Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

07 травня 2021 року [PERSON] (надалі також - позивач, [PERSON] ) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ), третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації (надалі також - третя особа-1), в якій просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо сина - [PERSON] , [INFO] . 11 травня 2021 року суд звернувся до Новосанжарської селищної ради із запитом про надання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача (а.с. 19). Отримавши довідку про зареєстроване місце проживання особи щодо [PERSON] (а.с. 21), суд своєю ухвалою від 14 травня 2021 року прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, вирішив розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с. 22). 28 травня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог (а.с. 49-54). Ухвалою суду від 01 червня 2021 року відмовлено у прийнятті заяви [PERSON] про уточнення позовних вимог (а.с. 68-69). 01 червня 2021 року Новосанжарський районний суд Полтавської області своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Службу у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації (надалі також - третя особа-2) та Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області (надалі також - третя особа -3) та зобов`язав Службу у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації та Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області надати до 22 червня 2021 року до суду висновки про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 70-71). Своєю ухвалою від 22 червня 2021 року суд повторно зобов`язав Службу у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації та Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області надати до 05 серпня 2021 року до суду висновки про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 85-86). 01 липня 2021 року представник третьої особи-3 - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області - надав до суду Висновок про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 92-93). 25 серпня 2021 року представник третьої особи-1 - орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації - надав до суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 108-110). 31 серпня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті з викликом відповідача через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України відповідно до частини 10 статті 187 ЦПК України (а.с. 125-126). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначено, що батько [PERSON] - [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо дитини. З 2016 року не піклується, не цікавиться життям сина, не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина. [PERSON] вказано, що після припинення шлюбних відносин з відповідачем останній не приймав участі у вихованні дитини, не піклується про нього, не навідує його, не цікавився його здоров`ям, успіхами. Додатково позивачкою зазначено, що кошти на утримання дитини [PERSON] не надає, а також не сплачує аліменти та має заборгованість з їх сплати, яка становить 115 161 грн 75 коп. Враховуючи викладені обставини, спираючись на норми сімейного законодавства, позивач звернулась до суду із позовом про позбавлення батька, [PERSON] , його батьківських прав відносно сина [PERSON] на підставі пункту 2 частини 1 статті 164 СК України. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14 травня 2021 року відповідачу надавався строк для надання до суду відзиву на позов разом з усіма доказами. Ухвала суду від 14 травня 2021 року разом з копією позовної заяви з додатками направлялась на зареєстровану адресу відповідача, а саме: [ADDRESS] . З наявної в матеріалах справи довідки «Укрпошти» ф. 20, вбачається, що поштове відправлення повернулось до суду, із зазначенням причини невручення: адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на положення пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі є врученою. Відповідач своїм правом подати відзив на позов не скористався, з огляду на що суд прийшов до висновку про можливість вирішити спір за наявними матеріалами. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.Просила позов задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 130). Позивачкою до суду подавались заяви про розгляд справи за її відсутності (а.с. 45, 61). Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 28 вересня 2021 року не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення повістки на його зареєстровану адресу, яка повернулась до суду із зазначенням причини невручення - «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 134-135). З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦК України, повістка вважається такою, що вручена відповідачу, отже останній вважається повідомленим про час, дату та місце судового засідання. Також, про проведення судового засідання відповідач повідомлявся шляхом поміщення на веб-сайті «Судова влада України» оголошення про призначення справи до розгляду. Представники третіх осіб - Органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області - у судове засідання не з`явились, хоча про час дату та місце судового засідання повідомлялись належним чином (а.с. 131-133). Клопотань про відкладення судового засідання від третіх осіб до суду не надходило, про причини неявки останніми не повідомлено. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, враховуючи наявність в матеріалах справи висновків про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , суд вирішив розгляд справи здійснювати за даної явки та на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, заслухавши у судовому засіданні пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що 17 листопада 1995 року між позивачкою та [PERSON] укладено шлюб в Новосанжарському райвідділі реєстрації актів громадянського стану Полтавської області, актовий запис № 75. В шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] . Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31 жовтня 2012 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 65. Його батьками вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 12). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 березня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Визначено місце проживання дитини - [PERSON] з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). На момент звернення до суду із відповідним позовом [PERSON] разом із сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Отже, дитина - [PERSON] - проживає разом з його матір`ю. В свою чергу, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 522/11-12 від 12.05.2021 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). З акта обстеження умов проживання від 17.06.2021 гр. [PERSON] по [ADDRESS] , який складено [PERSON] - завідувачем сектору-служби у справах дітей Виконкому Новосанжарської селищної ради, Моцак А.Ю. - головним спеціалістом сектору ССД, вбачається, що проведено обстеження умов проживання [PERSON] . Житло розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку, що складається з чотирьох кімнат загальною площею 98 м2, без газопостачання, зі зруйнованим електро- та водопостачанням, без вікон, дверей, батарей. Відсутні елементарні умови для проживання. Будинок та господарські будівлі напівзруйновані. Для виховання та розвитку, навчання дитини відсутні будь-які умови. Гр. [PERSON] веде бродячий спосіб життя, зловживає алкоголем, часто перебуває у компаніях сумнівної репутації у занедбаних дворищах на території смт Нові Санжари (а.с. 118). Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , складеним Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради 24.06.2021 за № 1813/02-18 встановлено, що [PERSON] за місцем реєстрації відсутній, з`являється у помешканні епізодично, здебільшого веде бродячий спосіб життя, перебуває переважно в стані алкогольного сп`яніння, ніде не працює, ніяких джерел доходу не має, характеризується негативно. Будинок за адресою його проживання напівзруйнований, без газопостачання, зі зруйнованим електро- та водопостачанням, без вікон, дверей, батарей. Відсутні меблі, посуд, постільна білизна, особисті речі господаря розкидані на підлозі в кожній з кімнат. Всупереч нормам чинного законодавства щодо обов`язку батьків утримувати, піклуватись і виховувати дітей, гр. [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не спілкується з сином, не надає будь-яких видів допомоги, не сплачує аліменти на утримання сина, сума заборгованості по аліментам складає станом на квітень 2021 року 121 603 грн 25 коп. (а.с. 92). З огляду на викладене Виконавчий комітет Новосанжарської селищної ради, як орган опіки та піклування, вказав на доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Оскільки позивачка [PERSON] разом із сином проживають в [ADDRESS] , був складений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. Піскового відносно малолітнього [PERSON] . Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією, як органом опіки та піклування, від 12.08.2021 за № 107/40/4682 (а.с. 108-110). Відповідно до висновку Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, встановлено, що малолітній [PERSON] не пам`ятає свого батька, оскільки не спілкується з ним дуже давно. Батько не бере участі в його вихованні, не дарує подарунків, не вітає зі святами. Відповідно до характеристики Київської гімназії № 154 Святошинського району м. Києва від 15.06.2021, малолітній [PERSON] навчається у школі з вересня 2019 року. Вихованням дитини займається мати. Учень має охайний зовнішній вигляд та забезпечений шкільним приладдям. Гр. [PERSON] , має заборгованість зі сплати аліментів на дитину, що станом на квітень 2021 року становить 121 603 грн 25 коп. встановлено, що батько [PERSON] переважно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, здебільшого веде бродячий спосіб життя, непрацевлаштований, характеризується негативно, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. На засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] , будучи належним чином повідомленим, не з`явився, про причини своєї невки не повідомив. З огляду на викладене, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважала за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомості, викладені у висновках про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина, щодо наявності заборгованості зі сплати аліментів також підтверджуються наданим до суду розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по ВП 57163701. Зокрема сума заборгованості складає станом на квітень 2021 року 121 603 грн 25 коп. Враховуючи те, що батько [PERSON] ухиляється від здійснення своїх батьківських обов`язків щодо сина, а саме: не проживає з ним, не займається його вихованням, не цікавиться його життям, не забезпечує його лікуванням та не відвідує дитину, зловживає алкогольними напоями, за час спільного проживання із дитиною грубо з ним поводився, його мати, [PERSON] , звернулась до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина - [PERSON] . Надаючи оцінку вимогам позивача, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтю 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Висновки щодо правозастосування Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що [PERSON] в порушення положень статті 150 СК України належним чином не виконує обов`язки щодо виховання та розвитку малолітнього сина - [PERSON] , у тому числі не виконує обов`язків по вихованню та утриманню дитини, ухиляється від його виховання, не приймає участі у його житті. Судом встановлено, [PERSON] разом із сином проживають у місті Києві за адресою: [ADDRESS] , дитина відвідує гімназію № 154 Святошинського району м. Києва. В свою чергу, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Отже, відповідач проживає окремо від сина, а син проживає разом з його матір`ю у іншому населеному пункті. Той факт, що відповідач не приймає участі у вихованні та навчанні дитини, не турбується про його здоров`я та життя підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Зокрема, актом обстеження умов проживання від 17.06.2021 гр. [PERSON] по [ADDRESS] , встановлено, що його житло не має газопостачання, зі зруйнованим електро- та водопостачанням, без вікон, дверей, батарей. Відсутні елементарні умови для проживання, для виховання та розвитку, навчання дитини відсутні будь-які умови. Гр. [PERSON] веде бродячий спосіб життя, зловживає алкоголем, часто перебуває у компаніях сумнівної репутації у занедбаних дворищах на території смт Нові Санжари (а.с. 118). Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , складеним Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради 24.06.2021 за № 1813/02-18 встановлено, що [PERSON] всупереч нормам чинного законодавства щодо обов`язку батьків утримувати, піклуватись і виховувати дітей, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не спілкується з сином, не надає будь-яких видів допомоги, не сплачує аліменти на утримання сина, сума заборгованості по аліментам складає станом на квітень 2021 року 121 603 грн 25 коп. (а.с. 92), з огляду на що Виконавчий комітет Новосанжарської селищної ради, як орган опіки та піклування, вказав на доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, (за місцем фактичного проживання матері і дитини) встановлено, що малолітній [PERSON] не пам`ятає свого батька, оскільки не спілкується з ним дуже давно. Батько не бере участі в його вихованні, не дарує подарунків, не вітає зі святами. Гр. [PERSON] , має заборгованість зі сплати аліментів на дитину, що станом на квітень 2021 року становить 121 603 грн 25 коп. Встановлено, що батько [PERSON] переважно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, здебільшого веде бродячий спосіб життя, не працевлаштований, характеризується негативно, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. З огляду на викладене, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважала за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомостей, що спростовують викладені у висновку факти, відповідачем не спростовані. Твердження про те, що у відповідача наявний борг зі сплати аліментів на утримання малолітнього [PERSON] підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по ВП 57163701 (а.с. 57) Факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків відносно сина підтверджується також показами допитаних в якості свідків гр. [PERSON] та гр. [PERSON] . Зокрема, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її донькою, відповідач, в своє чергу, - її колишній зять, а [PERSON] - її онук. Свідком [PERSON] вказано, що відповідач зловживає алкогольними напоями, демонструє агресивну поведінку до оточуючих та своїх дітей. Як батько, більше 5 років не приймає участі у вихованні дитини, не допомагає дитині. Останній раз батько бачив сина п`ять років назад, не вітає сина з днем народження, не опікується його здоров`ям та лікуванням. До розлучення із позивачкою жорстоко поводився із дитиною, не працював, жив за рахунок коштів, зароблених позивачкою, зловживав алкогольними напоями. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є мачухою відповідача, дружиною його померлого батька - [PERSON] . Вказала, що за час спільного проживання позивачки та відповідача [PERSON] ніде не працював, вживав алкогольні напої, залякував дітей. На даний час [PERSON] не утримує свого сина, нічим йому не допомагає, веде бродячий спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Суд також зазначає, що відповідач в судове засідання з розгляду справи по суті не з`являвся, з огляду на що повідомлені свідками обставини ним не спростовані. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що протягом тривалого часу батько [PERSON] не цікавиться ані інтересами свого сина, ані станом його здоров`я, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, його виховання, не займається його підготовкою до самостійного життя. Батько - [PERSON] - переклав свої батьківські обов`язки на колишню дружину [PERSON] , з якою проживає син, а отже, систематично не виконує батьківські обов`язки по вихованню і розвитку дитини, покладені на нього статтею 150 Сімейного кодексу України. Зазначені обставини, як кожна окремо, так і в своїй сукупності, можна розцінювати як ухилення [PERSON] від виховання дитини, в зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення його батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, судові витрати, понесені [PERSON] під час сплати судового збору в розмірі 908 грн, необхідно стягнути на її користь з відповідача - [PERSON] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved