Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

07\~серпня 2019\~року позивач звернувся до суду з позовом,\~ в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 жовтня 2015 року. В судове засідання представник позивача не з`явився,\~ направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю. Зазначив, що відповідно до умов договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. \~\~\~ \~ \~ \~ \~Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~Відповідач свої зобов`язання за фактичне використання кредиту та погашення кредиту не виконував, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 10 липня 2019 року заборгованість перед банком становить\~11739,21 грн. \~ \~ \~ \~В наданому суду відповіді на відзив, представник банку заперечив щодо застосування судом позовної давності, оскільки позивачем строк звернення до суду не пропущено. \~ \~ \~ \~Вважає, що між сторонами належним чином укладений кредитний договір, позичальник погодився з умовами кредитування та будь яких зауважень щодо його змісту не висловлював. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, просив відмовити АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві. Так, в наданому суду відзиві на позов [PERSON] зазначив, що кредитний договір з АТ КБ «ПриватБанк» він не укладав, з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку він ознайомлений не був. Також, на думку відповідача, позивач не надав суду доказів того, що він отримав кредит у розмірі 1 тис. грн. Просить звернути увагу суду на те, що востаннє сума коштів на погашення заборгованості була внесена ще 04 вересня 2017 року, а тому строк позовної давності щодо пені та відсотків минув 04 вересня 2018 року. У зв`язку з цим відповідач просить суд при вирішенні спору застосувати строк позовної давності. Також банк просить стягнути з нього пеню та штраф за одне й теж саме порушення прострочення сплати заборгованості за кредитним договором, що не відповідає вимогам статті 61 Конституції України. \~ \~ \~ \~ \~Суд,\~ дослідивши надані докази в межах позовних вимог,\~вважає, що позов\~підлягає\~ задоволенню частково з наступних підстав. Встановлено, що між сторонами\~ 02 жовтня 2015 року укладено кредитний договір, за яким АТ КБ «Приватбанк» зобов`язувався надати грошовий кредит, а\~ [PERSON] повернути отримані в кредит грошові кошти в строки, вказані в договорі та сплатити кредитору проценти нараховані в період всього терміну використання грошових коштів. (а.с.8,9,10-24). Свої зобов`язання за договором відповідач виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого станом на\~ 10 липня 2019 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача, становить 11739,21 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 0,00 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту 1658,05 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.; заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання 6895,96 грн.; пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 2150,00 грн.; 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 535,20 грн. штрафу (процентної складової) (а.с.6-7). Розмір заборгованості позичальником не спростований. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Згідно ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 527 ЦК України\~визначає, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.\~13\~та ст.\~81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) зроблений відповідний правовий висновок, а саме: Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18 лютого 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за простроченим тілом кредиту, а саме 1\~658,05 грн. В решті вимог позову слід відмовити. Відповідачем частково здійснювалась оплата за кредитним договором ( остання оплата була вчинена 04 вересня 2017 року в сумі 400 грн.), а тому банк, звернувшись з позовом до суду 07 серпня 2019 року, не пропустив строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, за укладеним між сторонами 02 жовтня 2015 року кредитним договором. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 271,32 грн.

Outcome: partial