Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

08.08.2017 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розглянути справу за її місцем проживання; позбавити [PERSON] [INFO] батьківських прав щодо його сина [PERSON] [INFO]; переглянути суд щодо стягнення аліментів до прожиткового мінімуму. На обґрунтування позову зазначає, що 24.02.2006 вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] та проживала разом з ним до червня 2008 року. 19.11.2008 Київським районним судом м. Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. 19.11.2008 Київським районним судом м. Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. 27.10.2008 Київським районним судом з відповідача стягнуто аліменти. Позивач [PERSON] зазначає, що відповідач [PERSON] фактично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не виявляє батьківської турботи та спілкування, не виховує та не утримує її, не цікавиться його навчанням та не відвідує батьківські збори. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в судове засідання не з'явився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до канцелярії суду надійшла заява за підписом заступника директора Департаменту - начальника Управління служб у справах дітей Малько О.П., в якій він просить розглядати дану цивільну справу без участі представника органу опіки та піклування, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі, надав до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованим письмом, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається, зокрема, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився без поважних причин, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, з усної згоди позивача в судовому засіданні, суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За нормами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 СК України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Згідно вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.02.2006, виданим Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Харкова.( а.с.7) 19.11.2008 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданим Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції.(а.с. 6) Відповідно до характеристики з навчального закладу Харківської гімназії №23 Харківської міської ради Харківської області [PERSON] навчається у Харківської гімназії №23 з 5-го класу. За час навчання зарекомендував себе як старанний, активний, врівноважений та відповідальний учень. Має достатній рівень розумових здібностей. Доглядом та вихованням [PERSON] займається мати [PERSON], яка приділяє належну увагу вихованню сина. Цікавиться його навчанням, регулярно відвудує загальношкільні та класні батьківські збори. Батько хлопчика [PERSON], не цікавиться навчально-виховним процесом у гімназії, не відвідує батьківські збори. ( а.с.11) З довідки Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська дитяча поліклініка №12» від 05.07.2017, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що дитина [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у отоларинголога з діагнозом: хронічний лівосторонній епітемпоніт; у невролога знаходиться на обліку з діагнозом: вегетативної дисфункції, синдрома вегето-вісцеральних порушень, синдрома ликворно-венохної дистензії на резидуально-органічному фоні та знаходиться під наглядом у кардіолога з приводу вторинної кардиопатії, пролапса митрального клапана І ст. Зі слів дільничного лікаря-педіатра патронажної медичної сестри, до лікарні на прийом до спеціалістів [PERSON] супроводжує його мати - [PERSON] Батько - [PERSON] з сином у полікніку не з'являється. (а.с.10) Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Відповідно до роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості за нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. З матеріалів справи вбачається, що батько - [PERSON] малолітнього -[PERSON], ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та забезпеченню сина, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] Відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. 19.11.2008 Київським районним судом м. Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.10.2008 з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн щомісячно. За правилами ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст. 182 СК України. Разом з тим ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд у відповідності зі ст. 182 та ст.183 СК України, вважає за необхідне збільшити розмір встанолених рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.10.2008 аліментів, та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі по 1/4 частині усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08.08.2017, тобто з моменту звернення до суду. Таким чином, дослідивши усі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими та доведеними. З врахуванням зазначеного, вимог ст. 174 ЦПК України, суд задовольняє позов [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з винної сторони всі судові витрати, а тому суд стягує з відповідача в дохід держави, у спеціальний фон Державного бюджету України, судовий збір у розмірі 640 гр. На підставі викладеного,

Outcome: approved