Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

09 грудня 2014 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісяця. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторони з 11 вересня 1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. З 15 червня 2014 року сторони перестали вести спільне господарство та проживати єдиною родиною. Дочка [PERSON] проживає разом з позивачкою і вона особисто піклується про неї. Необхідної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідачем суду надані заперечення на позовну заяву, в яких він просить задовольнити позовні вимоги частково в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів відповідача щомісяця, оскільки вважає, що за вимогами ст. 180 СК України обоє з батьків зобов'язані надавати матеріальне утримання своїм дітям до досягнення ними повноліття. І у позивачки є така реальна можливість, враховуючи розмір отримуваних нею доходів. З його доходу він ще біля трьох років повинен щомісяця погашати кредит за набутий під час шлюбу транспортний засіб. Не дивлячись на те, що він передав у повну власність своїй дружині і дочці житлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS], він продовжує в повному обсязі нести всі витрати по утриманню цієї квартири ( комунальні послуги, електроенергія, оплата за Інтернет, телебачення), що у сукупності складає біля 1000 гривень. Виходячи з того, що з червня 2014 року вони з позивачкою проживають окремо, він з вересня 2014 року за договором оренди став знімати інше житло, за умовами якого сплачує орендну плату та комунальні послуги, що в загальному розмірі складає 2300 гривень. Крім того, він регулярно передає через дочку кошти на оплату за її додаткові навчання іноземній мові у НЦ «Перспектива» в розмірі 330 гривень щомісяця та за репетиторство з географії в розмірі 140 гривень щотижня. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Суду пояснила, що вона несе значні витрати на утримання дочки. Відповідач добровільно оплачує житлово-комунальні послуги, електроенергію, послуги телебачення, Інтернету. З її заробітної плати частково перераховується лише 116 гривень на рахунок КП «ЖКЦ» за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідач оплачує послуги з навчання англійської мови в сумі 330 гривень щомісяця. Частково він також оплачував репетиторство по географії. Але необхідної матеріальної допомоги на утримання дочки відповідач не надає. Дочка стоїть на обліку у лікаря-невропатолога з приводу епілептичного синдрому, про те протягом останніх двох вона перебуває у стадії ремісії і ліки не приймає. Вважає, що суми аліментів в розмірі 1/4 частки від доходу відповідача щомісяця буде не достатньо, щоб покрити всі витрати на утримання дочки. Матеріальне становище відповідача дозволяє сплачувати аліменти на утриманні дочки в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісяця. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Суду пояснив, що позивачка самостійно утримує неповнолітню дочку [PERSON], батьком якої є відповідач, який не надає матеріальну допомогу на її утримання. Позивачка витрачає гроші на її харчування, одяг та інші потреби. Відповідач приймає участь в оплаті комунальних послуг, оскільки він зареєстрований в квартирі, де проживає позивачка разом з неповнолітньою дочкою. Обидві сторони несуть додаткові витрати на утримання дочки, відповідач за навчання дочки іноземній мові у НЦ «Перспектива», позивачка за репетиторство з географії. Доходи позивачки є неспіврозмірними з доходами відповідача, оскільки позивачка одержує заробітну плату в розмірі 8000-9000 гривень щомісяця, а відповідач - 25000 гривень щомісяця, що дозволяє сплачувати йому 1/3 частину доходів щомісяця на утримання неповнолітньої дочки. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, а саме в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів відповідача щомісяця, посилаючись на те, що відповідач несе витрати по утриманню житлового приміщення, в якому проживають позивачка з дочкою, він оплачує щомісяця додаткові заняття дочки в НЦ «Перспектива». Враховуючи зазначені обставини, вважає, що аліменти в розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, який становитиме більше 5000 гривень щомісяця, будуть достатніми для утримання дочки з урахуванням того, що позивачка також зобов'язана виділяти певну кількість грошей на утримання дитини. Вислухавши пояснення позивачки, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка і відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 вересня 1993 року міським відділом ЗАГСу м. Ірпінь Київської області, Україна, актовий запис № 288, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу, копія якого долучена до матеріалів справи(а.с. 3). Під час шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи(а.с. 7). Наданою довідкою форми 3 від 04.12.2014 року підтверджено, що [PERSON], позивачка, та [PERSON], відповідач, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Як вбачається із пояснень позивачки та не заперечується представником відповідача, сторони проживають окремо з 15 червня 2014 року, дитина проживає разом із позивачкою, між батьками виник спір щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. При виникненні спору між батьками щодо способів виконання ними обов'язку по утриманню дитини, він вирішується в судовому порядку. Як зазначено у ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилом ч.2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до правил ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно договору дарування серії НАЕ № 657789, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1940, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON], відповідач у справі, подарував своїй дочці [PERSON] 1/2 частку квартири за [ADDRESS] (а.с. 46-47). Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, з серпня 2014 року в зв'язку з припиненням шлюбних стосунків з позивачкою, відповідач згідно договору оренди став знімати інше житло, за умовами якого він сплачує орендну плату в сумі 2300 гривень. Зазначені обставини підтверджені договором оренди житла від 29.07.2014 року, укладеного між [PERSON] (орендодавцем) та [PERSON] (орендарем) на строк з 21 серпня 2014 року по 28 лютого 2015 року, відповідно до умов якого [PERSON] орендує квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], розмір орендної плати становить 2300 гривень на місяць, та наданими розписками [PERSON] про отримання нею орендної плати за адресою: [ADDRESS] з серпня 2014 року по листопад 2014 року (а.с. 49-51). В судовому засіданні встановлено, що відповідач несе витрати по утриманню квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], де проживають позивачка та неповнолітня дочка, а саме витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, електроенергії, телебачення та Інтернету. З долучених до заперечень відповідача квитанцій ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» видно, що відповідачем за період з червня по грудень 2014 року були проведені перекази з призначенням оплати житлово-комунальних послуг, електроенергії, телебачення та Інтернету за адресою: [ADDRESS] (а.с. 71-99), що позивачкою не заперечується. Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0361/82/0159678, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], підтверджено, що останньому був наданий кредит в сумі 47500 гривень на споживчі цілі строком на 72 місяці, та відповідно до п. 1.1.11.3 даного договору сума щомісячного переказу з кредитного рахунку складає 1829 гривень, яка дорівнює сумі ануїтетного платежу згідно Графіку (а.с. 56-59). Згідно довідки про доходи № 13 від 13.01.2015 року, [PERSON], відповідач у справі, працює на посаді начальника юридичного відділу Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС», загальна сума доходу за період з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року склала 190814,58 гривень (а.с. 44). З довідки № 11 від 12.01.2015 року вбачається, що середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 25110,83 гривень (а.с. 44). 13 жовтня 2014 року [PERSON], відповідачем було укладено з ТОВ «Навчальний Центр «Перспектива» договір № 050 про навчання в Учбовому Центрі «Перспектива», відповідно до умов якого ТОВ «Навчальний Центр «Перспектива» взяло на себе зобов'язання щодо навчання [PERSON] на курсах англійської мови (а.с. 48). З пояснень позивачки вбачається, що відповідач щомісяця сплачує за навчання дочки на курсах англійської мови відповідно до вказаного договору 330 гривень. Згідно довідки про доходи № 409 від 04.12.2014 року [PERSON], позивачка, працює у ВП «Атомремонтсервіс» на посаді фахівця з стандартизації, сертифікації та якості ВЗЯ з 01.06.2001 року та її дохід з вересня 2014 року по листопад 2014 року становить 25873,45 гривень(а.с. 35). В судовому засіданні позивачка пояснила, що дочка стоїть на обліку у лікаря-невропатолога з приводу епілептичного синдрому, про те протягом останніх двох вона перебуває у стадії ремісії і ліки не приймає. Як вбачається з пояснень представника відповідача, стан здоров'я відповідача задовільний. Інших осіб, які перебувають у нього на утриманні, немає. Відрахування на підставі виконавчих листів з його заробітної плати не здійснюються. Таким чином, при визначенні розміру аліментів з врахуванням обставин, зазначених у ч. 1 ст. 182 СК України, щодо якого виник спір, суд бере до уваги рівність обов'язку обох батьків щодо утримання своєї дитини, нормальний стан здоров'я відповідача та дитини, оскільки доказів іншого не надано, матеріальне становище дитини, мати якої має постійний та достатній дохід, розмір витрат на утримання дитини, матеріальне становище відповідача, який має постійне місце роботи та достатній заробіток, не має на утриманні інших осіб, суд вважає правильним визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить необхідну участь батька в її утриманні. В іншій частині позовні вимоги в частині визначення розміру аліментів є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та п.п.1 п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial