Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

08.09.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 6427 від 30 червня 2001 року та визнати за нею право власності на власності на квартиру [ADDRESS], мотивуючи тим, що 30.06.2001 року між нею та [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 6427, який зареєстрований представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі. Всі умови договору № 6427 від 30.06.2001 року виконані, з моменту укладення договору, вона відкрито володіє та користується житлом, проте фактично являючись власником житла, позивач позбавлена можливості розпоряджатися ним на свій розсуд, оскільки укладений договір потребує нотаріального посвідчення, в звязку з чим змушена звернутися до суду для підтвердження дійсності укладеного договору та визнання права власності на житло. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. В судове засідання відповідачі [PERSON] і [PERSON] не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Одеські вісті» за №77 від 19.10.2017 року, відповідно до ч. 5, ч. 9 ст. 74 ЦПК України, заяв про відкладення справи або слухання справи за їх відсутністю не направляли, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 30.06.2001 року між [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 6427, згідно якого [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Згідно довідки № 1327 від 02.10.2017 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», власником квартири [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна № 6427 від 30.06.2001 року, посвідченого Одеською товарною біржею, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 67а/73 від 05.07.2001 року. Укладений між сторонами договір зареєстровано представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі 30.06.2001 р. за № 6427. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п.п.5 договору, в виконання умов укладеного договору [PERSON] проведено реєстрацію договору. Протягом всього часу з моменту укладення договору [PERSON] відкрито володіє та користується придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлена можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним та визнати за [PERSON] право власності на придбане житло. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved