Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

09 липня 2020 року [PERSON] направила поштою позов до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, який надійшов до суду 13 липня 2020 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2020 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові та відповіді на відзив посилалася на те, що з відповідачем 07 жовтня 2006 року зареєстрували шлюб, який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року № 205/10757/19 розірвано. Під час спільного шлюбу у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на їх утримання, але відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей у добровільному порядку не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2 200 гривень та сина [PERSON] у розмірі 1 800 гривень щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] надав суду відзив на позов, в якому посилаючись на те, що його місячний заробіток складає 5 000 гривень, а також на те, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1 800 гривень та на утримання сина [PERSON] у розмірі 1 200 гривень. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] 07 жовтня 2006 року зареєстрували шлюб (а.с. 6), який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року № 205/10757/19 було розірвано (а.с. 9-11). Під час спільного шлюбу у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8). На теперішній час позивач проживає разом з дітьми (а.с. 13), займається їх вихованням та утриманням, потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Діти сторін [PERSON] неповнолітній, [PERSON] малолітній, свого постійного доходу не мають, знаходяться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дітей, який є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1 700 гривень, а також на утримання сина [PERSON] у розмірі 1 400 гривень щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У задоволенні інших позовних вимог позивачу слід відмовити, оскільки позивач всупереч ст. 81 ЦПК України не довела можливості сплачувати відповідачем аліменти на утримання дітей у розмірі, який вказаний у позовні заяві. Крім того, стягнення аліментів у більшому розмірі може призвести лише до утворення заборгованості з їх сплати, а не до реального матеріального забезпечення дітей. Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача щодо розміру заявлених позивачем аліментів з посиланням на наявну зарплатню у розмірі 5 000 гривень, проживання разом з батьками, яких він матеріально забезпечує, оскільки [PERSON] є працездатною людиною, може влаштуватися на іншу більш оплачувану роботу і забезпечити собі достатній рівень життя, крім того, матеріальну допомогу батькам він надає з власної волі, аліменти з відповідача на утримання батьків не стягувалися, а тому зазначені відповідачем обставини не можуть слугувати підставою для стягнення з нього аліментів у розмірі, про який він зазначає у відзиві на позов, адже прожитковий мінімум на законодавчому рівні постійно збільшується. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей з дня направлення позову до суду, тобто з 09 липня 2020 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць. У відповідності з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп. - абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial