Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

08 квітня 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з неї заборгованість за кредитним договором на загальну суму 4700грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.12.2011року між банком та відповідачем укладено кредитний договір №002-15185-101211 (далі - Договір). За умовами Договору ПАТ «Дельта Банк» зобов'язалося відкрити [PERSON] картковий рахунок в національній валюті - гривні, випустити та надати платіжну картку, здійснювати обслуговування держателя картки, а також надати відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000грн із встановленим на день укладення Договору лімітом лінії на рахунку у сумі 4000грн. Внаслідок невиконання відповідачем умов Договору у неї виникла заборгованість перед банком, яка станом на 23.02.2015року складає 4700грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. У поданій позовній заяві просив розглянути справу без участі представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, яка належним чином поінформована про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилася. Про причини неявки суд не повідомила. Суд, у зв'язку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 10 грудня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №002-15185-101211 (а.с.а.с.2-4), за умовами якого банк відкриває клієнту картковий рахунок з використанням платіжної картки [NUMBER] в національній валюті України - гривні (далі - Рахунок), надає в користування платіжну картку однієї з міжнародних платіжних систем, здійснює обслуговування відповідача згідно з переліком послуг та на умовах, викладених в тарифному пакеті «Нова Готівочка», що міститься в додатку №1 до Договору. Відповідно до п.1.3 банк надає кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30000грн та на день укладення Договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4000 грн. Банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредитної лінії, при цьому сторонами погоджено, що додаткова угода у такому разі не складається. Пунктом 2.1. Договору визначено, що моментом надання банком кредиту є день здійснення операцій за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених тарифами, за умови відсутності на Рахунку власних коштів клієнта. Кредитування рахунку, згідно з п.1.5 Договору, в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку попередньої, на умовах, погоджених у Договорі, та не потребує підписання додаткових угод до цього Договору. Відповідно до п.2.3 Договору, клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Моментом виникнення недозволеного клієнту овердрафту є день виникнення негативного залишку по Рахунку, який перевищує розмір ліміту кредитної лінії (п.2.2 Договору). За умовами Тарифів на обслуговування платіжних карток (тарифний пакет «Нова Готівочка») частка обов'язкового погашення тіла кредиту складає 3% від суми кредитного ліміту за наявності використаних коштів станом на день розрахунку, але не більше ніж сума використаних коштів (а.с.5). При цьому держатель картки зобов'язаний щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, що складається із частки обов'язкового погашення тіла кредиту; нарахованих процентів за кредит - 0,0001% річних за користування кредитною лінією; плати за обслуговування - 3,5% від суми кредитного ліміту, яка нараховується у разі наявності заборгованості за рахунком станом на день нарахування; овердрафту; процентів за недозволений овердрафт у розмірі 48% річних; штрафу за прострочену заборгованість у розмірі 0,01%, але не менше та/або не більше 150грн за кожен факт прострочення; суми заборгованості минулих періодів (а.с.5). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором 20 грудня 2013року є останнім днем здійснення відповідачем платежів за Договором, та, починаючи з цієї дати [PERSON] припинила погашати розраховані до сплати суми, внаслідок чого станом на 23.02.2015року утворилася заборгованість за кредитом на загальну суму 4700грн. (а.с.7). Вирішуючи спір, що виник між сторонами із зобов'язальних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких відноситься примусове виконання обов'язку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Так, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормами ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений у зобов'язанні строк. Договором, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК ). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Зокрема, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] допустила виникнення заборгованості, та, відповідно, порушила договірні зобов'язання, у банка виникло право вимагати повернення наданих кредитних коштів та сплати процентів із застосуванням передбачених договором штрафних санкцій. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) від 02.03.2015року №51 запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації. Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду звільнена від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Отже, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 243грн.60коп. за подання до суду позовної вимоги майнового характеру з ціною позову 4700 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. З огляду на викладене,

Outcome: approved