Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

08 вересня 2021 року [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що вона є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] в м. Макіївка, Гірницького району, Донецької області. Заявниця зазначає, що з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть її батька вона звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із заявою про проведення державної реєстрації смерті, однак їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті на підставі пред`явлених документів з посиланням на те, що надані нею документи про смерть не відповідають вимогам діючого законодавства та не можуть бути підставою для державної реєстрації смерті на території України. Встановлення факту смерті необхідно їй для державної реєстрації смерті батька, для отримання соціальних гарантій та допомоги, як сироті, оскільки її мати також померла. Посилаючись на вказані обставини, заявниця просить встановити факт смерті на тимчасово окупованій території України громадянина України [PERSON] , [INFO] , стать - чоловіча, місце народження: м. Макіївка, Донецької області, який помер [INFO] в м. Макіївка, Гірницького району, Донецької області, у віці 45 років. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 вересня 2021 року заяву [PERSON] було залишено без руху, надано час заявнику усунути недоліки. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 жовтня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду на 26 жовтня 2021 року на 16-годину 30 хв. В судове засідання заявниця не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити. Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника відділу. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до відомостей, що містяться у свідоцтві про смерть, виданого нелегітимним органом - Горняцьким відділом РАЦС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки від 09 квітня 2021 року серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Макіївка, Донецької області, помер [INFO] в м. Макіївка, Горняцького району, Донецької області у віці 45 років (а.с. 6). Згідно довідки про причину смерті до форми № 106/у від 09 квітня 2021 року № 840, виданої установою медичного закладу, так званим «Макіївським відділенням республіканського бюро судово-медичної експертизи», [PERSON] помер [INFO] (а.с. 5). З листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 04 червня 2021 року за № 531/21.14-09 вбачається, що заявниці [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] з посиланням на те, що вона пред`явила для цього документ, що не є підставою для державної реєстрації смерті на території України (а.с. 7). Відповідно до вимог частини 1 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Тобто, в порядку статті 317 ЦПК України мають розглядатися заяви про встановлення факту смерті на території Автономної Республіки Крим, на території населених пунктів Донецької та Луганської області, визначених у розпорядженні Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року. Відповідно до вказаного розпорядження місто Макіївка, Донецької області є населеним пунктом, що розташований на тимчасово окупованій території України, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України» передбачено, що будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі - встановлення факту смерті на окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права (справи проти Туреччини, Молдови та Росії). Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» зазначив, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Тобто, документи видані органами чи установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статтею 317 ЦПК України. Даючи оцінку допустимості наданих суду доказів, а саме документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням частини 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи все вищевикладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає необхідним встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Макіївка, Гірницького району, Донецької області, у віці 45 років. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, а тому необхідно допустити негайне виконання рішення у зазначеній справі.

Outcome: approved