Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

09.12.2019 до Київського районного суду м.Харкова надійшов позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , у якому представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.12.2014 у розмірі 13437,18 та судовий збір. В обґрунтування\~\~позовних вимог, представник позивача посилається на те, що відповідач відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (Генеральна угода) від 29.12.2014 отримав кредит у розмірі 15055,54 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також своїм підписом у Генеральній угоді підтвердив свою згоду з тим, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими з ПАТ КБ «ПриватБанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті «http:/privatbank.ua/rules» складає кредитний договір між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, ним порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором його заборгованість станом на 18.11.2019 склала 13\~437,18 грн., у тому числі: 4254,34 грн. - заборгованість за кредитом, 1975,32 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 5105,10 грн. - заборгованість за пенею; 2102,42 грн. штраф, відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. На підставі викладеного позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Згідно з правилами ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно ч.1 ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова \~від 16.12.2019\~вказану позовну заяву\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито спрощене\~позовне провадження\~у справі з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи у разі виникнення обставин, викладених в ч.1 ст.280 ЦПК України. В судове засідання, призначене на 23.01.2020 відповідач не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданих до неї документів за місцем реєстрації (а.с.49). В дане судове засідання відповідач повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації (а.с.52), не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до ухвали суду від 11.02.2020, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~ постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 29 грудня 2014 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено генеральну\~угоду про\~реструктуризацію заборгованості та\~приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, предметом якої стало надання строкового кредиту в сумі 15055,57 грн. на строк 12 місяців з 29.12.2014 по 31.12.2015 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, в порядку та на умовах, визначених Договором генеральною угодою, Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, з погашенням заборгованості починаючи з 1 по 25 число кожного місяця шляхом надання банку щомісячного платежу в сумі 1324,57 грн., зі сплатою штрафу відповідно до Генеральної угоди (а.с.9). Пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачено, що згідно ст.212, 611, 651 ЦК України при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в даній Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день, по зобов`язанням строк виконання яких не настав, Сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 2102,42 грн. Генеральною угодою від 29.12.2014 сторони узгодили розмір заборгованості за кредитним договором, а також остаточний термін погашення заборгованості 31.12.2015. Генеральна угода підписана сторонами, ніким не спростована, та не визнавалась недійсною у встановленому законом порядку. Вона була укладена із метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за раніше укладеним кредитним договором. Своїм підписом [PERSON] підтвердив свою згоду, що підписана Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку становить між ним і банком кредитний договір. Внаслідок порушення договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 18.11.2019 становить 13437,18 грн., з яких заборгованість за кредитом 4254,34 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1975,32 грн., заборгованість за пенею 5105,10 грн., штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 2102,42 грн. Вказана сума\~заборгованості повністю\~узгоджується з\~розрахунком,\~який міститься\~в матеріалах\~справи (а.с.6-7). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у\~строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно\~ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки в Генеральній угоді сторонами були узгоджені нові умови, які були порушені відповідачем, то позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом. Згідно умов Договору він є чинним\~з дня його підписання та до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Виходячи з цього, відповідач повинна сплатити заборгованість за кредитним договором. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.12.2014 у розмірі 13437,18 грн. станом на 18.11.2019. Крім того, згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір в розмірі 1921 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ZZ421B0М5М від 21.11.2019 (а.с.2). Пред`явлений ним позов задовольняється судом повністю, таким чином, з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1921,00 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved