Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

09 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 05 жовтня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м.\~Києві, актовий запис №\~1001, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на їхнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з 05 жовтня 2000 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на права та обовязки подружжя, ведення сімейного побуту, що призводило до суперечок між ними. Із лютого 2016 року подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, мають окремі бюджети, проживають окремо. Відновлення сімейних стосунків між ними та надання строку для примирення вважає недоцільним. З часу припинення спільного проживання їхній син [PERSON] проживає разом із нею. Відповідач коштів на утримання сина постійно не надає. Весь час їй доводиться нагадувати [PERSON] про необхідність виконання своїх батьківських обовязків щодо утримання дитини. Відповідач працевлаштований, тому він може сплачувати аліменти на сина в розмірі ? частки його заробітку (доходу). Інших дітей [PERSON] не має. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримує, просить суд задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] до суду теж не зявився, подав заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, проти розірвання шлюбу та стягнення з нього на користь позивача аліментів на сина [PERSON] в розмірі ? частки його заробітку (доходу) не заперечує. Просив розглянути справу у його відсутність. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 05 жовтня 2000 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м.\~Києві, актовий запис №\~1001. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час є неповнолітнім. Суд встановив, що з лютого 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Їхній неповнолітній син [PERSON] проживає із матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON], який проживає окремо від них, постійно матеріальної допомоги позивачу на утримання сина не надає. Домовленості щодо утримання дитини батьком між сторонами не досягнуто. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи, що сторони з лютого 2016 року подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд вважає, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина [PERSON] постійно не надає, домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто, вимогу щодо сплати аліментів на дитину відповідач теж визнав, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню і в частині стягнення на її користь з відповідача аліментів на сина. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При подачі до суду даного позову за вимогу про розірвання шлюбу позивач сплатила судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Виходячи з наведеного, із відповідача на користь позивача та в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved