Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

07.11.2016р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно кредитного договору №б/н від 27.02.2012р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 700,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У добровільному порядку відповідач не виконує зобовязання за договором, через що станом на 30.09.2016р. утворилась заборгованість в сумі 19569,30грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 685,96грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 14025,28грн., заборгованості з комісії та пенею за користування кредитом 3450,00грн., штрафу 500,00грн. та 908,06грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача сума заборгованості за кредитом, понесені позивачем судові витрати в сумі 1378,00грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність та позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом України (далі за текстом - ЦК України). Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.615 ЦК України, у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Внаслідок односторонньої відмови від зобовязання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобовязання або воно припиняється. Згідно ст.1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 27.02.2012р., [PERSON] отримав кредит у розмірі 700,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається з розрахунку позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 30.09.2016р. утворилась заборгованість в сумі 19569,30грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 685,96грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 14025,28грн., заборгованості з комісії та пенею за користування кредитом 3450,00грн., штрафу 500,00грн. та 908,06грн. Тому суд вважає, що позов обґрунтований й з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 19569,30грн. Крім того, на користь позивача підлягає стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 1378,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved