Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

07 липня 2020 року позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 761/18 від 24 квітня 2018 року. Позиція позивача Позивач посилається на те, що позичальник [PERSON] відповідно до умов кредитного договору отримала кредитні кошти у сумі 11 000 грн строком на 18 місяців, починаючи з 24 квітня 2018 року по 23 жовтня 2019 року, зобов`язалась щомісячно у період з 20 по 30 число кожного місяця згідно графіку погашати заборгованість, яка складається з суми кредиту та процентів за користування кредитом. Термін повного погашення заборгованості - 23 жовтня 2019 року. Відповідач [PERSON] згідно з договором поруки № 761/18 від 24 квітня 2018 року взяла на себе обов`язок відповідати по зобов`язанням позичальника [PERSON] , що виникають з умов кредитного договору № 761/18 від 24 квітня 2018 року у повному обсязі. Поручитель та позичальники за умовами договору поруки несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем. Строк дії кредитного договору скінчився 23 жовтня 2019 року, але сума кредиту не повернута, заборгованість складає 12 918 грн 04 коп, у тому числі : залишок по кредиту - 8221 грн 03 коп, проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів - 4697 грн 01 коп. У кредитному договорі чітко визначено порядок нарахування процентів, у тому числі у збільшеному розмірі у разі прострочення виконання грошового зобов`язання. Ця умова була погоджена сторонами при підписанні договору. Збільшений розмір процентів не є неустойкою згідно ст.546 Цивільного кодексу України. Жодним пунктом укладеного кредитного договору не встановлений розмір неустойки. Тому розмір нарахованих процентів не підлягає зменшенню. Заперечення відповідача 17 вересня 2020 року надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого [PERSON] позовні вимоги визнавала частково, у розмірі 8221 грн 03 коп - залишок за кредитом та 696 грн 73 коп - проценти за користування кредитом, разом - 8917 грн 76 коп. Відповідач посилалася на те, що згідно з умовами пунктів 4.4, 4.5 кредитного договору процент (плата), що нараховується за порушення боржником зобов`язання є неустойкою у розумінні ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України, і може бути зменшений за рішенням суду згідно ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України. Відповідач просила визначити розмір процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню, у сумі 696 грн 73 коп, враховуючи, що вона є пенсіонеркою, розмір її пенсії складає 2239 грн на місяць, у зв`язку з запровадженням карантину з березня 2020 року вона втратила можливість для підробітку, неодноразово зверталась до позивача з заявами про відстрочення, розстрочення або реструктуризацію кредиту. В подальшому 16 жовтня 2020 року відповідач [PERSON] подала заперечення на відповідь на відзив, згідно якого визнала позовні вимоги у повному обсязі, однак просила не стягувати заборгованість за кредитним договором з поручителя [PERSON] , оскільки позивачем не надано доказів того, що поручителем було отримано повідомлення кредитодавця про наявність заборгованості та її розмір. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, при цьому просила стягнути заборгованість лише з [PERSON] , посилаючись на те, що позивач не довів факт належного повідомлення поручителя [PERSON] про наявність заборгованості позичальника за кредитним договором. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки не повідомила. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин З доданих до позовної заяви матеріалів видно, що 24 квітня 2018 року між кредитодавцем Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та позичальником [PERSON] укладений кредитний договір № 761/18, за умовами якого позичальник отримала у кредит грошові кошти в сумі 11 000 грн строком на 18 місяців з 24 квітня 2018 року до 23 жовтня 2019 року (а.с.5-7). Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах строковості, зворотності, платності, забезпеченості та цільового характеру використання кредитних коштів. Мета отримання кредиту - закрити кредит у Приватбанку. Порядок погашення кредиту та сплати процентів визначений пунктом 4 кредитного договору. Проценти нараховуються щомісячно до дня повного погашення заборгованості за кредитом на залишок заборгованості за кредитом з розрахунку п`ять цілих шістдесят п`ять сотих процентів. Тип процентної ставки є фіксованим. Сплата кредиту та нарахованих процентів здійснюється згідно графіку платежів щомісяця у період з 20 по 30 число. Графіком платежів повернення кредиту та сплати процентів, який наведений у кредитному договорі, передбачено, що у період з травня 2018 року по вересень 2019 року включно позичальник сплачує щомісячний платіж - 988 грн, у жовтні 2019 року - 1029 грн 50 коп. З розрахунку заборгованості видно, що позичальник не дотримувалася визначеного графіку платежів, сплачувала щомісячні платежі за кредитним договором не вчасно і не у повному обсязі (а.с.4). Сума нарахованої заборгованості згідно наданого позивачем розрахунку станом на 16 червня 2020 року складає 12 918 грн 04 коп, у тому числі : залишок по кредиту - 8221 грн 03 коп, проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів - 4697 грн 01 коп. Пунктом 4.5 кредитного договору визначено, що при порушенні позичальником строків сплати кредиту більш ніж на 15 календарних днів, з 16 дня розмір процентів за користування кредитом складає 0,4% на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення. Для забезпечення виконання обов`язків за даним кредитним договором 24 квітня 2018 року був укладений договір поруки № 761/18 між кредитодавцем Кредитною спілкою «Союз-Дніпро», поручителем [PERSON] та позичальником [PERSON] , згідно якого поручитель бере на себе обов`язки перед кредитодавцем відповідати по зобов`язанням позичальника, у випадку, коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання за кредитним договором з будь-якої причини. Поручителі і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за обов`язками позичальника у повному обсязі (а.с.8). Пунктом 4.1 договору поруки встановлено строк дії договору - з 24 квітня 2018 року по 23 жовтня 2029 року. Копією видаткового касового ордеру №39 від 24 квітня 2018 року підтверджується отримання [PERSON] суми 11 000 грн згідно договору № 761/18 від 24 квітня 2018 року (а.с.9). Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» надсилалася письмова вимога позичальнику та поручителю про погашення заборгованості за кредитом у травні 2019 року (а.с.10-11). На день розгляду справи відомостей про повне або часткове погашення заборгованості суду не надано. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Договором поруки № 761/18 від 24 квітня 2018 року (пункт 2.3) встановлено обов`язок кредитодавця у разі невиконання або неналежного виконання з боку позичальника зобов`язань за кредитним договором повідомити про це поручителя і вказати суму заборгованості. Водночас договором поруки не визначено, в якій саме формі кредитодавець зобов`язаний повідомити поручителя про наявність заборгованості (засобами поштового зв`язку, за телефоном, на електронну адресу тощо). Позивачем додано до позовної заяви копію листа від 14 травня 2019 року за вихідним номером 1145/20, яким Кредитна спілка «Союз-Дніпро» повідомляє [PERSON] за її адресою реєстрації про наявність заборгованості [PERSON] за кредитним договором (а.с.11). Як пояснила у судовому засіданні представник позивача лист направлявся на адресу поручителя рекомендованим листом. Таким чином кредитодавцем виконаний договірний обов`язок щодо повідомлення поручителя про наявність заборгованості і підстави для звільнення поручителя від виконання її обов`язків відсутні. Розмір процентів за користування кредитом За умовами кредитного договору № 761/18 від 24 квітня 2018 року, сторони дійшли згоди, що при порушення позичальником строків сплати кредиту більш ніж на 15 календарних днів, з 16-го дня розмір процентів за користування кредитом складає 0,4% на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення (пункт 4.5). Також згідно пункту 4.8 кредитного договору № 761/18 від 24 квітня 2018 року сторони дійшли згоди, що розмір процентів за користування кредитом, який визначений у пункті 4.5 цього договору, не є штрафними санкціями (пенею, неустойкою тощо) і не підлягає зменшенню у порядку статті 551 Цивільного кодексу України. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 29 січня 2020 року Верховним Судом ухвалено постанову у справі № 179/533/15-ц, у якій викладені наступні висновки. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із загальним правилом статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Аналіз статей 536, 549, 627 ЦК України дає підстави для висновку, що сторони у договорі вправі визначити як розмір та умови нарахування та сплати процентів за користування грошовими коштами, так і сплату неустойки у разі прострочення виконання грошового зобов`язання. Укладаючи кредитний договір, його сторони погодили усі умови, у тому числі й умови про сплату збільшених процентів за користування кредитними коштами у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором до повного її погашення. Згідно правового висновку Верховного Суду від 18 жовтня 2017 року у справі № 6-1964цс16, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання. За допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання. Неустойка стягується за фактом невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності. Водночас законодавством не заборонено встановлювати інші види забезпечення виконання зобов`язань, підстави сплати, правова форма та розмір яких визначаються договором або законом, а тому встановлення в договорі підвищених відсотків як санкції за користування кредитом понад визначений у договорі строк є забезпеченням виконання зобов`язань за цим договором, яке передбачене домовленістю сторін і не суперечить законодавству. Таким чином Верховним Судом зроблено висновок, що підвищені проценти, сплачувані позичальником згідно з договором за користування кредитними коштами понад установлений у договорі строк, за своєю правовою природою є забезпеченням виконання позичальником узятих на себе зобов`язань за кредитним договором та є відмінними від неустойки. Крім того правова природа процентів, які нараховуються у підвищеному розмірі у разі порушення позичальником строків сплати кредиту, визначена сторонами у договорі (пункт 4.8), а саме, що ці проценти не є штрафними санкціями (пенею, неустойкою тощо). Відповідно до презумпції правомірності правочину, що визначена ст.204 Цивільного кодексу України, умова пункту 4.8 кредитного договору є правомірною, оскільки не суперечить вимогам закону, не оспорювалася сторонами і не визнана судом недійсною. Таким чином відсутні підстави для зменшення нарахованих процентів за користування договором, сума заборгованості за кредитним договором підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку. Розподіл судових витрат Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн згідно платіжного доручення № 673 від 23 червня 2020 року (а.с.1). Сума судового збору сплачена у мінімальному розмірі, передбаченому пунктом 1.1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позову майнового характеру юридичною особою. Тому судовий збір підлягає стягненню на користь позивача у рівних частках - по 1/2 частці з кожного з відповідачів, що складає 1051 грн.

Outcome: approved