Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

08 квітня 2017 року представник позивачки [PERSON] - [PERSON] подав до суду позовну заяву про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 844,50 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO] Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 31.07.2017 р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування - Охтирська районна державна адміністрація в особі служби у справах дітей про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 844,50 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, залишено без розгляду. В судовому засідання позивачка позов підтримала та пояснила, що від спільного шлюбу з [PERSON], який було розірвано рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.09.2009 року, народилась донька [PERSON], [INFO] Ще до народження дочки відповідач покинув сім'ю та поїхав жити в м. Лисичанськ. З моменту народження дитини і по даний час відповідач жодного разу не надав матеріальної допомоги дитині, не піклувався про дитину, не приймав участі у витратах щодо розвитку дитини, її здібностей, лікуванні, жодного разу не відвідав дитини, не зателефонував, щоб поцікавитися її здоров'ям та розвитком, він взагалі не бачив дитину. Вона ([PERSON].) сама народжувала дитину, а після народження дитини вона зателефонувала [PERSON] та повідомила про народження доньки, однак останній відмовився приїхати та сказав, що дитина не його. В 2009 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства. По даній справі була проведена експертиза, згідно якої [PERSON] є біологічним батьком [PERSON]. [PERSON] на суд приїжджав, проходив ДНК-аналіз, однак до дитини не приходив, не спілкувався з нею, ніякої матеріальної допомоги не надавав, не телефонував. Під час розгляду справи в суді [PERSON] говорив, що у нього немає часу та відсутні кошти для дитини. Зараз дитина перейшла до 4 класу Журавлянської НВК, однак жодного разу відповідач не зв'являвся до дитини ні в садок, ні в школу. Дочка повністю знаходиться на її (позивачки) вихованні та утриманні. Представник позивачки - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно дочки [PERSON], [INFO], оскільки відповідач ухиляється від виховання своєї дочки, не спілкується з нею, матеріальної допомоги не надає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, справа розглядається в порядку заочного провадження. Представник третьої особи - органу опіки та піклування - Охтирської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей в судовому засіданні вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої [PERSON] [INFO], в зв'язку з тим що [PERSON] самоусунувся від утримання та виховання дитини, з 2007 р. не цікавиться життям доньки, не утримує її матеріально, не спілкується з дитиною, вихованням та утриманням дитини займається мати - [PERSON] Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.04.2008 року. Встановлено, що 11.11.2009 р. [PERSON] звертався до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства щодо дитини - [PERSON], [INFO] На підставі ухвали суду по справі була проведена генетична експертиза. Згідно висновку експерта № 176 від 28.04.2010 р. [PERSON] є біологічним батьком [PERSON]. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 09.09.2010 р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства залишено без розгляду в зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону ( ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. За змістом ст.164 ч.1 п.2, ст.165 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків. Відповідно до пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, але всупереч зазначеним вимогам закону відповідач свої зобов'язання щодо виховання та розвитку дитини не здійснює. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що протягом дев'яти років, починаючи з моменту народження дитини і по даний час, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклується про неї, не бачиться і взагалі не спілкується з нею, не цікавиться її життям та здоров'ям, не утримує її матеріально, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов'язками. Дитина взагалі жодного разу за своє життя не бачилась з батьком, не спілкувалась з ним. Факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини підтверджується поясненнями позивача, поясненнями неповнолітньої дитини [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що ні разу в житті не бачила батька, лише на фото, не спілкувалася з ним, подарунків від нього ніколи не отримувала. Показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні пояснили, що в 2007 року [PERSON] ще до народження дочки поїхав з села Журавне Охтирського району, де проживав з дружиною - [PERSON], і з того час жодного разу не приїжджав. Дитину - [PERSON] виховує мати, відповідач участі у вихованні дочки не бере, не бачиться з дитиною, не спілкується з нею, жодного разу до дитини не приїжджав. Згідно висновку органу опіки і піклування Охтирської районної державної адміністрації від 14.07.2017 року орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] Судом встановлено факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з нею, не цікавляться її здоров'ям, фізичним і духовним розвитком. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України його необхідно позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] Суд вважає, що такий крайній захід впливу на відповідача, який не виконує батьківських обов'язків, є доцільним та необхідним для захисту інтересів дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 640,00 грн. та судові витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачав сумі 420,00грн., а всього 1060,00 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 150, 164, 165 СК України, Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року),

Outcome: approved