Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

09.07.2019 р. до суду надійшла вказана позовна заява, в обґрунтування якої вказано, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народилась донька [PERSON] , а незабаром вони припинили спільне життя та 11.08.2010 р. їх шлюб був розірваний. Вона з донькою мешкають у квартирі, що належить їй на праві особистої приватної власності. Вона сама утримує дитину, сприяє її гармонійному розвитку, навчає світосприйманню життя та оточуючих людей на засадах моральності та додержаності закону. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не тільки не забезпечує матеріально дитину, взагалі ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє ніякого інтересу в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, її навчанням, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, навіть не вітає дитину з днем народження. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] .. Ухвалою суду від 17.07.2019 р. позовну заяву [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] ; третя особа: виконком Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу, про позбавлення батьківських прав, залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків. 30.07.2019 р. на виконання вимог ухвали суду від 17.07.2019 р. позивач [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої дочки [PERSON] , подала оригінал квитанції про сплату судового збору (вх. № 13953 від 29.07.2019 р.). Ухвалою суду від 05.08.2019 р. відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання на 05.09.2019 р.. Підготовче судове засідання, призначене на 05.09.2019 р., було відкладено на 15.10.2019 р. у зв`язку з неявкою відповідача. Повідомлення про дату, час і місце судового засідання, направлене йому на адресу реєстрації, повернуто до суду з відміткою пошти про причини його невручення: адресат відсутній. Позивач у підготовче судове засідання, призначене на 15.10.2019 р. не з`явилась, подала суду заяву від 11.10.2019 р., в якій просить розглядати справу без її участі та про підтримку позову у повному обсязі (вх.№18912 від 11.10.2019 р.). Представник позивача у підготовче судове засідання, призначене на 15.10.2019 р. не з`явилась, подала суду заяву від 11.10.2019 р., в якій просить розглядати справу без її участі та про підтримку позову у повному обсязі (вх.№18913 від 11.10.2019 р.). Відповідач у підготовче судове засідання, призначене на 15.10.2019 р. не з`явився. Повідомлення про дату, час і місце судового засідання, направлене йому на адресу реєстрації, повернуто до суду з відміткою пошти про причини його невручення: за закінченням терміну зберігання, адресат відсутній. Служба у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради надіслала суду висновок від 09.09.2019 р., в якому зазначено, що виконком Тернівської районної у місті ради вважає за необхідне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (вх.№17114 від 13.09.2019 р.). Крім того, виконком Тернівської районної у місті ради надіслав на адресу суду заяву [PERSON] , в якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За приписами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно з частиною третьою статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України (частина четверта статті 200 ЦПК України). Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позову, суд виходить з такого. Між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 08 листопада 2008 року було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08 листопада 2008 року Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.7). [INFO] в них народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 березня 2009 року Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.8). Відповідно до рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №466 - розірвано (а.с.9). Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 2010 року Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 187 від 11 серпня 2010 року, після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.10). На підставі виконавчого листа виданого 05 жовтня 2009 року Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з відповідача на користь позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 06.08.2009 року на утримання доньки [PERSON] до її повноліття (а.с. 11). Відповідно до розрахунку заборгованості та інформаційних листів, складених старшими державними виконавцями Тернівського ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідач аліменти за вищевказаним виконавчим листом в повному обсязі не сплачував, його заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 01.06.2019 р. складає 16 346,45 грн. (а.с. 12-13,14,15). На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою відділу реєстрації місцяя проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради № 7044 від 24.06.2019 р. (а.с. 17). Вищевказана квартира належить [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 27 березня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бикановою І.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 390 (а.с. 19,20) У акті від 26.06.2019 р. підписаного сусідами: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] , зазначено, що позивач [PERSON] разом із своєю донькою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] з кінця весни 2013 року. За весь період проживання батька дитини вони не бачили. Зі слів дитини їм відомо, що батько їй не телефонує, не спілкується з нею та навіть не вітає з днем народження (а.с. 18). Відповідно до довідки №102 від 24.06.2019 р., виданої Криворізькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 42 відділу освіти виконкому Тернівської районної у місті ради, [PERSON] , [INFO], з 01.09.2016 року по 31 травня 2018 року дійсно навчалася та закінчила 3-А клас КЗШ № 42. За час навчання дитини, батько жодного разу не з`являвся на батьківські збори та на індивідуальні бесіди з класним керівником, а також не приймав участі в організації заходів класу та школи (а.с. 16). У висновку виконкому Тернівської районної у місті ради від 09.09.2019 р. вказано, що з метою надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , спеціалістами служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради 06.09.2019 р. останнього було запрошено до виконкому Тернівської районної у місті ради. Де відповідач повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини, [PERSON] , про що в присутності начальника служби у справах дітей, написав відповідну заяву до суду. Відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини. Враховуючи вищезазначене, виконком Тернівської районної у місті ради вважає за необхідне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 58-59). З вищенаведеного вбачається, що позивач після розлучення з відповідачем з ним не спілкується, наразі проживає разом з донькою окремо та самостійно забезпечує дитині гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення. Відповідач [PERSON] подав заяву від 06.09.2019 р., в якій зазначає, що вихованням дитини не займається та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] (а.с. 60). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи вищезазначені нормативні приписи та роз`яснення, надані Верховним Судом України, у сукупності з фактичними обставинами справи, суд приходить до переконання про ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , адже він не проживає разом з дитиною, не виконує своїх батьківських обов`язків з її утримання та виховання. Таке байдуже ставлення [PERSON] до своєї малолітньої доньки судом розцінюється як самоусунення від участі у його власному житті останньої. Також суд бере до уваги, що протягом тривалого часу відповідач матеріально не допомагав своїй дитині та не намагався виправити ситуацію, що склалася. Більше того, відповідач надав суду заяву про свою згоду на позбавлення його батьківських прав стосовного своєї малолітньої доньки [PERSON] . Надані позивачем докази на підтвердження вищенаведених обставин, суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для встановлення факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] . З іншої сторони відповідачем суду не надано доказів, що спростовують зазначені обставини. З огляду на вищезазначене суд вважає, що визнання відповідачем позову в частині позбавлення батьківських прав не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 169 СК України відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Також, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Водночас, зважаючи на визнання відповідачем даного позову, суд застосовує частину першу статті 142 ЦПК України, за якою у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма закріплена частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved