Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

07 жовтня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Роменського міськрайонного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Позов мотивовано тим, що вона з 14 серпня 2018 р. працювала на посаді укладальника-пакувальника в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Роменський завод Продтоварів». Наказом № 59/К від 20.09.2021 р. її було звільнено з роботи з 20 вересня 2021 р. за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Всупереч вимогам ст. ст. 115, 116 КЗпП України, відповідач при звільненні з роботи 20 вересня 2020 р. не виплатив всіх сум, що належать їй від підприємства у якості остаточного розрахунку при звільненні. Відповідно до довідки, виданої ТОВ «РЗП», розмір заборгованості станом на день звільнення становить 27520,86 грн. Невиплата з вини відповідача у встановлені строки заробітної плати та затримка розраху\-нку при звільнені свідчить про порушення її законних прав, гарантованих трудовим законо\-давством. Просила стягнути також судові витрати на правову допомогу в сумі 1100 грн. Ухвалою від 29 жовтня 2021 року по вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням сторін. У судовому засідання [PERSON] позовні вимоги підтримала, обґрунтувала обставини, викладені в позовній заяві. Представник ТОВ «Роменський завод продтоварів» в судове засідання не з`явився, проте належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подав. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази та заслухавши доводи позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах, а саме позивач [PERSON] працювала у відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів» з 14 серпня 2018 р. на посаді укладальник-пакувальник. Наказом № 29/К від 20.09.2021 р. [PERSON] було звільнено з роботи з 20 вересня 2021 р. за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. У відповідності з вимогами ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У відповідності з вимогами ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі з квітня 2021 року по вересень 2021 року, що становить 27520,86 грн. Вказані обставини, які відповідачем не заперечуються, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивач, згідно з п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі, визначеному зазначеним законом. Крім того з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України у розмірі 1100 грн. у відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката з підготування позовної заяви. Підстави для негайного виконання рішення передбачені п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved