Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

08 червня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову й до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказала, що з 21 грудня 2007 року до 05 серпня 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від фактичних шлюбних відносин мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча працює, є фізично здоровою людиною. Просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просив розгляд справи проводити за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 07 грудня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Соколівською сількою радою Зміївського району Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 079397 (а.с. 6) 31 липня 2010 року Відділом реєстрації акті в цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 112726 (а.с. 7) 05 січня 2009 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 387553, зареєстрованого виконкомом Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області (а.с. 9) З довідки № 1675 від 29.05.2015 року, виданої виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована та мешкає разом дітьми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10) Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів. Крім того, судом встановлено, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 05 серпня 2009 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн., щомісячно, до повноліття дитини (а.с. 11-12) Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати особи. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Судом встановлено, що [PERSON] є фізично здоровою людиною, працює та має стабільний дохід, таким чином, суд визнає відповідача спроможним надавати матеріальну допомогу, та щодо виконання обов'язку по утриманню дитини. Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, те, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати дитині сприятливі умови для проживання та розвитку, відповідач має постійне місце роботи та регулярний дохід, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи інтереси неповнолітньї дитини, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір на користь держави необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved