Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

09.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Обґрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що він є співвласником домоволодіння за адресою Боженко, 7 в м. Павлограді, а відповідач є власником суміжного домоволодіння за адресою Боженко, 5 в м. Павлограді, розташованого на земельній ділянці площею 1000 м2, розташованою за цією ж адресою. Відповідач набув право власності та вказану земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 грудня 2005 року, укладеним із [PERSON] Земельну ділянку площею 1000 м2 [PERSON] було передано у приватну власність рішенням виконкому [PERSON] міської ради №317 від 01.03.1994 року для обслуговування житлового будинку №5 і господарських будівель по вул. Боженко у м.Павлограді Дніпропетровської області. Відповідно до плану зовнішніх меж земельної ділянки, який міститься в державному акті на право приватної власності на землю довжина земельної ділянки (від В до Г та від А до Б складає 59,70 м., ширина земельної ділянки (від Б до В) складає 17,50 м., ширина земельної ділянки (від А до Г) складає 16,00 м. Натомість, відповідачем було замовлено у МГКП «Земельно-кадастрове бюро» виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі якої відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель серії ЯГ № 579143, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, говорів оренди землі за № 010600900257 від 22.09.2006 р. Відповідно до плану меж земельної ділянки, який міститься у вказаному державному акті на право власності на земельну ділянку довжина земельної ділянки від Б до Г складає 57,68 м., від А до В складає 59,1 м., ширина земельної ділянки від А до Г складає 16,77 м., від Б до В складає 17,55 м. Відтак, при незмінній площі земельної ділянки (0, 1000 га) змінились її межі та конфігурація, тобто зменшилась довжина даної земельної ділянки, із одночасним збільшення її ширини. Внаслідок цього між сторонами виникають спори щодо межі земельної ділянки відповідача із боку домоволодіння позивача, правомірності будівництва та знаходження обєктів нерухомого майна позивача із урахуванням відстані до земельної ділянки відповідача, визначеної державним актом на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель серії ЯГ № 579143. Право позивача на користування частиною земельної ділянки за адресою. Боженко, 7 в м. Павлограді, якою він фактично користувався як власник відповідного домоволодіння, відповідачем оспорюється, а також у позивача виникли перешкоди щодо здійснення приватизації належної йому земельної ділянки, з огляду на наявність отриманого відповідачем державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель серії ЯГ № 579143, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, говорів оренди землі за № 010600900257 від 22.09.2006 р. У судовому засідання позивач, представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач, представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнали повністю, проти задоволення позову заперечували, вказували на те, що відповідач [PERSON] є неналежним відповідачем, адже жодним чином прав позивача не порушує. У позивача відсутні докази наявності у нього права власності чи користування земельною ділянкою за адресою. Боженко, 7 в м. Павлограді, ним обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, тощо. Оскільки захист прав громадян на земельну ділянку здійснюється шляхом визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, то визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю без визнання недійсним рішення, на підставі якого видано цей державний акт, є порушенням норм закону, а позивачем таких вимог не заявлялось. Відтак, у позивача відсутні встановлені законом підстави визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, яка знаходиться за адресою: 51400, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Боженко, 5, зареєстрованого за №0106009000257 від 22.09.2006 року. Третя особа Відділ Держземагентства у м. Павлограді Дніпропетровської областіпро дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, представники у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду невідомі. Вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу жилого будинку від 05.10.1999 р., посвідченого завідуючим Першої [PERSON] держнотконтори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 1-2807, позивач [PERSON], а також [PERSON], [PERSON], [PERSON] придбали у [PERSON], [PERSON] житловий будинок № 7 жилою площею 37, 2 кв.м, сарай, літню кухню, вбиральню, гараж, сарай, огорожу дерев'яну, колодязь по вул. Боженко 7 в м. Павлограді (а.с.12). На підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради №317 від 01.03.1994 року [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1 га за адресою м. Павлоград, вул. Боженко, 5, для обслуговування житлового будинку, який зареєстровано в книзі записів державних актів на землю за № 128-ж (а.с.7). План зовнішніх меж земельної ділянки, який наведено у вказаному державному акті на право приватної власності на землю у масштабі 1:500, містив відомості про конфігурацію земельної ділянки, а саме: довжина земельної ділянки від точки А до точки Б складає 59,70 м, від точки В до точки Г складає 59,70 м., ширина земельної ділянки від точки Б до точки В складає 17,50 м., а від точки А до точки Г складає 16,00 м. За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 08 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 3371, відповідач [PERSON] придбав вказану земельну ділянку у [PERSON] (а.с.8). В подальшому, за заявою [PERSON] від 22.02.2006 р. (а.с.58), МГКП «Земельно-кадастрове бюро» було розроблено технічну документацію №233 із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку (переоформлення) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою м. Павлоград, вул. Боженко, 5. У пояснювальній записці до технічного звіту зазначалося про те, що з півдня земельнас ділянка [PERSON] межує з вул. Боженко, 7. Відповідно до плану земельної ділянки, який було складено під час розробки технічної документації, конфігурація земельної ділянки була іншою порівняно із тією, яка вказана у державному акті на право власності на земельну ділянку площею 0,1 га за адресою м. Павлоград, вул. Боженко, 5, для обслуговування житлового будинку, який зареєстровано в книзі записів державних актів на землю за № 128-ж. Так, при незмінній площі земельної ділянки 0,1 га, ширина земельної ділянки від точки 14 до точки 15 складає 16, 77 м, тобто збільшилась на 0,77 м., а між точкою 18 та точкою 19 складає 17,55 м., тобто збільшилась на 0,5 м. Одночасно було зменшено довжину земельної ділянки, відтак загальна площа земельної ділянки залишилась 0,1000 га.(а.с.65). В акті відновлення земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 05.05.2006 року, складеного щодо земельної ділянки у м. Павлограді по вул. Боженко, 5, код державного земельного кадастру 1212400000:01;005;0069 (а.с.10), зазначено, що межі та конфігурація земельної ділянки не змінилися, що не відповідає дійсності, адже при незмінній загальній площі земельної ділянки (0,1000 га.) її характеристики щодо розмирів довжини та ширини змінилися. Як вбачається із листа Відділу Держземагентства у м. Павлограді Дніпропетровської області від 07.08.2015 р. та доданих до нього документів (а.с.55), на підставі розробленої МГКП «Земельно-кадастрове бюро» технічної документації №233 із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку (переоформлення) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою м. Павлоград, вул. Боженко, 5, [PERSON] [PERSON] міськім управлінням (відділом) земельних ресурсів було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 579143, на земельну ділянку площею 0, 1000 га, розташовану за адресою буд. 5 вул. Боженка м. Павлоград, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010600900257 від 22 вересня 2006 року. План земельної ділянки, із кадастровим № 1212400000:01;005;0069 що наводиться у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 579143, відповідає плану, який було складено під час розробки технічної документації (а.с.11). Відповідно до\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Із актів № 33 від 23.10.2012 р. та № 16 від 15.05.2014 р. узгоджувальної комісії з питань земельних спорів [PERSON] міської ради вбачається наявність між сторонами у справі земельного спору та наявність у позивача ускладнень в приватизації земельної ділянки, користувачем якої він є (а.с.67-72). Відповідно до ст.183 ЗК України завданням землеустрою є, зокрема, встановлення на місцевості меж адміністративно-територіальних утворень, територій з особливим природоохоронним, рекреаційним і заповідним режимами, меж земельних ділянок власників і землекористувачів. Згідно приписів ст.184 ЗК України землеустрій передбачає: встановлення (відновлення) на місцевості меж адміністративно-територіальних утворень, землеволодінь і землекористувань; складання проектів відведення земельних ділянок; встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок; підготовку документів, що посвідчують право власності або право користування землею; проведення топографо-геодезичних, картографічних, ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень і розвідувань земель. Як передбачено в ст.198 цього Кодексу, кадастрові зйомки це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. За ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону\~\~ України,\~\~ їх\~\~ цільове\~\~ призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель,\~\~ їх\~\~ оцінку,\~\~ про розподіл земель між власниками користувачами. Державна реєстрація\~\~ земельної\~\~ ділянки\~\~ -\~\~ внесення\~\~ до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Ст. 37 цього Закону передбачено, що виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного\~\~ земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були\~\~ внесені\~\~ такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах. Згідно розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» до вказаного Закону, у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки;\~\~ невідповідність\~\~ меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам), такі помилки за згодою власника земельної\~ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №\~1-рп/99, відповідно до п. 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до статті 125 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. За ст. 126 ЗК України таким документом був державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. В даний час виправити помилки шляхом видачі нового державного акту неможливо, із врахуванням положень ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до абз.3\~\~п. 4 \~\~Перехідних положень \~\~Закону України \~\~«Про Державний земельний кадастр», \~\~у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Суд критично оцінює заперечення відповідача про відсутність порушень прав позивача внаслідок отримання відповідачем державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 579143 та обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 4 червня 2014 року (справа №\~6\~\~46 \~цс\~14), відповідно до статі 126 (в редакції чинній до 05.03.2009 року), статей 152, 155 ЗК України державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце уразі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. За встановлених судом обставин справи позивачем доведено, що під час складання технічної документації №233 із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку (переоформлення) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд гр. [PERSON] за адресою м. Павлоград, вул. Боженко, 5, та видачі відповідачу державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 579143, на земельну ділянку площею 0, 1000 га, розташовану за адресою буд. 5 вул. Боженка м. Павлоград (а.с.11)., відбулася зміна конфігурації земельної ділянки порівняно із тою, яку було вказано у державному акті на право власності на земельну ділянку площею 0,1 га за адресою м. Павлоград, вул. Боженко, 5, для обслуговування житлового будинку, який було видано [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч.ч. 7 ст.\~ 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому припинення правовідношення є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Спосіб захисту обраний позивачем, не суперечить чинному законодавству України, зокрема ст. 391 передбачає право власника майна вимагати усунення будь-яких перешкод, які не повязані із позбавленням володіння, у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном. Тому визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 579143, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0, 1000 га, розташовану за адресою буд. 5 вул. Боженка м. Павлоград, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010600900257 від 22 вересня 2006 року, відновить порушені права позивача, що також відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 12\~ червня 2013\~ року в справі №6-32цс13, оскільки не суперечить положенням ст.\~16 ЦК України. Зокрема, ч. 2 указаної статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. При цьому суд враховує, що право власності відповідача щодо земельної ділянки площею 0,1000 га, розташовану за адресою буд. 5 вул. Боженка м. Павлоград, придбану ним у [PERSON]В за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 08 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 3371, позивачем не оспорюється. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319,321 ЦК України). Проте згідно ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. \~\~\~Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати..Оскільки судовий збір за немайновою вимогою був сплачений позивачем у розмірі 243, 60 грн. за квитанцією від 09.07.2015 р. (а.с.1), вказану суму слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved