Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

08.10.2007 року між позивачем [PERSON] акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» та відповідачем [PERSON], було укладено кредитний договір №014/9874/74/121037 про надання кредиту у розмірі 65000,00 грн., строком до 08.10.2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних. Кредит був отриманий повністю позичальником в день підписання договору. Відповідач не виконувала належним чином зобовязання відповідно до кредитного договору від 08.10.2007 року, не сплачував позичальнику борг та заборгованість по процентам за користування кредитом, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача-боржника: 33352,33 грн., заборгованості за кредитом, а також 1218,00 грн., понесених витрат при зверненні до суду. Від представника, за дорученням ПАТ «[PERSON] Аваль», до суду надійшла письмова заява щодо розгляду справи у відсутності представника позивача на підставі доказів наданих до позовної заяви. Не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена належним чином про час, день і місце розгляду справи, де на адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою про те, що повістку повернуто до суду за закінченням терміну зберігання, що свідчить про відмову в отриманні судової повістки. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 08.10.2007 року між позивачем ПАТ «[PERSON] Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір про надання їй кредиту у розмірі 65000,00 грн., строком до 08.10.2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних. Кредит був отриманий повністю позичальником в день підписання договору. До даного часу відповідачем зазначене зобовязання не виконано, вона ухиляється від зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Відповідач скористалася кредитними коштами, але не виконала належним чином зобовязання згідно договору від 08.10.2007 року, тому [PERSON] порушила умови кредитного договору, у звязку із чим виникла заборгованість по кредиту, в результаті чого станом на 16.10.2015 року виникла заборгованість на загальну суму 33352,33 грн., яка складається з: - заборгованості за відсотками 2004,14 грн.; - поточної заборгованості за кредитом 31348,19 грн. Дані правовідносини врегульовані наступними нормативно-правовими актами: так, відповідно до ст.526 ЦК України слідує, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу ЦК України ...; відповідно до ст.530 ЦК України слідує , що якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін )...; відповідно до ст.536 ЦК України слідує, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Крім цього ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання ). Правовими наслідками невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов є покладення на сторону правових наслідків, передбачених ст.611 ЦК України, зокрема сплату неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Разом з тим в ст.1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст.1050 ЦК України з якої слідує, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Частиною 1 статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В даному випадку відповідач отримавши кредит не виконавши свого зобовязання по його поверненню та оплаті за користування кредитом, чим порушує право позивача на повернення отриманої позики від боржника та отримання оплати за надані послуги, що повинно бути стягнуто в судовому порядку. Виходячи з вище наведеного суд вважає, що відповідно до вимог ст.88 ЦПК України на користь позивача повинно бути стягнуто з відповідача також і 1218 грн., судового збору витраченого при подачі позову до суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved