Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

09.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS], другим співвласником є її донька [PERSON]. У вказаній квартирі крім позивача та третьої особи, зареєстрований відповідач: [PERSON], [INFO] (онук). Відповідач у квартирі не проживає, оскільки більше року тому назад він виїхав на постійне проживання до іншого міста, де постійно проживає, має свою сімю. Особисті речі відповідача в квартирі позивача відсутні, участі в утриманні квартири він не приймає. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідача у квартирі порушує право власності позивача та утворює перешкоди у користуванні власністю, що виражається у сплаті зайвих комунальних платежів. Посилаючись на ст. 107 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 405 ЦК України, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі позивача. Позивач та представник позивача подали письмову заяву про розгляд справу без їх участі, підтримали позов в повному обсязі, додали додаткові докази, які свідчать про те, що відповідач [PERSON] проживає в Італії, набув громадянства Італії з 28.03.2007 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою місця проживання в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Будь-яких письмових пояснень чи заперечень відповідач до суду не надав. Зі згоди позивача та представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS], другим співвласником є її донька [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки ТОВ «Сумитеплоенергоцентраль» від 23.06.2017 року, у квартирі [ADDRESS], крім співвласників, зареєстрований онук [PERSON], [INFO] (а.с.8) . Згідно відомостей ЦНАП Сумської міської ради від 21.08.2017 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.13). Згідно тверджень позивача, викладених нею у позові та згідно доданих до позову документів, відповідач більше року у квартирі позивача не проживає і не має наміру проживати, так як він виїхав до іншої країни (Італії), там постійно проживає, отримав громадянство Італії. Вказані доводи позивача відповідачами не спростовані. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому.\~\~ З пояснень позивача, зазначених ним у позові, та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач є членом сімї власника квартири, і що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше року. Сам відповідач не надав суду будь-яких доказів того, що він має намір і підстави подальшого користування житловим приміщенням в квартирі позивача. Суду також не надано доказів щодо існування домовленості між власником житла [PERSON] та відповідачем про подальше користування відповідачем вказаним житлом. Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача в квартирі порушує права позивача як власника, так як позивач обмежена у своєму праві розпорядження власністю, а крім того відповідач у квартирі не проживає, витрат по утриманню житла не несе, і позивач несе зайві комунальні витрати. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання відповідача втратившим право користування житлом є обґрунтованою, і відповідач визнається судом таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: [ADDRESS]. Судові витрати суд залишає за позивачем, згідно її заяви. На підставі ст.ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved