Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

09 червня 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 серпня 2011 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалося, так як при вживанні відповідачем алкогольних напоїв, він її ображав, а непорозуміння між ними та постійні сварки призвели до негативного ставлення один до одного. Все це негативно впливає на виховання дитини. Протягом останніх трьох років вони двічі жили окремо по декілька місяців та задля дитини вона йшла на примирення, але відповідач нехтує почуттями взаємоповаги та любові. Фактично з січня 2017 року шлюбні відносини між ними припинені. Тому вона вважає, що примирення, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і просила їх шлюб розірвати та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Після розірвання шлюбу бажає і надалі іменуватися шлюбним прізвищем «Брижата» Позивач в судове засідання не зявилась, однак у позовній заяві просила розглянути справу у її відсутність /а.с.2/. Відповідач в судове засідання не зявився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнає /а.с.12/. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 27 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №170 /а.с.3/. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу. Судом встановлено, що протягом часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, з січня 2017 року шлюбні відносини фактично припинені. На думку позивача, примирення та збереження сімї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сімї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved