Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

07 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 гривень. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 27.10.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Миколаївському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, про що 27 жовтня 2012 року зроблено відповідний актовий запис № 37.. Від шлюбу у позивача та відповідача 21.07.2014 року народилась дитина [PERSON], про що 26.07.2014 року зроблено відповідний актовий запис за № 7446 та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції видано Свідоцтво про народження серії І-ЖД № 397799. Рішенням Миколаївського районного суду міста Одеси від 15.02.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно дошлюбне прізвище «Нерубащенко». Спільна дитина сторін проживає разом з Позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо. Відповідно до обставин викладених в позові матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, участі у її вихованні не приймає та на думку позивача, зневажливо відноситься до власних батьківських обовязків стосовно спільної доньки. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі було призначено суддю Свячену Ю.Б. та ухвалою якої від 10.08.2017 року було відкрито провадження по справі. 12.09.2017 року на через канцелярію Приморського районного суду міста Одеси відповідачем було подано заперечення на позов, відповідач проти позовних вимог щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі заперечував та вказав, що твердження позивача з приводу ухиляння його у вихованні дитини та відмови від утримання та забезпечення є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності та засновані суто на припущеннях. Так відповідач вказав, що для спілкування з донькою був вимушений звернутися до суду оскільки позивач чинить перешкоди, на підтвердження вказаної обставини відповідач на дав до суду копію Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 15.12.2016 року відповідно до якого [PERSON] зобовязано не чинити перешкод [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO] та встановлено способи участі батька у вихованні доньки. Також відповідачем було надано Довідку з місця роботи ПП «Хьюман ресорсис аутсорсинг кампані» від 08.09.2017 року за № 753/17 та документи щодо свого права власності на майно та велику рогату худобу. У судове засідання призначене на 18.09.2017 року відповідач не зявився в звязку з чим було призначено розгляд справи на 22.11.2017 року. Заявою від 18.09.2017 року позивачем через канцелярію Приморського районного суду міста Одеси було надано для доручення до матеріалів справи копії квитанцій, товарних чеків та накладних на підтвердження здійснення витрат на дитину. 31.10.2017 року через канцелярію Приморського районного суду міста Одеси позивачем було подано уточнену позовну заяву відповідно до якої, позивач просила стягнути з позивача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи призначений на 22.11.2018 року відкладено на 01.12.2017 року в звязку з перебуванням судді Приморського районного суду міста Одеси Свяченої Ю.Б. у щорічній основній відпустці. У звязку з повторним перерозподілом на підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси від 24.01.2018 року вказана цивільна справа передана на розгляд судді Бондар В.Я.. Ухвалою від 25.01.2018 року справу було прийнято до свого провадження суддею Бондар В.Я. та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку з проведенням підготовчого засідання 21.02.2018 року о 14 годині 00 хвилин. 21.02.2018 року в судове засідання зявилась позивач, відповідач в судове засідання не прибув, причин своєї неявки суду не повідомив в звязку з цим розгляд справи було відкладено на 14.03.2018 року о 14 годині 15 хвилин. 12 березня 2018 року через канцелярію Приморського районного суду міста Одеси від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі ј частки з усіх видів доходів (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини, а також стягнути додатково з відповідача аліменти за минулий період з 15.02.2016 року 07.08.2017 року. 10.04.2018 року від відповідача до Приморського районного суду міста Одеси через канцелярію надійшла заява про часткове визнання позовних вимог, а саме щодо стягнення на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки в розмірі ј частки з усіх видів доходів (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини, в решті позовних вимог відповідач просив відмовити. Розгляд справи просив проводити за його відсутності. Ухвалою суду від 16.04.2018 року суд закрив підготовче провадження по справі та призначив судовий розгляд на 10 травня 2018 року на 09 годину 30 хвилин. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом у судовому засіданні, позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу, 21.07.2014 року у них народилася донька [PERSON], що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження. Судом встановлено, що на поточний час [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, а їх донька [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою . Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вищезазначеними нормами закону передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також враховуючи положення ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, а саме: стягувати з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 січня 2018 року й до досягнення повноліття [PERSON], тобто до 21.07.2032 року. Суд розяснює сторонам, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: partial