Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

07 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати її шлюб з відповідачем, зареєстрований 06 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №83, а також залишити після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 06.10.2012року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має малолітню доньку - [PERSON], 04.01.2014року народження. Зазначила також, що на протязі останнього року їх сімейне життя з відповідачем поступово погіршилося у зв'язку з тим, що [PERSON] нехтує сімейними цінностями, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, стає ініціатором частих сварок, які кожного разу спричиняють позивачу душевних страждань. Посилаючись на те, що на даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання з відповідачем припинено, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та їхньої дитини, [PERSON] вважала, що є підстави для його розірвання судом. Ухвалою суду від 13 січня 2016 року за клопотанням відповідача провадження у справі зупинено та надано сторонам час для примирення. Ухвалою суду від 14 квітня 2016 року провадження у справі відновлено. У судове засідання [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що примирення між подружжям не досягнуто, вимоги про розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити, просить розглядати справу без її участі у зв'язку з віддаленістю проживання. Відповідач, належним чином поінформований про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Як вбачається з долученого до матеріалів справи свідоцтва про шлюб, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №83 (а.с.5). Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO] народження. В підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження від 16 січня 2014року серії [NUMBER] (а.с.6). Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст.110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Досліджені матеріали справи дають підстави вважати, що подальше збереження шлюбу між позивачем та відповідачем суперечитиме їхнім інтересам, порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст.24 СК України, а також не відповідатиме інтересам їхньої доньки. Крім того, за змістом ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 ст.114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] є обґрунтованими, відповідають нормам сімейного законодавства і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатила судовий збір у розмірі 487 грн. 20коп.(а.с.1). Докази на підтвердження понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, сплачений [PERSON] судовий збір у розмірі 487грн.20коп., підлягає стягненню з відповідача на її користь. З огляду на викладене,

Outcome: approved