Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

07 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, в якому з урахуванням поданих уточнень зазначив, що він перебував у трудових відносинах із відповідачем по справі. 20 липня 2015 року звільнений з посади начальника вимірювальної електротехнічної лабораторії за угодою сторін згідно ч.1 ст.36 КЗпП України. Заробітна плата позивачеві своєчасно не виплачувалась, у зв*язку з чим за період часу з січня 2015 року по липень 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 21294 гривні 51 копійка. В порушення ст.116 КЗпП України відповідач в день звільнення не здійснив повного розрахунку. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 21294 гривні 51 копійка, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за весь час затримки, починаючи з 20 липня 2015 року до винесення судового рішення та моральну шкоду у розмірі 7000 гривень, оскільки він зазнав душевних страждань у зв*язку з невиплатою заробітної плати та був позбавлений можливості користуватися благами та пільгами, які б дали грошові кошти, не міг оперативно вирішувати побутові потреби через брак грошових коштів. В судове засідання позивач не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» Ляховський О.П. в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти позову, з якого вбачається, що відповідач частково визнає позовні вимоги. Визнав, що станом на 11 листопада 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем із виплати заробітної плати становить 18111 гривень 76 копійок. В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди просив відмовити, посилаючись на те, що затримка виплати [PERSON] заробітної плати сталась внаслідок відсутності у позивача обігових грошових коштів у зв*язку із забороною державою експорту продукції до Російської Федерації та труднощами, пов*язаними з пошуком нових ринків збуту продукції. З*ясувавши позицію сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах із Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» і 20 липня 2015 року був звільнений з посади начальника вимірювальної електротехнічної лабораторії за угодою сторін згідно ч.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується копію трудової книжки (а.с.3-8). Згідно довідки Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» від 11 листопада 2015 року № 3-294 (а.с.36) загальна сума заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] станом на 11 листопада 2015 року становить 18111 гривень 76 копійок; заробітна плата за січень та лютий 2015 року в розмірі 4002 гривні була виплачена 27 жовтня 2015 року. Відповідно до довідки Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» від 11 листопада 2015 року № 3-293 (а.с.37) розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становить 264 гривні 80 копійок. Наказом № 191 від 03 вересня 2014 року на Костянтинівському державному науково-виробничому підприємстві «Кварсит» продовжено строк дії режиму неповного робочого тижня з робочими днями понеділок, вівторок, середа (а.с.34-35). З табелів обліку робочого часу за травень-липень 2015 року вбачається, що [PERSON] працював за трьохденним робочим графіком на тиждень (а.с.39-41). З табелю обліку робочого часу [PERSON], яка на час розгляду справи обіймає посаду начальника вимірювальної електротехнічної лабораторії вбачається, що за цією посадаю залишився трьохденний робочий графік на тиждень на підставі наказу від 03 вересня 2014 року № 191 (а.с.42-43). Згідно частини 1 статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оплату праці» трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори. Приймаючи до уваги вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню з урахуванням сплачених відповідачем сум як такі, що ґрунтуються на законі. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати в розмірі 18111 гривень 76 копійок та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 21 липня 2015 року по 19 листопада 2015 року (по день ухвалення рішення судом ) включно у розмірі 13769 гривень 60 копійок із розрахунку : 264 гривні 80 копійок х 52 робочих дні за триденним графіком роботи на тиждень. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв*язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення з боку відповідача трудових прав [PERSON] в частині невиплати в строки, передбачені ст.ст.115, 116 КЗпП України належних йому сум заробітної плати, що вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, враховуючи тривалість порушення трудових прав, суд вважає, що виходячи із засад розумності виваженості і справедливості з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 500 гривень. Аналіз ст.ст.116-117 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тому доводи представника відповідача в цій частині суд вважає неспроможними. В силу ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. На підставі ст.ст.115, 116, 117, ст.237-1 КЗпП України, ст.32 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial