Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

09.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом від імені та в інтересах [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» в особі Херсонської філії Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», [PERSON] про припинення договору поруки за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 05 червня 2006 року між ВАТ «КРЕДОБАНК» в особі начальника відділення №1 у м.Херсоні Херсонської філії ВАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3/ж-О1, відповідно до якого Банк видав Позичальнику кредит в сумі 20800,00 доларів США на строк до 01 червня 2021 року. Метою кредитування за договором є придбання позичальником двокімнатної квартири під номером 57, що знаходиться в м.Херсоні по вул.Ілюши Кулика у будинку під номером 149. Відповідно до п.3.2 Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом Позичальник сплачує Банку 14,5% річних. 05 червня 2006 року між ВАТ «КРЕДОБАНК» в особі начальника відділення №1 у м.Херсоні Херсонської філії ВАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] і [PERSON], було укладено договір поруки №3/ж-01-1 відповідно до якого поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором за виконання Боржником зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за кредитним договором №3/ж-О1 від 05 червня 2006 року, укладеним між Боржником та Кредитором. У лютому 2016 року на адресу іншого поручителя [PERSON] надійшла вимога з Товариства з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск-Україна» (яка діє в інтересах ПАТ «КРЕДОБАНК» на підставі Договору доручення від 06.04.2012 року), про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором №3/ж-О1 від 05.06.2006 року, але після отримання вимоги викликали сумніви суми заявлені в вимозі. Після чого Поручителі звернулися за роз'ясненнями до Позичальника по договору [PERSON], та було з'ясовано, що 02.06.2008 року між ВАТ «КРЕДОБАНК» в особі начальника відділення №1 у м.Херсоні Херсонської філії ВАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору № 3/ж-О1 від 05.06.2006 року, відповідно до якого Боржник і Кредитор домовилися про внесення змін до вище зазначеного договору, а саме пункт 3.2 виклали в наступній редакції: «3.2 За користування кредитом Позичальник сплачує Банку 14,7% річних». Позивач вважає, що таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення процентної ставки, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, установлення (збільшення розміру) неустойки, встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо, навіть за згодою Банку та Боржника, але без згоди поручителя або без зміни відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або не належне виконання Позичальником своїх зобов'язань перед банком. Отже внаслідок укладення Додаткового договору №1 до кредитного договору №3/ж-01 від 05.06.2006 року було внесено зміни до п.3.2 та змінено розмір відсоткової ставки у бік її збільшення з 14,5 до 14,7% річних без згоди [PERSON], відбулося збільшення обсягу її відповідальності, що відповідно до вимог ч.1 ст.559 ЦК України, є підставою для визнання договору поруки припиненим. У звязку з цим, позивач звернулася до суду з даним позовом та просить суд припинити дію договору поруки № З/жО1-1 від 05 червня 2006 року, укладеного між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] і [PERSON], в забезпечення зобов'язань за кредитним договором №3/жО1 від 05.06.2006 року, з 02.05.2008 року, а саме моменту укладення Додаткового договору №1 до Кредитного договору №3/ж-01 від 05.06.2006 року. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, а також уточнив заявлені позовні вимоги та просив припинити дію договору поруки №3/жО1-1 від 05 червня 2006 року, укладеного між ВАТ «Кредобанк» та [PERSON] і [PERSON], в забезпечення зобовязань за кредитним договором №3/жО1 від 05.06.2006 року, з 02.05.2008 року, а саме з моменту укладення Додаткового договору №1 до Кредитного договору №3/ж-О1 від 05.06.2006 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. Представник відповідача ПАТ «Кредобанк» в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та незаконними, з підстав, викладених у запереченні, просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, вважає, що вони підлягають задоволенню. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.553 Цивільного кодексу України поручитель за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.ч.1-2 ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Судом встановлено, що 05.06.2006 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №3/ж-О1, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у сумі 20800 доларів США на строк до 01.06.2021 року на придбання квартири ( п.2.1 договору), а [PERSON] зобов'язалась повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, передбачені цим договором та додатками до нього ( п.4.1 договору) . В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] був укладений договір поруки №3/жО1-1від 05.06.2006року з [PERSON], а також в той день був укладений договір поруки з [PERSON]. Відповідно до п.2.1 вищевказаного договору поруки, укладеного з [PERSON], поручитель, зобов'язалася перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобовязань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойки), що випливають з кредитного договору від 05.06.2008 року, укладеного між банком та позичальником. Пунктом 4.2 договору поруки поручитель підтвердив, що йому відомі усі умови Кредитного договору. Відповідно до умов п.п.3.2,3.7 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку 14,5% річних. У разі зміни законодавства України щодо здійснення кредитування , облікової ставки НБУ, інших економічних умов , що впливають на ціну кредитних коштів, банк має право самостійно змінити розмір процентної ставки за кредитом, попередивши про це письмово позичальника. П.3.8 кредитного договору передбачено порядок укладання з позичальником додаткової угоди у разі збільшення на зміну розміру процентної ставки. 02.06.2008 року додатковою угодою №1 до кредитного договору №3/ж-О1 від 05.06.2006 року між банком та позичальником було змінено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами до 14,7 % річних з моменту підписання його сторонами (з 02.06.2008 року). Відповідно до п.2.6 зазначеного договору поруки, поручитель також зобовязалася, що у випадку зменшення або збільшення процентної ставки за кредитним договором вона несе відповідальність з врахуванням цих змін. Разом з тим попередньої згоди поручителя на зміну умов основного договору (п.п.2.5, 2.6 договору поруки) недостатньо, оскільки положення зазначеного договору не містять інформації про те, що така зміна та доповнення умов основного договору повинні були здійснюватися без повідомлення поручителя, і не свідчать про відмову поручителя від узгодження можливих змін. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] зобов'язання за кредитним договором, станом на 01.02.2016 року виникла заборгованість в перерахунку на гривневий еквівалент на загальну суму 237031,58 грн., з якої прострочена заборгованість становить 46531,11 грн. З метою досудового врегулювання даного спору відповідач направив 05.06.2016 року лист на адресу одного з поручителів, від якого позивачу стало відомо про заборгованість та зясовано про збільшення розміру процентної ставки за кредитним договором. Як роз'яснено у п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Таким чином, договір поруки припиняється при наявності двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобовязання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін. Установлення додатковою угодою до кредитного договору збільшеного розміру суми кредиту, без згоди поручителя, призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього, та є підставою для визнання поруки такою, що припинилась відповідно до вимог частини першої статті 559 ЦК України. Аналогічна правова позиція зазначена в постановах Верховного суду України від 26 вересня 2012 року у справі №6-100цс12, від 10 вересня 2014 року у справі №6-70цс14, від 17 грудня 2014 року у справі за №6-185цс14, які згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. З врахуванням того, що сторони кредитного договору змінили умови договору зі збільшенням об'єму відповідальності без згоди поручителя за відсутності в договорі вказівки на те, що такі зміни можливі без повідомлення поручителя, а зазначення в договорі поруки про можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати не звільняє сторони основного зобов'язання від узгодження цих змін із поручителем, оскільки договором не передбачено, що такі зміни проводяться без їх узгодження (додаткового повідомлення), і докази такого узгодження відсутні, та встановлення додатковою угодою до кредитного договору нових умов щодо збільшення розміру процентної ставки призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя [PERSON], позовні вимоги про визнання поруки такою, що припинилась, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню відповідно до вимог частини першої статті 559 ЦК України

Outcome: approved