Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

07 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянки в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 30 грудня 2004 року помер її дід [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,46 га, яка знаходиться на території Гуринівської сільської ради. За життя дід склав заповіт, яким заповів їй все своє майно. Фактично вона прийняла спадщину після діда, однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном не може у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку втрачені. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,46 га в межах згідно з планом, з яких: №435 - рілля площею 3,6239 га та №435.01 - кормові угіддя площею 0,8376 га, розташовану на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом після діда [PERSON], який помер 30 грудня 2004 року. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує (а. с. 27). Представник відповідача Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника сільради (а. с. 24). Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання також не зявився. Завідувач нотконтори [PERSON] надіслала листа про розгляд справи у відсутність їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 17). У звязку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Відповідно до ст. 1268, ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України) Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні обєкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Судом встановлено, що 30 грудня 2004 року в с. Річки Білопільського району Сумської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БП №209864 (а. с. ). Згідно з наявною в матеріалах справи копією державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ №034386, виданого Гуринівською сільською радою Білопільського району Сумської області 29 вересня 1999 року на підставі рішення одинадцятої сесії 23 скликання Гуринівської сільської ради від 28 вересня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №334, [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,46 га в межах згідно з планом, з яких: №435 - рілля площею 3,6239 га та №435.01 - кормові угіддя площею 0,8376 га, розташована на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 8). У відповідності до витягу з технічної документації від 11 вересня 2015 року нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 111 493 грн. 42 коп. (а. с. 9). Згідно з дублікатом заповіту, посвідченого 28 січня 2004 року секретарем виконкому Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за №40, [PERSON] заповів житловий будинок з погосподарськими будівлями, присадибну земельну ділянку та земельний пай згідно державного акту серії І-СМ №034386 [PERSON] позивачці у справі (а. с. 25). З довідки Річківської сільської ради від 03 вересня 2015 року вбачається, що [PERSON] до дня смерті був зареєстрований у [INFO] разом із позивачкою. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений виконкомом Річківської сільської ради 28 січня 2004 року за №40, реєстраційний номер: 44410941 не змінювався та не відмінявся (а. с. 7). Відповідно до довідки Річківської сільської ради від 22 грудня 2015 року [PERSON] здійснила поховання [PERSON], в подальшому проживала в будинку, користувалася речами померлого, зберігала документи (а. с. 28). Виходячи з наведеного вище, на підставі ст. 1268 ЦК України суд приходить до висновку, що позивачка фактично прийняла спадщину після [PERSON] шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка має право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,46 га, з яких: №435 - рілля площею 3,6239 га та №435.01 - кормові угіддя площею 0,8376 га, що знаходиться на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області в порядку спадкування за заповітом після діда [PERSON], який помер 30 грудня 2004 року. Однак, вона позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку втрачені. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved