Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

10.02.2020 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на неможливість збереження родини. Ухвалою суду від 17.02.2020 року відкрито провадження у справі. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] звернулась до суду з відзивом на позовну заяву, в якому зазначила, що проти розірвання шлюбу заперечує, вважає виниклий конфлікт між подружжям тимчасовим, а збереження шлюбу можливим. Ухвалою суду від 08.04.2020 року за клопотанням відповідача подружжю [PERSON] та [PERSON] призначено строк для примирення два місяці. Зупинено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу до 09.06.2020 року. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причину неявки не повідомила, звернулась до суду заявою про відкладення розгляду справи в зв`язку з карантином. Суд вважає, що у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи слід відмовити. Згідно з рішенням Ради суддів України від 16.03.2020, з метою запобігання виникненню та поширенню гострих респіраторних захворювань серед населення та працівників апарату суду відповідно до п. 23\~ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»,\~Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19»,\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.02.2020 №93-р «Про заходи щодо запобігання занесенню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19»\~та введення Урядом України протиепідемічних заходів, запроваджено особливий режим роботи, однак, відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантину, мають виключно рекомендований характер. Разом з цим, під час особливого режиму роботи, судові засідання проводяться, справи розглядаються. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних доказів. У відповідності до ч.3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.04.2018 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 202. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами понад рік через те, що в родині відсутнє взаєморозуміння у вирішенні життєво важливих питань, різноманітних поглядів на сімейне життя, втрачені почуття любові і поваги, примирення між подружжям не можливо, заходи щодо примирення позитивного результату не надали, збереження родини неможливе, позивач своєї позиції стосовно розірвання шлюбу та ставлення до відповідача не змінив, бажання зберегти сім`ю та продовжувати шлюбні стосунки не має. У відповідності до ч.3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства,\~є порушенням права дружини, чоловіка\~на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком». Аналогічний висновок зроблено у\~постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28\~листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17). Аналогічний висновок міститься у\~постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21\~листопада 2019\~року по справі № 264/3830/18 (провадження 61-47411св18). Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), а також ті обставини, що сторонами не доведено можливість збереження родини, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved