overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~08.10.2019 року позивач звернулась до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною 3 років. Ухвалою суду від 01.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідачем відзив не надано. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2019 року та є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем. Відповідно до\~ст..84\~СК України\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~-\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох\~років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

08.10.2019 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , на час її навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу). Позивач просив справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином і завчасно, про причини неявки суд не повідомив. Відзив не надав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони мають спільну повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка навчається на 2 курсі Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Строк навчання до 30.06.2022 року (а.с.11). Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В силу положень статті 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31 наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають значення. За приписами частини першої статті 191 Кодексу аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, ненадання відповідачем відзиву,суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини на час навчання в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

08.10.2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, на обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 28 листопада 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 773. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, та місця проживання дитини немає. Вона з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують з квітня 2016 року, тому просить суд розірвати шлюб. До судового засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи повідомленим належним чином про час та місце судового розгляду, двічі до суду не з`явилась, заяв про відкладення розгляду справи не надала, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим відповідно до правил ч. 2 ст. 247, ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~вирішити справу на підставі наявних у ній доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 28 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 773 (а.с. 5). Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сторони не підтримують шлюбні стосунки, збереження сім`ї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Позивач не ставить питання про відшкодування судових витрат, у зв`язку із чим суд покладає їх позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

08.10.2019 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 14 вересня 2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі було народжено двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З травня 2017 року [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, у зв`язку з викладеним, позивачка просить суд шлюб розірвати. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилась, але звернувся до суду з заявою, відповідно до якої позов підтримала та просила суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, але звернувсядо суду з заявою, відповідно до якої позов визнав. Ознайомившись з позовом та заявами сторін, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: Згідно з вимогами ч.1 та ч.4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 14.09.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 785. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України шлюб може бути розірваним за заявою одного з подружжя. Судом встановлено, що спільне проживання сторонами фактично припинено, подальше спільне проживання чоловіка та жінки і збереження шлюбу суперечить істотним інтересам позивача та відповідача, тобто встановлено наявність підстав для розірвання шлюбу, передбачених ч.2 ст.112 СК України. При цьому суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим вважає, що наявніправові підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

08.10.2019 року позивачка надала до суду позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів щомісячно, але не менш, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину, матеріальної допомоги не надає. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що буде ініціювати підписання нотаріального договору з [PERSON] щодо питання утримання, проживання, спілкування, виховання дитини. Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 07.05.2011 року перебували у шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають, перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, а не солідарним. Відповідач у зв`язку із стосунками, що склалися між ним та позивачем, не надає в повному обсязі матеріальної допомоги позивачу на дитину, хоча є працездатною особою, мА нормальний стан здоров`я. Враховуючи, що відповідач не має інших аліментних зобов`язань, працює, суд дійшов висновку, що він в змозі сплачувати аліменти, тому, виходячи з принципу справедливості та розумності, вважає за необхідне стягнути з дати подачі позову аліменти на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

08.10.2019 року позивачка надала до суду позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину, матеріальної допомоги не надає. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09.10.1999 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, від якого [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.07.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Син [PERSON] проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 2386 від 26.09.2019 року. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають, перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, а не солідарним. Відповідач у зв`язку із стосунками, що склалися між нею та позивачем, не надає в повному обсязі матеріальної допомоги позивачу для утримання дитини, хоча є працездатною особою. Враховуючи, що відповідач не має інших аліментних зобов`язань, працює, суд дійшов висновку, що він в змозі сплачувати аліменти, а тому, виходячи з принципу справедливості та розумності, вважає за необхідне стягнути з дати подачі позову аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

08.10.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов`язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

08.10.2019 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 15.09.2016 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір 15.09.2016-000000299, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого за цим договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити плату за користування. Розмір кожного траншу, плата за користування ним та термін повернення траншу (окрім першого траншу) визначаються у відповідних заявках позичальника, погоджених кредитором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

08.10.2020 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім`єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач пред`явлений позов підтримала та наполягала на задоволенні; відповідач позов визнав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 02.12.2015, при цьому мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , 2016 року народження. Як убачається з позовної заяви і пояснень сторін, з лютого 2020 року сторони проживають окремо; подружжя припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За приписом частини третьої статті 106 цього Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Враховуючи те, що натепер шлюб носить формальний характер і позивач не бажає його збереження та спільного проживання однією сім`єю з відповідачем, пред`явлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

08.10.2020 заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.10.2020 [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольняти основні життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Суд не може погодитись з доводами викладеними в заяві, оскільки згідно приписів ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», наявність в особи психічного захворювання чи психічного розладу не може слугувати підставою для госпіталізації в примусовому порядку. Єдиними підставами для госпіталізації особи є вчинення нею чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не створює небезпеку для себе та оточуючих, не є безпорадною і може самостійно задовольняти основні життєві потреби, а наявність у неї психічного захворювання не є підставою для її примусової госпіталізації. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

08.10.2020 на підставі ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 02.09.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 06.02.2009 р., у Фрунзенському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 22. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що 06.02.2009 між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 22. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалось через постійні сварки та різні погляди на життя, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо один від одного. Подальше збереження сім`ї позивач вважає не можливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на розірванні шлюбу. Вiдповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечував та просив шлюб розірвати. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстрований 06.02.2009 р. у Фрунзенському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 22 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина, [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Як вбачається з пояснень сторін та позовної заяви, шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, шлюб існує лише формально, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

08.10.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду за позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.07.2013 року. Від подружнього життя мають дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя не склалося через різні характери та погляди на життя, сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини. За таких обставин, позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя є неможливим, тому просить суд шлюб розірвати. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2020 року дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу частини восьмої статті 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів При розгляді справи, судом встановлено, що 05 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 151. Від подружнього життя сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] Згідно статті 56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Небажання відповідача надавати докази, зокрема, з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved