Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

09.10.2018 [PERSON], звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів стягнутих з нього судовим наказом Близнюківського районного суду Харківської області від 24.10.2017 на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] з 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до ј частки всіх видів заробітку доходу щомісячно. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідно до рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 24.05.2018 місце проживання їх дочки [PERSON] визначено разом із ним. Вона дійсно проживає разом із ним та ним утримується. Проте відповідач по справі продовжує отримувати аліменти на дитину яка разом із нею не проживає та нею не утримується. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 16.10.2018 справу передано на розгляд Близнюківського районного суду Харківської області. Ухвалою Близнюкіського районного суду Харківської області від 07.12. 2018 провадження по цій справі відкрите, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання, призначене на 20.02.2019 не зявилися, надавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач на задоволенні позову наполягає, а відповідач заперечень проти позову не подала. Відзив на позовну заяву нею також не поданий. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. На підставі письмових заяв сторін, судове засідання проведене за їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Так судом встановлено, що відповідно до судового наказу Близнюківського районного суду Харківської області від 24.10. 2017 із позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх дочок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.10. 2017 та до досягнення ними повноліття(а.с.2,7). Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 24.05.2018 місце проживання однієї із дочок, а саме [PERSON], визначено разом із батьком за адресою: Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, пров. Енергетиків, буд. 17. Рішення набрало законної сили 07.08.2018(а.с.3-6). Довідками Виконавчого комітету Дергачівської міської ради підтверджено, що [PERSON] проживає саме за цією адресою і разом із ним також проживає дочка - [PERSON] яка перебуває на повному його утриманні(а.с.8). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст.180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.\~182,\~183 СК України\~встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року\~\~\~\~№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~встановлено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З аналізу даних правових норм вбачається, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Крім того, враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Під зміною матеріального положення розуміється, зокрема, погіршення майнового положення платника аліментів. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яких вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Суд приймає до уваги що, у позивача змінився як сімейний так і матеріальний стан. Так на час винесення судового наказу про стягнення аліментів неповнолітні діти були на утриманні матері. Проте, після винесення судового рішення про визначення місця проживання однієї із дочок, неповнолітня дочка позивача [PERSON] стала проживати і проживає разом із батьком який її повністю і утримує. Зазначені обставини вказують на погіршення майнового стану позивача та зміну його сімейного стану. Таким чином позивач довів суду істотні зміни його сімейного та матеріального положення, які дають підстави для зменшення розміру аліментів. На спростування таких доводів позивача відповідач жодних доказів не надала та ці обставини не заперечила. За ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на зменшенні розміру аліментів є обґрунтованими, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до роз'яснень, наданих у абз. 4 п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. стягується із відповідача на користь держави.

Outcome: approved