Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

08.05.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що з 2007 року по 2013 рік перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем. Мають спільних дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. З 2014 року через різні погляди на життя та несумісність спільного побуту з відповідачем, стосунки були розірвані, після чого [PERSON] став проживати окремо. З цього ж часу відповідач долею дітей не цікавиться, жодної участі у їх вихованні не приймає, спілкувань з дітьми уникає. Зазначені у сукупності обставини, на думку позивачки, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, посилаючись на те, що відповідач матеріальним забезпеченням дітей не займається, просила суд стягнути на свою користь аліменти на утримання доньок в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дітей. Ухвалою суду від 04.06.2018 року провадження по справі було відкрито. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. В матеріалах справи міститься нотаріально завірена заява [PERSON] про розгляд справи за позовом [PERSON] за його відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] з 2007 року перебували у цивільному шлюбі. Мають спільних дітей: доньку [PERSON] [INFO] (копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER]), [PERSON] [INFO] ( копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER]). Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За пунктом 2 частини1 статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частинами 2,3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За правилами ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Неповнолітні [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] проживають разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебувають на її утриманні. Відповідно довідок директора школи, [PERSON], [PERSON] навчаються у Миколаївській загальноосвітній школі 1-111 ступенів №52. Мати [PERSON] постійно цікавиться успіхами доньок, відвідує батьківські збори, опікується всебічним розвитком дітей. Батько [PERSON] ніколи у школі не з'являвся, ніяким чином не цікавився успіхами доньок у навчанні. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому ММР про доцільність позбавлення батьківських прав, від 26.10.2018 року, Орган опіки і піклування виконкому Миколаївської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його доньок [PERSON], [PERSON] Зокрема у висновку зазначили: батьки [PERSON], [PERSON] в офіційному шлюбі не перебували, але відповідач визнав батьківство. Діти зареєстровані та проживають з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Службою у справах дітей перевірено умови проживання дітей. Згідно акту обстеження від 10.10.2018 року №194, санітарно-гігієнічні та матеріально-побутові умови задоволені. Батько мешкає [ADDRESS]. Спеціалістами служби у справах дітей не вдалося поспілкуватися з [PERSON], на залишене запрошення батько не відреагував, натомість звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, щодо позбавлення батьківських прав, чим виявив байдужість до долі дітей. Діти навчаються в Миколаївській ЗОШ №52. Відповідно до характеристики навчального закладу, [PERSON] та [PERSON] є старанними у навчанні, мати приділяє достатньо уваги вихованню доньок. Батько не цікавиться успіхами дівчат. Відповідно до соціально-психологічного висновку Миколаївського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, стосунки дітей з батьком є невизначеними, оскільки вони не спілкуються з ним досить тривалий час. Діти не відчувають захисту та підтримки з боку батька. Питання щодо виконання відповідачем його батьківських обов'язків розглядалось на засідання комісії з питань захисту прав дитини 16.10.2018року. Члени комісії дійшли висновку про ухилення батька від виконання батьківських обов'язків. Викладені обставини свідчать про свідоме ухилення відповідача від виховання, утримання неповнолітніх дітей, та небажання виконувати свої батьківські обов'язки. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач, тривалий час свідомо не піклується про своїх доньок, не забезпечує їх фізичний та духовний розвиток, не стежить за їх здоров'ям та навчанням, не спілкується з дітьми в обсязі необхідному для їх самоусвідомлення не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, і тому, в інтересах дітей, існують правові підстави для задоволення позовних вимог і позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров*я та матеріальне становище дитини; стан здоров*я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За положеннями Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років становить 1860 грн. з 01.01. по 30.06. 2018 року, з 01.07. по 30.11.2018 року 1944 грн., з 01.12. по 31.12.2018 року 2027 грн. Зважаючи на батьківський обов'язок відповідача по утриманню дітей, та їх потребу в отримані матеріальної допомоги, можливість відповідача надавати таку допомогу, а також обставини справи та виходячи із принципів розумності і справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved