Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

10.04.2017 року [PERSON] подала до суду позов про розірвання шлюбу, укладеного 13.02.1999р. між нею та [PERSON] Уточнивши позовні вимоги просила також визнати житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в смт. Савинці Балаклійського району Харківської області по вул. Слобожанська (колишня назва вулиці Інтернаціональна) б. 18, спільною сумісною власністю її та [PERSON], визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку з надвірними будівлями. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 1498,81 гривень та витрати, пов'язані з проведенням оцінки спірного житлового будинку, в сумі 1299,66 гривень. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що під час спільного проживання між нею та [PERSON] постійно виникали сварки в зв'язку зі вживанням ним алкогольних напоїв. Відповідач припинив піклуватися про матеріальне забезпечення сім'ї та належне утримання їх сина [PERSON], 06.08.1999р.н. З січня 2015 року фактично сімейні відносини припинені, проживають окремо, кожен має свій окремий бюджет. Подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим, та суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Зазначила, що під час шлюбу з відповідачем ними за спільні кошти було придбано житловий будинок з надвірними будівлями, однак право власності на них було зареєстровано за [PERSON] Після того, як вона виселилася з вказаного будинку, [PERSON] заявив, що він є єдиним власником будинку, доступу до будинку їй не надає (а.с. 2, 60, 61, 98). Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] подав до суду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просив виділити [PERSON] у власність: мікрохвильову піч фірми Rainford, електроконвектор настінний «Термія», набір кухонних меблів «Оля», телевізор LG, холодильник Nord, домашній DVD-театр ВВК, два комплекти постільної білизни (виробництва Білорусії), сковорідку Tefal, чайник Tefal, супутникову антену з TV-тюнером, електронний тонометр фірми Microlife, насос постійного тиску, ударну дриль WinTech, синтепонову ковдру, золотий ланцюжок. Обґрунтовуючи зустрічний позов зазначив, що під час шлюбу з [PERSON] за спільні кошти було придбано майно, більшу частину якого [PERSON] забрала без згоди [PERSON] Крім того, вона забрала золотий ланцюжок, який йому подарувала мати. У зв'язку з тим, що [PERSON] відмовляється поділити спільне майно, він звернувся із позовом до суду. Також просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати (а.с. 37, 38). Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 31.05.2017р. об'єднано зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 57). В судовому засіданні [PERSON] підтримала уточнену позовну заяву, заперечувала проти зустрічного позову [PERSON] про поділ спільного майна, набутого в період шлюбу. Пояснила, що після народження у 1999 році сина, вона 3 роки перебувала у відпустці по догляду за дитиною. З 2002 року і на час придбання спірного будинку працювала на ТОВ «Савинський цукровий завод» та мала постійний дохід. Також вона здійснювала догляд за дитиною та вела домашнє господарство. Відповідач після укладення шлюбу також працював на вказаному підприємстві, а з 2004 року працював у Російській Федерації. Будинок купили у 2006 році за 5800 доларів США з сімейного бюджету. З відповідачем не проживають разом з 09.01.2015р. Доступ до придбаного за спільні кошти будинку був у неї до жовтня 2016 року. Відповідач змінив замки в будинку. Під час шлюбу ними також було придбано рухоме майно, зазначене в позовній заяві [PERSON], однак ще до того, як вона пішла від відповідача, частину цього майна він продав. Золотий ланцюжок вона повернула відповідачу. Зазначене в позові [PERSON] майно не забирала. Надала письмові заперечення проти позову [PERSON] (а.с. 76). [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями в порядку поділу майна подружжя. Просив задовольнити його зустрічний позов про поділ набутого в період шлюбу майна з наведених у позові підстав. Пояснив, що замки у будинку він змінив у квітні 2017 року. Документів на подарований йому золотий ланцюжок та придбані під час шлюбу комп'ютер, принтер, ноутбук, бойлер для нагрівання води, пральну машину, диван, ліжко, Wi-Fi роутер, домашній текстиль, посуд, супутникову антену з TV-тюнером, синтепонову ковдру не має. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] подав письмові заперечення на уточнену позовну заяву [PERSON], в яких просив залишити без розгляду позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями в смт. Савинці Балаклійського району Харківської області по вул. Слобожанська (колишня назва вулиці Інтернаціональна) б. 18, та відмовити їй у стягненні з [PERSON] судового збору. Обґрунтовуючи заперечення вказав, що спір між сторонами відсутній, оскільки [PERSON] визнає право [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку та пропонує звернутися до нотаріуса для оформлення договору про поділ майна подружжя. [PERSON] не доведено, що її право на 1/2 частку житлового будинку оспорюється або не визнається [PERSON], тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню (а.с. 127, 138, 139). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, на засадах змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 13 лютого 1999 року у Савинській селищній раді Балаклійського району Харківської області за актовим записом № 04 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, з січня 2015 року вони проживають окремо. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Окрім того, сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є таке бажання. Судом також встановлено, що під час шлюбу, 13.12.2006р. на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.2006р. за [PERSON] було зареєстровано на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями в смт. Савинці Балаклійського району Харківскої області вул. Інтернаціональна (після перейменування вул. Слобожанська) б. 18 (а.с. 62, 63). Ці обставини сторонами не заперечуються. За змістом ст.ст. 60, 63, 70, 71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Будь-яких домовленостей між сторонами судом встановлено не було. Відповідно до пунктів 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи суперечки між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. В період шлюбу, набуття права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, [PERSON] працювала та мала самостійний дохід, що підтверджується її трудовою книжкою АХ № 437261, заповненою 02.04.1999р. (а.с. 67-71), тому можна зробити висновок, що спірний будинок був придбаний за спільні кошти. Проти цього не заперечував і відповідач. Отже, спірний житловий будинок з надвірними будівлями підлягає визнанню об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], як подружжя. Частки сторін у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними будівлями є рівними та становлять по 1/2. Обґрунтовуючи заперечення проти позову [PERSON] та заявлене клопотання про залишення без розгляду її позову в частині визнання права власності на 1/2 частку будинку, представник [PERSON] посилався на відсутність спору між сторонами щодо поділу житлового будинку. Однак ці доводи представника [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки на час розгляду справи право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано за [PERSON], а [PERSON] наполягає на визнанні житлового будинку з надвірними будівлями об'єктом спільної сумісної власності сторін, та визнанні за нею права власності на 1/2 частку зазначеного майна. Крім того, вичерпний перелік підстав для залишення позовної заяви без розгляду, встановлено статтею 207 ЦПК України, якою не передбачено залишення без розгляду позовної заяви із зазначених представником [PERSON] підстав. Згідно довідки Балаклійського бюро технічної інвентаризації від 11.05.2017р. і виготовленого Балаклійським БТІ технічного паспорта, станом на 20.10.2006р. розташований по вул. Слобожанська (колишня назва вулиці Інтернаціональна) б. 18 в смт. Савинці Балаклійського району Харківскої області житловий будинок (літ. «А-1») мав загальну площу 68,9 кв.м., житлову площу 37,5 кв.м., надвірні будівлі та споруди: сарай-літня кухня з льохом (літ. «Б»), гараж (літ. «Г»), літній душ (літ. «Д»), сарай (літ. «Е»), паркан (№ 1), ворота (№ 2), хвіртка (№ 3), убиральня (№ 4), паркан (№ 5), водогін (№ 6) (а.с. 62, 64-66). З технічного паспорта, виготовленого Балаклійським БТІ станом на 16.06.2017р. та довідки БТІ від 20.06.2017р. встановлено, що житлову площу будинку за вказаною адресою було самочинно збільшено на 8,4 кв.м. Так, станом на 16.06.2017р. житловий будинок (літ. «А-1») має загальну площу 69,7 кв.м., житлову площу 45,9 кв.м., надвірні будівлі та споруди: сарай-літня кухня з погрібом (літ. «Б»), гараж (літ. «В»), літній душ (літ. «Д»), сарай (літ. «Е»), паркан (№ 1), ворота (№ 2), хвіртка (№ 3), убиральня (№ 4), паркан (№ 5), водопровід (№ 6), вигрібна яма (№ 7) (а.с. 99, 101-105). Згідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-130 цс 13 від 04.12.2013р., у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що після самочинного переобладнання спірного житлового будинку, внаслідок чого збільшено його житлову площу на 8,4 кв.м., у встановленому законом порядку будинок був прийнятий в експлуатацію та на нього було зареєстровано право власності. За таких обставин позов [PERSON] про поділ майна подружжя підлягає задоволенню частково - з визнанням житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в смт. Савинці Балаклійського району Харківської області по вул. Слобожанська (колишня назва вулиці Інтернаціональна) б. 18 об'єктом спільної сумісної власності сторін, та визнанням за [PERSON] права власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями станом на 01.12.2006р., без врахування самочинного збільшення житлової площі будинку на 8,4 кв.м., встановленого технічним паспортом, виготовленим Балаклійським бюро технічної інвентаризації станом на 16.06.2017р. Щодо позовних вимог [PERSON] про поділ майна подружжя, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення з огляду на таке. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] - мати [PERSON] пояснила, що сторони проживають окремо з січня 2015 року. На час проходження [PERSON] військової служби (строком 1 рік 8 місяців) він залишав їй ключі від будинку, а в жовтні 2016 року забрав їх. Зазначила, що золотий ланцюжок [PERSON] був у [PERSON] Де перебуває ланцюжок на даний час їй не відомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON] та бачила як [PERSON] навесні 2015 року з чоловіками (імовірно вантажниками) завантажували у вантажівку меблі зі спірного будинку: крісло або диван, та шафу (що саме не вона роздивлялася). [PERSON] на той час не було вдома, він приїздив приблизно один раз на два місяці. У будинку ніхто не проживав близько одного року та за будинком не доглядали. Суд критично ставиться до показань свідка [PERSON] про те, що [PERSON] забирала спірне майно, оскільки свідком зазначене майно не ідентифіковано, з її пояснень неможливо встановити чи належить це майно до предмета позову. Показаннями свідка [PERSON] також не підтверджено обставин, на які посилався [PERSON], обґрунтовуючи зустрічний позов про поділ майна. [PERSON] заперечувала перебування у неї спірного золотого ланцюжка, іншим чином цю обставину не доведено. Суперечності між показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та поясненнями [PERSON] наданими доказами не усунено. Сукупністю досліджених доказів не підтверджено перебування у [PERSON] майна, зазначеного у зустрічному позові [PERSON] Зустрічний позов не може бути задоволений оскільки позивачем не надано доказів: вартості майна на момент поділу і його вартість сторонами не узгоджено, у наданих [PERSON] документах відомості про покупців товару зазначено лише в гарантійному талоні на DVD-театр ВВК та товарному чеку на телевізор LG, наявність майна і перебування його у користуванні або володінні [PERSON] на момент поділу [PERSON] не доведено, тому провести поділ цього майна неможливо. Суд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами. Відтак в зустрічному позові [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі за недоведеністю заявлених вимог.\~ Внаслідок часткового задоволення первісного позову понесені [PERSON] судові витрати покладаються на [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial