Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

07.11.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду зі позовом до [PERSON] , в якому просив виділити реальні частини у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] між співвласниками з урахуванням фактичного користування майном; виділити реальні частини на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] між співвласниками з урахуванням фактичного користування майном. В обґрунтування позову зазначив, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08. 2016 року [PERSON] та [PERSON] належить по 9/40 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд під номером [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,0997га., яка належить сторонам по 1/2 частині кожному. Угоди про реальний розподіл домоволодіння та земельної ділянки між позивачем та відповідачем не досягнуто, а тому провести реальний поділ в натурі належної кожному частки можливо лише в судовому порядку із визначенням часток кожного співвласника. Ухвалою від 24.11.2017 року суддею Херсонського міського суду Херсонської області Хайдаровою І.О. було відкрито провадження у справі. Ухвалою від 23.05.2018 роду залучено до участі у справі співвідповідача [PERSON] та продовжено строк проведення підготовчого провадження. Ухвалою від 12.11.2018 року по справі призначено судову будівельну-технічну експертизу та зупинено провадження. Ухвалою від 10.01.2019 року відновлено провадження у справі. 14.02.2019 року відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа надійшла в провадження судді Єпішина Ю.М. Ухвалою від 20.02.2019 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. 19.04.2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву. Ухвалою від 04.07.2019 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх необґрунтованість, зазначивши, що виділ реальних частини спірного домоволодіння та земельної ділянки є неможливим. Просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В судовому засіданні проведено допит судового експерта [PERSON]. Суд, заслухавши представників сторін, пояснення судового експерта, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 17 серпня 2016 року державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Верпека А.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2-736, щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] . Спадкоємцями по 1/2 частини у спадщині: 9/20 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд під номером [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці площею 0,0997 га є [PERSON] та [PERSON] . Самочинне будівництво літ. «В, Г, Д, д» - до складу спадщини не входять. Свідоцтво про право власності на 1/2 частку спадкового майна видано [PERSON] (а.с. 10) Державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Верпека А.В. 17 серпня 2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2-737, щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] . Спадкоємцями по 1/2 частини у спадщині: 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0997 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво про право власності на 1/2 частку спадкового майна видано [PERSON] (а.с. 11). З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 66217036 від 19.08.2016 року та № 66216788 від 19.08.2016 року убачається, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 9/40 частин житлового будинку [ADDRESS] та 1/4 частина земельної ділянки площею 0,0997 га, кадастровий номер 6510136300:01:001:1332, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-13). [PERSON] є співвласником 11/20 частин домоволодіння та земельної ділянки, кадастровий номер 6510136300:01:001:1332, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За загальним правилом, виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відповідно до положень ч.1 ст.377 ЦК України та ч.ч.1, 2, 4 ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови № 7 від 16.04.2004 року із наступними змінами «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Згідно висновку експерта №116 від 31.12.2018 року за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи розділити частину житлового будинку літера «А,а1» площею приміщень 35,1м по [ADDRESS] , з дотриманням вимог ДБН В.2.2.-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», не надається за можливе (а.с. 75-123). Експертом запропоновано два варіанти розподілу частини домоволодіння яка є спадковою масою, але за умови введення до експлуатації житлового будинку літера «Д,д1» та врахування вартості всіх будівель та споруд. Допитаний у судовому засіданні судовий будівельно-технічний експерт [PERSON] , з приводу наданого висновку №116 від 31.12.2018 року, надала пояснення, якими в категоричній формі підтвердила неможливість розподілу частини спірного домоволодіння з технічної точки зору. За таких обставин, позовні вимоги в частині виділу частини житлового будинку не підлягають задоволенню, оскільки реальний виділ належної сторонам частки у праві приватної спільної часткової власності - технічно не можливий. З приводу заявлених позовних вимог про виділ частини земельної ділянки, суд зазначає наступне. Висновком експерта №116 від 31.12.2018 року за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи запропоновано чотири технічно можливих варіанти розподілу приватизованої земельної ділянки. Визначені судовим експертом варіанти мають відступ від вимог 6.1.41 ДБН Б.2.2 - 12:2018, який не перешкоджатиме нормальній експлуатації будівель при дотриманні правил добросусідства. З приводу виділу частини земельної ділянки судовий експерт [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, які зводяться до того, що належна експлуатація будівель та їх обслуговування, при запропонованих варіантах виділу земельної ділянки, можливо виключно за умови надання співвласниками земельної ділянки безперешкодного доступу до будівель та споруд. За таких обставин, враховуючи що визначені судовим експертом варіанти можливого виділу земельної ділянки мають відступ від вимог 6.1.41 ДБН Б.2.2 - 12:2018, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки між сторонами виникли суперечки з приводу користування та реалізації права власності щодо спірних житлового будинку і земельної ділянки. Під час розгляду справи сторони не дійшли спільної згоди щодо розподілу та порядку користування у подальшому земельною ділянкою, який забезпечить нормальну експлуатацію та належне обслуговування належних ним будівель та споруд. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, враховуючи пояснення учасників справи, в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову. Судові витрати, у виді судового збору, суд розподіляє відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою у задоволенні позову покладає їх на позивача, який ним сплачено до подання позову. На підставі викладеного, ст.ст. 6-13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed