Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

09 квітня 2019 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю квартирою [ADDRESS] , шляхом позбавлення права користування та зняття відповідача з реєстраційного обліку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї від 19 березня 2019 року у даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] . Вказує, що відповідач неодноразово здійснював крадіжки побутової техніки та меблів з квартири, в якій він проживав зі своєю хворою матір`ю, а гроші, витрачав. Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 квітня 2018 року [PERSON] засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На теперішній час відповідач в квартирі не проживає, знаходиться в місцях відбування покарання. Оскільки в квартирі на даний час відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим порушуються її права. [PERSON] є її батьком, але з ним вона не проживала та не проживає. Він був членом сім`ї його померлої матері [PERSON] , після смерті якої вона прийняла спадщину. Тому він перестав бути членом сім`ї бувшого власника житла, а з нею разом він не проживав. Ніякого договору на право користування житлом між ними не укладалось. Протоколом авторозподілу 19 вересня 2019 року вказану справу розподілено судді Далматовій Г.А. 17 жовтня 2019 року позивач [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , про що надала суду відповідну заяву. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 листопада 2019 року до участі у справі залучено третю особу Южноукраїнську міську раду Миколаївської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, просиларозглядати справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, відбуває покарання в Державній установі «Казанківська виправна колонія», надіслав на адресу суду клопотання з проханням розглядати справу без його участі, документи у справі отримав, рішення просить прийняти на користь [PERSON] . Представник третьої особи Южноукраїнської міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав суду клопотання з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 лютого 2019 року [PERSON] , на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області 11 листопада 2013 року Рихальською О. В., є спадкоємицею зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме, двокімнатної квартири [ADDRESS] /а.с. 8-9/. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 лютого 2019 року квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] /а.с. 10/. Як вбачається з копії довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 19 березня 2019 року /а.с. 11/ та відповіді ЦНАП Южноукраїнської міської ради від 11 квітня 2019 року /а.с. 22/ [PERSON] з 31 жовтня 2003 року зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 квітня 2018 року [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі /а.с. 24-25/, а саме за крадіжки кондиціонеру, пральної машинки пилососу, душової кабіни, холодильника, електроплити, комоду та дивану, з квартири [ADDRESS] , належних [PERSON] . На даний час відповідач [PERSON] відбуває покарання в Державній установі «Казанківська виправна колонія» /а.с. 98, 100/. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. За змістом ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України). За положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦПК України власник,який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою,може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сім`ї без поважної причини понад один рік. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] , та визнав позов, тому суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином позов в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , підлягає задоволенню. Стосовно вимоги про зобов`язання зняти відповідача з реєстрації місця проживання у спірній квартирі, суд вважає вказану позовну вимогу передчасною, оскільки: орган реєстрації має повноваження відмовити у наданні адміністративної послуги з інших підстав, встановлених законодавством; рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є прямою підставою для зняття особи з реєстрації. Тому в цій частині позову слід відмовити. За таких обставин, на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 384,20 грн. (768,40:2=384,20) з відповідача, а 50 відсотків судового збору в сумі 384,20 грн. - з державного бюджету.

Outcome: partial