Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

09.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини доходів на утримання дочки, [PERSON], [INFO] до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до 04.04.2021 року. Позов мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду відповідач сплачував на утримання дочки аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх виді заробітку (доходів) до 03.04.2016 року, до досягнення нею повноліття. 03.04.2016 року дочка досягла повноліття, а тому стягнення аліментів припинилось. На даний час дочка навчається на денній формі навчання в Олександрійському технікумі Білоцерківського національного аграрного університету, але вона як матір не в змозі в повній мірі матеріально забезпечити потреби їх дочки, так як не працює, в звязку з чим дочка потребує матеріальної допомоги від батька. Так як відповідач не бажає в добровільному порядку сплачувати аліменти, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Окрім того зазначає, що відповідач має на утриманні малолітню дитину, [INFO]. Посилаючись на ст., ст. 191, 180 183, 199 СК України просить вимоги задовольнити Сторони про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, де вказала, що підтримує позов. Відповідач також подав заяву, де вказав, що не заперечує проти того, щоб платити аліменти на утримання дочки, але просить стягнути їх з врахуванням того, що має на утриманні сина [PERSON], [INFO]. Суд ухвалив, провести розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). З 01.09.2015 року [PERSON] навчається на денній формі навчання в Олександрійському технікумі Білоцерківського національного аграрного університету, по спеціальності «Ветеринарна медицина», термін закінчення навчання 30.06.2019 року (а.с.10) В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форм навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не більше 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, позивач з відповідачем проживають окремо. Згідно позовної заяви, позивачка не працює, що не оспорюється відповідачем. [PERSON] отримує стипендію в розмірі 622,00 грн. Відповідач, згідно поданої ним заяви, працює електромонтером Знамянської дистанції електропостачання Одеської регіональної філії ПАТ «Укрзалізниця», але не надає добровільно матеріальної допомоги дочці, яка є повнолітньою та навчається. Відповідач в своїй письмовій заяві зазначив, що згоден сплачувати аліменти, але в меншому розмірі, так як має на утриманні сина [PERSON], [INFO]. Частиною 1 ст.199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». \~ А тому, суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню, з врахуванням того, що відповідач має малолітню дитину, яку також зобовязаний утримувати, а також те, що відповідач за віком та станом здоровя є працездатним, працює та має постійний заробіток, та згоден сплачувати аліменти на утримання дочки, але в меншому розмірі ніж просить позивачка, а згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а тому з урахуванням\~\~вищевказаних обставин справи та

Outcome: partial