Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

08.08.2019 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя. У судовому засіданні позивач та її представник, посилаючись на норми ч.3 ст. 259 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд позовних вимог про розірвання шлюбу у підготовчому засіданні, посилаючись на те, що в цій частині [PERSON] визнає позовні вимоги, а щодо вимог про поділ майна між сторонами досягнуто мирової угоди. В обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу позивач посилається на те, що 06.06.2003 між позивачем та відповідачем укладено шлюб, від якого народились діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спору про місце проживання дітей не має. Підставою розірвання шлюбу є те, що у позивача відсутні взаєморозуміння. Між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Вже понад півроку подружжя разом не проживає. Шлюб фактично припинено. У зв`язку з чим позивач просила розірвати шлюб У судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги про розірвання шлюбу, просили задовольнити позов, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Приписами ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.3 ст. 259 ЦПК України якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об`єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 06.06.2003 у міському відділ реєстрації актів громадського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №596. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на теперішній час сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved