Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

07 листопада 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] Про те що відповідачі значаться зареєстрованими у вказаній квартирі позивачу стало відомо лише у 2018 році. За вказаною адресою відповідачі не проживають з 2003 рок, їх власні речі у будинку відсутні, на неодноразові прохання позивача знятись з реєстрації з вказаного будинку відповідачі не реагують, житлом не цікавляться, комунальні платежі не сплачують, що покладає на позивача додатковий тягар матеріальних зобов'язань та перешкоджає вільно розпоряджатися належним майном. У зв'язку з вищенаведеними обставинами позивач просить позов задовольнити. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-сайті на сторінці Барвінківського районного суду Харківської області у рубриці «Оголошення про виклик до суду», відповідачі повідомлені у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використали наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з'явилися у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів особи може бути припинення дії, яка порушує право. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на підставі ордеру від 29 грудня 2003 року, виданого відповідно до рішення ІХ сесії ХХІV скликання Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області, сім'ї, яка складається з [PERSON], [PERSON], [PERSON], було надано право на зайняття квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Головним квартиронаймачем значиться позивач по справі - [PERSON](а.с.10). Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Права і обов'язки членів сім'ї наймача регулюються ст.64 ЖК України. Відповідач не є членом сім'ї наймача, як вже зазначалося, був прописаний за договором із попереднім квартиронаймачем. Відповідно до ст.71 ЖК України, у випадку вибуття наймача жилого приміщення та членів його сім'ї без поважних причин понад шість місяців, договір найму житлового приміщення вважається розірваним. Стаття 72 ЖК України передбачає визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачі не проживають більш ніж шість місяців без поважних причин у вказаній квартирі, нових договорів про користування квартирою з позивачкою, як квартиронаймачем не укладали, однак, залишаються зареєстрованими за цією адресою, чим порушують права позивачки. Факт не проживання відповідачами по справі за адресою: [ADDRESS], підтверджується, довідкою №827 від 31 жовтня 2018 року, наданої виконавчим комітетом Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області (а. с. 12 ). З п. 10 Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вбачається, що по справам про визнання наймача чи членів його сім'ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК) необхідно встановити причини відсутності відповідача вище встановленого строку. Як вбачається з матеріалів справи відповідачі по справі не проживають у спірній квартирі з часу своєї реєстрації без поважних причин, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування квартирою. Відповідно до ст.263 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України відповідачі не надали заперечень проти позову та доказів їх обґрунтування. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved