Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

07.10.2019 [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про виділ у натурі частки нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, а саме 33/100 частини житлового будинку [ADDRESS] , як окремої квартири, яка складається з чотирьох жилих кімнат площею 15,4 кв.м., 8,5 кв.м., 7,2 кв.м. та 15,5 кв.м.; кухні площею 15,4 кв.м.; санвузла площею 3,8 кв.м.; прибудови та надвірних будівель до цієї частини будинку. В позовній заяві позивачка зазначила, що 30.01.2014 набула у власність 33/100 частини житлового будинку з прибудовами та надвірними будівлями до цієї частини будинку в [ADDRESS] та приватизовану земельну ділянку до цієї частини будинку. Інші три квартири в цьому будинку в рівних частках належать відповідачкам [PERSON] та [PERSON] Позивачка проживає у своїй частині будинку, яка ізольована від приміщень інших співвласників, має окремий вхід, газове опалення, водопровід та каналізацію, санвузол, освітлення , яке здійснюється через окремий лічильник. Однак, враховуючи те, що частина будинку належить позивачці на праві спільної часткової власності, вона не може оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Просить позов задовольнити та виділити із спільної часткової власності належну їй відокремлену частину будинковолодіння. В заяві до суду позивачка просить розглянути справу за її відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи судом, направили до суду заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 33/100 частин житлового будинку з прибудовами та надвірними будівлями [ADDRESS] , що стверджується договором дарування від 30 січня 2014 року (а.с.10) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17038426 (а.с.11). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, домоволодіння має наступні характеристики: - всього по квартирі [ADDRESS] загальна площа становить - 50,8 кв.м., житлова площа становить - 29,8 кв.м.; - всього по квартирі № 2 загальна площа становить - 69,5 кв.м., житлова площа - 44,7 кв.м., до складу якої входить: коридор площею 5,6 кв.м.; кухня площею 15,4 кв.м.; санвузол площею 3,8 кв.м.; кімната площею 13,5 кв.м.; кімната площею 8,5 кв.м.; кімната площею 7,2 кв.м.; кімната площею 15,5 кв.м. - всього по квартирі № [ADDRESS] загальна площа становить - 63,2 кв.м., житлова площа становить - 37,4 кв.м. Всього по будинку загальна площа становить - 183,5 кв.м., житлова площа - 111,9 кв.м. (а.с. 12-14). З наведеного вбачається, що частки кожного із співласників будинковолодіння в [ADDRESS] фактично виділені і розділені між співвласниками; спору про їх розмір між сторонами немає. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як вбачається з постанови ВС України у справі № 6-12цс13, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 6, 7 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. 30 січня 2014 року позивачка [PERSON] набула у власність за договором дарування від 30 січня 2014 року земельну ділянку (а.с.12-13), що стверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17049506 (а.с.14). Згідно довідок відділу з питань реєстрації місця проживання Славутської міської ради Хмельницької області від 23.09.2019 р та від 30.09.2019 р, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , одна (а.с. 7, 28). Користування будинковолодінням сторонами спільно є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється ( ч. 3 ст. 364 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved