Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

08.06.2014р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя (а.с. № 2-3). В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка в позовній заяві посилалася на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2013р. шлюб між сторонами було розірвано. За час спільного проживання відповідач придбав на підставі договору купівлі-продажу нерухоме майно, а саме, квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] та має загальну площу 53,0 кв.м. Просила виділити їй та відповідачу по ? частині житлової квартири [ADDRESS] та складається з 5, 6- житлові кімнати, 4 кухні, 3-туалету, 2 - ванної кімнати, 1 - коридору, 7-комори, І-лоджії, загальною площею 53,0кв.м., визнавши за кожною із сторін право власності на ? частину квартири. В наданій суду 11.09.2014р. заяві позивачка просила розглядати справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити та стягнути з відповідача на її користь лише половину судових витрат, понесених при подачі позову (а.с. № 21). Відповідач в судове засідання 11.09.2014р. надав заяву про розгляд справи за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував (а.с. № 22-23). За такими обставинами, на підставі ст. 169 та ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами та з урахуванням того, що відповідач визнав позовні вимоги, суд вважає за можливе винести рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 61 Сімейного Кодексу України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, а якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 70 Сімейного Кодексу України, у випадку розподілу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. Судом встановлено, що з 30.08.1997р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25.04.2013р. було розірвано (а.с. № 7, 8). В період шлюбу, 03.04.2000р. відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої ДНК Царейкіним М.С. придбав квартиру [ADDRESS] (а.с. № 10). Згідно реєстраційного посвідчення, виданого КП «ДМБТІ» 04.05.2000р., вищевказана квартира була зареєстрована за [PERSON] (а.с. № 9). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «ДМБТІ» 08.09.2006р.[ADDRESS] складається з: 1-коридору, загальною площею 7,4кв.м; 2-ванної, загальною площею 2,6кв.м; 3-туалету, загальною площею 1,0кв.м; 4-кухні, загальною площею 7,6кв.м; 5-житлової, загальною площею 14,0кв.м; 6-житлової, загальною площею 18,9кв.м, 7-кладовки, загальною площею 0,6кв.м; І-балкону, площею 0,9кв.м, а всього по квартирі загальна площа становить 53,0кв.м., житлова 32,9кв.м, допоміжна 19,2кв.м, площа літніх приміщень 0,9кв.м ( а.с. № 11-13). Загалом позивачка просить виділити за кожним з подружжя по ? частині вищевказаної квартири, визнавши за кожним право власності на дані частки. З огляду на те, що відповідач визнав позовні вимоги позивачки в повному обсязі, то суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя та виділити [PERSON] ? частку квартири [ADDRESS], яка на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.2000р. зареєстрована за [PERSON] та складається з: 1-коридору, загальною площею 7,4кв.м; 2-ванної, загальною площею 2,6кв.м; 3-туалету, загальною площею 1,0кв.м; 4-кухні, загальною площею 7,6кв.м; 5- житлової, загальною площею 14,0кв.м; 6-житлової, загальною площею 18,9кв.м, 7-кладовки, загальною площею 0,6кв.м; І- балкону, площею 0,9кв.м, всього загальною площею 53,0кв.м, визнавши за [PERSON] право власності на ? частину квартири та виділити [PERSON] ? частку квартири [ADDRESS], яка на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.2000р. зареєстрована за [PERSON] та складається з: 1-коридору, загальною площею 7,4кв.м; 2-ванної, загальною площею 2,6кв.м; 3-туалету, загальною площею 1,0кв.м; 4-кухні, загальною площею 7,6кв.м; 5- житлової, загальною площею 14,0кв.м; 6-житлової, загальною площею 18,9кв.м, 7-кладовки, загальною площею 0,6кв.м; І- балкону, площею 0,9кв.м, всього загальною площею 53,0кв.м, визнавши за [PERSON] право власності на ? частину квартири. При постановлені даного рішення суд керується вимогами ч. 1 ст. 61 ЦПК України, де зазначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі, не підлягають доказуванню. Обговорюючи питання судових витрат, з огляду на те, що позивачка просила стягнути лише половину вартості судового збору (оскільки розподіл майна здійснується для обох сторін подружжя), сплаченого при подачі позову, то на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 1827грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved