Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

08.11.2019 року позивач \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до Корабельного районного суду міста Миколаєва із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] , який було зареєстровано 26.11.1999 року Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Ленінського району міста Миколаєва Миколаївської області, актовий запис № 681. В обґрунтування позову позивач вказала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. На підставі зазначеного позивач звернулася до суду з відповідним позовом. В судове засідання сторони не зявились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Крім того, ухвалу суду від 26.11.2019 року про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. Частина четверта статті 223 ЦПК України, розяснює про наслідки неявки в судове засідання учасника справи: у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідоленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що 26.11.1999 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Ленінського району міста Миколаєва Миколаївської області, актовий запис № 681. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Шлюбні відносини між сторонами по справі припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення про окреме мешкання і розірвання шлюбних стосунків, сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Крім того, згідно з ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не виявила бажання повернути дошлюбне прізвище. З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити позов про розірвання шлюбу.

Outcome: approved