Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

09.12.2016 року заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки серії ГТ-І № 2416667 та атестату про навчання ПТУ-85 № 1510 м. Ташкента республіки Узбекистан, де вона навчалася з 01.09.1974 року по 15.07.1975 року. В обґрунтування своїх вимог вказує, що до 2014 року проживала в Узбекистані, де за діючим пенсійним законодавством отримала пенсію при досягненні 55 років, має пенсійне посвідчення та отримувала пенсійні виплати. В 2015 році переїхала на постійне місце проживання в Україну. При переведенні пенсії, дочекавшись у відповідності до ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» 57 років 6 місяців, у вересні 2016 року звернулась до Валківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області з заявою про призначення пенсії у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». При цьому надала до пенсійного фонду пенсійну справу з Узбекистану, в якій її по-батькові на російській мові зазначено як Союновна. В паспорті, довідці про ідентифікаційний номер та свідоцтві про народження також по-батькові заявника значиться як Союнівна. Проте, в атестаті № 1510 про навчання в ПТУ-85 № 1510 м. Ташкента республіки Узбекистан з 01.09.1974 року по 15.07.1975 року та трудовій книжці серії ГТ-І № 2416667, її по-батькові значиться як Саюнівна. Через розбіжності в написанні по-батькові заявнику призупинено виплату пенсії, в звязку з чим на сьогоднішній день не має засобів для нормального існування, що призвело до скрутного матеріального становища. В судове засідання заявник подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що заяву підтримує, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти задоволення вимог. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності сторін, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що особисті дані заявника відповідно до її паспорту республіки Узбекистан серії АА № 6020864, виданого ВВС Чіланзарського району Ташкентської області значиться [PERSON], [INFO], уродженка Російської Федерації (переклад з узбецької та англійської мов на українську мову). З посвідки серії ІН № 081223, картки платника податків від 24.10.2014 року та свідоцтва про народження серії 1-ЖЦ № 095958, актовий запис № 35 від 05.03.1959 року (переклад з російської мови на українську мову) слідує, що прізвище заявника значиться як - [PERSON]. Разом з тим, в наданих заявником фотокопії атестату № 1510 про навчання ПТУ-85 № 1510 м. Ташкента республіки Узбекистан з 01.09.1974 року по 15.07.1975 року та трудової книжки серії ГТ-І № 2416667, її імя значиться як [PERSON]. З огляду на викладене, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог заявника про встановлення факту належності їй атестату № 1510 про навчання ПТУ-85 № 1510 м. Ташкента республіки Узбекистан з 01.09.1974 року по 15.07.1975 року та трудової книжки серії ГТ-І № 2416667, тому суд встановлює факт належності їй правовстановлюючих документів, що відповідає положенням п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України. Спір про цивільне право ніким не заявлено, тому справу розглянуто судом в порядку окремого провадження. На підставі викладеного,

Outcome: approved