overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

09 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що згідно витягу з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області від 10 липня 2012 року [PERSON], [INFO], яка є онучкою позивача, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування у зв'язку зі смертю сина позивача, який є батьком [PERSON] та перебуванням її матері під вартою. Відповідач ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків, за дитиною не доглядає, не спілкується, не приймає участі у її вихованні та утриманні, схильна до ведення аморального способу життя. У зв`язку з зазначеним позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно доньки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, проте була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у судовому засіданніпросила суд прийняти рішення виключно в інтересах дитини. Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

09 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 20.06.1992 року, який зареєстрований Хмельницьким Будинком урочистих подій. Від даного шлюбу у подружжя є повнолітній син [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили з липня 2016 року. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили розірвати шлюб. Строк на примирення просили не давати, оскільки сімю зберегти не можливо. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та просив шлюб розірвати. Строк на примирення просив не давати, оскільки вони припинили шлюбні відносини. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у звязку із наступним. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 20.06.1992 року Хмельницьким Будинком урочистих подій, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія II-БВ № 306434, актовий запис № 801. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи та із пояснень сторін наданих в судовому засіданні, сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо з липня 2016 року, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення неможливим та наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

09 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 10 вересня 2011 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 вересня 2011 року, актовий запис № 1626 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а/с 8). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

09 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 25 вересня 2010 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 вересня 2010 року, актовий запис № 1677 (а/с 2). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а/с 3). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

09 вересня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 16 січня 2010 року, від якого мають доньку Олену, [INFO]. З квітня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

09 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначає, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 12 червня 1993 року. Від даного шлюбу у подружжя є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. [PERSON] в позовній заяві зазначила, що спільне життя між нею та [PERSON] не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, постійними сварками в ході яких відповідач неодноразово вчиняв фізичне насильство по відношенню до дружини та дітей. Спору майнового характеру між сторонами немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинено з вересня 2016 року. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надавши заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до положень ст. ст 77, 224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 червня 1993 року. Шлюб зареєстровано Миргородським міським відділом ЗАГС Полтавської області, актовий запис- № 120 (а.с.3). Від даного шлюбу у подружжя є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надав суду жодних заперечень, позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

09 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 21 вересня 2013 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №549 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21 вересня 2013 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-25 00:00:00

09 вересня 2016року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 14 вересня 2010року у Центральному відділі РАЦС Миколаївського МУЮ вона уклала шлюб з відповідачем. Позивач зазначила, що від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], 11.12.2011року народження. Позивач вказала, що в останній час шлюбні відносини між подружжям погіршились і фактично припинились через постійні сварки, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Посилаючись на вищевикладене позивач просила розірвати шлюб і після його розірвання лишити їй шлюбне прізвище «Галка». Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи галка [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2010року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №067398 виданим Центральним відділом РАЦС Миколаївського МУЮ 14.09.2010року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], 11.12.2011року народження, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинилися, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу шлюбного прізвища слід задовольнити та залишити їй прізвище «Галка».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

09 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісяця до його повноліття, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду. 24 жовтня 2016 року позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача. Крім того, позивач просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що уточнені позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2012 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано (а/с 6-7). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а/с 5). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

09 вересня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 14 січня 2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частки від його заробітку /доходу/ на дитину щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров?я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі та є батьками малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 14.01.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, свідоцтвом про народження, виданим 07.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Згідно довідки ПП «Управлінська компанія «Житлофонд» №729 від 09.09.2016 року [PERSON] тимчасово проживає разом із позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved