Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

07 липня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 28 грудня 1991 року Виконавчим комітетом Рукшинської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 32, між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Причиною розпаду сім`ї, є те, що у сторін різні характери та погляди на сімейне життя, в результаті чого втрачено кохання та взаєморозуміння. Від подружніх відносин у сторін неповнолітніх дітей немає. Зазначає, що подружні відносини між сторонами припинилися більше десяти років тому, спільне господарство не ведеться. Заперечує щодо примирення з відповідачем, спору про поділ майна немає, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб, судовий збір просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 21 липня 2020 року дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу, які вона отримала 27.07.2020 року та 06.08.2020 року надіслала на адресу суду заяву про надання строку на примирення. 06.08.2020 року позивач надав до канцелярії суду заяву, згідно якої просить строк на примирення не надавати, оскільки з 2019 року він створив нову сім`ю і хоче узаконити їхні відносини, вказує, що неповнолітніх дітей у них з позивачем немає, а в добровільному порядку вона не погоджується розірвати шлюб, тому просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 07.08.2020 року було відмовлено в задоволенні заяви відповідача [PERSON] про надання строку для примирення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано 28 грудня 1991 року Виконавчим комітетом Рукшинської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 32 (а.с. 6). Від подружніх відносин у сторін неповнолітніх дітей немає. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути судові витрати на користь позивача [PERSON] в розмірі 840,80 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved