Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

09.11.2017 року до суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON]О. 28.11.2017 року отримання довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 22 січня 2018 року. 22.01.2018 року відповідач [PERSON]М.О., в судове засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав, Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області постановлена ухвала про розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 22.01.2018 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 17 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Синельниківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 16. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 17.03.2016 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 16. Від шлюбу дітей не мають. При реєстрації шлюбу вони планували створити сім'ю, народити дітей та піклуватись одне про одного. Однак майже через рік, на початку 2017 року, їх стосунки розладились, між ними почали виникати сварки, що призвело до втрати почуттів одне до одного. Вона втратила надію на щасливе сімейне життя, тому вважає, що збереження шлюбу між ними не можливе, так як це суперечить їхнім з чоловіком інтересам, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що відповідач на даний час виїхав з держави, але куди, їй невідомо. З нею не підтримує ніяких відносин та не спілкується. Строк для примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання , суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 17 березня 2016 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 16 що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили з початку 2017 року, що підтверджується позивачем. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння в результаті діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, сторони проживають окремо одне від одного та не підтримують шлюбні відносини протягом тривалого періоду. З чого суд робить висновок, що у сторін було достатньо часу для прийняття зваженого рішення про продовження перебування в шлюбі, при цьому припинення шлюбних відносин між сторонами триває у часі навіть довше, чим перебування у шлюбі. За даних обставин суд вважає за можливе прийняти рішення про розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту обраним позивачем та передбаченим нормами Сімейного кодексу України. Сторони в зв'язку з реєстрацією шлюбу своє прізвище не змінювали, тому дане питання судом не вирішується. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи вину обох із сторін у розірванні шлюбу, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають частковому відшкодуванню та вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивачки 320 грн. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, на думку суду також повинні бути покладені на сторони в рівних частинах. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved