Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

07 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі ? частини доходів на її користь на час його навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що він після досягнення повноліття продовжує навчатися, у звязку з чим потребує допомоги, а відповідач, який є його батьком, у добровільному порядку будь-якої допомоги не надає, хоча має таку матеріальну можливість. Позивач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, подав суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутність на підставі наданих доказів /а.с.29/. У позовній заяві [PERSON] було зазначено про те, що його батьки відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] На даний час він проходить навчання на денному відділенні, у Донецького музикальному училищі (третій курс), відділення теорії музики. Він потребує матеріальної допомоги батьків, оскільки не має можливості самостійно себе утримувати. В учбовому закладі він отримує стипендію у розмірі 600 грн. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість (отримує стабільний дохід за працю лікарем у кардіологічному відділенні у міській лікарні ім.Леніна) надавати йому матеріальну допомогу на час його навчання, тому посилаючись на положення статей 199,200 Сімейного кодексу України, просив стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно на час його навчання. Відповідач [PERSON], який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з?явився, проте через канцелярію суду подав заяву, датовану 14.01.2016 р., в якій просив розгоянути справу у його відсутністю, відповідно до Закону України /а.с.35/. Третя особа [PERSON], яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не використала свого права на безпосередню участь судовому засіданні, через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю, зазначила, що з позовними вимогами погоджується /а.с.30/. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в межах заявлених вимог (ст.11 ЦПК України), суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва серії I-HO № 327197, яке було видано Відділом реєстрації актів громадянського стану Слов?янського міського управління юстиції Донецької області, на підставі актового запису № 909 від 10 грудня 1997 року, [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Згідно довідки № 83 від 26 листопада 2015 року Донецького музикального училища, [PERSON] є студентом ІІІ курсу денної форми навчання, відділення теорії музики цього учбового закладу /а.с.5/. За даними паспорту серії ВТ № 072263, виданого 22 січня 2014 року Словянським МВ ГУМВС України в Донецькій області, [PERSON], 25 листопада 1997 року досяг повнолітнього віку /а.с.3/. Відповідно до положень статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та їх розмір, суд повинен врахувати положення ст.ст. 182,200 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У зазначених нормах права законодавець повязує обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умов, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO], навчається на денній формі навчання, знаходиться на утриманні своєї матері - [PERSON] і потребує матеріальної допомоги на час свого навчання. Відповідно до довідки про доходи №3 від 12.01.2016 р., [PERSON] працює у КЛПУ «МЛ ім.В.І.Леніна» лікарем-кардіологом та отримує заробітну плату щомісячно, загальна сума доходу за період з 01.07.2015 р. по 31.12.2015 р. за винятком аліментів становить 26231,88 грн. /а.с.27/. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем обгрунтовано необхідність отримання аліментів у заявленому розмірі, тому заявлений нею позов підлягає задоволенню і суд вважає за можливе визначити розмір матеріальної допомоги (аліментів) на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до завершення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. Стягнення необхідно починати з дня подання позову до суду - з 07 грудня 2015 року. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI та положень статті 88 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved