Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

09 лютого 2021 року [PERSON] звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав споживача. Позивач посилається на те, що він має у АТ «ПУМБ» поточний рахунок у національній валюті гривня із наданням кредитної картки, на яку встановлений кредитний ліміт. 04 жовтня 2020 року йому стало відомо про списання з його карткового рахунку грошових коштів у сумі 24\~820 грн 37 коп. Він особисто не давав згоди на проведення цієї операції, під час проведення операції картка знаходилась у нього. Своїми діями чи бездіяльністю він не сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції і не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, які він особисто не здійснював. Позивач просить: -зобов`язати відповідача відновити баланс на картковому рахунку, відкритому на його ім`я на суму 24\~820 грн 37 коп до того стану, в якому він існував на 22:21 годину 03 жовтня 2020 року до списання коштів внаслідок проведення операцій (транзакцій), -скасувати нараховані за його картковим рахунком щомісячні платежі, у тому числі за основним зобов`язанням, відсотки, пеню з 03 жовтня 2020 року за користування кредитним лімітом в сумі 24\~820 грн 37 коп. Ухвалою від 12 лютого 2021 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відзиву на позов не надійшло. Учасниками справи не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не подано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 07 травня 2021 року до участі у справі було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 10 червня 2021 року надійшли письмові пояснення щодо позову представника ТОВ «Сільпо-Фуд», за змістом яких ТОВ «Сільпо-Фуд» не ідентифікує особу, яка реєструється у мобільному додатку, та не несе відповідальності за точність та/або достовірність наданих нею даних. ТОВ «Сільпо-Фуд» не несе відповідальності за будь-які платіжні операції, вчинені з використанням мобільного додатку «Сільпо», якщо банк-емітент платіжної картки підтвердив можливість користування платіжною карткою за допомогою мобільного додатку «Сільпо» шляхом надання підтверджуючого коду при додаванні платіжної картки в додаток. З доданих до позовної заяви документів видно, що 17 липня 2019 року [PERSON] була підписана заява № 2001357375701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.9). Підписанням цієї заяви [PERSON] підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг. Цією ж заявою [PERSON] просить відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт у сумі 20\~000 грн (а.с.9). Згідно з інформацією АТ «ПУМБ» про рух коштів за рахунком [NUMBER] , що належить [PERSON] , [INFO] з карткового рахунку позивача були списані кошти за покупки в «Сільпо» м.Київ на загальну суму 24\~820 грн 37 коп, у тому числі: -14\~849 грн 28 коп о 22:21 годині, -1422 грн 79 коп о 22:23 годині, -2944 грн о 22:26 годині, -5000 грн о 23:48 годині, -604 грн 30 коп о 23:53 годині (а.с.10). 05 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся з заявою до АТ «ПУМБ» про оскарження зазначених операцій, зазначивши, що не брав участь і не давав згоди на проведення цих операцій і на час їх проведення картка перебувала у нього (а.с.11). 18 листопада 2020 року АТ «ПУМБ» була надана відповідь про те, що шляхом використання платіжної картки, випущеної банком на ім`я [PERSON] , були здійснені операції у торгівельному підприємстві SILPO QR. Трансакції, які оскаржується, є оплатою товарів через цифровий додаток «Сільпо». Трансакції здійснені користувачем, зареєстрованим у додатку «Сільпо», до якого була прив`язана картка [PERSON] . Замовлення здійснені у магазині « [INFO] », який розташований за адресою [ADDRESS] (а.с.12). 02 грудня 2020 року [PERSON] подав до АТ «ПУМБ» заяву про те, що він особисто не реєструвався у додатку «Сільпо» і не уповноважував це робити будь-кого від свого імені. На його мобільний телефон не надходили повідомлення про підтвердження додавання його картки у додаток « [INFO] » (а.с.13). Правовідносини між сторонами врегульовані Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі Закон). Згідно пункту 14.16 статті 14 Закону, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Згідно з пунктом 14.17 статті 14 Закону, банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законом для розгляду звернень скарг громадян. \~ \~ Строки\~встановлення емітентом\~правомірності переказу\~та повернення\~на рахунок\~користувача попередньо\~списаного неналежного\~переказу встановлені\~пунктом 37.2\~статті 37\~цього Закону,\~а саме:\~ на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Згідно пункту 39.5 статті 39 Закону, для належної ідентифікації суб`єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів щодо запобігання або припинення зазначених переказів учасники платіжної системи повинні повідомляти інших учасників системи про таких суб`єктів та перекази в обсягах, встановлених правилами відповідної платіжної системи або договорами між ними. На підставі договорів та відповідно до цього Закону зазначену діяльність має право здійснювати юридична особа, засновниками якої є учасники платіжних систем, процесингові установи, платіжні організації. Учасники платіжної системи та заснована ними юридична особа повинні забезпечити технологічний та програмно-апаратний захист персональних даних суб`єктів помилкових чи неналежних переказів згідно із цим Законом. \~ \~ Позивач\~є власником\~електронного платіжного\~засобу \~кредитної картки,\~що надає\~доступ до\~рахунку [NUMBER] , він вчасно повідомив банк про втрату електронного платіжного засобу, до якого відноситься зокрема неправомірне використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Позивач повідомив АТ «ПУМБ» про здійснення невідомою особою без його відома та згоди трансакцій з використанням належної йому платіжної картки, зазначивши час та суми проведених операцій. \~ \~Згідно письмових\~відповідей,\~наданих на\~звернення позивача\~АТ «ПУМБ»,\~оспорювані трансакції\~здійснені через\~цифровий додаток\~«Сільпо». Позивач вважає, що невідома особа здійснила втручання в комп`ютерну програму банку, маючи доступ до інформації про його картковий рахунок, і незаконно використовуючи отриману інформацію, замовила товари в магазині « [INFO] ». Також позивач вважає, що саме банк несе відповідальність за безпеку банківської програми та здійснення заходів щодо неможливості втручання в дану програму сторонніх осіб. На підтвердження позовних вимог [PERSON] надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань з якого видно, що 25 листопада 2020 року зареєстровано кримінальне провадження № 12020045370000382 за заявою [PERSON] про те, що 03 жовтня 2020 року з банківської карти «ПУМБ», що належить [PERSON] , невідома особа шляхом шахрайських дій заволоділа грошовими коштами (а.с.20). Відомостей про результати досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні суду не надано. З метою встановлення дійсних обставин справи ухвалою суду від 17 червня 2021 року було витребувано з органу досудового розслідування належним чином завірені копії матеріалів кримінального провадження № 12020045370000382, зареєстрованого 25 листопада 2020 року за заявою [PERSON] . Станом на 21 липня 2021 року копії матеріалів кримінального провадження чи будь-яка інформація щодо нього не надійшли. Таким чином суду не надано належних доказів, які б підтверджували факт втручання сторонніми особами в комп`ютерну програму банку, внаслідок якого були списані кошти з рахунку позивача. Також нічим не доведено, що незаконне використання інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відбулося не з вини самого позивача, який своїми необережними діями або бездіяльністю міг надати доступ іншим особам до реквізитів своєї платіжної картки. Діючим законодавством не встановлено презумпції вини банку у разі здійснення незаконного використання даних платіжної картки або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Тому позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як передбачено частиною 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються\~від сплати\~судового збору\~за позовами,\~що пов`язані\~з порушенням\~їх прав. Тому судові витрати на сплату судового збору слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed