Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

09.06.2016 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що [INFO] померла її дочка [PERSON], яка постійно проживала за адресою [ADDRESS], разом зі своїм чоловіком - відповідачем у справі - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно: квартиру [ADDRESS]. Спадкоємцями майна померлої [PERSON] є: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Позивач посилається на те, що перед смертью її дочка тяжко захворіла в зв`язку з чим через тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані, потребувала постійного лікування, стороннього догляду і турботи. Проте, відповідач за весь час хвороби [PERSON] не надавав будь-якої допомоги - ні матеріальної, ні моральної, ні фізичної. Посилаючись на наведені вище обставини, позивач зазначає, що відповідач мав можливість але свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної та моральної підтримки, а тому позивач вважає, що відповідач повинен бути усунутий від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], відповідно до ч. 5 ст.1224 ЦК України. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача і просила їх задовольнити. Третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві звернулася до суду з заявою про розгляд справи у відсутності свого представника. Справу просять вирішити на підставі наявних у ній документів. Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданного відділом ДРАЦС Солом`янського району м.Києва. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй квартиру [ADDRESS]. Спадкоємцями майна померлої [PERSON] є: її чоловік, позивач [PERSON] та її мати, відповідач [PERSON] Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповідом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України визначеє, що у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач, зазначаючи, що після смерті [PERSON] право на спідкування її майна мають її чоловік [PERSON] та її мати [PERSON], просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом з підстав, передбачених ст. 1224 ЦК України. Стаття 1224 ЦК України визначає підстави усунення від спадкування за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. За змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України лише при одночасному настанні зазначених в ній обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд, при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім того, при вирішенні спору судом підлягає з`ясуванню і питання чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця, якого просять усунути від спадщини, за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 4 статті 60 ЦПК України встановлює, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з цим, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що спадкодавець [PERSON] деякий час перед смертю перебувала у безпорадному стані через тяжку хворобу та потребувала сторонньої допомоги, а відповідач свідомо ухилявся від надання такої допомоги. Судом встановлено, що [PERSON] наприкінці грудня 2015 року захворіла на гостру распіраторну вірусну інфекцію. До лікаря не зверталася. На прохання рідних та близьких звернутися за медичною допомогою до лікаря відповідала категоричною відмовою. Під час хвороби і до своєї смерті проживала разом з відповідачем [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Вказані обставини сторонами не оспорюються. [INFO] [PERSON] померла від лівосторонньої пневмонії, що підтверджується довідкою про причини смерті від 19.01.2016 та копією свідоцтва про смерть. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] показали суду, що [PERSON] ніколи не перебувала у безпорадному стані. Вона аж до самої смерті могла самостійно себе обслуговувати, готувати їжу, вільно пересувалася, як по квартирі, так і за її межами. На День свого народження, на початку січня 2016, разом з [PERSON] вона відвідала «Макдональдз». До того ж, не підтверджено і документально, що спадкодавець [PERSON] перед смертю перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги. Таким чином, суд вважає не доведеними факт перебування спадкодавця [PERSON] перед смертю в безпорадному стані через тяжку хворобу. Суду також не надано доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] ухилявся від надання допомоги дружині під час її хвороби. Твердження позивача про те, що між відповідачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] за жаття останньої склалися погані відносини, що відповідач ніде не працював, жив за кошти своєї матері, які витрачав виключно на себе, не мають правового значення для вирішення даної справи, тому суд не дає оцінку вказаним твердженням. Не мають правового значення для вирішення даної справи, а тому і не оцінені судом, і твердження позивача про те, що квартира [ADDRESS], яка є спадковим майном після смерті [PERSON], була подарована спадкодавиці її сестрою [PERSON], вказана квартира була особистою приватною власністю [PERSON], відповідач [PERSON] не має будь-якого відношення до набуття спадкодавицею права власності на вказане майно. Виходячи з наведеного вище, суд дійшов до висновку про те, що позивач не довела обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено в повному обсязі.

Outcome: dismissed