Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

07.11.2019 року позивач звернулася до Марківського районного суду Луганської області з позовом до Марківської селищної ради Луганської області про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] у м.Луганськ, у віці 71 року померла її сестра [PERSON] . Після смерті сестри [PERSON] , залишилося спадкове майно. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.09.2019 року, державний нотаріус Марківської державної нотаріальної контори Ченакалом О.Є. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії -відачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки остання не подала заяву про прийняття спадщини, разом з спадкодавцем на день смерті не проживала. Причина пропуску строку для прийняття спадщини полягає в тому, що вона - [PERSON] знаходилась у м.Луганськ, оскільки її донька - [PERSON] , 1974 року народження, є інвалідом першої групи та потребувала постійного стороннього догляду. Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 25.06.2020 по справі № 417/9508/19, позов [PERSON] до Марківської селищної ради Луганської області про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задоволено. Надано [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , протягом 3 місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили. Вище вказане рішення набрало законної сили 27.03.2020. На день набрання рішенням законної сили позивач перебувала на тимчасово непідконтрольній території України, а саме в [ADDRESS] де вона проживає, що підтверджується відміткою про місце реєстрації в паспорті позивачки. Постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 на всій тертої України було установлено карантин з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Згідно цієї постанови обмежувалось пересування громадян та робота нотаріальних органів та закрито пункти пропуску через лінію розмежування. Враховуючи викладене, позивач з поважних причин не могла потрапити на підконтрольну територію України на протязі встановленого рішенням строку для подання заяви про прийняття спадщини звернутися до нотаріуса з відповідною заявою. Позивачкою було надіслано поштою заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса Марківської нотаріальної контори, яка надійшла за призначенням лише 30.06.2020, в зв`язку з чим було відмовлено в прийняття даної заяви. Вважає, що строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, вона пропустила з поважних причин, та просить суд визнати поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки в позасудовому порядку, будь-яким іншим способом, реалізувати своє право на зазначену спадщину не має. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.13). Представник відповідача Марківської селищної ради Луганської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.23-24). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, безпосередньо дослідивши кожний наявний у матеріалах справи доказ окремо, а також у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.3, ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами, висновками експертів, показань свідків. Судом встановлено, що [INFO] померла сестра позивача, [PERSON] . Після смерті [PERSON] , [INFO] , відкрилась спадщина. Згідно Заповіту від 16.12.2000 року, посвідченого державним нотаріусом 3-ї Луганської держнотконтори Пастуховою Л.О., зареєстровано в реєстрі за №1-2130, [PERSON] , [INFO] заповіла [PERSON] , належну їй на підставі власності 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.09.2019 року, державний нотаріус Марківської державної нотаріальної контори Ченакалом О.Є. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки остання не подала заяву про прийняття спадщини, разом з спадкодавцем на день смерті не проживала. Причиною пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначила те, що вона в цей період часу знаходилась у м.Луганськ, оскільки її донька [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження [NUMBER] від 21.03.1991 року, а.с.19), яка є інвалідом з дитинства першої групи безстроково, та життєдіяльність якої значно обмежена, потребувала постійного стороннього догляду. Вказані обставини встановлені рішенням Марківського районного суду Луганської області від 25 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Марківської селищної ради Луганської області про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яке набрало законної сили 27.03.2020р. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином в силу вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України вказані обставини не доказуються, оскільки встановлені судовим рішенням у цивільній справі , що набрало законної сили. Відповідно до копії паспорту громадянина України [NUMBER] виданого 16.10.2012 року [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.4-5). Відповідно до рішення Марківського районного суду Луганської області від 25.02.2020 позов [PERSON] до Марківської селищної ради Луганської області про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задоволено. Надано [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , протягом 3 місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили. Вказане рішення набрало законної сили 27.03.2020 (а.с.32-37). Відповідно до листа державного нотаріуса Марківської нотаріальної контори Ченакал О.Є. від 01.07.2020 № 280/02-14 заява [PERSON] про прийняття спадщини надійшла до нотаріальної контори після закінчення встановленого судом строку (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України). В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. З матеріалів справи вбачається, що донька позивача [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження [NUMBER] від 21.03.1991 року, а.с.19), є інвалідом з дитинства першої групи безстроково, життєдіяльність значно обмежена, потребувала постійного стороннього догляду. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, постановою Кабінету міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 року на всій території України впроваджено карантин та обмежено пересування громадян та перебування їх у громадських місцях, обмежена робота державних установ, в тому числі і нотаріальних контор та роботи пунктів пропуску через лінію розмежування. В подальшому карантин продовжено до 31 грудня 2020 року. Зазначені факти послугували причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадшини встановленого рішенням Марківського районного суду від 25.02.2020р. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд встановив, що факти, викладені позивачем в позові, а також підтверджені письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають. Суд також враховує позицію відповідача (а.с.23-24), який позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. На підставі викладеного суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та визнати причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] поважними, та визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved