Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

09 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири удаваною угодою з боку покупця, визнання її покупцем Ѕ частини квартири, визнання права власності. В обґрунтування позову позивач вказала, що з [PERSON] з 03.05.1997 року по 20.04.2015 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. За спільні кошти подружжя 11.09.2012 року вони придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS] , в якій сім`єю у складі трьох осіб постійно проживали до 04.08.2016 року, до часу виселення відповідачем її та сина. За спільною згодою подружжя покупцем помешкання в договорі купівлі-продажу квартири вказана [PERSON] , яка придбала для них з відповідачем помешкання за їх кошти, та не мала наміру стати власником житла, ним користуватися, не мешкала в ньому жодного дня, не несла витрат на його утримання, ремонт, сплату комунальних платежів. Квартира купувалась за гроші подружжя на ім`я її матері [PERSON] , оскільки за місцем проходження служби відповідача вони перебувають на черзі потребуючих поліпшення житлових умов. У зв`язку із чим вона, відповідач в квартирі не реєстрували свого місця проживання, в помешканні [INFO] було лише зареєстровано місце проживання їх сина [PERSON] , 1997 року народження. [PERSON] до придбання квартири 11.09.2012 року та після цієї дати постійно проживала та проживає в належному їй домоволодінні [ADDRESS] , де зареєстровано її місце проживання. Договір купівлі-продажу прикривав іншу угоду, угоду придбання квартири подружжям [PERSON] . Обставина придбання квартири за її з [PERSON] кошти подружжя встановлена рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13.07.2015 року в справі №686/2726/15-ц, в якому вказано, що «судом достовірно установлено, що 11.09.2012 року відповідач [PERSON] позичила в [PERSON] кошти в сумі 23000 доларів США на придбання квартири, що підтверджується письмовою розпискою від 11.09.2012 року та договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] ». Рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на повернення позики 504068 грн., що еквівалентно 23000 доларів США за курсом НБУ станом на 13.07.2015 року, 1/2 частина її належить їй, зазначені кошти є спільною сумісною власністю подружжя. Постановою та актом старшого державного виконавця Хмельницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області ГТУЮ в Хмельницькій області від 22.06.2016 року відповідачу [PERSON] , як стягувачу в рахунок погашення боргу була передана квартира [ADDRESS] . 28.07.2016 року приватним нотаріусом Палінчак Т.В., за реєстраційним № 4029 було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів та проведено державну реєстрацію прав власності за ним на квартиру, яка придбавалася за кошти, що є їх спільною сумісною власністю подружжя, і вона має право на 1/2 частину квартири відповідно до ст.ст.60,70 СК України. Її право власності на частку в спільному майні подружжя у вигляді права на частину житла не піддавалось сумніву 11.09.2012 року коли укладався договір купівлі-продажу квартири на її мати [PERSON] , яка діяла в її інтересах і угода укладалась для приховання іншого правочину - придбання помешкання подружжям [PERSON] . Обставину спільного придбання квартири, їх право спільної сумісної власності на неї відповідач визнавав при розгляді цивільних справі №686/949/15-ц про розірвання шлюбу та №686/15280/17. [PERSON] ніколи не оспорювала та визнає її право власності та право власності відповідача [PERSON] на придбане помешкання. Її право співвласника порушено 28.07.2016 року, коли [PERSON] було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів та проведено державну реєстрацію права власності. Тому позивач просить позов задоволити та визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 11.09.2012 року удаваною з боку покупця [PERSON] , визнати її покупцем 1/2 частини квартири, визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Ухвалою суду від 12.02.2018 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, заборонено [PERSON] , 1977 року народження відчужувати квартиру [ADDRESS] , а також використовувати її як предмет застави в цивільно-правових зобов`язаннях. Ухвалою суду\~від 29.03.2018\~року до\~участі в\~справі залучено\~в якості\~третьої особи,\~якане заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали просили їх задоволити з підстав вказаних у позовній заяві. Представник позивача також суду пояснив, що квартира була придбана під час шлюбу і якщо суд повертав кошти [PERSON] , то це кошти подружжя. Квартира була передана [PERSON] в рахунок боргу і він став одноособовим власником, тому позов підлягає задоволенню. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, представник відповідача суду пояснила, що є рішення суду, яким встановлено, що [PERSON] заперечує, що позичала кошти, пояснювала, що кошти вона заробила з чоловіком. В 2015 році сторони розлучились, в квартирі не проживали, ремонт [PERSON] робив для тещі. Квартира перейшла до відповідача за актом державного виконавця. Відповідач [PERSON] також подав до суду заяву про застосування у справі строку позовної давності і просив відмовити в позові в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, так як квартира купувалась дітьми, а саме [PERSON] та [PERSON] за їх кошти для них. Третя особа в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 11.09.2012 року [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] за 184000грн., еквівалентом 23000 доларів США. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.04.2015 року у справі №686/949/15-ц розірвано шлюб зареєстрований Виконавчим комітетом Рідкодубівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області 03.05.1997 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.07.2015 року у справі №686/2726/15-ц частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 504068 грн., що еквівалентно 23000 доларів США за курсом НБУ станом на 13.07.2015 року та судові витрати. Зі змісту рішення вбачається, що судом було встановлено, що 11.09.2012 року відповідач [PERSON] позичила у [PERSON] кошти в сумі 23000 доларів США на придбання квартири, що підтверджується письмовою розпискою від 11.09.2012р. та договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т.В. 11.09.2012 року. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 18.08.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25.11.2015 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.07.2015 року залишено без змін. При примусовому виконанні виконавчого листа №686/2726/15-ц, виданого Хмельницьким міськрайонним судом 11.09.2015р. згідно вищевказаного рішення суду, 22.06.2016 року старшим державним виконавцем Хмельницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Мага А.В. у виконавчому проваджені ВП № 48712785 було винесено постанову та складено акт про передачу майна в рахунок погашення боргу, згідно яких стягувачу [PERSON] передано в рахунок погашення боргу квартиру [ADDRESS] , що належить боржнику [PERSON] .. 28.07.2016 року приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Палінчак Т.В., відповідно до ст.66 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого 22.06.2016 року, посвідчила, що [PERSON] належить на праві власності: однокімнатна квартира [ADDRESS] , оскільки майно не реалізовано/торги не відбулись і стягувач [PERSON] , виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.05.2018 року у справі №686/10814/17\~у позові [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , третьої особи [PERSON] про встановлення факту спільного проживання в квартирі [ADDRESS] , з 11 вересня 2012 року по 4 серпня 2016 року в якості членів сім`ї [PERSON] , 1977р.н., [PERSON] , 1997 р.н., про встановлення факту проживання [PERSON] із [PERSON] , 1997р.н. , в зазначений період в якості членів сім`ї, із [PERSON] , 1977р.н., в якості члена сім`ї з 11 вересня 2012 року по 20 квітня 2015 року та в якості колишнього члена сім`ї по 4 серпня 2016 року, про вселення [PERSON] та [PERSON] , 1997р.н., в дану квартиру відмовлено. Позов [PERSON] , 1977 р.н., задоволено.\~Визнано [PERSON] , 1997 р.н., таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 21.06.2018 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.05.2018 року залишено без змін. Вказані обставини підтверджуються: рішеннями Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.04.2015р., від 13.07.2015р., від 14.05.2018р.; ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 18.08.2015 року; ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25.11.2015 року; постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 21.06.2018 року; договором купівлі-продажу квартири від 11.09.2012 року; свідоцтвом на нерухоме майно про належність [PERSON] на праві власності квартири від 28.07.2016 року; копіями документів на підставі яких, [PERSON] приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу, було видано свідоцтво про нерухоме майно на ім`я [PERSON] ; копією матеріалів виконавчого провадження № 48712785 по примусовому виконанню виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду №686/2726/15-ц від 11.09.2015р. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.627 та ч.1 ст. 628 ЦК України визначено, що відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.235 ЦК України,\~удаваним є\~правочин,\~який вчинено\~сторонами для\~приховання іншого\~правочину,\~який вони\~насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.07.2015 року у справі №686/2726/15-ц встановлено, що відповідач [PERSON] позичила у [PERSON] кошти в сумі 23000 доларів США на придбання квартири. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він позичив [PERSON] кошти в сумі 23000 доларів США на купівлю квартири та ремонт 01.09.2012 року, про що була написана розписка. Кошти йому повернули частково. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] їй говорив, що купив квартиру для тещі, робив там ремонт. Вони в квартирі не жили, а жили у військовій частині, а теща в селі. Отже, з наведеного вбачаються, що квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] за кошти в сумі 23000 доларів США позичені у [PERSON] , який в свою чергу позичив вказані кошти у [PERSON] .. Позивачем та її представником не надано суду будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження того, що квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] за спільні кошти подружжя Сімінел, а договір купівлі-продажу від 11.09.2012 року є удаваною угодою, укладеною з метою приховати інший правочин. Надані суду представником позивача квитанції про оплату [PERSON] житлово-комунальних послуг, що надаються у квартирі [ADDRESS] , вказаних обставин не підтверджують. А пояснення відповідача [PERSON] в заяві про визнання позовних вимог, щодо того, що квартира купувалась дітьми, а саме [PERSON] та [PERSON] за їх кошти для них, суд оцінює критично та не приймає до уваги, оскільки вона являється матір`ю позивачки та під час розгляду справи №686/2726/15-ц надавала зовсім інші пояснення щодо того, що вказані кошти належали особисто їй, що вказує на її зацікавленість. Пояснення відповідача [PERSON] в судовому засіданні у справі про розірвання шлюбу № 686/949/15-ц щодо того, що він придбав квартиру, зробив в ній ремонт і оформив на тещу, які були прослуханні в судовому засіданні, суд не приймає до уваги, як належний та допустимий доказ та оцінює критично. Оскільки, вказані пояснення [PERSON] надавав в суді як відповідач, а не як свідок. Крім того, при розгляді даної справи він суду пояснив, що давав такі пояснення, оскільки на той час не міг знайти розписки про передачу грошей. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , про визнання договору купівлі-продажу квартири удаваною угодою з боку покупця, визнання її покупцем 1/2 частини квартири, визнання права власності на Ѕ частину вказаної квартири, слід відмовити. Відповідно до ст.158 ЦПК України, у випадку\~залишення позову\~без розгляду,\~закриття провадження\~у справі\~або у\~випадку ухвалення\~рішення щодо\~повної відмови\~у задоволенні\~позову суд\~у відповідному\~судовому рішенні\~зазначає про\~скасування заходів\~забезпечення позову.\~У зв`язку\~з наведеним,\~слідскасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.02.2018 року, а саме: заборону [PERSON] , 1977 р.н., відчужувати квартиру [ADDRESS] , а також використовувати її як предмет застави в цивільно-правових зобов`язаннях.

Outcome: dismissed