Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

10.06.2020 [PERSON] , в особі представника - адвоката Якушева Р.С., звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ТОВ «Платінум Фінанс», треті особи: приватний нотаріус КМНО Куба Ю.В., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Пімахова Д.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який в подальшому було уточнено. В обґрунтування позову зазначено, що виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Куби Ю.В. № 2514 від 13.11.2019 про стягнення з позивача на користь стягувача ТОВ «Платінум Фінанс» заборгованості в розмірі 23296,13 грн. є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», так як вчиняючи виконавчий напис, нотаріус керувалася нечинним законодавством, не перевірила безспірність вимог, а також не перевірила дотримання строку, встановленого законом для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. На підставі викладеного, просив суд визнати спірний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача суму, утриману із заробітної плати за спірним виконавчим написом у розмірі 14935,65 грн., судові витрати покласти на відповідача. Від представника позивача - адвоката Якушева Р.С., в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак до судового засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. Від третьої особи приватного нотаріуса КМНО Куби Ю.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Пімахова Д.В. в судове засідання не з`явилася, причину своєї неявки суду не повідомила. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.2019 приватним нотаріусом КМНО Кубою Ю.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2514 (а.с.72), про стягнення із [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 500120322 від 22.05.2008, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за вказаним кредитним договором. Як зазначено у виконавчому написі, 30.09.2009, згідно договору факторингу, право вимоги боргу відступлено ТОВ «Кредитні Ініціативи». Згідно договору факторингу № 2012-2-1/1 від 18.12.2012, укладеному між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «Купер Прайс», право вимоги за кредитним договором № 500120322 від 22.05.2008, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк» було відступлено ТОВ «Купер Прайс». Згідно договору факторингу № 2009/2019 від 20.09.2019, укладеним між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Платінум Фінанс», право вимоги за кредитним договором № 500120322 від 22.05.2008, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк» було відступлено ТОВ «Платінум Фінанс». Строк, за який проводиться стягнення: 24.12.2008 по 21.10.2019. Загальна сума заборгованості, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису, яка підлягає стягненню з боржника, складає 23296,13 грн. З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17. Матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення стягувачем боржника про порушення кредитних зобов`язань. ТОВ «Платінум Фінанс», звертаючись до приватного нотаріуса за виконавчим написом, не надало підтвердження про отримання [PERSON] вимоги про сплату боргу, тому позивач був позбавлений можливості дізнатись про наявність такої вимоги, надати на неї свої заперечення та перевірити підстави виникнення цієї вимоги. З копії матеріалів нотаріальної справи (а.с.71-91), що були надані приватним нотаріусом КМНО Кубою Ю.В. вбачається, що стягувачем надано нотаріусу розрахунок заборгованості станом на 21.10.2019 по боржнику [PERSON] за кредитним договором № 500120322 від 22.05.2008, із зазначенням сум заборгованості (а.с.86), однак з наданої виписки неможливо встановити наявність безспірної заборгованості, оскільки первинні облікові документи, оформлені у порядку, визначеному ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» нотаріусу надані не були, тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед банком, а також розмір заборгованості за штрафами та пенею, зазначених у виконавчому написі, є безспірним. Також, у зазначеному розрахунку відсутня жодна інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість, а також інформація, яка б підтверджувала, що заборгованість, яку пропонується стягнути з позичальника, виникла виключно в межах строку позовної давності. Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що заборгованість, яка запропонована приватним нотаріусом КМНО Кубою Ю.В. до стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платінум Фінанс», не є безспірною. В той же час, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом КМНО Кубою Ю.В., стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору №500120322, укладеного 22.05.2008 між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», оскільки пункт 2 Переліку з 22.02.2017 визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, якою визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», на який послалася приватний нотаріус КМНО Куба Ю.В. у виконавчому написі № 2514 від 13.11.2019. Таким чином, станом на 13.11.2019 у приватного нотаріуса КМНО Куби Ю.В. були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Платінум Фінанс» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 500120322 від 22.05.2008. Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги ту обставину, що відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 2514, вчиненого 13.11.2019 приватним нотаріусом КМНО Кубою Ю.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платінум Фінанс» заборгованості в розмірі 23296,13 грн. При вирішенні позовних вимог [PERSON] в частині повернення йому стягнутих за виконавчим написом № 2514 від 13.11.2019 року коштів в сумі 14935,65 грн., суд виходить з наступного. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пімахової Д.В. від 03.03.2020 при примусовому виконанні виконавчого напису № 2514 від 13.11.2019, по ВП № 61322335 звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] , яку він отримує за місцем роботи в ПАТ «Запоріжсталь» (а.с.11). Відповідно до довідки, виданої ПАТ «Запоріжсталь», із заробітної плати позивача [PERSON] з березня 2020 по травень 2020 стягнуто кошти по виконавчому провадженню № 61322335 у розмірі 14935,65 грн. (а.с.99). За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем ТОВ «Платінум Фінанс» суми у розмірі 14935,65 грн. було стягнення з позивача [PERSON] у примусовому порядку заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, щодо якого суд прийшов до переконання про необхідність визнання його таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. При цьому, суд також враховує, що вказана безпідставно набута сума не підпадає під перелік випадків, коли безпідставне набуте не підлягає поверненню у відповідності до вимог ст. 1215 ЦК України. Враховуючи, що під час виконання виконавчого напису нотаріуса із заробітної плати [PERSON] на користь відповідача стягнуто кошти у розмірі 14935,65 грн., що відповідачем не заперечувалося, ця сума вважається безпідставно набутою відповідачем та підлягає поверненню позивачеві шляхом стягнення цієї суми з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. До матеріалів справи долучено: копію ордеру серії АР № 1016743 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Якушевим Р.С., копію договору про надання правової допомоги № 1212-0206-7-20 від 08.06.2020 [PERSON] адвокатським бюро «Стратегія Якушева», копію додаткової угоди № 1 від 15.06.2020 до вказаного договору, копію рахунку № 1-000053-20 від 15.06.2020 на суму 5300,00 грн., копію акту виконаних робіт № 1-000053-20 від 15.06.2020, копію рахунку № 1-000004-21 від 08.01.2021 на суму 1483,34 грн. та копію акту виконаних робіт № 1-000004-21 від 08.01.2021. Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому зазначена сума у розмірі 6783,34 грн., яка є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved