Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

08.10.2019 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов позивачем обґрунтовано наступним чином. 24.09.2005 сторони уклали шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , 2007 р.н. та доньку [PERSON] , 2013 р.н., які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, виховання дітей, внаслідок чого постійного виникали сварки та непорозуміння, що погано впливало на розвиток і виховання дітей та призвело до фактичного припинення між нами шлюбних відносин. Протягом останніх трьох місяців вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних відносин. Шлюб існує лише формально, примирення не можливо, через остаточну втрату її любові до відповідача та поваги один до одного, збереження шлюбу є недоцільним. Майнових спорів між ними немає. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Спір щодо утримання дітей наразі відсутній. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.10.2019 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2019 підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті на 25.02.2020. Позивач в судове засідання не прибула, проте направила заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо розірвання шлюбу. Суд з`ясувавши думку відповідача розглянув справу за відсутністю позивача за наявними у суду матеріалів, відповідно до ст. 223 ЦПК України. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.09.2005 сторони зареєстрували шлюбу (а.с. 4). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 6) та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності та виховання дітей, позивач втратила почуття любові до відповідача, сторони втратили повагу один до одного, і як наслідок вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносини, як зазначила позивач з липня 2019 року. Шлюб існує лише формально, примирення не можливо, збереження шлюбу є недоцільним, та буде суперечити інтересам сторін. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з вимогами ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з вимогами ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи те, що подальше збереження сім`ї з урахуванням їх взаємних відносин неможливе і суперечить інтересам позивача та відповідача, сторони не здійснили дій для примирення та збереження шлюбу, вони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, не проживають разом, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved