Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

07 червня 2019 року [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) про зняття арешту з майна - нежитлового приміщення торгівельного залу з продажу промислових товарів загальною площею 1612,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (номер запису про обтяження 11065714). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, однак з`ясувалось, що на належне за життя спадкодавцю нежитлове приміщення торгівельного залу з продажу промислових товарів загальною площею 1612,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , накладений арешт під час здійснення виконавчого провадження. За доводами позивача дане виконавче провадження наразі вже завершено, проте арешт не знято, що створює їй перешкоди у здійсненні права власності успадкованим майном. В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав, викладених у позові. Ухвалою суду від 08.11.2019р. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, було залучено виробничо-комерційне підприємство - товариство з обмеженою відповідальністю «Торгсервіс», яке було стягувачем у вказаному виконавчому провадженні. 17.12.2019р. до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, зі змісту яких вбачається, що за даними бухгалтерського обліку за [PERSON] рахується борг в розмірі 39029 грн 60 к., який до цього часу не сплачений. Після звернення третьої особи з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості Господарський суд Сумської області у справі №13/266-04 від 15.11.2004р. ухвалив рішення про стягнення з [PERSON] 11823 грн 56 к. боргу, 846 грн 23 к. пені, 1182 грн 36 к. штрафних санкцій, 138 грн 52 к. державного мита та 118 грн судових витрат, а всього 14108 грн 67к., однак таке рішення виконане не було, у зв`язку з чим державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника. Посилаючись на викладене третя особа просить у задоволенні позову відмовити, при цьому розгляд справи провести без участі свого представника. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності. У вирішенні справи відповідач покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, дійшов до наступного. 15.08.2005р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції Коверзнєвим М.М. винесено постанову серії АК № 014456 /а.с. 38/ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах примусового виконання рішення Господарського суду Сумської області від 15.11.2004р. у справі №13/266-04 про стягнення з приватного підприємця [PERSON] на користь виробничо-комерційного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю «Торгсервіс» заборгованості в загальному розмірі 14108 грн 67 к. Відповідно до вказаної постанови арешт накладений на нежитлове приміщення - торгівельний зал з продажу промислових товарів, загальною площею 1612,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 30.08.2005 року за N 2333495 (номер запису про обтяження 11065714) /а.с. 8, 38, зворот/. [INFO] [PERSON] помер /а.с.5/. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно /а.с. 9-11/ нежитлове приміщення - торгівельний зал з продажу промислових товарів, загальною площею 1612,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON] і на день смерті. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сер. [NUMBER] від 02.09.1989 р., позивач є дружиною [PERSON] , тобто спадкоємицею за законом першої черги, та на час його смерті була зареєстрована за однією з ним адресою: [ADDRESS] /а.с. 6, 13/. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд доходить висновку, що позивач будучи спадкоємицею [PERSON] спадщину прийняла. За змістом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.06.2019р. за вих.№ 454/02-14, приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Сумської області Даниленко Г.В. після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №2/2019. Зазначено, що спадкоємицею померлого за законом є дружина - [PERSON] , однак у зв`язку з наявністю обтяжень спадкового майна останній відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нежитлове приміщення /а.с 13/. Згідно зі ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованого Україною 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Водночас відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України обов`язковість рішень суду віднесено до основних засад судочинства. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України № 606-XIV від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження», чинним на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до статті 55 цього Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та такий накладався державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. За змістом ст. 38 Закону чинність арешту майна боржника припиняється у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону. Як вбачається з листа Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) від 14.01.2020р. за вих. №18358 відповідно до відомостей автоматизованої системи виконавчих проваджень дані про виконавче провадження, в рамках якого була винесена постанова серії АК № 014456 від 15.08.2005р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відсутні /а.с. 68, 76/. У листі Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській області від 23.05.2019р. за вих.№ 14-17-31/17665 /а.с. 12/ зазначено, що станом на 22.05.2019р. у відділі відносно [PERSON] відсутні відкриті виконавчі провадження, а ті, що були у минулих роках - завершені, а виконавчі документи повернуті стягувачам та суду. Враховуючи дану обставину, позивачу запропоновано звернутися до суду з відповідною заявою про зняття арешту з майна. З наданих суду копій платіжної вимоги за №102 від 29.09.2006р., виписок по рахункам /а.с. 70-71/ вбачається, що з рахунку [PERSON] в рахунок погашення заборгованості по наказам Господарського суду Сумської області №13/266-04 від 15.11.2004р. та №5/344-04 від 05.11.2004р. в примусовому порядку ще 29.09.2006р. списано на рахунок ДВС 25000 грн 00к. та протягом 2007-2008р. ще 13683 грн. 89 к. (без зазначення виконавчих проваджень). Тобто заборгованість у померлого боржника по наказу Господарського суду Сумської області №13/266-04 від 15.11.2004р. відсутня, що дає суду підстави вважати, що необхідність арешту його майна - нежитлового приміщення торговельного залу, наразі відпала. Зважаючи на позицію третьої особи у даній справі, слід зазначити, що наявність заборгованості що рахується за [PERSON] в рамках інших правовідносин, ніж ті, що були предметом судового розгляду у справі №13/266-04, у якій постановлено рішення Господарського суду Сумської області від 15.11.2004р., не може бути підставою для подальшого арешту майна в межах даного виконавчого провадження, адже арештом забезпечується виконання саме конкретного судового рішення. За приписами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 59 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 р. «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, оскільки заборгованість у [PERSON] перед виробничо-комерційним підприємством - товариством з обмеженою відповідальністю «Торгсервіс» саме за наказом Господарського суду Сумської області №13/266-04 від 15.11.2004р. відсутня і виконавче провадження завершено, беручи до уваги, що арешт накладений на майно померлого боржника досі не знятий, суд дійшов висновку, що доцільність застосування такого заходу забезпечення виконання судового рішення наразі відпала, його наявність створює перешкоди у здійсненні позивачем її права власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тому порушені права позивача як власника нерухомого майна у даному випадку підлягають судовому захисту. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність зняття арешту, накладеного постановою серії АК № 014456 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції Коверзнєва М.М., та як наслідок позов [PERSON] підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за нею, суд залишає судові витрати за фактично понесеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved