Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

07 листопада 2013 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої залиттям квартири майнової шкоди в сумі 27089,00 грн. та моральної шкоди в сумі 5000,00 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05 жовтня 2013 року відбулося залиття, належної [PERSON] на праві власності, квартири [ADDRESS]. Згідно з даними акту комісії КП «СЄЗ Костянтинівської міської ради» (далі за текстом - КП «СЄЗ») залиття квартири позивача сталося з вище розташованої квартири [ADDRESS]. [PERSON], відповідач по справі, відмовилась в добровільному порядку відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду, у зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути на його користь вказану шкоду, у розмірі зазначеному у позовній заяві. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили суд задовольнити його. Розмір завданої матеріальної шкоди позивачка обґрунтовує кошторисом, складеним ПП «СИВ і партнери», який є невід'ємною частиною договору № 12 від 12.10.2013 року на капітальний ремонт її квартири. Моральну шкоду вона обґрунтовує тим, що їй були завдані значні моральні страждання внаслідок залиття, тому що тільки влітку у квартирі було зроблено ремонт, а після залиття виникла необхідність робити його знову. Вона з дитиною вимушена була виїжджати на цей час з квартири. Тим більш, що такі залиття відбуваються майже щорічно. Представник позивачки пояснив, що згідно акту встановлена лише вірогідна причина залиття належної йому квартири, однак є очевидним той факт, що винуватцем залиття є власник квартири [ADDRESS], у якій знаходилось джерело залиття. Відповідач [PERSON] та її представник позов не визнали пославшись на не доведеність з боку позивача всіх складових цивільного правопорушення, у зв'язку з чим просить суд відмовити у позові, так як для його задоволення відсутні правові підстави. Відповідач [PERSON], яка за клопотанням її представника була допитана у якості свідка, попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень та приведена до присяги, пояснила, що вона дійсно є наймачем неприватизованої квартирі [ADDRESS], але буває в ній лише періодично, фактично проживаючи у селі. Її квартира розташована на 5-му поверху п'ятиповерхового будинку. Тривалий час в неї траплялись залиття під час опадів через пошкоджений дах. Можливо, квартира позивачки і була залита з цієї причини. З цього приводу вона періодично зверталась до житлово-експлуатаційної організації. Крім того, у жовтні 2013 року у квартирі ремонтували каналізаційний стояк. Також, у листопаді 2013 року вона зверталась туди з приводу заміни опалювальних приладів у квартирі, які стали непридатними і протікали. Батареї опалення замінили. 05 жовтня 2013 року її не було вдома і причини залиття квартири позивачки їй не відомі. Квартиру ввечері відкривала її донька, яка разом із сусідкою і чоловіком позивачки заходили у квартиру. Представник відповідача [PERSON] також просив врахувати, що згідно довідки аварійної служби, у квартирі позивачки зафіксоване лише залиття кухні та спальні позивачки, а у акті КП «СЄЗ» від 08.10.2013 року та у висновку експерта перелічені сліди залиття усіх кімнат позивачки та вказані також сліди старих затікань, що, на його думку, повинно бути врахованим при вирішенні питання про розмір завданої шкоди. Також він просив долучити до матеріалів справи рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 02.12.2011 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої залиттям, яке сталося у лютому 2011 року, тобто за таких самих підстав, і де суд відмовив позивачці з огляду на те, що вина відповідачки не доведена, причина залиття не встановлена. Ухвалою від 05.03.2013 року до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди залучено Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у судовому засіданні, пояснив, що претензії відповідачки [PERSON] до житлово-експлуатаційної організації безпідставні, тому що у 2012 році був проведений ремонт покрівлі над четвертим під'їздом будинку № 5, де розташовані квартири сторін. Після залиття квартири позивачки, яке сталося 05 жовтня 2013 року, відповідачка [PERSON] зверталась до КП «СЄЗ», але 10 жовтня 2013 року комісія фахівців КП «СЄЗ» обстежила покрівлю над четвертим під'їздом і ніяких пошкоджень, тріщин або затікань не виявлено. З'ясувавши вищенаведену позицію сторін, заслухавши свідків та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Це підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17315656, виданого Костянтинівським міським бюро технічної інвентаризації 10.01.2008 року (а.с. 37). Свідки [PERSON], [PERSON], які були приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та за відмову від дачі показань, пояснили, що в складі комісії КП «СЄЗ» 08 жовтня 2013 року обстежували квартиру [ADDRESS], яка постраждала внаслідок залиття із верхньої квартири № 60. Усі дані обстеження вони відобразили в акті. Також була обстежена квартира № 60 за місцем проживання відповідачки, де було встановлено незадовільний стан усього сантехнічного обладнання у квартирі, а також те, що фактично мешканці у квартирі не проживають. Свідки [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] пояснили, що у складі комісії 10 жовтня 2013 обстежували рулону покрівлю над четвертим під'їздом будинку [ADDRESS]. Заявка про протікання покрівлі надійшла 08 жовтня 2013 року від мешканки квартири № 60 цього під'їзду [PERSON]. Під час обстеження як покрівлі так і горища ушкоджень покрівлі, слідів затікань або вологості не виявлено. Свідки [PERSON] пояснила, що після залиття квартири [ADDRESS] заходила до квартири № 60, яка розташовано вище, але візуально течії виявлено не було. Відповідно до витягу із службового журналу реєстрації заяв аварійно-диспетчерської служби Комунального підприємства «Служба єдиного замовлення» від 25.03.2014 № 289 05.10.2013 року до аварійно-диспетчерської служби КП «СЄЗ» надійшла заява від [PERSON] про залиття належній їй квартирі. Після прибуття працівників аварійно-диспетчерської служби було встановлено відсутність мешканців квартири [ADDRESS], у якій знаходилось джерело залиття, та лише після приходу останніх теча холодної води була усунута (а.с. 106). Згідно з висновками акту комісії Комунального підприємства «Служба єдиного замовлення» від 08.10.2013 року вірогідна причина залиття квартири [ADDRESS] є недотримання мешканцями квартири [ADDRESS] правил користування сантехнічного обладнання та незадовільний стан обладнання. Заява про протікання покрівлі від мешканців квартири № 60 надійшло 08.10.2013 року. До цієї дати ніяких таких заяв від мешканців квартири № 60 не надходило. В день залиття нижче розташованої квартири № 57 опадів не було (а.с. 40). Згідно з довідкою Донецького регіонального центру з гідрометеорології від 17.03.2014 року № 24/11.23/131 за даними метеорологічної станції у період з 21 години 00 хвилин 04 жовтня 2013 року до 21 години 00 хвилин 05 жовтня 2013 року у місті Костянтинівка були відсутні опади (а.с. 104). Відповідно до довідки Комунального підприємства «Служба єдиного замовлення» від10.10.2013 № 1125 при обстеженні 10 жовтня 2013 року покрівлі житлового будинку [ADDRESS] спеціалістами вказаної служби встановлено, що покрівля над квартирою № 60 у зазначеному будинку знаходиться у задовільному стані. Також, повідомлено, що відповідач раніше із зверненнями щодо ремонту покрівлі до Комунального підприємства «Служба єдиного замовлення» не звертався (а.с. 122). З огляду на наведені докази суд не бере до уваги твердження представника відповідача щодо вірогідної причини залиття квартири [ADDRESS], яке відбулося 05.10. 2013 року, - теча даху. Згідно акту від 14.10.2013 року у квартирі [ADDRESS] була замінена каналізаційна труба, яка протікала (а.с.110). Згідно зі ст.22 цього Кодексу особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За правилом ч.1, ч.2 ст.1166 ЦК України матеріальна шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що матеріальна шкода завдана не з її вини. Відповідно до ч.3 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІУ (із змінами та доповненнями): «Споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний: 2) своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; … 4) за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; … 7) допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку;… 9) своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період». Вищенаведені докази, досліджені у судовому засіданні, свідчать про те, що відповідачка [PERSON] неодноразово порушувала вище перелічені приписи ст.. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постійно не проживала у квартирі, не слідкувала та своєчасно не вживала заходів до необхідного ремонту та заміни технічного обладнання, яке знаходиться у квартирі. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачу була завдана майнова шкода саме діями відповідачки [PERSON], яка у відповідності до ч.2 ст. 1166 ЦК України не довела суду, що шкоди завдано не з її вини, а тому відсутні підстави для звільнення відповідача від відшкодування завданої нею шкоди. З висновку № 1158/13 експертного дослідження судової будівельно-технічної спеціалізації від 28.10.2013 року вбачається, що вартість відновлювально-ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] становить 11050,0 грн. (а.с.13-30). Тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди саме у розмірі 11050,0 грн. Суд не бере до уваги посилання позивачки [PERSON] на договір підряду № 12 від 12.10.2013 року між нею та ПП «СИВ та партнери», а також на кошторис до нього, згідно якого вартість капітального ремонту квартири № 57 орієнтовно становить 28 тис. гривень (а.с. 49-61). У вказаної будівельно-ремонтної організації 6 серпня 2013 року сплив термін дії ліцензії на виконання передбачених ліцензією будівельних та ремонтних робіт (а.с. 63), а тому вказані документи не можуть бути прийняті судом у якості доказів. У той же час, суд не враховує заперечення представника відповідача [PERSON] щодо невідповідності даних про обсяги залиття у попередній довідці аварійної служби, акті КП «СЄЗ» від 08.10.2013 року та висновках експертного дослідження, де зазначені також сліди застарілого залиття (що з іншого боку підтверджує доводи позивачки про неодноразові залиття). Відмінності між актом КП «СЄЗ» від 08.10.2013 року та експертним дослідженням майже відсутні, а витяг із журналу аварійної служби не є повноцінним обстеженням наслідків залиття, а відображає лише зовнішні ознаки ушкоджень. Крім того, наявність на одній поверхні стелі або стіни нових або застарілих слідів залиття, ніяким чином не впливає на обсяг ремонтних робіт, які необхідно виконати (ремонтувати потрібно усю площу стелі, стіни тощо). Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник майна має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди. Згідно з п.3 ч.1 ст.23 цього Кодексу моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням майна. За правилом абз. 2 ч.3 цієї ж статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом встановлено, що внаслідок пошкодження майна позивачка зазнала душевні переживання, спричинені залиттям квартири у якій було зроблено ремонт, був порушений нормальний спосіб її життя та життя її дитини, що спричинило також і душевні страждання. З урахуванням тривалості та глибини страждань,

Outcome: partial