Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

08 серпня 2016 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних зв'язків. В своїй позовній заяві позивач обґрунтувала свою вимогу про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишились земельні ділянки, що розташовані по [ADDRESS], а саме: земельна ділянка розміром 3,83 га (Державний акт на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] від 26.10.2001, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №563);земельна ділянка розміром 0,29 га (Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] від 20.07.2008, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №70); земельна ділянка розміром 3,74 га (Державний акт на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] від 21.11.2001, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №393; земельна ділянка розміром 3,75 га (Державний акт на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] від 21.11.2001, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №392. Померлою [PERSON] заповіт складений не був. За відсутності заповіту [PERSON] має право на спадкування за законом, оскільки належить до спадкоємців першої черги і є єдиним спадкоємцем померлої. Нотаріальної контори в селі позивача немає, тому 01 жовтня 2015 року вона звернулася до Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області із заявою про прийняття спадщини. Секретарем сільради [PERSON] було роз'яснено, що її заява про прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. [PERSON] заяву про відкликання спадщини в строк до 25 березня 2016 року не подавала, а тому була впевнена, що повністю виконала встановлені законом вимоги по прийняттю спадщини. Позивач вважає, що причини пропуску вказаного строку поважними, адже вона є юридично необізнаною, заяву подала своєчасно, і ніхто в подальшому не повідомив їй про необхідність оформлення заяви згідно законодавства в нотаріальній конторі. Крім того, під час хвороби матері [PERSON] весь час була поруч із нею, купувала ліки, доглядала в лікарні с. Кохнівка Кременчуцького району, їздила в с. Пришиб, щоб привезти необхідний одяг та доглянути за будинком. Коли матері позивача стало дуже погано, лікарі сказали їй, що необхідні великі кошти для проведення операції (2 000 грн.), або потрібно забрати матір помирати додому. На той час позивач звільнилася з роботи, щоб доглядати за матір'ю, адже їй постійно була потрібна допомога. Таких грошей у позивача не було, вона живе одна, у неї на утриманні восьмирічна донька [PERSON], [INFO]. Чоловік позивача їм допомоги не надає. Тому вимога лікарів про оплату операції для позивача та її мами прозвучала як вирок. Позивач вважає, що лікування прискорило смерть матері, адже звернулися вони до лікарні у зв'язку із високим тиском, а після крапельниць у матері почали відмовляти нирки. Саме для операції на нирках необхідні були кошти. Коли мати позивача померла, [PERSON] була вбита горем, вона залишилися сиротою. Не було жодної рідної людини, яка б підтримала позивача або допомогла їй. Тому в передбачений законом шестимісячний строк після смерті матері позивач не звернулася до нотаріальної контори, через тяжкий психологічний стан, що виник на підставі матеріальних проблем та смерті матері, а також через юридичну необізнаність. 21 червня 2016 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини. Проте у нотаріальній конторі їй повідомили про те, що строк для прийняття спадщини нею пропущений. На цій підставі позивачу було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. №1623 від 21.06.2016 року. Крім цього, в обґрунтування своєї вимоги про встановлення факту родинних зв'язків, позивач зазначила, що [INFO] помер дідусь позивача, який являвся батьком [PERSON] 21 червня 2016 року позивач звернулася до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. №1624/02-31 від 21.06.2015 року, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON], яка прийняла спадщину після померлого [INFO] [PERSON], на підставі того, що позивач не надала документ, який підтверджує родинні стосунки між померлим [PERSON] та [PERSON]. Сумнів нотаріуса у відсутності родинних зв'язків виник через помилки в документах діда, адже в одних документах він записаний як [PERSON], а в інших як [PERSON]. Мати позивача також була записана як Григорівна, а в свідоцтві про смерть діда зазначено, що помер [PERSON]. [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], що підтверджується наступним: [PERSON] народився [INFO], що підтверджується Довідкою про народження [PERSON], виданою 23.12.1946 року повторно Кременчуцьким міським РАГСом Згідно свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] від 20.07.1957 року [PERSON], [INFO], одружився з [PERSON], [INFO] [INFO] у [PERSON] і [PERSON] народилася донька [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 18 липня 1958 року. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] під час шлюбу, що підтверджується записом у трудовій книжці [NUMBER] від 27.07.1975, зробленим працівником відділу кадрів Дитячого садка «Колобок» на підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Комсомольським міським РАГСом 04.02.1978 року. На підтвердження плутанини в документах [PERSON] надала трудову книжку діда, в якій спочатку заповнено трудову книжку 05 березня 1969 року на ім'я [PERSON], а потім [PERSON] виправлено на [PERSON] на підставі паспорта [NUMBER], виданого Кременчуцьким РВВС 11 січня 1977 року. Зазначене виправлення підтверджується підписом кадрового працівника і печаткою колгоспу, у якому працював дідусь. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 01 січня 2005 року. З системного аналізу зазначених документів вбачається, що [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], це одна й та ж сама людина, ім'я якої в документах неодноразово переплутували, мабуть, через те, що ім'я [PERSON] і [PERSON] в українській мові є тотожними. За життя [PERSON] не зареєструвала належним чином права власності на землю, що на даний момент є об'єктом спадщини, із-за поганого стану здоров'я та похилого віку. Те що [PERSON] одна й та сама людина підтверджуються в даних написання прізвища та по-батькові, в даних місця народження, проживання та смерті, в трудовій книжці, в профспілковому квитку, в посвідченні «Ветеран праці» Серія [NUMBER]. Крім того, факт помилки в написанні ім'я «[PERSON]» на «[PERSON]» підтверджується трудовою книжкою, виданою [PERSON] 05 березня 1969 р. радгоспом ім. Ватутіна Кременчуцького району Полтавської області Міністерства сільського господарства і продовольства України. Цей факт підтверджується належним чином зробленою відміткою та посвідченою печаткою відділу кадрів в його трудовій книжці. На підставі вищевикладеного позивач просила суд ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк тривалістю 4 місяці для подання до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] [INFO]. Встановити факт родинних відносин, за якими визнати, що [PERSON] Григорівна, уродженка с. Пришиб Кременчуцького району Полтавської області, є рідною донькою [PERSON], який помер [INFO] в с. Пришиб Кременчуцького району Полтавської області. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області - Тарасенко А.О. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, не заперечував проти встановлення факту родинних відносин, просив суд відмовити позивачу в вимозі про визначення додаткового строку для подання нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Крім цього, на адресу суду від відповідача надійшло заперечення на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позовної заяви в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а в частині встановлення факту родинних зв'язків закрити провадження, обґрунтовуючи свою позицію тим, що в [ADDRESS] проживала [PERSON], [INFO]. [PERSON] померла [INFO], актовий запис № 16 від [INFO] в Пришибській сільській раді Кременчуцькою району. Відповідно до Заповіту складено у виконкомі Пришибської сільської ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області від 26 червня 1990 року, [PERSON], заповіла все своє майно [PERSON]. Проте [PERSON], спадщину не прийняла, тобто не здійснила жодних дій, спрямованих на прийняття спадщини спадкоємцем, який не проживав постійно спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В ході проведення обстеження майна, що знаходиться на території сільської ради, встановлено, що майно (приватна власність), яке належало [PERSON] тривалий час не використовується. Посилання позивача в позовній заяві щодо належності померлій [PERSON] земельної ділянки розміром 3,83 га (Державний акт на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] від 26.10.2001) не відповідає дійсності, оскільки остання спадщину не прийняла. Таким чином, позивач пропустила строк для прийняття спадщини, причини пропуску, на які вказує остання, не є непереборними труднощами і не є істотними, а тому є неповажними. Щодо вимоги позивача про встановлення факту родинних зв'язків, відповідач зазначив, що встановлення факту родинних зв'язків між [PERSON] та [PERSON] не належить до позовного провадження, а відповідно і відповідачем не може бути Пришибська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, а тому провадження в цій частині позовних вимог повинно бути закрито. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, встановив наступне: [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] за актовим записом № 20, видане 21 вересня 2015 року Виконавчим комітетом Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Після смерті [PERSON] залишились земельні ділянки, що розташовані в с. Пришиб Кременчуцького району Полтавської області. Померлою [PERSON] заповіт складений не був. Відповідно до частини першої статті 1223 Цивільного кодексу України: «у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки». Тому, за відсутності заповіту [PERSON] має право на спадкування за законом, оскільки належить до спадкоємців першої черги. 21 червня 2016 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини. Проте у нотаріальній конторі їй повідомили про те, що строк для прийняття спадщини нею пропущений. На цій підставі позивачу було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. №1623 від 21.06.2016 року. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом мас право прийняти спадщину або не прийняти її. Ч.1 ст. 1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Ч.3 ст. 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але під час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу відповідну заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного сулу № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, Правила частини 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані. якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад. встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Позивачем, як підставу обґрунтування вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини зазначено, що нотаріальної контори в селі позивача немає, тому 01 жовтня 2015 року вона звернулася до Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області із заявою про прийняття спадщини. Секретарем сільради [PERSON] було роз'яснено, що її заява про прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. [PERSON] заяву про відкликання спадщини в строк до 25 березня 2016 року не подавала, а тому була впевнена, що повністю виконала встановлені законом вимоги по прийняттю спадщини. Позивач пояснювала, що причини її пропуску вказаного строку поважними, адже вона є юридично необізнаною, заяву подала своєчасно, і ніхто в подальшому не повідомив їй про необхідність оформлення заяви згідно законодавства в нотаріальній конторі. Крім того, під час хвороби матері, [PERSON] весь час була поруч з матір'ю, купувала ліки, доглядала в лікарні с. Кохнівка Кременчуцького району, їздила в с. Пришиб, щоб привезти необхідний одяг та доглянути за будинком. Коли мати позивача померла, [PERSON] перебувала в тяжкому психологічному стані. Тому в передбачений законом шестимісячний строк після смерті матері позивач не звернулася до нотаріальної контори, через тяжкий психологічний стан, що виник на підставі матеріальних проблем та смерті матері, а також через юридичну необізнаність. Суд не може визнати вказані причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними виходячи з наступного. Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що позивач дійсно 01 жовтня 2015 року звернулась до Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області з питання щодо оформлення спадщини. Як вбачається з наданої суду заяви про прийняття спадщини [PERSON] від 01 жовтня 2015 року, її було адресовано Третій кременчуцькій державній нотаріальній конторі, а не Пришибській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області. При цьому, як зазначено в цій заяві, секретарем виконкому Пришибської сільської ради було лише засвідчено справжність підпису позивача, який зроблено в її присутності, та встановлено особу позивача. Крім того, державне мито було стягнуто в розмірі 34 копійок. Відповідно до п.3 ст.3 Декрету КМУ «Про державне мито» від 21.01.1993 року № 7-93 визначено, що за нотаріальні дії, вчинювані державними нотаріальними конторами і виконавчими комітетами сільських, селищних, міських Рад народних депутатів стягується відповідно державне мито: - р) за свідчення справжності кожного підпису на документах - стягується 0.02 мінімуму доходів громадян, що становить 0,34 гривень, тобто 34 копійки - при цьому, згідно підпункту ж) даної норми - за видачу свідоцтва про право на спадщину - стягується 2 неоподаткованих мінімуми доходів громадян, що становить 34,0 гривні. Відповідно до п.5 ч.6) ст.38 ЗУ «Про місцеве самоврядування в України» компетенція органів місцевого самоврядування є делеговані державою повноваження щодо забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян в частині вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання. Згідно ст.1 ЗУ «Про нотаріат» (надалі Закон № 3425-ХІІ) у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст.37 Закону № 3425-ХІІ у пункті 6 визначено, що у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють нотаріальні дії з видачі свідоцтв про право на спадщину, але цією ж нормою встановлено, що: «Дії, передбачені пунктами 6 і 7 частини першої цієї статті, вчиняють уповноважені посадові особи органу місцевого самоврядування, які мають вищу юридичну освіту, досвід роботи у галузі права не менше трьох років, пройшлипротягом року стажування у державній нотаріальній конторі або приватного нотаріуса, завершили навчання щодо роботи з єдиними та державними реєстрами, що функціонують в системі Міністерства юстиції України, та склали іспит із спадкового права у порядку, встановленому Міністерством юстиції України». Відповідно до п.2.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5 - При заведенні спадкової справи посадова особа органу місцевого самоврядування за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, заповіту. Відповідно до п. 1.3.3 Положення про Спадковий реєстр, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2011 № 1810/5 Реєстраторами Спадкового реєстру (далі - Реєстратор) є: Посадові особи органу місцевого самоврядування, що мають доступ до Спадкового реєстру через інформаційну мережу Мін'юсту щодо заведених спадкових справ та виданих свідоцтв про право на спадщину. Посадові особи Пришибської сільської ради, в тому числі і секретар сільської ради Каламбет Н.Я. вказаним вимогам законодавства щодо роботи з державними реєстрами системи юстиції - не відповідають. Отже, секретар Пришибської сільської ради не в праві відкривати спадщину, оскільки не відповідає кваліфікаційним вимогам та не має доступу до Спадкового реєстру. Відповідно до ст.5 ЗУ № 3425-ХІІ органи місцевого самоврядування зобов'язані сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. Як вбачається із Заяви позивача (зареєстрованої за № 323) дана заява за формою та змістом призначена адресату - державній нотаріальній конторі, що є сприянням Позивачу в межах повноважень Відповідача. Заява про відкриття спадщини від Позивача на адресу сільської ради не надходила. Таким чином, передбачений законом шестимісячний строк після смерті матері позивач не звернулася до нотаріальної контори, через тяжкий психологічний стан, що виник на підставі матеріальних проблем та смерті матері, а також через юридичну необізнаність, а тому, враховуючи вищевикладене, це не є поважними причинами, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Що стосується вимоги позивача про встановлення факту родинних зв'язків, то суд приходить до висновку що вона підлягає задоволенню. При цьому, с позицією відповідача про необхідність закриття провадження по цій вимозі, оскільки справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження, суд погодитися не може, оскільки в даній справі вбачається спір про право, і в розумінні ст.235 ЦПК України, має розглядатися в порядку позовного провадження. Судом встановлено, що [INFO] помер дідусь позивача, який являвся батьком [PERSON] 21 червня 2016 року позивач звернулася до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. №1624/02-31 від 21.06.2015 року, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON], яка прийняла спадщину після померлого [INFO] [PERSON], на підставі того, що позивач не надала документ, який підтверджує родинні стосунки між померлим [PERSON] та [PERSON]. Сумнів нотаріуса у відсутності родинних зв'язків виник через помилки в документах діда, адже в одних документах він записаний як [PERSON], а в інших як [PERSON]. Мати позивача також була записана як Григорівна, а в свідоцтві про смерть діда зазначено, що помер [PERSON]. [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], що підтверджується наступним: [PERSON] народився [INFO], що підтверджується Довідкою про народження [PERSON], виданою 23.12.1946 року повторно Кременчуцьким міським РАГСом Згідно свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] від 20.07.1957 року [PERSON], [INFO], одружився з [PERSON], [INFO] [INFO] у [PERSON] і [PERSON] народилася донька [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 18 липня 1958 року. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] під час шлюбу, що підтверджується записом у трудовій книжці [NUMBER] від 27.07.1975, зробленим працівником відділу кадрів Дитячого садка «Колобок» на підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Комсомольським міським РАГСом 04.02.1978 року. На підтвердження плутанини в документах [PERSON] надала трудову книжку діда, в якій спочатку заповнено трудову книжку 05 березня 1969 року на ім'я [PERSON], а потім [PERSON] виправлено на [PERSON] на підставі паспорта [NUMBER], виданого Кременчуцьким РВВС 11 січня 1977 року. Зазначене виправлення підтверджується підписом кадрового працівника і печаткою колгоспу, у якому працював дідусь. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 01 січня 2005 року. З системного аналізу зазначених документів вбачається, що [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], це одна й та ж сама людина, ім'я якої в документах неодноразово переплутували, мабуть, через те, що ім'я [PERSON] і [PERSON] в українській мові є тотожними. За життя [PERSON] не зареєструвала належним чином права власності на землю, що на даний момент є об'єктом спадщини, із-за поганого стану здоров'я та похилого віку. Те що [PERSON] одна й та сама людина підтверджуються в даних написання прізвища та по-батькові, в даних місця народження, проживання та смерті, в трудовій книжці, в профспілковому квитку, в посвідченні «Ветеран праці» Серія [NUMBER]. Крім того, факт помилки в написанні ім'я «[PERSON]» на «[PERSON]» підтверджується трудовою книжкою, виданою [PERSON] 05 березня 1969 р. радгоспом ім. Ватутіна Кременчуцького району Полтавської області Міністерства сільського господарства і продовольства України. Цей факт підтверджується належним чином зробленою відміткою та посвідченою печаткою відділу кадрів в його трудовій книжці.

Outcome: partial