Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

10.04.2017 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування заповітом право на завершення приватизації і одержання свідоцтв про право власності на земельну ділянку за №563, загальною площею 3,9092 га, в тому числі 1,0399 га ріллі та 2,8693 га багаторічних насаджень, яка розташована за межами населеного пункту на території [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в процесі роздержавлення та приватизації земель Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства ім. 9-ої Кримської кавалерійської дивізії с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області після смерті 11.04.2006 року [PERSON]. Мотивуючи позовні вимоги [PERSON] зазначила, що 11.04.2006 року померла [PERSON], яка на день смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку у с. Рахни-Лісові по вул. З. Космодемянської, 77 та права на незавершену приватизацію спадкодавцем земельних часток (паїв) за №563 площею 3,9092 га, в тому числі 1,0399 га ріллі та 2,8693 га багаторічних насаджень, що знаходиться за межами населеного пункту на території [PERSON] сільської ради Шаргородського району і виділена спадкодавцю відповідно до розпоряджень Шаргородської районної державної адміністрації від 30 серпня 2006 року за №388 та від 08.10.2008 року за №413. Спадкоємцем [PERSON] за заповітом є вона. Інших спадкоємців немає. Спадщину вона прийняла та вже оформила спадкові права на житловий будинок, що знаходиться на вул. [PERSON] (Незалежності), 77, в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, та грошові вклади в Ощадбанку. При оформленні спадщини на земельні частки (паї) встановлено, що [PERSON] була працівником та акціонером СВАТ ім. 9-ої Кримської кавалерійської дивізії і включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) в ході роздержавлення та приватизації земель СВАТ. Зазначене підтверджується наявністю прізвища спадкодавця [PERSON] за порядковим номером 37 в Списку громадян на отримання земельного паю в СВАТ ім. 9-ої Кримської Кавалерійської дивізії с. Рахни-Лісові в розділі «Пенсіонери», та за порядковими номерами 473 і 477 в додатках №1 та №2 до розпорядження Шаргородської РДА від 08.10.2008 року №413 «Про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок, проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадянам, які мають право на земельну частку (пай) на території [PERSON] сільської ради та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки». При житті [PERSON] розпочала приватизацію земельної ділянки в процесі роздержавлення та приватизації земель СВАТ ім. 9-ої Кримської кавалерійської дивізії на території [PERSON] сільської ради, але не завершила, так як померла. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку через відсутність державних актів чи інших правовстановлюючих документів про право власності [PERSON] на цю земельну ділянку. Про те, що означена земельна ділянка не є самовільно зайнятою свідчить наявність розпоряджень Шаргородської районної державної адміністрації від 30.08.2006 року №388 «Про затвердження проекту роздержавлення та приватизації земель сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства ім. 9-ої Кримської кавалерійської дивізії на території [PERSON] сільської ради», від 08.10.2008 року №413 «Про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок, проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадянам, які мають право на земельну частку (пай) на території [PERSON] сільської ради та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки», тобто рішень про передачу у власність земельних ділянок. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], що діє на підставі довіреності на оформлення спадкових прав від 09.03.2017 року (а.с.21), не зявилися. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її та представника відсутності через неможливість прибути в судове засідання, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з тих підстав, що зазначені в позові. Просить позов задовольнити (а.с.51). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області в судове засідання не зявився. [PERSON] сільський голова [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника [PERSON] сільської ради, у якій також зазначив про те, що відповідач позов [PERSON] визнає та не заперечує щодо його задоволення (а.с.49). В судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивачка, представник відповідача заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11.04.2006 року в с. Рахни-Лісові померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №044848 (а.с.9). Позивачка [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом від 03.04.2006 року, відповідно до якого остання заповіла їй все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме право, що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за №341, який на день смерті заповідача не змінено і не відмінено (а.с.10). Позивачка [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла, що підтверджується матеріалами спадкової справи №254/06 до майна померлої 11.04.2006 року [PERSON] (а.с.29-48). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] належить право на завершення приватизації на земельну ділянку за №563, загальною площею 3,9032 га, в тому числі 1,0339 га ріллі та 2,8693 га багаторічних насаджень, що знаходиться за межами населеного пункту на території [PERSON] сільської ради, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в процесі роздержавлення та приватизації земель Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства ім. 9-ої Кримської кавалерійської дивізії с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивачка та вже частково оформила свої спадкові права, зокрема: на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який належав померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області 15.03.1988 року, зареєстрованого в Могилів-Поділському МБТІ 15.03.1988 року під №1220, реєстраційний номер 23156316, а також грошові внески з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігаються в Шаргородському ТВБВ 10001/041 ВАТ Ощадбанк по філії №2914/030, на особових рахунках, належних спадкодавцю на підставі ощадних книжок, виданих цією ж філією відділення Ощадбанку. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №254/06 до майна померлої 11.04.2006 року [PERSON] (а.с.29-48), зокрема свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 06.11.2006 року та витягами про їх реєстрацію в Спадковому реєстрі. З оглянутої в судовому засіданні «Проектної документації щодо роздержавлення земель СВАТ ім. 9-ої Кримської кавалерійської дивізії на території [PERSON] сільської ради» вбачається, що під №37 у Списку громадян на отримання земельного паю в СВАТ ім. 9-ої Кримської Кавалерійської дивізії с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, в розділі «Пенсіонери», що міститься у вказаній документації, значиться [PERSON], яка включена у Список, як пенсіонер СВАТ (а.с.52-58). З оглянутої у судовому засіданні «Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки земельних часток (паїв) громадян, які мають право на земельні частки (паї) на території [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області», що у Протоколі розподілу земельних часток (паїв) на території [PERSON] сільської ради від 20.07.2008 року, який затверджений загальними зборами громадян, які мають право на земельну частку (пай) по [PERSON] сільській раді Шаргородського району Вінницької області, під №309 значиться [PERSON] (а.с.59-67). Таким чином, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до норм чинного на той час земельного законодавства України, проте документів про право власності на земельну ділянку не отримала, так як померла 11.04.2006 року. Відповідно до розпоряджень голови Шаргородської РДА від 30.08.2006 року за №388 «Про затвердження проекту роздержавлення та приватизації земель сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства ім. 9-ої Кримської кавалерійської дивізії на території [PERSON] сільської ради» та від 08.10.2008 року №413 «Про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок, проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадянам, які мають право на земельну частку (пай) на території [PERSON] сільської ради та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки», затверджено проект роздержавлення та приватизації земель СВАТ, визначено землі, що підлягають поділу та передачі працівникам та пенсіонерам СВАТ для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, затверджено протокол розподілу земельних часток (паїв) між громадянами, які мають право на земельну частку (пай), затверджено проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), передано у власність земельні ділянки у розмірі частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно із списками (додатки 1,2), прийнято рішення про видачу державних актів на право власності на земельні ділянки спадкоємцям померлих громадян, що мали право на земельну частку (пай) згідно додатками 3, 4 (а.с.14-15). З додатку за №1 до розпорядження голови РДА від 08.10.2008 року №413 «Список громадян, яким видаються державні акти на право власності на землю на території [PERSON] сільської ради», вбачається, що спадкодавець [PERSON] включена до Списку за №473; зазначено номер земельної частки (паю) 563, площа ріллі в гектарах 1,0399 га (а.с.17 та на звороті). З додатку за №2 до розпорядження голови РДА від 08.10.2008 року №413 «Список померлих громадян, державні акти на право власності на землю яких видаються спадкоємцям згідно чинного законодавства України», вбачається, що спадкодавець [PERSON] включена до Списку за №477; зазначено номер земельної частки (паю) 563, площа багаторічних насаджень в гектарах 2,8693 га (а.с.18-19). Зазначений факт також підтверджується оглянутою в судовому засіданні Технічною документацією із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки земельних часток (паїв) громадян, які мають право на земельні частки (паї) на території [PERSON] сільської ради Шаргородського району вінницької області» (а.с.59-67). Загальна площа земельної ділянки №563, право на приватизацію якої мала [PERSON], становить 3,9032 га. З довідки, виданої ДП ПАТ НВК «Світязь» - «Департамент землеустрою, кадастру та геоінформаційних систем» від 17.03.2017 року вбачається, що на момент друку державних актів про право власності на земельні частки (паї) громадянам [PERSON] сільської ради, власник земельної частки (паю) №563 [PERSON] не зявилася на персоніфікацію (не було надано копії паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру), тому на неї державні акти про право власності на земельну частку (пай) не друкувались (а.с.20). Таким чином, враховуючи що спадкодавець [PERSON] не завершила процедуру приватизації земельної ділянки, то право на завершення приватизації і отримання правовстановлюючого документу на земельну ділянку №563 загальною площею 3,9092 га, що складається із двох земельних ділянок площею 1,0399 га ріллі та площею 2,8693 га багаторічних насаджень, входить до складу спадщини після смерті останньої. Позивачка [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], не може оформити спадщину на земельну ділянку через відсутність документу про право власності на землю, оскільки 09.03.2017 року завідуючою Шаргородської ДНК [PERSON] відмовлено позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом (а.с.7-8). [PERSON] сільською радою не продовжено позивачці процедуру приватизації земельних ділянок площею 1,0399 га ріллі та площею 2,8693 га багаторічних насаджень, що входять до складу спадщини після смерті [PERSON] Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України, ЦПК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття, в тому числі внаслідок спадкування, та припинення права власності. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч.1 ст.1233 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). В силу ст.116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку, в силу вимог ст.126 ЗК України, оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто свідоцтвом про право власності. Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. За приписами ст.ст.1217, 1218 ЦК України та ст.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що спадкодавець [PERSON] у визначений законом спосіб не набула права власності на земельну ділянку №563, що складається із двох земельних ділянок площею 1,0399 га ріллі та площею 2,8693 га багаторічних насаджень. Згідно з правовою позицією, викладеною у п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно із ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Визнання за позивачем права на завершення приватизації земельної ділянки не порушує права та інтереси інших осіб. Оскільки право [PERSON] на оформлення її спадкових прав на спадщину померлої [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини 4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи, що відповідачем визнано позовні вимоги [PERSON], то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved