Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

07 липня 2016 року позивач звернувсь до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що померла спадкодавиця [PERSON], яка за життя була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся», тому до спадкового майна належать земельні ділянки, власність на які підтверджується державними актами. Саме на дане майно і відкрилась спадщина. За життя [PERSON] розпорядилась своїм майном та склала заповіт, з якого вона заповіла все належне їй майно [PERSON], тобто йому. Однак державні акти були втрачені, тому у нотаріуса відсутні підстави для видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно. Для вирішення даного питання позивач змушений звернутись до суду і просить визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON], яка померла, а саме на: земельні ділянки згідно державних актів Серії ЧН №140360, Серії ЧН №197361,Серії ЧН №158211, які видані Корюківською районною державною адміністрацією Чернігівської області. У судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача, Хотіївської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. У судове засідання представник третьої особи, Корюківської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, надала заяву про слухання справи без її участі, в рішенні покладається на думку суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Як встановлено судом, 07 квітня 2011 року у віці 87 років померла [PERSON], про що Хотіївською сільською радою Корюківського району Чернігівської області було видано свідоцтво про смерть серії І-ЕЛ №166252, та зроблено 27.04.2011 року відповідний актовий запис за №03 в Книзі реєстрації смертей. За життя покійна була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся» Хотіївської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, тому до спадкового майна належать земельні ділянки, власність на які підтверджується: державним актом на право власності на земельну ділянку ЧН №140360 на земельну ділянку площею 3,8348 га., рілля, для ведення особистого селянського господарства, нормативно-грошова оцінка на момент смерті 15447,38 грн.; державним актом на право власності на земельну ділянку ЧН №197361 на земельну ділянку площею 0,6170 га., сіножать, для ведення особистого селянського господарства, нормативно-грошова оцінка на момент смерті 3461,53 грн.; державним актом на право власності на земельну ділянку ЧН №158211 на земельну ділянку площею 0,3958 га., пасовище, для ведення особистого селянського господарства, нормативно-грошова оцінка на момент смерті 1445,97 грн. Саме на дане майно і відкрилась спадщина. [PERSON] розпорядилась своїм майном та склала заповіт, який 06 квітня 2011 року посвідчено секретарем Хотіївської сільської ради Корюківського району та зареєстровано в реєстрі під №08. Згідно цього заповіту, спадкодавець заповідала, все належне їй майно [PERSON]. Таким чином, спадкоємцем [PERSON] за заповітом, являється [PERSON] Однак, нажаль державні акти були втрачені. Таким чином у нотаріуса відсутні підстави для видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно. Тому, для вирішення даного питання позивач змушений звернутись до суду. Відповідно до вимог ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 325 ЦК України, фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за нею права власності на нерухоме майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, а оскільки позивач сплатив при зверненні з позовом до суду на користь держави судовий збір, то ці витрати слід залишити за ним.

Outcome: approved