overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

08 жовтня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 29 квітня 2014 року, про що було зроблено актовий запис № 489. Від сумісного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Між сторонами відсутні почуття взаєморозуміння та довіри, спільне господарство не ведеться. Вказує, що примирення між нею та відповідачем не можливе. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 29 квітня 2014 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення слухання справи до суду від нього не надходило. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24 квітня 2014 року, актовий запис № 489 (а.с. 4). Від сумісного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення позивача, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що підтверджено дослідженими судом доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена (а.с. 7), в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

08 жовтня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на обставини ненадання відповідачем майнової допомоги належним чином. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач до суду надала заяву, в якій просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони проживали однією родиною з 2006 по 2008 роки. У період сумісного проживання народилась дочка [PERSON], [INFO], яка мешкає з матірю, достатньої майнової допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач працездатний, має постійне місце роботи, відомостей про інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи сторонами суду не представлено. За такого суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини, розмір яких визначити в 1/4 частину всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, задовольнивши тим самим позов. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

08 жовтня 2014 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути с відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що син проживає разом з нею, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Сторони до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка свій позов підтримала, відповідач позов визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 28 квітня 2001 року сторони перебувають у шлюбі (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.2). Син знаходиться на утриманні матері , відповідач добровільно допомогу на його утримання не надає . Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дитину. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальну допомогу на неї не надає. За таких обставин з нього необхідно стягнути аліменти через суд в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно. Крім того, в силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

08 жовтня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, просила стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання. На підтвердження вимог вказала, що вона навчається на денному відділенні в Криворізькому професійному будівельному ліцеї, строк закінчення навчання - 30 червеня 2016 року. Зазначила, що не працює, стипендію отримує в розмірі 300 гривень. Відповідач працює, має дохід, однак допомоги їй добровільно не надає. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що є поштові повідомлення в матеріалах справи. Суд вважає можливим справу розглянути заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є рідним батьком позивачки - [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка навчається на денному відділенні в Криворізькому професійному будівельному ліцеї, строк закінчення навчання - 30 червеня 2016 року.Позивачка не працює, стипендію отримує в розмірі 300 грн., інших джерел для існування не має, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, однак батько матеріальної допомоги не надає. Відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої дитини в період її навчання. Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дитини на термін її навчання, і аліменти у вказаному розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на час навчання повнолітньої доньки, але не більше, ніж до досягнення дитиною віку 23 років. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

08 жовтня 2014 року позивач ПАТ «АКБ «Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 13 червня 2012 року між ПАТ «АКБ «Капітал» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1/12/Р3GK/07-07-11/0160, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 7081,44 грн. на строк з 13 червня 2012 року по 12 червня 2014 року, зі сплатою 25% річних. Відповідач підписав кредитний договір висловив свою згоду зі всіма істотними умовами кредитування. Відповідно до п. 4.4.2 даного кредитного договору відповідач зобов'язаний був погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту, нарахованим відсоткам та комісії згідно графіку (додаток №1 до договору). Всупереч умовам договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого має прострочену заборгованість за кредитом, яка складається з заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами 224,23 грн., заборгованість з повернення кредитних коштів складає 1172,80 грн., пеня за прострочення основної судної заборгованості 1261,67 грн., пеня за несплачені відсотки 371,12 грн., комісія 212,46 грн., штраф 3540,72 грн. Всього заборгованість перед банком за договором з урахуванням основної судної заборгованості, неплачених процентів, пені, комісії та штрафу складає 6783,00 грн. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1/12/Р3GK/07-07-11/0160 від 13 червня 2012 року у розмірі 6783,00 грн. а також витрати понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 243 гривень 60 копійок . Представник позивача Харченко Д.П., що діє на підставі довіреності, не з'явилася до відкритого судового засідання, але надала суду заяву, згідно якої просить позовні вимоги задовольнити, розглянути справу у її відсутності та винести по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання не з'явилася за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, у звязку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

08 жовтня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» в особі Житомирського РУ (далі позивач ) звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], [PERSON]( далі відповідачі) про виселення . Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.09.2008 року між ПАТ КБ «Прива Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №ZRCWGK0000000002 , за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 75880,66 доларів США строком до 04.09.2018 року. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором № ZRCWGK0000000002 від 04.09.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, за яким відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 83.30 кв. м., житловою площею 40,80 кв. м. , який розташований за адресою по [ADDRESS], Брусилівського району Житомирської області, майно належить відповідачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Рішенням Брусилівського районного суду від 19 січня 2011року звернуто стягнення на предмет іпотеки , а саме: на житловий будинок загальною площею 83.30 кв. м., житловою площею 40,80 кв. м. , який розташований за адресою по [ADDRESS], Брусилівського району Житомирської області, шляхом надання банку права продажу будинку від свого імені будь-якій особі покупцеві.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

08 жовтня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» в особі представника Бутка Тараса Миколайовича (далі позивач ) звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON].( далі відповідач) , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], третьої особи: служи у справах дітей Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області про виселення . Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.07.2007 року між ПАТ КБ «ПриваБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №ZRZ0GR00003939 , за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 72300,00доларів США строком до 09.07.2027 року. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором №ZRZ0GR00003939 від 10.07.2007року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, за яким відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 87,70 кв.м., житловою площею 48,60 кв. м. , який розташований за адресою по [ADDRESS], смт. Брусилів, Житомирської області, майно належить відповідачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Рішенням Брусилівського районного суду від 28 квітня 2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки , а саме: на житловий будинок загальною площею 87,70 кв. м., житловою площею 48,60 кв. м. , який розташований за адресою по [ADDRESS], смт. Брусилів, Житомирської області, шляхом надання банку права продажу будинку від свого імені будь-якій особі покупцеві.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

08 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В позові зазначено, що 25.12.2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Під час перебування в шлюбі, у подружжя народилася дитина: син [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем. Протягом останнього року, сімейне життя між сторонами не склалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач в свою чергу, почав ухилятись від покладеного на нього обовязків щодо утримання дитини, а саме: не надає кошти на її утримання. [PERSON] прохає стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісячно. В судовому засіданні позивач була відсутня, проте надала до суду заяву, відповідно до якої позов підтримала, та прохає проводити судове засідання без її участі. Відповідач в судовому засіданні також був відсутній, проте надав до суду заяву відповідно до якої, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши докази, що є у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25.12.2012 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ №201042 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції Харківської області, прізвище після укладення шлюбу [PERSON] змінила на «Протасову». Відповідно до свідоцтв про народження серії І-ВЛ №325607 у сторін є дитина: [PERSON], [INFO]. Зі змісту довідки КП «Благоустрій» Валківської міської ради №348/1 від 08.10.2015 року, витікає, що [PERSON] мешкає разом з [PERSON], 31.07.2013 року за адресою: Харківська область, м. Валки, вул. Гоголя, 1 (а.с.13) Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму. З огляду на вище наведене, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу). Судові витрати у справі відповідно до положень ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

08 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 11 листопада 2001 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Турійського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис за № 44. Від спільного подружнього життя мають двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], протягом останніх шести місяців подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказуючи, що їхній шлюб існує лише формально і його збереження суперечить її інтересам, просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просила справу розглядати у її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю, просив справу розглядати без його участі. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не зявилися і згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 11 листопада 2001 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Турійського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис за № 44 (а.с. 3). Від шлюбу мають двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). Судом встановлено, що позивач та відповідач не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, те, що відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 грн 20 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

08 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] В своїй заяві зазначила, що 10 лютого 1990 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. Проте шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися і були припинені, сумісне господарство не ведеться. Неповнолітніх дітей вони не мають, однак проти розірвання шлюбу через органи РАЦС відповідач ухиляється. Позивачка вважає, що сумісне життя і збереження шлюбу неможливе, тому звернулася до суду з цим позовом. У разі задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу, просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належно, про що свідчать дані поштового повідомлення (а.с. 10-11), у зв'язку з чим суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва (повторне) про шлюб, виданого Прибузькою сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 10 лютого 1990 року, про що здійснено актовий запис про шлюб за №3. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 4). Проте шлюбні стосунки між ними не склалися та сторони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного. Про спір щодо розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а також враховуючи, що шлюб є вільним союзом між чоловіком та жінкою, тому шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

08 жовтня 2015 року винесено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Зовнішньоторговельна науково-виробнича фірма «КОЛО», третя особа управління Пенсійного фонду України в м. Марганець про визнання незаконним рішення ПАТ «Зовнішньоторгівельна науково-виробнича фірма «КОЛО» про недійсність пільгової довідки, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі. Суд виявив, що під час постановлення рішення не вирішено питання про судові витрати. Відповідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Іх присутність не є обовязковою. У судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом встановлено, що на дату подачі позову 15.06.2015 року позивача було звільнено від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», яка передбачала, що від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. На підставі статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки судове рішення ухвалено на користь позивача, й позовну заяву подано до суду до набрання чинності змін до Закону України «Про судовий збір» в частині збільшення ставок судового збору, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved