Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

08.02.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просив суд винести рішення, яким: - розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований 29.10.1999 року Черняхівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 7. 08.02.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 09.02.2017 року Кагарлицьким районним судом було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 21.02.2017 року. В судовому засіданні, яке відбулося 21.02.2017 року, позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. Окрім того, вважає, що місцем проживання неповнолітніх дітей слід визначити місцем проживання відповідачки, - [PERSON] На пропозицію суду надати термін на примирення, враховуючи наявність двох неповнолітніх дітей, позивач [PERSON] категорично відмовився, так як вважає, що примирення в зв»язку з подружньою зрадою, яка продовжується навіть станом на день слухання справи, не можливе. В судовому засіданні, яке відбулося 21.02.2017 року, представник позивача [PERSON], - [PERSON] уточнив позов, зокрема подав письмову заяву про збільшення позовних вимог, зокрема, доповнив позовні вимоги щодо того, щоб неповнолітніх дітей залишити на виховання матері, відповідачки по справі, - [PERSON] В решті позовних вимог позов підтримав. В судовому засіданні, яке відбулося 21.02.2017 року, відповідачка [PERSON] уточнений позов визнала в повному обсязі. На пропозицію суду надати термін на примирення, враховуючи наявність двох неповнолітніх дітей, відповідачка [PERSON] категорично відмовилася, так як вважає, що примирення не можливе в зв»язку з тим, що вона з березня місяця проживає фактично в шлюбі з іншим чоловіком, відповідно, в неї на сьогоднішній день існує інша сім»я. Щодо неповнолітніх дітей, то вона не заперечує проти того, щоб діти залишилися проживати з нею. Пілсля розірвання шлюбу бажає мати дошлюбне прізвище, - [PERSON]. Підсудність. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Проте, згідно ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред»являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти, або якщо він не може за станом здоров»я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь - кого з них. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 3 листопада 1999 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, відповідачка [PERSON] з 23 вересня 1996 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS], окрім того, як встановлено в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] фактично проживає з двома неповнолітніми дітьми за адресою: [ADDRESS], відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ст. 109 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. Позивачем по справі є [PERSON], [INFO], уродженець село Черняхів Кагарлицького району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий 24 лютого 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер [NUMBER]. Відповідачкою по даній справі є [PERSON], [INFO], уродженка село Черняхів Кагарлицького району Київської області, громадянка України, паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий 3 листопада 1999 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер [NUMBER]. 29 жовтня 1999 року позивач по справі, - [PERSON] одружився з відповідачкою по справі, - [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане 29 жовтня 1999 року Черняхівською с/радою Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що [PERSON], [INFO], уродженець село Черняхів Кагарлицького району Київської області, громадянин України, та [PERSON], [INFO], уродженка село Черняхів Кагарлицького району Київської області, громадянка України, одружилися, про що 29 жовтня 1999 року складено відповідний актовий запис за № 07. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON]. дружини - [PERSON]. Від спільного шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей: - [PERSON], [INFO], уродженку село Черняхів Кагарлицького району Київської області, свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 11 травня 2004 року виконкомом Черняхівської сільської ади Кагарлицького району Київської області. В графі «батько» зазначений позивач - [PERSON]. В графі «мати» зазначена відповідачка - [PERSON]. - [PERSON], [INFO], уродженку село Черняхів Кагарлицького району Київської області, свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 03 листопада 2010 року виконкомом Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області; В графі «батько» зазначений позивач - [PERSON]. В графі «мати» зазначена відповідачка - [PERSON]. Як встановлено судом під час судового засідання, позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] не підтримують шлюбних відносин тривалий час, - з березня місяця 2015 року, проживають хоча і в одному населеному пункті, проте, на різних житлових площах, окрім того, між ними існують тривалі, усталені неприязні відносини, які склалися на грунті подружньої зради відповідачки [PERSON], в той час, коли позивач [PERSON] перебував в АТО, на грунті чого виникали сварки, відповідно, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, майнових спорів у них немає, відповідно, сторони шлюбно - сімейних стосунків взагалі не підтримують. Крім того, відповідачка [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що на даний час вона проживає з іншим чоловіком, з яким проживає фактично як сім»я. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді на протязі тривалого часу. Примирення між сторонами неможливе, так як судом, з метою збереження сім»ї з урахуванням двох неповнолітніх дітей з»ясовувалося питання щодо надання терміну на примирення, проте, сторони категорично заперечували проти примирення. Що ж стосується застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, то суд при винесенні рішення керувався наступним. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов»язки у шлюбі та сім»ї. Згідно ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В даному випадку суд вважає, що поведінка відповідачки [PERSON] в шлюбі в частині шлюбної зради є прямим порушенням ч. 9 ст. 7 СК України, так як не відповідає моральним засадам суспільства, а тому є однією із підстав для задоволення позову. Згідно ст. 51 СК України дружина чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і інтересам відповідачки, окрім того, збереження шлюбу, на думку суду, буде суперечити інтересам неповнолітніх дітей, так як споглядання дітьми сварок між сторонами, батьками дітей, може негативно вплинути на психологічний розвиток дітей, нанести їм поральну травму, що може негативно позначитися на психологічному здоров»ї дітей, відповідно, з матеріалів справи та показів сторін вбачається, що шлюб має лише формальний характер, при його фактичному розпаді протягом тривалого часу, а тому має бути розірваний. Що стосується прізвища, то суд керувався положенням ст. 113 СК України. Так, дійсно, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, під час судового засідання відповідачка [PERSON] виявила бажання після розірвання шлюбу мати дошлюбне прізвище, - [PERSON], тому суд приймає рішення про повернення дошлюбного прізвища позивачці після вступу даного рішення про розірвання шлюбу в законну силу, причому, суд зазначає, що це є правом лише позивачки, так як до вирішення даного питання думка позивача при вирішенні спору судом не враховується. Що стосується встановлення місця проживання дітей, - [PERSON], [PERSON], то спору між сторонами щодо місця проживання дітей між сторонами немає, за обопільною згодою неповнолітні діти залишаються проживати спільно з матір»ю, - відповідачкою по справі [PERSON]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved