Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

08.04.2019 року позивачі звернулися до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла їх мати - [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно заповіла своїм дітям - [PERSON] та [PERSON] До складу спадкового майна входить житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] Звернувшись до нотаріуса із заявою, у видачі свідоцтва про право на спадщину приватним нотаріусом було відмовлено. Згідно постанов від 28.01.2019 року позивачам роз`яснено, що на підтвердження факту права власності спадкоємцями було надано оригінал договору купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS] , однак такий договір не було зареєстровано в бюро технічної адміністрації відповідно до вимог ст. 227 ЦК України у відповідній редакції, а також через те, що в договорі допущені помилки, тому рекомендовано звернутись до суду. Посилання нотаріуса на допущені в договорі купівлі-продажу помилки, які є орфографічними та не спотворюють зміст договору і не викликають сумнівів чи різних тлумачень договору, не призводять до необхідності встановлення юридичних фактів, не впливають на обсяг та наявність за життя у спадкодавця права власності, тому просять позов задовольнити та визнати за кожним із них право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Представник позивачів та позивачі в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, представник позивачів [PERSON] подав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи без його участі та без участі позивачів. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, відзив на позов до суду не надав. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218, 1222, 1258, 1267, 1268, 1269 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні з копії спадкової справи № 126/2018 року до майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.05.18 року виконавчим комітетом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області. 20.08.2018 року за № 343 та № 344 [PERSON] та [PERSON] подали заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно довідки, виданої Зеленодольською міською радою 16.08.2018 року № 1082, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована і постійно мешкала за адресою: [ADDRESS] з 1972 року по день смерті [INFO] . Заповітом від 18.10.2004 року [PERSON] заповідала все своє майно дітям: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] в м. Мар`янське Апостолівського району Дніпропетровської області, його матір`ю є - [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] в с. Ленінське Апостолівського району Дніпропетровської області, її матір`ю є - [PERSON] . 02.06.1984 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище - « [PERSON] ». Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.01.2019 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з відповідними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Підставою відмови стало те, що договір купівлі - продажу не був зареєстрований в бюро технічної інвентаризації та допущені помилки в тексті самого договору. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 10 травня 2018 року відкрилася спадщина на майно померлої [PERSON] , спадкоємцями згідно заповіту [PERSON] є її діти - позивачі [PERSON] та [PERSON] , які у встановленому законом порядку прийняли спадщину. Також судом встановлено, що позивачі позбавлені можливості оформити спадкові права на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , та належить померлій на підставі укладеного 28.10.1972 року договору купівлі-продажу будинку, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Згідно договору купівлі - продажу будинку від 28.10.1972 року [PERSON] придбала будинок за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчено секретарем виконкому Мар`янської сільської Ради депутатів трудящих Г. Сердюк та зареєстровано в Книзі нотаріальних дій під № 18. Відповідно до копії технічного паспорту власником будинку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Правовідносини з укладення вказаного договору купівлі-продажу виникли 28 жовтня 1972 року, тому застосуванню до вказаних правовідносин підлягають норми Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ст.42 ЦК УРСР угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Угода, для якої законом не встановлена певна форма, вважається також укладеною, якщо з поведінки особи видно її волю укласти угоду. Згідно ст.44 ЦК УРСР угода між громадянином та організацією укладається в письмовій формі, крім випадків передбачених ст.43 ЦК УРСР. Статтею 47 ЦК УРСР визначено, що нотаріальне посвідчення угоди обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. ЦК УРСР передбачено обов`язок нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу лише жилого будинку (ст.227 ЦК УРСР). Відповідно до ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно вищевказаного договору купівлі-продажу від 28.10.1972 р., укладеного між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), продавець продала, а покупець купила належний [PERSON] будинок, що знаходиться в с [ADDRESS] , жила [ADDRESS] становить 0,15 га, та який належить [PERSON] на підставі запису погосподарських книг під № 1506. Пунктом 3 вказаного договору передбачено, що продаж вчинено за 990 крб., які покупець [PERSON] сплатила продавцю [PERSON] повністю, страхова ціна - 152 крб. Відповідно до ст.128 ЦК УРСР року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. На виконання укладеного договору купівлі-продажу згідно пункту 3 вказаного договору продаж вчинено за 990 крб., які покупець [PERSON] сплатила продавцю [PERSON] повністю до придбання будинку. Таким чином, у [PERSON] у порядку ст.ст.128, 224 ЦК УРСР виникло право власності на спірне житлове приміщення з моменту фактичної передачі спадкодавцю майна. У своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від їх державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, враховуючи виникнення права власності у спадкодавця на спірне майно, останнє входить до складу спадщини відповідно до ст.1218 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема, для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. В матеріалах справи міститься технічний паспорт на спірний будинок з надвірними будівлями та спорудами від 1988 року, зі змісту якого вбачається, що житловий будинок та сарай збудовані у 1953 році, літня кухня та сарай - у 1974 році, а отже відповідність вказаних будівель та споруд законодавчим та будівельним нормам має підтверджуватися саме технічним паспортом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті своєї матері, звернувшись до нотаріуса. Відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21 лютого 2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved