Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

09.02.2018 року позивачка звернулась до суду з позовом в якому зазначає, що вони з відповідачем перебували в шлюбі, який був розірваний 20.01.2015 року рішенням Олевського районного суду Житомирської області за № 287/569/14-ц. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Згідно рішення Олевського районного суду Житомирської області № 287/572/14-ц від 25.12.2014 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до 17.07.2030 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. На даний час позивачка не працює, єдине джерело доходу аліменти в сумі 460,00 грн. за місяць, які вона утримує від відповідача, але даних коштів не вистачає на утримання дитини, яка розвивається та потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, також збільшуються потреби в оплаті за харчування в дитячому садку. У звязку з чим позивачка просить збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки вона на даний час не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка\~ позовні\~ вимоги\~ підтримала\~ з\~ підстав\~ зазначених\~ в\~ позові\~\~ і\~ просить\~ їх\~ задовольнити\~ у\~ повному\~ обсязі. Відповідач\~ в\~ судовому\~ засіданні\~ позовні\~ вимоги\~ визнав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що від спільного проживання у шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її матеріальному утримані, оскільки відповідач не надає належної допомоги, як батько, на утримання дитини. Так статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини , стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів , наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина , наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів , доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення . Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини , мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі, зміни матеріального або сімейного стану когось із них, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання \~щодо \~розміру \~аліментів, \~\~суд \~\~повинен ураховувати: \~\~стан \~\~здоров'я, \~матеріальне \~становище \~дитини \~і платника аліментів; \~наявність в \~останнього \~інших \~неповнолітніх дітей, \~непрацездатних \~чоловіка, \~дружини, \~батьків, \~повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом оспорюваний розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав, що є визначене ними СК України, спірні аліменти підлягають збільшенню. У сукупності наведеного, судом визначається необхідним та достатнім збільшення оспорюваних аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивачки, визначивши їх мінімальне обмеження в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В даному випадку суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від обовязку утримувати неповнолітню дитину, чим ставить її у складне матеріальне становище та порушує її право на достатній життєвий рівень, а тому аліменти на утримання неповнолітньої дитини повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку, згідно вимог ст. 183 СК України, у частці від заробітку, а саме у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до 17.07.2030 року, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Outcome: approved