Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

07 квітня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «С.Л.Г.» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що у відповідності до наказу № 220-К від 08 липня 2016 року, [PERSON] був прийнятий на роботу з 11 липня 2016 року на посаду водія автотранспортних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю «С.Л.Г.» з випробовувальним терміном 1 місяць. 08 липня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «С.Л.Г.» і [PERSON] був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. 25 серпня 2016 року за заявою [PERSON], Приватним акціонерним товариством «ПУМБ» був відкритий картковий рахунок, за яким можуть здійснюватися операції з використанням електронних платіжних засобів. 24 жовтня 2016 року ТОВ «С.Л.Г.» було видано наказ № С 350 про направлення [PERSON] у відрядження на автомобілі [NUMBER], напівпричіп державний номер АЕН 1399 ХХ за напрямком: м. Дніпро (Україна) Московська область м. Обухів (Росія) м. Рязань (Росія) м. Дніпро (Україна) на період з 24.10.2016 р. по 02.11.2016 р.. Зазначеним вище наказом також був встановлений ліміт витрат на відрядження у розмірі 6\~200,00 грн., у тому числі добові витрати за межами України не більше 250,00 грн. на добу. 24.10.2016 року ТОВ «С.Л.Г.» здійснене поповнення корпоративного карткового рахунку для витрат на відрядження відповідача № [NUMBER] в сумі 6\~200,00 грн. Позивач зазначив що з невідомих причин, [PERSON] у відрядження не вибув, на роботу не зявився, свою відсутність на роботі не пояснив. Згідно виписки по рахунку ТОВ «С.Л.Г.», на картковому рахунку [PERSON] № [NUMBER] знаходилися грошові кошти у розмірі 6\~200,00 грн., які були перераховані згідно наказу № С 350 від 24 жовтня 2016 року. На підставі наказу ТОВ «С.Л.Г.» № 259-К від 14.11.2016 року, [PERSON] було звільнено з роботи за прогул на підставі п.4 ст. 40 КЗпПУ. Відповідачем було повернуто частину грошових коштів в сумі 1\~378,82 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами № 117 від 02.11.2016 р. та № 122 від 17.11.2016 р., але залишок грошових коштів в сумі 5\~162,18 грн. до каси підприємства не було повернуто. В звязку з наведеним, в позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «С.Л.Г.», посилаючись на вимоги Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, ст.ст. 134, 135-1, 135-3 КЗпПУ, просило суд стягнути на його користь з [PERSON] грошові кошти в сумі 5\~162,18 грн., судові витрати у справі. В судове засідання представник позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «С.Л.Г.» не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, просив суд задовольнити його позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно до наказу № 220-К від 08 липня 2016 року, [PERSON] був прийнятий на роботу з 11 липня 2016 року на посаду водія автотранспортних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю «С.Л.Г.» з випробовувальним терміном 1 місяць. 08 липня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «С.Л.Г.» і [PERSON] був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. 25 серпня 2016 року за заявою [PERSON], Приватним акціонерним товариством «ПУМБ» був відкритий картковий рахунок, за яким можуть здійснюватися операції з використанням електронних платіжних засобів. Встановлено, що 24 жовтня 2016 року ТОВ «С.Л.Г.» було видано наказ № С 350 про направлення [PERSON] у відрядження на автомобілі [NUMBER], напівпричіп державний номер АЕН 1399 ХХ за напрямком: м. Дніпро (Україна) Московська область м. Обухів (Росія) м. Рязань (Росія) м. Дніпро (Україна) на період з 24.10.2016 р. по 02.11.2016 р.. Наказом № С 350 від 24 жовтня 2016 року також був встановлений ліміт витрат на відрядження у розмірі 6\~200,00 грн., у тому числі добові витрати за межами України не більше 250,00 грн. на добу. Судом встановлено, що 24.10.2016 року ТОВ «С.Л.Г.» здійснене поповнення корпоративного карткового рахунку для витрат на відрядження відповідача № [NUMBER] в сумі 6\~200,00 грн. Згідно виписки по рахунку ТОВ «С.Л.Г.», на картковому рахунку [PERSON] № [NUMBER] знаходилися грошові кошти у розмірі 6\~200,00 грн., які були перераховані згідно наказу № С 350 від 24 жовтня 2016 року. Встановлено, що [PERSON] у відрядження не вибув, на роботу не зявився, на підставі наказу ТОВ «С.Л.Г.» № 259-К від 14.11.2016 року, [PERSON] було звільнено з роботи за прогул на підставі п.4 ст. 40 КЗпПУ. [PERSON] повернув частину грошових коштів в сумі 1\~378,82 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами № 117 від 02.11.2016 р. та № 122 від 17.11.2016 р., але залишок грошових коштів в сумі 5\~162,18 грн. до каси підприємства не було повернуто. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У відповідності до п. 18 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України № 59 від 13.03.1998 року, якщо працівник отримав аванс на відрядження за кордон і не виїхав, він повинен протягом трьох робочих днів з дня прийняття рішення про відміну поїздки повернути до каси підприємства зазначені кошти в тих грошових одиницях, в яких булл видано аванс. Оскільки [PERSON] отримав грошові кошти на відрядження, але у відрядження не виїхав, він повинен повернути підприємству зазначені грошові кошти, в звязку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 600,00 грн., які підлягають стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved