17500 грн., що складає половину вартості житлового дому за адресою: [ADDRESS], в порядку грошової компенсації вартості його частки у спільному майні подружжя а всього майна на 40 200 гривень. В судове засідання позивач, повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, не з'явився, про причини неявки суд не сповістив, але позов вимоги підтримав та просив суд проводити судовий розгляд у його відсутність. Відповідач [PERSON] на виклик суду не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, але також до суду надійшла її заява про розгляд справи у її відсутність та згідно цієї заяви відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, відповідно до ст. 174 ЦПК України, є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Обгрунтованість заявлених вимог підтверджується поданими суду доказами, з огляду на таке: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, та за рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 23.02.2017 року цей шлюб розірвано. Позивач проживає окремо від відповідача. Під час шлюбу сторонами придбано майно, яке складається з житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], який позивач оцінює у 35000 гривень (тридцять п'ять тисяч гривень); м'які меблі, б/у, вартістю 2000 гривень; двоспальне ліжко, вартістю 4000 гривень; диванний куток м'який, вартістю 10000 гривень; кухонний гарнітур, вартістю 5000 гривень; тумба під телевізор, вартістю 1000 гривень; телевізор «Самсунг», вартістю 10000 гривень: холодильник LG, вартістю 6000 гривень; мікрохвильова піч, вартістю 1000 гривень; кухонний куток, вартістю 2000 гривень; кухонний комбайн, вартістю 1000 гривень; мультиварка, вартістю 1000 гривень; пилосос LG, вартістю 1000 гривень, тюнер та дві тарілки-антени 1200 гривень; музичний центр, вартістю 500 гривень; ванна чугунка, б/у, вартістю 200 гривень, всього майна на 80900 гривень. Неможливість розділити майно в позасудовому порядку, стало підставою для звернення позивача до суду. Позивач просив поділити майно, набуте з відповідачем за час шлюбу, виділивши йому телевізор «Самсунг», вартістю 10000 гривень; кухонний гарнітур, вартістю 5000 гривень; холодильник LG, вартістю 6000 гривень; мікрохвильову піч, вартістю 1000 гривень; музичний центр, вартістю 500 гривень; ванну чугунка, б/у, вартістю 200 гривень, а також просив суд стягнути з відповідача на його користь 17500 грн., що складає половину вартості житлового дому за адресою: [ADDRESS], в порядку грошової компенсації вартості його частки у спільному майні подружжя, а всього майна на 40 200 гривень, інше майно залишити відповідачу. Даному факту відповідають правовідносини з набуття права власності на майно та сімейні правовідносини, які регулюються ст. 41 Конституції України та ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 317, 321 ЦК України, ст.ст. 60,61,63,66, 69,70,71СК України. Стаття 41 Конституції України та ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод визначають право громадян мирно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом ст. ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 66 СК України подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Враховуючи зміст позовних вимог, перелік майна, його вартість, а також визнання відповідачем позову, вимоги [PERSON] слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але позивачем це питання не ставилося тому суд його і не розглядає.

Outcome: approved