Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~09.11.2021 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що починаючи з 27.01.1984 року вона була прийнятою на роботу в Львівське казенне експериментальне підприємство засобів пересування і протезування (далі Підприємство) та з 02.12.1991 року переведена в Луцький протезно-ортопедичний цех на посаду начальника Луцького протезно-ортопедичного цеху Підприємства. 11.10.2021 року відповідачем було видано наказ № 93 «Про зупинку виробництва технічних засобів реабілітації» на підставі якого 19.10.2021 року її посада підпала під скорочення. Вказує, що Підприємством щомісячно здійснювалося нарахування та виплату їй сум заробітної плати. Разом з тим, починаючи з березня 2020 року фактична виплата її заробітної плати частково не здійснювалась. Згідно довідки, яка була надана їй за місцем роботи, за період з березня 2020 року по жовтень 2021 року відповідачем було нараховано, однак не виплачено їй заробітну плати на суму 139928,15 грн. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з Підприємства на свою користь 139928,15 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та 8527 грн. компенсації за порушення строків виплати нарахованої але не виплаченої заробітної плати, а всього суму в розмірі 148455,15 грн. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.11.2021 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та за наявними у справі матеріалами. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (а.с. 18). 02.12.2021 року відповідачу Львівському казенному експериментальному підприємству засобів пересування і протезування було вручену ухвали про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами. Станом на дату ухвалення даного судового рішення відзив на позов від Львівського казенного\~експериментального підприємства\~засобів пересування\~і протезуванняна адресу суду не надходив. Враховуючи строки подання відзиву на позовну заяву, які наразі сплинули, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до Наказу № 12-к від 27.01.1984 року [PERSON] з 01.02.1984 року на конкурсній основі за умовами контракту була прийнятою на роботу в Львівське казенне експериментальне підприємство засобів пересування і протезування (а.с. 7). 02.12.1991 року [PERSON] переведено на посаду Начальника Луцького протезно-ортопедичного цеху Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування. Зазначене підтверджується відповідним записом у належній позивачці трудовій книжці серії [NUMBER] (а.с. 9). 11.10.2021 року в.о. директора Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування [PERSON] було видано наказ за № 93 «Про зупинку виробництва Технічних засобів реабілітації», яким з 18.10.2021 року виробництво Технічних засобів реабілітації на Підприємстві, зокрема, у цеху протезно-ортопедичних виробів та взуття було зупиненим (а.с. 12). Крім того, 19.10.2021 року в.о. директора Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування [PERSON] було видано наказ за № 99 «Про внесення змін до штатного розпису підприємства», відповідно до якого займана [PERSON] посада Начальника Луцького протезно-ортопедичного цеху підпала під скорочення (а.с. 14-16). Згідно довідки Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування № 505 від 28.10.2021 року, у відповідача перед позивачкою за період з березня 2020 року по вересень 2021 року виникла заборгованість по заробітній платі, загальний розмір якої складає 139928,15 грн. (а.с. 8). Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом Основними законодавчими актами, які регулюють питання оплати прані є ЗУ «Про оплату праці» та Кодекс законів про працю України (КЗпП України). Згідно ст. 94 КЗпП України та ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України встановлено, шо заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 141 КЗпП України встановлено, що обов`язок неухильно додержання законодавства про працю лежить на власнику або уповноваженому ним органі.? Враховуючи наведене, суд вважає обгрунтованою позовну вимогу [PERSON] про стягнення заробітної плати та вважає за необхідне стягнути з Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування на її користь нараховану але не виплачену заробітну плату за період з березня 2020 року по вересень 2021 року в розмірі 139928,15 грн. У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють, компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплат, у тому числі і з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтею 2 вказаного Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у ньому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Разом з тим, ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством . Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати проводиться згідно ст. 34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1427, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. За наявності зазначених умов, у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настели у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення. Конституційний Суд України у справах щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України від 15.10.2013 року № 9-рп/2013 зазначив, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмежень будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців. Відповідно до розрахунку, який додається [PERSON] до її позовної заяви сума компенсації за порушення\~строків виплати\~заробітної платистановить 8527,00 грн. (а.с. 10-11). \~ \~ \~ \~(Розрахунок: період з березня 2020 року по липень 2020 року сума компенсації (до оподаткування) 7394,88 грн.; період з березня 2021 року по серпень 2021 року сума компенсації (до оподаткування) 1132,12 грн.). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява № 9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стрсовно ефективного здійснення права власності. Таким чином, компенсація за порушення\~строків виплати\~заробітної платив розмірі 8527,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. За наведених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування про стягнення заробітної плати, компенсації за порушення строків виплати заробітної плати в повному обсязі. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи ту обствину, що позивачка від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом звільнена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», із відповідача на користь держави слід стягнути 908 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 115, 141, 233 КЗпП України, ЗУ «Про оплату праці», ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»,

Outcome: approved