Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

07 травня 2018 року представник заявника [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року у м. Донецьк, у віці 68 років. Огрунтовуючи вимоги тим, що [PERSON] був її батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження. [INFO] року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане [INFO] року Будьоновським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька та лікарське свідоцтво про смерть №94, видане Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР. Для отримання свідоцтва про смерть свого батька заявник звернулась до Дніпровського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві надавши вказані документи. Проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть батька, посилаючись на те, що для підтвердження факту смерті заявником надано документ виданий на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, що змушує її звернутись із даною заявою до суду з метою отримання свідоцтва про смерть батька. За даними протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Дніпровського районного суду м. Києва дана справа зареєстрована 07 травня 2018 року та передана у провадження головуючого судді 08 травня 2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. За таких обставин, суд розглядає цивільну справу за заявою [PERSON] про встановлення факту смерті без виклику заявника та заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані стороною докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У порядку ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. А відповідно до ч. 2 цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що за даними дублікату лікарського свідоцтва про смерть №94 та довідки про причини смерті, виданих [INFO] року Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР, [PERSON], [INFO], помер [INFO] року у [ADDRESS], причина смерті - хронічна серцева недостатність третьої стадії (а.с. 5-6). Відповідно до свідоцтва про смерть серії ДНР [NUMBER], виданого [INFO] року Будьоновським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки, [PERSON], [INFO], уродженець м. Горлівка, помер [INFO] року у м. Донецьк (а.с. 14). Факт смерті [PERSON] також підтверджується свідоцтвом про його захоронення, яке відбулось 11 грудня 2017 року на території кладовища «Шахта 6 Капітальна», розташованого за адресою: м. Донецьк, вул. Доблісна та договором-замовленням №486/11 на організацію та проведення захоронення, укладеного 11 грудня 2017 року між ДП «Ритуал» та [PERSON] (а.с. 15, 16). 04 травня 2018 року Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві за зверненням [PERSON] було відмовлено у реєстрації смерті [PERSON], померлого [INFO] року, оскільки для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 13). Згідно із ч. 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. З матеріалів справи убачається, що місцем смерті [PERSON] являється м. Донецьк. Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», введеного в дію Указом Президента України № 875 від 14.11.2014 року, припинено діяльність державних підприємств, установ, організацій, їх філій (відділень), представництв на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Донецьк віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, відсутність лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] встановленого зразка, проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях у зв'язку із чим на території Донецької і Луганської області органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, зумовило неможливість реєстрації його смерті у встановленому законом порядку, і усунення цього порушення іншим шляхом ніж судовим, не вбачається можливим. Факт родинного зв'язку померлого [PERSON] та заявника - [PERSON], яка являється його донькою, підтверджується даними свідоцтва про народження [PERSON], виданого 02 січня 1977 року Білозерською міською радою м. Добропілля, Донецької області (а.с. 9) та свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], виданим 28 грудня 1996 року Будьоновським відділом РАЦС м. Донецька (а.с. 10). Згідно із ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. А в порядку ч. 4 ст. 25 ЦК України у момент смерті припиняється цивільна правоздатність особи. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для отримання свідоцтва про його смерть. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved