Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

08 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що заявник являється власником будинку, який розташований в м. Хотині, по вул. Чкалова 32, Чернівецької області. В даному будинку вона постійно проживає та сплачує за комунальні послуги, а відповідач [PERSON] з червня 2014 року не користується житловим приміщенням та комунальними послугами. Оскільки він зареєстрований в даному будинку, вона не може отримати субсидію та сплачує зайві кошти за комунальні послуги. Добровільно виписатись [PERSON] відмовляється, хоча всі свої речі він перевіз і інше місце та проживає за іншою адресою. Тому, підтримуючи вищевикладене, просить визначити відповідача [PERSON], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: м. Хотин по вул. Чкалова 32, Чернівецької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала заяву з проханням про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судові засідання неодноразово не зявлявся, але був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав, доводів позивача не спростував. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником будинку, що розташований по вул. Чкалова, 32 в м. Хотин, Чернівецької області відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.07.2005 року (а.с.6). Згідно витягу № 7783202 від 15.07.2005 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається те, що позивач [PERSON], зареєструвала вищевказане нерухоме майно (а.с.7). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов від 01 грудня 2015 року вбачається, що позивачка [PERSON] пенсіонерка, розмір одержуваної пенсії становить 1105 гривень, в наявності є земельна ділянка 0,12 га., майновий стан задовільний. Як вбачається із копії будинкової книги відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку позивача який знаходиться за адресою: м. Хотині, по вул. Чкалова 32, Чернівецької області (а.с.8-9). Окрім позивача в даному господарстві зареєстрований відповідач [PERSON] [INFO], який не проживає з 01.06.2014 року (а.с.5). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред'явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, та

Outcome: approved