Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

08.06.2021 [PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи [PERSON] та Служба у справах дітей Одеської міської ради. 09.06.2021 ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси матеріали справи №\~523/10326/21 передано на розгляд за підсудністю до Приморського районного суду м.\~Одеси. 14.07.2021 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису прийнято до розгляду в порядку окремого провадження. Заявник обґрунтовує свою заяву, тим що 16.08.2017 між заінтересованою особою-1 та заявником був укладений шлюб, який зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2135. 17.03.2021 до Суворовського районного суду м. Одеси [PERSON] подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Згідно ухвали від 12.04.2021 у справі № 523/4669/21 відкрито провадження. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народженця серії [NUMBER] від 25.07.2018. Від попереднього шлюбу заявниця також виховує сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.07.2013. Зі слів заявниці спільне життя її та заінтересованої особи-1 не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя, що призводить до постійних суперечок. За останні роки між ними неодноразово виникали суперечки, проте протягом довготривалого періоду вона ще сподівалася на поліпшення стосунків, чого так і не відбулось. Разом з тим, між ними відсутні почуття любові та взаємоповаги. З цих причин з січня 2018 року шлюбні відносини практично припинились і вони почали проживати окремо. Чоловік агресивно себе поводить, чинить тиск на заявницю та дітей, принижує її честь та гідність. 15.02.2018 заявниця зверталася до чергової частини Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з повідомленням про те, що за адресою фактичного проживання вчиняються дії відносно неї, що підтверджується талоном повідомленням № 005958. Згідно висновку ІП Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 05.03.2018 майором поліції Пашковським О.О. розглядались матеріали ЖЕО від 13.02.2018 № 1967 та від 15.02.2018 № 2044, за результатом розгляду якого відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП. Також, 15.03.2019 [PERSON] зверталась до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області щодо вчинення [PERSON] домашнього насильства, що підтверджується листом від 25.03.2019 № 36/3138. Крім того, 16.02.2021 інспектором сектору протидії домашньому насильству ВПО РУП був винесений терміновий заборонний припис (серія АА № 142312) стосовно кривдника [PERSON] строком на 10 діб, а саме до 26.02.2021. 16.02.2021 після проявів домашнього насильства з боку заінтересованої особи-1, зокрема, забризкування обох очей заявниці газовим балончиком, [PERSON] зверталася до офтальмологічного медичного центру, в якому було встановлено хімічний опік обох очей, що підтверджується довідкою від 16.02.2021. Заявниця разом з дітьми з 26.02.2021 отримує соціальні послуги Центру захисту жінок, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі. У зв`язку з цим змушена мешкати на базі Центру Захисту Жінок ОБФ «Шлях до Дому», що підтверджується договором від 26.02.2021 № 10 та довідкою від 16.03.2021 № 10/Д. Згідно судового наказу від 27.06.2019 № 522/9995/19, виданого Приморським районним судом м. Одеси [PERSON] зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 11.06.2019 і до [INFO] . Станом на 28.02.2021 заборгованість по виконанню судового наказу від 27.06.2019 № 522/9995/19 становить 53\~939,90 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 09.03.2021. Поряд з цим, 26.03.2021 заявниця зверталась до чергової частини ВП № 2 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області з повідомленням про те, що [PERSON] ухиляється від сплати аліментів на утримання сина, що підтверджується талоном повідомленням №\~4044 від 26.03.2021. 15.04.2021 [PERSON] зверталася до чергової частини ВП № 2 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області з повідомленням про те, що [PERSON] напав на неї та дітей за місцем мешкання, що підтверджується талоном повідомленням № 15467 від 15.04.2021. Окрім того, заявник надає до суду відео докази з програми «Говорить Україна» на телеканалі «Україна» від 19.03.2021. Отже, всі вищевказані дії з боку заінтересованої особи-1 по відношенню до заявниці та дітей мають ознаки домашнього психологічного та фізичного насильства. Окремо слід звернути увагу і на той факт, що дитиною, яка постраждала від домашнього насильства є особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству). Так, діти із заінтересованою особою-1 неодноразово ставали очевидцями домашнього насильства. Поряд з цим, ані наявність заяв про вчинення адміністративних правопорушень, що пов`язані з домашнім насильством, ані наявність протоколів про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 173-2 КУпАП, ані наявність винесеного термінового забороненого припису відносно заінтересованої особи-1, не впливають належним чином на нього та не сприяють припиненню проявів домашнього насильства різних форм щодо заявниці, та щодо її дітей. Неправомірні дії з боку [PERSON] завдають заявниці моральних (що полягає в душевному болі, постійному переживанні за своє здоров`я та здоров`я дітей, приниженні її честі та гідності), а також фізичних страждань, викликають в неї побоювання за свою безпеку та безпеку дітей, від чого вона особисто не може себе та дітей захистити. Тому, аби уникнути повторних випадків домашнього насильства щодо заявниці та дітей, вона вважає, що до заінтересованої особи-1 необхідно застосувати обмежувальний припис, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від недопущення повторних випадків вчинення домашнього насильства щодо неї та дітей строком на 6 місяців. 16.07.2021 розгляд заяви відкладено на 21.07.2021 з метою належного повідомлення заінтересованої особи-1 про час, місце та дату проведення судового засідання. 21.07.2021 в судовому засіданні заявник та його представник підтримали подану до суду заяву та просили її задовольнити. Разом з тим, представник заінтересованої особи 2 [PERSON] підтримав подану до суду заяву [PERSON] та звернув увагу суду на те, що 16.02.2021 своїми діями [PERSON] , розпилюючи газовий балончик в обличчя заявниці міг нанести шкоди здоров`ю дітей, що є не припустимим, тому просив суд задовольнити дану заяву. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.\~12\~ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно зі ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст.ст. 77-80 ЦПК України. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Порядок розгляду судом справ про видачу обмежувального припису регулюються положеннями глави 13 ЦПК України, а відповідні правовідносини Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до вимог\~ст.\~350-2\~ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Положеннями ст.\~1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`ю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Вказаною статтею також визначено, що кривдник це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства, це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі від якого у них народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народженця серії [NUMBER] від 25.07.2018. Від попереднього шлюбу заявниця також виховує сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.07.2013. Заявник стверджує, що їх спільне життя з заінтересованою особою-1 не склалося, з січня 2018 року шлюбні відносини практично припинились і вони почали проживати окремо. 15.02.2018 заявниця зверталась до чергової частини Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з повідомленням про те, що за адресою фактичного проживання вчиняються дії відносно неї, що підтверджується талоном повідомленням № 005958. Згідно висновку ІП Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 05.03.2018 майором поліції Пашковським О.О. розглядались матеріали ЖЕО від 13.02.2018 № 1967 та від 15.02.2018 № 2044, за результатом розгляду відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП. 15.03.2019 [PERSON] зверталась до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області щодо вчинення [PERSON] домашнього насильства, що підтверджується листом від 25.03.2019 № 36/3138. Крім того, 16.02.2021 інспектором сектору протидії домашньому насильству ВПО РУП був винесений терміновий заборонний припис (серія АА № 142312) стосовно кривдника [PERSON] строком на 10 діб, а саме до 26.02.2021. 16.02.2021 після проявів домашнього насильства з боку заінтересованої особи-1, зокрема, забризкування обох очей заявниці газовим балончиком в присутності 2 дітей, [PERSON] зверталася до офтальмологічного медичного центру, в якому було встановлено хімічний опік обох очей, що підтверджується довідкою від 16.02.2021. Заявниця разом з дітьми з 26.02.2021 отримує соціальні послуги Центру захисту жінок, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі. У зв`язку з цим змушена мешкати на базі Центру Захисту Жінок ОБФ «Шлях до Дому», що підтверджується договором від 26.02.2021 № 10 та довідкою від 16.03.2021 № 10/Д. Згідно судового наказу від 27.06.2019 № 522/9995/19, виданого Приморським районним судом м. Одеси [PERSON] зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 11.06.2019 і до [INFO] . Станом на 28.02.2021 заборгованість по виконанню судового наказу від 27.06.2019 № 522/9995/19 становить 53\~939,90 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 09.03.2021. На підтвердження цього 26.03.2021 заявниця зверталась до чергової частини ВП\~№ 2 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області з повідомленням про те, що [PERSON] ухиляється від сплати аліментів на утримання сина, що підтверджується талоном повідомленням №\~4044 від 26.03.2021. 15.04.2021 [PERSON] зверталась до чергової частини ВП № 2 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області з повідомленням про те, що [PERSON] напав на неї та дітей за місцем мешкання, що підтверджується талоном повідомленням № 15467 від 15.04.2021. Окрім того, заявник надав до суду відео докази з програми «Говорить Україна» на телеканалі «Україна» від 19.03.2021, який було досліджено у судовому засіданні та встановлено факт агресивної поведінки заінтересованої особи-1 по відношенню до заявника у присутності 2 неповнолітніх дітей. Надавши оцінку поданим у справі доказам на підставі встановлених судом фактичних обставин, суд вважає, що наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства [PERSON] відносно [PERSON] , тому з метою застосування превентивного засобу методу стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, суд вважає, що заява обґрунтована та до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Враховуючи положення \~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Згідно зі ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Згідно з ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 756/3859/19 зроблено висновок про те, що враховуючи положення\~Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Суд вважає, що наведені заявницею фактичні та правові підстави в сукупності з доданими до заяви доказами та оглянутим відеоматеріалом свідчать про обґрунтованість вимог заявниці, що є підставою для вжиття відповідних заходів реагування, визначених законом. З огляду на встановлені судом обставини, суд погоджується з доводами та поясненнями заявниці щодо наявності психологічного та фізичного насильства з боку [PERSON] , що виражається в постійних погрозах, застосуванні фізичної сили відносно неї, у зв`язку з чим вона також зверталась до правоохоронних органів з приводу незаконних дій чоловіка. Отже, [PERSON] як особа, яка постраждала від такого насильства потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Разом з тим, забризкування [PERSON] обох очей заявниці газовим балончиком в присутності 2 дітей, внаслідок чого заявниця отримала хімічний опік обох очей, що підтверджується довідкою від 16.02.2021, які також могли постраждати від таких дій [PERSON] , свідчить про наявність небезпеки дітей та про необхідність їх захисту. На зазначених обставинах акцентував також представник Служби у справах дітей Одеської міської ради. Водночас враховуючи характер і тривалість поведінки [PERSON] відносно [PERSON] , а також те, що останнє звернення заявниці про вчинення [PERSON] щодо неї фізичного насильства було ще 15.04.2021, тобто більше ніж 3 місяці тому, суд вважає, що обмежувальний припис строком на 3 місяці буде достатнім для наданням зацікавленій особі-1 можливості виправитися, оскільки сторони мають спільну неповнолітню дитину і мають певні рівні права та обов`язки по відношенню до неї. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави. Згідно вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: partial