Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

07 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила зобов'язати відповідача здійснити на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 37930 грн. 27 коп., а також пеню в розмірі 2447 грн. 28 коп., збитки від інфляції в розмірі 725 грн. 92 коп., 3% річних в розмірі 489 грн. 46 коп., матеріальні збитки в розмірі 7279 грн. 50 коп., витрати на лікування в розмірі 568 грн. 58 коп., витрати на евакуацію знищеного транспортного засобу в розмірі 400 грн., витрати на відправку скарги поштою в розмірі 6 грн. 60 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 498 грн. 48 коп., посилаючись на те, що 09 жовтня 2012 року з вини водія [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ 21103, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача Fiat Palio, державний номер [NUMBER]. Цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача за Договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2270569 від 04 січня 2012 року. 25 червня 2013 року позивач надав відповідачу усі необхідні документи, що передбачені ст. 35 Закону України № 1961-IV для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. Після цього позивач неодноразово зверталася до відповідача щодо строків виплати суми страхового відшкодування, на що відповідач повідомляв, що виплату буде здійснено, але до теперішнього часу виплату так і не здійснив. Позивач просила суд розглянути справу у її відсутності та винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Представником відповідача надано до суду письмові заперечення, в яких він просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що заявлені позивачем вимоги не відповідають законодавству, оскільки законодавством не передбачений такий спосіб захисту, як зобов'язання здійснити виплату. Крім того, відповідач вважає, що сума страхового відшкодування, яку просить стягнути позивач, є завищеною. За розрахунками відповідача сума страхового відшкодування має становити 31484 грн. 31 коп.. Внаслідок цього розмір пені складав би 1828 грн. 96 коп.. В частині відшкодування суми інфляції та 3% річних, відшкодування матеріальних збитків у розмірі 7279 грн. 50 коп., а також відшкодування витрат на відправлення скарг відповідач заперечує в повному обсязі, посилаючись на те, що в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який укладений у формі полісу № АВ/2270569, не встановлено обов'язку страховика відшкодовувати жодних витрат, окрім шкоди, заподіяної життю і здоров'ю та шкоди, заподіяної майну. Щодо відшкодування витрат на лікування відповідач заперечує, оскільки позивач не була безпосереднім учасником ДТП, будь-яких ушкоджень здоров'ю внаслідок ДТП їй завдано не було, а отже хвороба позивача не є наслідком ДТП, і вимога про зобов'язання здійснити виплату витрат на лікування є, на думку відповідача, безпідставною. Проти відшкодування витрат на евакуацію відповідач також заперечує, оскільки позивачем не надано жодного доказу в підтвердження факту евакуації транспортного засобу, факту оплати послуг евакуатора та вартість таких послуг. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав 09 жовтня 2012 року о з вини водія [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ 21103, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача Fiat Palio, державний номер [NUMBER]. Цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача за Договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/2270569 від 04 січня 2012 року. 25 червня 2013 року позивач надав відповідачу усі необхідні документи, що передбачені ст. 35 Закону України № 1961-IV для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. На звернення позивача відповідач листом від 17 лютого 2014 року повідомив про проведення розрахунку суми страхового відшкодування, за яким сума страхового відшкодування становить 37433 грн. 30 коп., а також про те, що сума страхового відшкодування буде перерахована на вказані позивачем реквізити, але на час звернення позивача до суду виплату так і не здійснив. Однак, після звернення позивача до суду із позовом про зобов'язання здійснити виплату страхового відшкодування, відповідачем було здійснено часткове перерахування грошових коштів позивачу в рахунок страхового відшкодування у розмірі 1433 грн. 33 коп. Через несвоєчасне виконання відповідачем свого зобов'язання перед позивачем, позивач понесла матеріальні збитки в розмірі 7279 грн. 50 коп. Наведені обставини підтверджуються такими письмовими доказами: - копією постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.04.2013 року і копією постанови АСХО від 23.04.2013 року, відповідно до яких ДТП сталося з вини водія [PERSON] (а.с.10-12); - копією полісу № АВ/2270569 від 04.01.2012 року, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність водія [PERSON], винного в ДТП, застрахована у відповідача (а.с.16); - копією листа ПрАТ «УАСК АСКА» від 17.02.2014 року № 1251-15/3/03/1; відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 37433 грн. 30 коп.; - копією платіжного доручення № 7083 від 19.03.2014 року, який підтверджує факт, що відповідачем було здійснено часткове перерахування грошових коштів позивачу в рахунок страхового відшкодування у розмірі 1433 грн. 33 коп; - копією розписки про отримання [PERSON] грошових коштів в борг. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 36.2 ст. 36 цього ж Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Крім того ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи, що усі необхідні для виплати страхового відшкодування документи позивач надав відповідачу 25 червня 2012 року, то обов'язок здійснення цієї виплати у відповідача виник не пізніше 01 жовтня 2013 року, але свого обов'язку перед позивачем відповідач без поважних причин не виконав, тому з цього моменту зобов'язання відповідача по відшкодуванню шкоди перетворилося у боргове зобов'язання перед позивачем. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України у разу порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди, що не звільняє боржника від виконання зобов'язання. За наведених обставин, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 35999 грн. 97 коп., понесені позивачем збитки від інфляції за період з 02 жовтня 2013 року до 07 березня 2014 року, сукупний індекс інфляції за цей період становить 1,0191383. Таким чином, сума збитків від інфляції становить 35999,97 грн. х 1,0191383 - 35999,97 = 688 грн. 98 коп. А також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 3% річних від простроченої відповідачем суми за період з 02 жовтня 2013 року до 07 березня 2014 року, що становить 35999,97 грн. х 3 : 100 : 365 х 157 = 464 грн. 55 коп., а крім того підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума матеріальних збитків в розмірі 7279 грн. 50 коп. Відповідно до положень ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, вставному договором або законом. Крім того, відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня. Частиною 2 ст. 351 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Оскільки розмір неустойки договором страхування встановлений не був, то до цих правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року, відповідно до яких розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Позивач звернувся до суду з позовом 07 березня 2014 року, тому з відповідача підлягає стягненню на його користь пеня за невиконання грошового зобов'язання за період з 02 жовтня 2013 року до 07 березня 2014 року, за який ставка НБУ була незмінною і становила 6,5%. Таким чином, розмір пені становить 35999,97 грн. х 6,5% х 2 : 365 днів х 157 днів = 2013,04 грн. Згідно положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 498 грн. 48 коп. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. В частині відшкодування витрат на лікування позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано жодних доказів в підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між ДТП та її хворобою. В частині відшкодування витрат на евакуацію знищеного транспортного засобу в розмірі 400 грн. позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки ніяких доказів в підтвердження факту евакуації транспортного засобу, факту оплати послуг евакуатора та вартість таких послуг позивачем не надано. В частині відшкодування витрат на відправку скарги поштою в розмірі 6 грн. 60 коп. позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст. 79 ЦПК України поштові витрати не відносяться до судових витрат.

Outcome: partial