Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

08.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.05.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль. Цивільна відповідальність винної в дорожньо-транспортній пригоді особи була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі полісу від 05.11.2013 року. Проте, страхова компанія виплатила [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 50% вартості відновлювального ремонту. За рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09.10.2015 року страхова компанія сплатила [PERSON] недоплачені 50% вартості відновлювального ремонту. Оскільки за весь час розгляду справи вартість ремонту значно зросла, виплачена сума страхового відшкодування є недостатньою для здійснення ремонту пошкодженого автомобіля. Тому [PERSON] просить стягнути зі страхової компанії додаткову суму страхового відшкодування в розмірі 5183 грн. 08 коп., а також пеню за кожен день прострочення виплати відшкодування за період з 11.08.2014 року по 14.06.2016 року в розмірі 4539 грн. 37 коп., передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних за цей період в розмірі 315 грн. 09 коп. та інфляційні витрати в розмірі 3867 грн. 95 коп., витрати, понесені у звязку з відновлення порушеного права в розмірі 4058 грн. 36 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних, інфляційних витрат, витрат у звязку з поновленням порушеного права, а також судових витрат і просила стягнути їх з відповідача на користь позивача, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Позовну вимогу про стягнення додаткового страхового відшкодування в розмірі 5183 грн. 08 коп. представник позивача в судовому засіданні просив залишити без розгляду. Приймаючи до уваги, що представник позивача усвідомлює наслідки своєї процесуальної дії, його заява про залишення позовної вимоги не суперечить діючому законодавству та передбачена наданими позивачем повноваженнями, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні заяви про залишення без розгляду позовної вимоги про стягнення додаткової суми страхового відшкодування в розмірі 5183 грн. 08 коп. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість. Тому представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 22.05.2014 року в м. Львові на вулиці Зеленій сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «IVEKO 59.12» д.р.н. ВС 6978 АА. Винним у настанні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON], який, керуючи автомобілем марки «БАЗ А 079.04» д.р.н. ВС 0916 АА, порушив вимоги Правил дорожнього руху. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача згідно з полісом № АС/7044470, дійсним з 06.11.2013 року до 05.11.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з положеннями ст. 9 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Згідно з положеннями п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових\~\~сум, зазначених у\~\~ страховому полісі, відшкодовує у встановленому\~\~\~\~цим\~\~\~\~Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди\~\~життю, здоровю, майну третьої особи. Статтею 29 цього Закону визначено, що відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Позивач в передбачений Законом строк звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акту № ОЦ/177/00/14/0150 вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за вирахуванням суми ПДВ становить 12375 грн. 70 коп. 11.08.2015 року відповідачем було прийнято рішення про виплату позивачу 50% страхового відшкодування за вирахуванням розміру франшизи. Вказані обставини встановлені рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09.10.2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15.03.2016 року, а отже набрало законної сили. Таким чином, на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України вказані обставини не потребують додаткового доказування. Даним судовим рішенням з відповідача на користь позивача стягнуто недоплачені 50% суми страхового відшкодування. На виконання цього судового рішення 04.04.2016 року Сихівським районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 464/1356/15-ц, за яким постановою головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ від 11.05.2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 51037449 та надано строк до 17.05.2016 року для добровільного виконання рішення. Платіжним дорученням № 46118 від 31.05.2016 року відповідачем зараховано 5931 грн. 45 коп. на депозитний рахунок виконавчої служби згідно постанови від 11.05.2016 року у провадженні ВП № 51037449. Позивач просить стягнути з відповідача пеню, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційні витрати, а також витрати, понесені у звязку з відновлення порушеного права. Вирішуючи позов, суд виходить з наступного. За вимогами п. 36.2 ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобовязаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. 11.08.2014 року відповідач прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 50% від фактичної вартості відновлювального ремонту 22.08.2014 року вказане страхове відшкодування в розмірі 5687 грн. 85 коп. було виплачено позивачу. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09.10.2015 року з відповідача на користь позивача було стягнуто недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 5687 грн. 85 коп. Як зазначено вище, вказане судове рішення набрало законної сили. Таким чином, цим судовими рішеннями вже встановлено факт порушення відповідачем права позивача на отримання страхового відшкодування в повному розмірі вартості відновлювального ремонту за вирахуванням франшизи, та не потребує додаткового доказування на підставі вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Перша виплата 50% розміру відновлювального ремонту була здійснена 22.08.2015 року, доплата страхового відшкодування за рішенням суду відбулася 31.05.2016 року шляхом зарахування на депозитний рахунок виконавчої служби. Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі (МТСБУ), яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Прострочення виплати страхового відшкодування знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Представник відповідача посилається на те, що прострочення виплати страхового відшкодування не було, оскільки рішення про виплату страхового відшкодування приймається у звязку з визнанням майнових вимог або на підставі рішення суду. По даному страховому випадку остаточний розмір страхового відшкодування було визначено в судовому порядку. Судове рішення страхова компанія не оскаржувала та виконала в повному обсязі. Суд не може погодитись з таким посиланням, оскільки моно ґрунтується на неправильному розумінні закону. В п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» дійсно зазначено, що страховик

Outcome: partial