Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

09.07.2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 22.05.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ПП «Луцька пельменна фабрика» було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № 11349760000, забезпечення за яким, з поміж іншого, забезпечувалося укладеним з ним договором поруки № 11349387000/4 від 22.05.2008 року. У зв`язку з невиконанням взятих на себе боргових зобов`язань, АКІБ «Укрсиббанк» звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з відповідним позовом, який було задоволено судовим рішенням від 17.01.2012 року в цивільній справі № 2-500/11. 30.05.2018 року ПАТ «Укрсиббанк» відступило своє право вимоги до ПП «Луцька пельменна фабрика» за кредитним договором № 11349760000 від 22.05.2008 року та забезпечувальними договорами на користь ТзОВ «ФК «Інвест фінанси». Надалі, 30.05.2018 року між ТзОВ «ФК «Інвест фінанси» та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги до ПП «Луцька пельменна фабрика» за кредитним Генеральним договором про надання кредитних послуг № 11349760000, та договором поруки № 11349387000/4 від 22.05.2008 року. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2019 року було замінено стягувача у виконавчому листі, виданому 06.06.2012 року по справі № 2-500/11 з ПАТ «Укрсиббанк» на [PERSON] Так, до набуття відповідачем права вимоги до нього за кредитними зобов`язаннями, ПАТ «Укрсиббанк» неодноразово пред`являло вказаний виконавчий лист до виконання, а тому в межах кожного виконавчого провадження, зокрема № 33945800, № 46494414 та № 50543780, на все належне йому майно накладався арешт. Кожен із зазначених виконавчих проваджень є завершеним, однак накладені арешти знятими не були. На даний час [PERSON] , як новий кредитор, не має будь-яких майнових претензій до нього немає, а тому і необхідності для обтяження його майна немає. Враховуючи викладене, просить суд зняти арешти та заборони на відчуження з усього рухомого та нерухомого майна, що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та були накладені: постановою старшого державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ Онуфрійчука Ю.В. про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2012 року, ВП № 33945800; постановою державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Радчук Л.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.02.2015 року, ВП № 46494414; постановою державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Радчук Л.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.04.2016 року, ВП № 50543780. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.10.2019 року було визнано обов`язковою явку сторін у справі (а.с. 63). Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав із зазначених у позові підстав, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення. Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що виконавчий лист, який було видано 06.06.2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області по справі № 2-500/11, повернутий без виконання новому кредитору. Заявлені позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області в судовому засіданні пояснив, що в 2012 році було відкрито виконавче провадження в межах примусового виконання виконавчого листа, виданого у справі № 2-500/11. Надалі, вказаний виконавчий лист було передано на виконання Першому ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області в зв`язку зі здійсненням перерозподілу територіальної юрисдикції за вулицями м. Луцька. На даний час даний виконавчий лист повернуто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та відносно [PERSON] будь-яких відкритих виконавчих проваджень немає. Представник третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на сторінці відповідача - Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках. Відповідно до\~ ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних\~ прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 22.05.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» (Банк) та ПП «Луцька пельменна фабрика» в особі директора [PERSON] (позичальник) було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № 11349760000, а також Договір поруки № 11349387000/4 (а.с. 9-24). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2012 року в цивільній справі № 2-500/11 було задоволено позов ПАТ «Укрсиббанк» (правонаступника АКІБ «Укрсиббанк») до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, вирішено, зокрема, стягнути з [PERSON] на користь Банку 312060,92 дол. США, що станом на 10.01.2011 року за курсом НБУ становило 2483692,88 грн. боргу за кредитними відносинами, які виникли згідно Генерального договору про надання кредитних послуг № 11349760000, а також 850 грн. судового збору та 60 грн. витрат на ІТЗ забезпечення розгляду справи (а.с. 70-71). На виконання вищевказаного судового рішення, 06.06.2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано виконавчий лист № 2-500/11 (а.с. 25-26). 16.08.2012 року старшим державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ Онуфрійчуком Ю.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 33945800 з примусового виконання виконавчого листа № 2-500/11 про стягнення з [PERSON] на користь Банку 312060,92 дол. США, що станом на 10.01.2011 року за курсом НБУ становило 2483692,88 грн. боргу за кредитними відносинами, які виникли згідно Генерального договору про надання кредитних послуг № 11349760000, а також 850 грн. судового збору та 60 грн. витрат на ІТЗ забезпечення розгляду справи. Даною постановою також накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно боржника [PERSON] (а.с. 36). Як вбачається з листа Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області № 03-4-35/35675 від 15.07.2019 року, наданого у відповідь на адвокатський запит, орган ДВС повідомив, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2012 року по справі № 2-500/11, Відділом було відкрито лише одне виконавче провадження за № 33945800, яке 26.06.2014 року закінчене на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», шляхом направлення виконавчого документа на виконання Першого ВДВС Луцького МУЮ (а.с. 72). 12.02.2015 року Першим ВДВС Луцького МУЮ було відкрито виконавче провадження № 46494414 з примусового виконання виконавчого листа № 2-500/11, виданого 06.06.2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, в межах якого 14.02.2015 року державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Радчук Л.О. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою на все майно [PERSON] було накладено арешт (а.с. 37). Судом також встановлено, що 28.09.2015 року вищевказане виконавче провадження було закінченим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим виконавчий документ повернуто стягувачу. 19.04.2016 року державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Радчук Л.О. в рамках виконавчого провадження № 50543780 з примусового виконання виконавчого листа № 2-500/11, виданого 06.06.2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з [PERSON] на користь Банку 312060,92 дол. США, що станом на 10.01.2011 року за курсом НБУ становило 2483692,88 грн. боргу за кредитними відносинами, які виникли згідно Генерального договору про надання кредитних послуг № 11349760000, а також 850 грн. судового збору та 60 грн. витрат на ІТЗ забезпечення розгляду справи, було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою на все належне майно [PERSON] накладено арешт (а.с. 38). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2019 року було замінено сторону стягувача у виконавчому листі, виданому 06.06.2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 2-500/11, з ПАТ «Укрсиббанк» на [PERSON] (а.с. 31-34). Отже, на момент розгляду справи [PERSON] є стягувачем у правовідносинах, які виникли між АКІБ «Укрсиббанк» та ПП «Луцька пельменна фабрика» на підставі Генерального договору про надання кредитних послуг № 11349760000, забезпечення за яким, з поміж іншого, забезпечувалося укладеним з ним договором поруки № 11349387000/4 від 22.05.2008 року. Суд зазначає, що у відповідності до ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», (в редакції, чинній до 02.06.2016 року), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт\~ на\~ майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до\~п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~47\~ЗУ\~«Про\~виконавче провадження»\~(в\~редакції\~чинній до\~02.06.2016\~року)\~\~виконавчий документ,\~\~на підставі\~\~якого відкрито\~\~виконавче провадження,\~за\~яким виконання\~не\~здійснювалося\~або здійснено\~частково,\~повертається\~стягувачу\~у разі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Згідно з ч. 1, 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення\~ виконавчого\~ провадження\~ (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про\~ визнання\~ боржника\~ банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення\~ виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Пунктом 2\~ч.\~1\~ст.\~37\~ЗУ\~«Про\~виконавче провадження»\~(в\~редакції\~чинній\~після 02.06.2016\~року) виконавчий документ\~повертається\~стягувачу,\~якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Як вбачається з листа Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області № 20793 від 26.07.2019 року, наданого у відповідь на адвокатський запит, виконавче провадження № 50543780 було закінченим у зв`язку з поверненням стягувачу виконавчого листа на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» та станом на 22.07.2019 року відкритих виконавчих проваджень щодо [PERSON] згідно бази АСВП немає (а.с. 73-74). \~ \~ \~ \~Крім того, суд враховує й ту обставину, що відповідач [PERSON] , як стягувач за виконавчим листом № 2-500/11, на підставі якого були накладеними арешти на майно [PERSON] , які є предметом спору, не заперечує щодо їх скасування. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на сторінці відповідача - Перший ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області, Другий ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області, про зняття арештів підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 15, 16, 317, 321, 391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження»

Outcome: approved