Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

08 жовтня 2020 року позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 08.02.2014 року сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 07.09.2020 року розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] 2014 року народження, яка після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000 грн. щомісячно і до повноліття дитини. 12 листопада 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 05 квітня 2021 року позивач скерувала до суду заяву про уточнення позовних вимог в яких просила суд стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 05 квітня 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси прийнято уточнену позовну заяву. 12 квітня 2021 року відповідач скерував до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтував тим, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі Ѕ частини всіх його доходів не відповідає вимогам чинного законодавства розмір аліментів є необґрунтовано великим, не враховує його реального матеріального положення та інші істотні обставини, що мають значення для вирішення подібного роду питань. Відповідач отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі ј частини від усіх видів доходу. 20 травня 2021 року позивач скерувала до суду заяву про уточнення позовних вимог в яких просила суд стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Адвокат Кузьмінський О.О. в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони з 08 лютого 2014 року перебували у шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.09.2020 року розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис 1229. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності зіст.181СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, до стягнення з відповідача підлягають аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, кожен з яких не обмежений у працездатності, отже має можливість працювати та за рахунок заробітку брати участь в утриманні неповнолітнього сина. Оцінюючи доводи представника позивачки про можливість сплати відповідачем аліментів в розмірі Ѕ частини, суд виходить з того, що існування потреб утримання дитини у зазначеному розмірі не встановлене, крім того з урахуванням участі також позивачки в утриманні дитини сукупний розмір коштів для доньки за рахунок сторін не буде нижчим прожиткового мінімуму, що буде достатнім для одержання дитиною коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання. Крім того, оскільки при подачі позову про стягнення аліментів позивач була звільнена від оплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial