Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

09 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], вказавши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ державної виконавчої служби Новодністровського міського управління юстиції, про звільнення від сплати заборгованості по аліментах. В обґрунтування позову зазначає, що у них із відповідачем є спільна дитина - донька [PERSON], [INFO], на утримання якої за рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 22.10.2010р. з нього мають стягуватися аліменти на користь відповідача у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.11.2010р. і до повноліття дитини. Зазначає, що після розірвання шлюбу вони з відповідачем примирилися та з 22.12.2010р. до 25.01.2016р. проживати разом однією сім'єю, вели спільне домашнє господарство, виховували та утримували дитину. У зв'язку із зазначеним, відповідач не отримувала виконавчий лист у суді та не зверталась до органів державної виконавчої служби для примусового стягнення з нього аліментів. З 25 січня 2016р. сторони припинили проживати разом однією сім'єю, проте відповідач лише 04 липня 2016 року отримала виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження. Органами державної виконавчої служби, починаючи з 06 липня 2016р., проведено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 06.07.2013р. по серпень 2016р. та винесено постанову про проведення утримання із його доходів, яку направлено на виконання по місцю його праці. Однак, із нарахованим розміром заборгованості по сплаті аліментів він не згідний, оскільки протягом спільного проживання він утримував доньку, а відповідач без поважних причин не пред'являла виконавчий лист до виконання. Зазначає, що не заперечує проти сплати аліментів на їхню спільну дитину та погоджується на її утримання з часу пред'явлення відповідачем виконавчого листа у відділ державної виконавчої служби до виконання. З огляду на зазначене, просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] за період з 06.07.2013р. по 01.08.2016р. в сумі 42740, 72 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги та просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] за період з 06.07.2013р. по 01.07.2016р. в сумі 42281, 42 грн. (а.с. 49). Окрім того, позивач просив взяти до уваги наявну у нього заборгованість по кредиту, який було отримано ним в інтересах сім'ї, зокрема, на проведення ремонту та облаштування квартири. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, зокрема, не заперечувала проти звільнення позивача від сплати заборгованості за період з 06.07.2013р. по 01.12.2013р. в сумі 14556, 78 грн., оскільки в цей час останній дійсно періодично надавав матеріальну допомогу на утримання доньки. В іншій частині позовних вимог просила відмовити. Зазначила, що визнає факт спільного проживання однією сім'єю з 01.12.2013р. по 25.01.2016р., однак вважає, що участь позивача в утриманні дитини була неналежна, оскільки останній всі свої доходи витрачав на власні потреби. При цьому, звертає увагу суду, що право на отримання аліментів для утримання дитини не пов'язано із перебування батьків такої дитини у шлюбі чи фактичних шлюбних відносинах. Також пояснила, що із міркувань збереження сім'ї не зверталась в органи державної виконавчої служби про стягнення з позивача аліментів в примусовому порядку, а в подальшому, з 25.01.2016р. по 06.07.2016р., була зайнята на роботі, по господарству, доглядом та лікуванням двох дітей. Окрім того, позивач в разі її звернення за аліментами погрожував провести поділ спільного майна. Заперечувала отримання позивачем кредиту саме в інтересах сім'ї та стверджувала, що про такий їй стало відомо із позовної заяви. З огляду на зазначене, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить в задоволенні позову за період з 01.12.2013р. по 01.07.2016р. відмовити. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Відділу ДВС Новодністровського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, однак подав в суд заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] покладається на розсуд суду (а.с. 37-38). В судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сестрою відповідача, пояснила, що сторони дійсно жили однією сім'єю з кінця листопада 2013року до січня 2016року. За цей час між ними часто виникали сварки щодо матеріального забезпечення сім'ї, про якій їй відомо як зі слів сестри, так і вона була їх очевидцем. Так, повідомила, що [PERSON] хоч і надавав кошти в спільний бюджет, однак, це не була уся його заробітна плата, а в подальшому зазначені кошти він витрачав в основному на власні потреби. Також показала, що [PERSON] купував продукти харчування, ходив із дітьми гуляти, інколи купував дітям солодощі, іграшки. Однак, вважає, що основну частину свого доходу позивач витрачав на власні потреби, належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав. Повідомила, що сестра не зверталась в органи державної виконавчої служби про примусове стягнення аліментів, оскільки хотіла зберегти сім'ю, а з січня 2016р. була надміру зайнята на двох роботах, по господарству, доглядом та лікуванням двох дітей. Заслухавши сторін по справі та їх представників, свідка [PERSON], встановивши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що з 14.11.2006р. по 02.09.2010р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 02.09.2010р. по справі № 2-1740/10, що підтверджується копією цього рішення (а.с. 6). Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області 18.02.2008р. (а.с. 29). Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 22.12.2010р. по справі № 2-2433/10 позов [PERSON] задоволено, вирішено, зокрема, стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.11.2010р. і до повноліття дитини, що підтверджується копією цього рішення (а.с. 7). 04 липня 2016р. відповідачу було видано виконавчий лист по справі № 2-2433/2010 на виконання рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 22.12.2010р., яке набрало законної сили 10.01.2011р. (а.с. 8). На підставі вказаного вище виконавчого листа відкрито виконавче провадження ВП № 51632419, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2016р., яка надіслана [PERSON] 15.07.2016р. (а.с. 10-11). 08 серпня 2016р. державним виконавчем проведено розрахунок заборгованості по аліментах та винесено постанову про проведення утримання із доходів боржника за місцем їх отримання (а.с. 12-13). Так, згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 08.08.2016р. № 1080/02-43/ [PERSON] працює в ПАТ «Укргідроенерго» філія «Дністровська ГЕС», доказів сплати аліментів в добровільному порядку не надав, а тому відповідно до ч. 1 ст. 194 Сімейного кодексу України, на підставі довідки про доходи [PERSON] проведено розрахунок за період з 06.07.2013р. по 01.08.2016р. та заборгованість із виплати аліментів становить 42740, 72 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд зобов'язаний у відповідності до ст. 182 СК України враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; а також інші обставини, що мають істотне значення. Відтак, суд погоджується із позицією відповідача про те, що перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах не впливає на право [PERSON] стягувати аліменти із [PERSON] на утримання їхньої доньки. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд роз'яснює сторонам правові наслідки таких дій та за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті часткового визнання відповідачем позову на суму 14556, 78 грн. судом не встановлено, а тому з'ясування обставин справи за період з 06.07.2013р. по 01.12.2013р. судом не проводилося. Відповідно до ч. 1 ст. 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання, а розмір заборгованості за аліментами згідно ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. При цьому, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Суд вважає, що відповідач [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів, що в період з 01.12.2013р. по 25.01.2016р. не зверталась в суд для отримання виконавчого листа та не пред'являла його до виконання з підстав наявних погроз зі сторони позивача [PERSON] щодо повного припинення взаємин між ними та дитиною, поділу майна тощо. Наявність будь-яких погроз зі сторони позивача [PERSON] не підтвердила й свідок [PERSON] Натомість покази останньої суд розцінює, як підтвердження того, що [PERSON] самостійно та добровільно прийняла рішення не звертатись за виконанням судового рішення про стягнення аліментів, оскільки вважала, що це збереже сім'ю, не зважаючи на те, що між сторонами існували суперечки щодо надання позивачем матеріальної допомоги на утримання дитини та сім'ї в цілому. Також суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] та покази свідка [PERSON] про неможливість звернення в суд для отримання виконавчого листа та пред'явлення його до виконання з підстав надмірної зайнятості відповідача на двох роботах, по господарству, доглядом та лікуванням двох дітей, з огляду на наступне. Відповідач надала суду довідку від 27.09.2016р., видану ПП [PERSON], про те, що [PERSON] працює на посаді бармена з 11.11.2015р. (а.с. 27), проте, як пояснила і відповідач, і свідок така робота є позмінною, тобто у [PERSON] за період з 25.01.2016р. по 06.07.2016р. були вихідні дні, в які остання вирішувала особисті справи. Доказів зайнятості на інших роботах відповідач суду не надала. Покази свідка в цій частині судом оцінюються критично, оскільки остання є рідною сестрою відповідача та зацікавлена у вирішенні спору на її користь. Також судом не беруться до уваги квитанції № 553993 від 04.01.2016р., № 553994 від 15.01.2016р., № 553995 від 03.03.2016р., № 553996 від 03.03.2016р. як докази частого та тривалого лікування дітей у спірний період з січня по липень 2016року в м. Вінниця, оскільки в останніх відсутні відомості про місце проведення огляду та його тривалість. Окрім того, враховуючи порядкові номери квитанцій № 553993-№ 553996, хоч останні начебто видавались у часовому проміжку трьох місяців, суд критично оцінює такі докази в частині їх дійсного отримання відповідачем в дні, зазначені на цих квитанціях. Окрім того, відповідач повідомила суду, що у період з січня по липень 2016р. не скористалась своїм правом щодо звернення до суду та отримання виконавчого листа за допомогою послуг поштового зв'язку. При цьому, суд вважає, що незнання відповідача про наявність такої можливості не може вважатись поважною причиною неотримання та в подальшому непред'явлення виконавчого листа до виконання. Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті аліментів у [PERSON] перед [PERSON] за період з 06.07.2013р. по 06.07.2016р. виникла у зв'язку із непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Разом з тим суд відхиляє й доводи позивача [PERSON] про те, що останнім отримано кредит в інтересах сім'ї та на даний час останній самостійно здійснює його погашення як на підставу звільнення його від сплати заборгованості, з огляду на наступне. Дійсно, як вбачається із довідки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № 07 від 12.08.2016р. [PERSON] отримав 07.08.2012р. кредит в сумі 33005, 03 грн. та станом на 12.08.2016р. залишок заборгованості складає 27640, 55 грн. (а.с. 9). Як вбачається із п.п. 1.1.1., 1.1.2. Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0852/82/0048090 від 07.08.2012р., укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], останній отримав кредит на суму 33005, 03 грн., з якого 19352, 14 грн. на споживчі цілі, 1505, 03 грн. на сплату страхового платежу (а.с. 50-53). Як пояснив позивач [PERSON], різниця суми між загальною сумою кредиту та фактично отриманою суму кредиту була спрямована на погашення заборгованості за раніше отриманим ним кредитом, який також надавався в інтересах сім'ї. Відповідач зазначені обставини заперечила. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] не доведено, що кредит брався в інтересах сім'ї та є тією іншою обставиною, що має істотне значення при вирішенні питання щодо повного або часткового звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи усе вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин в період з 06.07.2013р. по 06.07.2016р. не пред'явила виконавчий лист до виконання, а тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Вирішити питання по судових витратах відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 182, 194-195, 197 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved