Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

09\~вересня 2020\~року позивач\~ [PERSON] звернулася\~до суду\~із позовом,\~в якому\~просить визнати\~за нею\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті чоловіка\~ [PERSON] ,\~померлого [INFO] ,\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~загальною площею\~6,11\~гектарів для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~розташованої в\~межах території\~Воскресенської селищної\~(Калинівської\~сільської)\~ради Вітовського\~району Миколаївської\~області,\~що належала\~померлому на\~підставі державного\~акта на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~ІІ-МК\~№011973,\~виданого Калинівською\~сільської радою\~Жовтневого району\~Миколаївської області\~11\~грудня 2001\~року та\~зареєстрованого в\~Книзі записів\~державних актів\~на право\~приватної власності\~на землю\~за №601. В обґрунтування позову вказувала, що [INFO] помер\~її чоловік[PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається зі спірної земельної ділянки. У визначений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Берднікової А.Ю. з питання прийняття спадщини після смерті чоловіка, однак нотаріус відмовила їй в оформленні спадщини у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно та наявністю іншого спадкоємця. У зв`язку з тим, що у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спірну земельну ділянку, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав та просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків, які в подальшому усунуті 14 грудня 2020 року. Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. У грудні 2020 року позивач, не змінюючи підстав і предмету позову, уточнила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 3,0015 га та 3,1124 га з кадастровими номерами 4823381300:03:000:0346 та 4823381300:03:000:0347 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Воскресенської селищної (Калинівської сільської) ради Вітовського району Миколаївської області, що належали померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-МК №011973, виданого Калинівською сільської радою Жовтневого району Миколаївської області 11 грудня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №601. Ухвалою суду від 11 лютого 2021 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] та відкладено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання 04 березня 2021 року позивач не з`явилась, надіслала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області в підготовче судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, позов визнали повністю та не заперечували щодо його задоволення. Співвідповідач [PERSON] \~у підготовче\~судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до частини шостої статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Складання повного рішення судом відкладено до 15 березня 2021 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10 січня 2020 року, виданого виконкомом Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області (а.с.7). Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] , згідно свідоцтва про шлюб від 10 липня 2009 року серії [NUMBER] , перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження від 01 квітня 1986 року серії [NUMBER] відповідач [PERSON] є сином померлого [PERSON] (а.с.60). У відповідності до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 31 серпня 2020 року №1-998 на день відкриття спадщини, тобто на 09 січня 2020 року разом з спадкодавцем [PERSON] за однією адресою були зареєстровані за місцем проживання його дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с.8). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України). Відповідно частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 23 січня 2020 року позивач [PERSON] у межах строків, передбачених\~статтею 1270 ЦК України, подала заяву приватному нотаріусу Вітовського районного нотаріального округу Бердніковій А.Ю. про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті чоловіка [PERSON] за законом (а.с.54). Як убачається з матеріалів спадкової справи №7/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] інші спадкоємці, крім позивача, із заявами про прийняття спадщини чи відмови від неї не зверталися. Відповідно до акту про не проживання осіб за місцем реєстрації від 20 січня 2021 року відповідач [PERSON] не проживає з 2017 року за місцем реєстрації у [ADDRESS] (а.с.71). Згідно частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в постанові від 21 жовтня 2020 року в справі № 569/15147/17 сформулював правову позицію, яка зводиться до наступного. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268\~ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Частиною першою статті 29\~ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення статті 29\~ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно зі статтею 2\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. Частина третя статті 1268\~ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Як установлено в судовому засіданні та підтверджується дослідженими доказами, відповідач [PERSON] хоча й був зареєстрований за однією адресою з спадкодавцем [PERSON] , однак фактично разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав. Оскільки законодавство не визначає факт реєстрації за місцем проживання спадкоємця разом з спадкодавцем як єдину умову для прийняття спадщини, з урахуванням установлених у судовому засіданні фактів, суд дійшов висновку про не прийняття спадщини у виді спірного нерухомого майна після смерті батька відповідачем [PERSON] . Отже, в силу частини першої статті 1261, статей 1268, 1269 ЦК України єдиною спадкоємицею першої черги за законом майна померлого [PERSON] , яка прийняла всю спадщину після його смерті та набула право на все спадкове майно є дружина померлого позивач [PERSON] . \~ \~ \~ \~До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Відповідно до Постанови Верховної\~Ради України\~від 19\~травня 2016\~року №1377-VІІІ\~«Про перейменування\~окремих населених\~пунктів та\~районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Згідно Постанови Верховної\~Ради України\~від 17\~липня 2020\~року №807-ХІ\~«Про утворення\~та ліквідацію\~районів» ліквідовано Вітовський район Миколаївської області та утворено в Миколаївській області Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Згідно інформації, що міститься на офіційному веб-порталі Мін`юсту України (он-лайн сервіс отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) припинено державну реєстрацію Калинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області як юридичної особи (режим доступу: https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search). Загальновідомою інформацією місцевого значення є те, що територія колишньої Калинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області увійшла до меж Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області. Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-МК №011973, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №601,\~ [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 6,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Калинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області (а.с.17). За планом зовнішніх меж, що відображений у зазначеному вище державному акті на право приватної власності на землю, спадкова земельна ділянка складається з двох ділянок. Вартість спірних земельних ділянок, згідно звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки від 11 грудня 2020 року становить 91650,00 грн (а.с.72). Оформлення спадщини позивачем позасудовим шляхом неможливе, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Берднікової А.Ю. від 10 грудня 2020 року (а.с.39). Зі змісту вказаної відмови вбачається, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне спадкове майно неможлива, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа та наявний інший спадкоємець, який прийняв спадщину. Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-МК №011973, яким посвідчено право власності на спадкове майно втрачено, що підтверджується оголошенням, розміщеним в газеті «Вісник Жовтневщини» у №45-6495 від 07 листопада 2020 року (а.с.64). Згідно частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до частини третьої статті 15 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Процесуальні права та обов`язки сторін визначено статтею 49 ЦПК України, зокрема, пунктом 1 частини першої передбачено право відповідача на визнання позову (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно заяви Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 11 лютого 2021 року №490/02-54 та заяви [PERSON] від 18 лютого 2021 року відповідач та співвідповідач визнали позов повністю. Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На думку суду, визнання відповідачем та співвідповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому судом приймається. На підставі\~викладеного суд\~дійшов висновку,\~що позовні\~вимоги обґрунтовані\~і підлягають\~задоволенню в\~повному обсязі,\~що відповідає\~способам судового\~захисту,передбачених\~статтею 16\~ЦК України.\~ Згідно частини дев`ятої статті 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача [PERSON] .

Outcome: approved