Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

07 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, Малороганська сільська рада Харківського району Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] року рідна сестра позивача, [PERSON] народила дитину - [PERSON]. [INFO] року [PERSON] покинула малолітню дитину, залишив її в сім'ї позивача, в будинку, який належить йому на праві власності в порядку спадкування за законом за адресою: [ADDRESS]. З цього часу відповідач вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, станом здоров'я дитини не цікавиться, на прийом до лікаря з дитиною не з'являється, а також уваги вихованню, навчанню не приділяє, до школи не приходить , батьківські збори не відвідує, успіхами дитини не цікавиться. Місце проживання відповідача не відомо. Враховуючи викладене [PERSON] просив суд : позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1 / 4 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. передати малолітню дитину [PERSON], [INFO] органу опіки та піклування Малороганської сільської ради Харківського району Харківської області для подальшого вирішення питання щодо влаштування дитини. Ухвалю Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом та справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільно процессуального кодексу України (далі ЦПК України) який набув чинності 15 грудня 2017 грудня. Відповідно до п.1.9 Перехідних положень ЦПК України, який набув чинності 15 грудня 2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діяли після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. Позивач [PERSON] надав суду заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність, позов просить задовольнити та не заперечує проти розгляду справу в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явилась повторно, про причини неявки суду не повідомила, відзив не надала, також будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи - служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, [PERSON], яка дії на підставі довіреності, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у відсутність представника служби, позов просять задовольнити в повному обсязі. Третя особа - Малороганська сільська рада Харківського району Харківської області надали до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який наленжо повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948\\06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 СК України визнані підстави позбавлення батьківських прав. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В статті 166 СК України передбачені правові наслідки позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, N 3 (далі - постанови Пленуму Верховного Суду України) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.05.2008 року. Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов родини [PERSON] від 07.11.2017 року, в будинку за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] зареєстровані: племінниця - [PERSON], [INFO], жінка - [PERSON] та сестра - [PERSON]. Власником житлового будинку є [PERSON]. В будинку є три житлові кімнати, проведений косметичний ремонт, газифікований, колодязь та зручності в дворі. Крім того, актом обстеження житлово - побутових умов родини [PERSON] від 07.11.2017 року встановлено, що в будинку за адресою: [ADDRESS] у дівчинки - [PERSON] є своя кімната, облаштоване робоче місце для виконання домашніх завдань та будь - яких занять, є ліжко, шафа для речей, лоб лаштована окрема кімната для ігор. На час проведення обстеження [PERSON] не проживає вдома з серпня 2016 року і зі слів родичів навіть не дзвонить доньки. За її відсутності вихованням дівчинки займаються дядько та тітка. Мати зовсім усунулась від виховання доньки та не виконує батьківські обов'язки, кошти, які вона отримує як мати - одиначка, та які заробляє витрачає на свої потреби та алкогольні напої. Згідно акту від 07.11.2017 року, складеного депутатом Малороганської сільської ради по округу № 12 , громадянка [PERSON], [INFO] з 06 березня 2007 року зареєстрована на території Малороганської сільської ради за адресою: [ADDRESS], з серпня 2016 за місцем своєї реєстрації не проживає до теперішнього часу. Малороганською сільською радою Харківського району Харківської області надана інформація від 15.11.2017 № 02-23/890, відповідно до якої [PERSON], зареєстрована на території Малороганської сільської ради Харківського району Харківської області за адресою: [ADDRESS]. Має малолітню доньку - [PERSON], [INFO] [PERSON] виховувала доньку сама і ставилася до її виховання безвідповідально, а саме: для дівчинки мамою не створені належні житлово - побутові умови для занять, для відпочинку, для поживання. Мати зовсім не переймається питанням забезпечення дитини необхідним для неї одягом, взуттям, шкільним приладдям для занять, успіхами дитини в школі не цікавиться, не сприяє її інтелектуальному, культурному розвитку, не переймається станом її здоров'я та інше. [PERSON] вживає алкогольні напої, часто уходить з дому і тижнями вештається невідомо де. На день надання інформації мати зовсім усунулась від виховання доньки і відсутня в дома з серпня 2016 року. Дівчинка перебуває під наглядом дядька і тітки. За весь час відсутності матері вдома, зі слів родичів, вона жодного разу не телефонувала, щоб дізнатися чи все гаразд з її дитиною. З питань виховання дитини та виконання батьківських обов'язків [PERSON] неодноразово запрошувалась на засідання органу опіки та піклування, з нею проводились профілактичні бесіди. Родина періодична перебувала під соціальним супроводом, однак ситуація в родині на краще не змінилася. Відповідно до інформації КОМУНАЛЬНОГО ЗАКЛАДУ ОХОРОНИ ЗДОРОВ'Я ЦЕНТРУ ПЕРВИННОЇ МЕДІКО - САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ СЕЛИЩА РОГАНЬ АМБУЛАОРІЯ ЗАГАЛЬНОЇ ПРАКТИКИ - СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ СЕЛА МАЛА РОГАНЬ № 7 від 15.11.2017, малолітня дитина [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], знаходиться на обліку в АЗПСМ с. Мала Рогань з народження, має хронічні захворювання : вторинну кардіопатію, гіпертрофію піднебінних мигдалин, аденоїди 2 ст. Мати [PERSON], [INFO] станом здоров'я не дитини не цікавилась, на прийом з дитиною не з'являлась. З характеристики Малороганської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Харківської районної ради Харківської області № 01-27/312 від 07.11.2017 вбачається, що дитина [PERSON], мешкає за адресою: [ADDRESS]. У Малороганській ЗОШ-І-ІІІ ступенів [PERSON] навчається з 1 - го классу. Школу відвідує регулярно, у навчанні старанна, матеріал засвоює на середньому і достатньому рівні. Дитина проживає з рідним дядьком [PERSON] та його дружиною [PERSON] в приватному будинку за місцем реєстрації. [PERSON] Олександрівна з дитиною не проживає з серпня 2016 року, місце проживання не відоме. Мати не приділяє уваги вихованню та навчанню доньки, не приходить до школи, не відвідує батьківські збори, успіхами дитини не цікавиться. Згідно інформації Малороганської сільської ради Харківського району Харківської області позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] та має склад сім'ї: [PERSON] (племінниця), [PERSON] (сестра), [PERSON] (жінка). Актом обстеження умов проживання малолітньої [PERSON], [INFO] за адресою [ADDRESS], встановлено, що дитина проживає в будинку, який складається з 3-х комнат, кухні та коридору. Будинок цегляний, покрівля шиферна, газо - водопостачання підключено до будинку, опалення газове автоматичне. Вбиральня розташована у дворі. Будинок знаходиться в житловому стані, зроблено сучасний ремонт. Для виховання та розвитку дитини створені наступні умови, для дитини відведено окрему кімнату, яка облаштована належним чином: є окреме спальне місце, куточок для навчання, є всі необхідні меблі (ліжко, стіл для навчання, шафа для одягу). Багато іграшок та літератури. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації [PERSON] (дядько), [PERSON] (тітка) та [PERSON], [INFO] Отже, судом встановлено, що на час розгляду справи відповідач разом з малолітньою дитиною не проживає. Висновком наданим Харківською районною державною адміністрацією Харківської області вих. № 01-19/317 від 07.02.18 встановлено, що [INFO] року, [PERSON], [INFO], народила дитину [PERSON]. Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян по народження відомості про батька [PERSON], зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [INFO] року [PERSON] покинула дитину, малолітню [PERSON], в сім'ї рідного брата [PERSON] З того часу мати вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. [PERSON] навчається в четвертому класі Малороганської ЗОШ І-ІІІ ступенів Харківської районної ради Харківської області. Адміністрації шкоди та класному керівнику дитини відомо, що вона проживає у родині рідного дядька [PERSON] та його дружини [PERSON]. Мати дитини, [PERSON] з дитиною не проживає з серпня 2016 року, місце її проживання не відомо. Мати не приділяє уваги вихованню та навчанню дочки, не приходить до школи, не відвідує батьківські збори, успіхами дитини не цікавиться. [PERSON], [INFO] , станом здоров'я дитини не цікавиться, на прийом до лікаря з дитиною не з'являється. [PERSON] зареєстрована на території ради за адресою: [ADDRESS]. Від народження дитини мати безпідставно ставиться до виховання дитини а саме: матір'ю не було створено належної житлово - побутових умов для занять, відпочинку. Мати не приділяла уваги до належного забезпечення дитини необхідним для неї одягом, взуттям шкільним приладдям. [PERSON] вживає алкогольні напої, частро на протязі тривалого часу не проживає за місцем реєстрації. На теперішній час мати зовсім усунулась від виховання дочки. З с серпня 2016 року мати жодного разу не намагалася отримати будь - яку інформацію про дитину. Крім того, у висновку вказано, що [PERSON] неодноразово запрошувалася на засідання органу опіки та піклування з питань належного виховання нею батьківських обов'язків та проводилися профілактичні бесіди, але бажаного результату вказані заходи не принесли. Мати виявляє зневагу та байдужість до своєї дитини, не спілкується з нею, не проявляє щонайменшої батьківської турботи про неї, хоча має таку можливість. З серпня 2017 року [PERSON], [INFO], перебуває на обліку служби у справах дітей Харківської райдержадміністрації як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах. За результатами висновку зазначено, що Харківська районна державна адміністрація Харківської області встановила, що усунення від виконання батьківських обов'язків з боку [PERSON], [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] , має місце та виходячи з інтересів малолітньої дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Таким чином, судом встановлено, що відповідач не зважаючи на зауваження соціальних працівників, не здійснює догляд за малолітньою донькою, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує її нормальними умовами життя. Відповідно до змісту статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Отже, враховуючи наведене вище, суд виходить з того що позивач надав належні та допустимі докази які підтверджують факт умисного ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків щодо малолітньої дитини [PERSON], тому довів наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача, щодо її малолітньої дитини, в зв'язку з чим позов в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] та передачі її до органу опіки та піклування Малороганської сільської ради Харківського району Харківської області для подальшого вирішення питання щодо влаштування дитини підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1 / 4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття суд приходить до наступного. Згідно змісту ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини поданий до суду 07 грудня 2017 року. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліменти з [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] підлягає задоволенню. Зі змісту статті 179 СК України вбачається, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved