Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

09 лютого 2017 року позивач звернувся з позовом до суду та просить ухвалити рішення, яким: звільнити з-під арешту та заборони відчуження, накладених постановою другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 05 травня 2014 року (виконавче провадження № 43353680) все майно, яке належить на праві приватної власності [PERSON] (паспорт серії КК 684258, виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 05 вересня 2001 року, ідентифікаційний номер [NUMBER]); скасувати розшук, накладений постановою другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 22.12.2014 року (виконавче провадження № 43353680), на майно автомобіль VOLVO, 1987 року випуску, д/н [NUMBER], що належить [PERSON] (паспорт серії КК 684258, виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 05 вересня 2001 року, ідентифікаційний номер [NUMBER]); встановити порядок виконання рішення суду, за яким рішення суду є підставою для Київського відділу ДВС м. Одеси Головного управління юстиції в Одеській області (Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції) для зняття арешту, заборони відчуження, які були накладені на все майно, яке належить [PERSON] (паспорт серії КК 684258, виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 05 вересня 2001 року, ідентифікаційний номер [NUMBER]) та скасування розшуку, оголошеного на автомобіль VOLVO, 1987 року випуску, д/н [NUMBER], що належить [PERSON] (паспорт серії КК 684258, виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 05 вересня 2001 року, ідентифікаційний номер [NUMBER]). Свої вимоги мотивував тим, що станом на сьогодні, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.07.2016 року, на підставі якого видано виконавчий документ, скасовано, а згідно рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2015 року по справі №1512/4989/2012 в позові ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] відмовлено, відтак, останній не є боржником, а тому є підстави для зняття арешту та скасування розшуку транспортного засобу, проте їх досі не скасовано, що суттєво порушує його права щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання позивач не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 22.03.2017 року від його представника [PERSON] надійшла до суду заява, в якій остання позов підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу у відсутності позивача. Представник відповідача [PERSON] відділу Державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що постановою другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 05 травня 2014 року було відкрито виконавче провадження №43353680 з виконання виконавчого листа №1512/4989/2012, виданого Київським районним судом м. Одеси 30.08.2012 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» грошової суми у розмірі 238 450, 90 грн. Постановою другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 05 травня 2014 року (виконавче провадження №43353680) було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], РНОКПП [NUMBER], та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить позивачу, в межах суми боргу. Постановою другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 22.12.2014 року оголошено у розшук майно - автомобіль VOLVO, 1987 p.в., д/н [NUMBER], що належить [PERSON]. Проте, ухвалою Київського районного суду по справі №1512/4989/2012 від 24.06.2014 року заочне рішення Київського районного суду від 05.07.2016 року, на підставі якого виданий виконавчий лист №1512/4989/2012 від 30.08.2012 року, було скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. В подальшому рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2015 року по справі №1512/4989/2012 в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] відмовлено та стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь [PERSON] витрати в розмірі 2 930 грн. 40 коп., понесені останнім для проведення експертного дослідження у справі. Постановою Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 24.12.2015 року виконавчий документ по вказаному виконавчому провадженню на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» було повернено стягувачеві. Позивач звернувся до Київського ВДВС м. Одеси із заявою, в якій просив зняти арешт з усього майна, що йому належить, та заборону на відчуження майна, а також скасувати розшук належного [PERSON] транспортного засобу VOLVO, 1987 p.в., д/н [NUMBER]. Однак, листом Київського ВДВС м. Одеси №17179 від 16.12.2016 р. [PERSON] із посиланням на ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» відмовлено у задоволенні його заяви у зв'язку з відсутністю відомостей щодо сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження боржником. Крім того, у листі від 16.12.2016 р. зазначено, що відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку, встановлених Частиною 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З огляду на зазначені обставини, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про необхідність звільнення його майна з- під арешту. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved