Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

08 липня 2020 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його баба [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0693 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначене спадкове майно його баба [PERSON] фактично прийняла після смерті свого чоловіка його діда [PERSON] , який помер [INFO] , в порядку, передбаченому ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, але не оформила свої спадкові права. Вказаний житловий будинок був побудований його дідом [PERSON] та бабою [PERSON] у 1973 році на підставі дозволу на будівництво, відповідно до рішення виконкому селищної ради. Факт проживання та реєстрації діда з бабою у вказаному будинку з 1974 року по день смерті кожного підтверджується домовою книгою та витягом з домових книг Окнянської селищної ради. Тому, на думку позивача, [PERSON] та [PERSON] набули право власності на зазначений будинок, хоча і не здійснили його державної реєстрації, оскільки на момент набуття ними права власності у них не було такого обов`язку. При цьому, земельна ділянка, на якій збудований вказаний будинок, була виділена і належала [PERSON] . Його (позивача) мати [PERSON] та тітка [PERSON] , які є доньками [PERSON] , звернулися до нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини за законом на його користь. Тому, крім нього, інших спадкоємців, які б претендували на зазначене спадкове майно, немає. Він звернувся до приватного нотаріуса Окнянського районного нотаріального округу Одеської області Бушуєвої І.І. з заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті баби на зазначену земельну ділянку, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності на нього. Тому він змушений звернутися до суду з зазначеним позовом та просив визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в порядку спадкування після смерті його діда [PERSON] та баби [PERSON] . Ухвалами суду від 09 липня 2020 року та 21 липня 2020 року позовна заява була залишена без руху. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 04 серпня 2020 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 25.09.2020 року продовжено строк підготовчого провадження до 04 листопада 2020 року. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.171/. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов визнає /а.с.48, 49/. Тому справа розглянута у відсутність сторін, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до ч.3 та 4 ст.200 ЦПК України, рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] /а.с.15/. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , який вона зі своїм чоловіком [PERSON] побудували, перебуваючи в шлюбі /а.с.27-31, 20/. Як вбачається з наданого архівним відділом Окнянської районної державної адміністрації Одеської області копії протоколу засідання виконавчого комітету Красноокнянської селищної ради №2 від 29.01.1971 року, [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку /а.с.40, 41-42/. 27 грудня 2010 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №373115, а саме на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] /а.с.32/. Згідно витягу із домових книг Окнянської (Красноокнянської) селищної ради, сім`я [PERSON] та [PERSON] була зареєстрована та проживала в зазначеному житловому будинку, починаючи з 1974 року. З 2006 року в будинку були зареєстровані лише [PERSON] та [PERSON] , які там проживали до дня смерті кожного з них. На даний час в спірному будинку ніхто не зареєстрований /а.с.43/. Аналогічна інформація міститься і у домовій книзі №1302 на зазначений будинок, яка заведена 28 січня 1974 року /а.с.21-25/. У технічному паспорті на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , який складений КП «Окнянське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації» (інвентаризаційна справа №2541), власником зазначений [PERSON] . Вартість вказаного будинку з надвірними будівлями і спорудами складає 166725 грн. /а.с.27-31/. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24 - 753/0/4 - 13 ,при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема, ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Мін`юсту Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, та іншими нормативними актами. Ст.ст.100, 101 ЦК Української РСР 1963 року (втратив чинність 01.01.2004 року), громадяни могли мати у власності житловий будинок. Поряд із цим, глава 10 вказаного нормативно-правового акту «Особиста власність» не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювались рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на будинок колгоспного і робітничого двору. Крім того, порядок оформлення права власності на будинок або домоволодіння при відсутності правовстановлюючих документів був встановлений Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка за погодженням заступника Голови Верховного суду Української РСР була затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність 13 грудня 1995 року). Так, розділом ІІІ вказаної інструкції передбачалось, що при відсутності правовстановлюючих документів, право власності на будинок може бути встановлено на підставі інформації, отриманої виконавчим комітетом місцевої Ради депутатів трудящих від бюро технічної інвентаризації. З урахуванням зазначеного, наявність таких записів у домових книгах Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області та інвентаризаційній справі №2541 бюро технічної інвентаризації підтверджує право власності [PERSON] та [PERSON] як подружжя відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР 1969 року, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] /а.с.16/. На день його смерті в будинку, де він був зареєстрований і проживав , була зареєстрована його дружина [PERSON] /а.с.26/, яка відповідно до ст.1261 ЦК України, є його спадкоємицею за законом першої черги. Як вбачається з копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , [PERSON] не зверталась до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка. В зазначеній спадковій справі міститься лише заява про прийняття спадщини\~ від 04 листопада 2019 року онука спадкодавця - [PERSON] , а також заяви про відмову від прийняття спадщини від 04.11.2019 року доньок спадкодавця [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, всі ці заяви подані після закінчення встановленого ст.1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини. Крім того, в спадковій справі наявна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.07.2020 року, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів /а.с.58-95/. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, оскільки [PERSON] на момент відкриття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] проживала разом з ним, заяву про відмову від прийняття спадщини у строк, встановлений ст.1270 ЦК України, до нотаріуса не подала, то вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , в тому числі і належну йому частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , який вони спільно побудували. Позивач є онуком [PERSON] /а.с.17, 18/, та, відповідно до ст.1265 ЦК України, її спадкоємцем за законом п`ятої черги. Згідно спадкової справи №66/2019, відкритої до майна померлої [INFO] [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини після її смерті звертався лише позивач. Заява подана 04.11.2019 року, тобто в межах встановленого ст.1270 ЦК України строку для прийняття спадщини. Крім того, доньки спадкодавиці [PERSON] та [PERSON] 04.11.2019 року подали заяви про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. 06 липня 2020 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на інше майно [PERSON] , а саме на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала [PERSON] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформлювала своїх спадкових прав. Відомості про наявність інших спадкоємців, які б претендували на спадщину після смерті [PERSON] , в зазначеній спадковій справі відсутні /а.с.110-170/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оскільки позивач згідно зі ст.ст. 1223, 1225 ЦК України, як спадкоємець за законом п`ятої черги має право на майно в порядку спадкування після смерті баби [PERSON] , але на даний час, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, не може у встановленому законом нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, то його права та інтереси підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ним права власності на зазначене майно, і тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст.182 ЦК України роз`яснити позивачу про необхідність державної реєстрації права власності на нерухоме майно /житловий будинок з надвірним будівлями і спорудами/. Що стосується частини позову про визнання права власності на вказаний будинок і після смерті діда [PERSON] , то оскільки судом встановлено, що всю спадщину після смерті [PERSON] , в тому числі і належну йому частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , прийняла його дружина, яка була спадкоємцем першої черги за законом - [PERSON] , то позивач, як спадкоємець за законом п`ятої черги після смерті [PERSON] не має права на спадкування після смерті останнього, а тому у задоволенні позову в цій частині позивачу слід відмовити.

Outcome: partial