Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

07 лютого 2013 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачів суму авансу в розмірі 8000 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що 15 листопада 2013 року вона з відповідачами [PERSON] та [PERSON], за участю ріелтора [PERSON], домовилася про купівлю квартири [ADDRESS], обумовивши, що угода купівлі-продажу буде укладена одразу, як в позивача з'являться кошти. При цьому сторони підписали попередній договір від 15 листопада 2013 року, згідно з яким позивач передала відповідачам 8000 грн. в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу, що мав бути укладеним в майбутньому. Втім, позивачу було відмовлено банком у видачі кредиту, а на її вимогу до відповідачів щодо повернення авансу, останні їй в цьому відмовили. На момент звернення до суду будинок продавався вже іншим людям. В зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх майнових прав шляхом стягнення з відповідачів суми авансу. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 28 серпня 2014 року справа передана до Жовтневого районного суду Миколаївської області за підсудністю. Враховуючи норми ст.117 ЦПК України щодо недопустимості спорів між судами про підсудність, ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2014 року справа була прийнята до провадження. Позивач в судове засідання не з'явилася, направила заяви з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просили задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомили, заперечень не надіслали, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 15 листопада 2013 року [PERSON] та «[PERSON]» (на рос. мові), прізвище якого помилково перекладено позивачем на українську мову як [PERSON], отримали від [PERSON] аванс в розмірі 1000 доларів США, що в еквіваленті складало 8000 грн., в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS], оформлення якого повинно відбутися не пізніше 20 грудня 2013 року (а.с.6). Відповідно до Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 13.11.2014 року, відповідачам [PERSON] та [PERSON] належала квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частині на підставі договору купівлі-продажу №2829 від 23 вересня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Машковою С.М. Разом з тим, 21 листопада 2009 року Центральним відділом ДВС Миколаївського міського управління юстиції було зареєстровано обтяження на 1/2 частину спірної квартири, що належала [PERSON], на підставі постанови Центрального ВДВС ММУЮ від 05 листопада 2009 року, запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна погашено 15 листопада 2013 року (а.с.68-69). Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] не був укладений, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 листопада 2014 року, згідно з якою власником спірної квартири є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25 січня 2014 року, засвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н.П. (а.с.67). Таким чином, Договір між сторонами про наміри купівлі-продажу об'єкта нерухомості від 15 листопада 2013 року виконано не було. Зі змісту ч.1, 3 ст.635 ЦК України випливає, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. На підставі ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. У тих випадках, коли сторони домовилися укласти договір, але належно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому ж розмірі, в якому вони видавалися, оскільки, відповідно до ч.2 вони є авансом, який повертається в тому ж розмірі, в якому видавався у відповідності до ч.1 ст.1212 ЦК України, як безпідставно набуте майно. На підставі ст.638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов. Відповідно до вимог ст.657 ЦК Українидоговір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недотримання цих умов призводить до нікчемності такої угоди. Виходячи з викладеного, враховуючи, що договір купівлі-продажу будинку між сторонами не укладений, а вони лише домовилися укласти такий договір, то передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню в тому ж розмірі, в якому видавався, як безпідставно набуте майно. Виходячи з положення ст.88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір по справі в розмірі по 121 грн. 80 коп. з кожного.

Outcome: approved