Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

08.09.2017 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські будівлі, що розташовані в м. Карлівка Полтавської області по вул. Соборності (стара назва «Рози Люксембург»), 20, в порядку спадкування за законом після померлої 20.07.2016 року [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є рідною дочкою померлої [PERSON] і у встановлений законом шестимісячний строк після смерті матері вона звернулась до Карлівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємиця першої черги. До складу спадщини, яка відкрилася, входить житловий будинок №20 по вул. Соборності в м. Карлівка, який станом на 01.07.1990 року відносився до господарського типу колгоспний двір. Померла постійно проживала та була зареєстрована в цьому будинку одна. На території домоволодіння знаходились самочинно побудовані будівлі, право власності на які визнано за [PERSON] рішенням Карлівського районного суду від 31.05.2007 року, проте остання не зареєструвала такі будівлі у встановленому законом порядку за життя. Оскільки правовстановлюючий документ на будинок не видавався, нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності і зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності і зазначив, що позов визнає. Третя особа в судове засідання не зявилася і надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, а також зазначає, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 2017 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1258 ЦК визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1261 ЦК, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно записів у свідоцтві про смерть 20.07.2016 року померла [PERSON] (а.с. 4). 17.01.2017 року Карлівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, про що свідчить витяг від 02.06.2017 року (а.с. 5). Позивачка є рідною дочкою померлої, про що свідчать записи в повторно виданому свідоцтві про народження, а також записи у свідоцтві про укладення шлюбу щодо зміни прізвища, отже позивачка відноситься до першої черги спадкоємців за законом (а.с. 7, 8). Після смерті [PERSON] позивачка є єдиною спадкоємицею, що звернулася до нотаріуса у визначений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини. Зазначене встановлено з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.08.2017 року, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований в м. Карлівка Полтавської області по вул. Соборності, 20, через відсутність правовстановлюючого документа на майно (а.с. 22). З довідки Полтавського БТІ «Інвентаризатор» від 04.05.2017 року та витягу з Державного реєстру сформованого 01.09.2017 року вбачається, що право власності на будинок по вул. Соборності, 20 в м. Карлівка не реєструвалось (а.с. 9-10). Вулиця «Соборності» перейменована на підставі Розпорядження від 25.01.2016 року і раніше мала назву «Рози Люксембург» (а.с. 21). Рішенням Карлівського районного суду від 31.05.2007 року за [PERSON] визнано право власності на господарські будівлі по вул. Соборності, 20 в м. Карлівка. (а.с. 13) Згідно довідки виконавчого комітету Карлівської міської ради №2880 виданої 03.08.2017 року, [PERSON] проживала та була зареєстрована в будинку по вул. Соборності, 20 в м. Карлівка з 16.10.1978 року по день смерті (а.с. 12). У довідці виконавчого комітету Карлівської міської ради від 10.08.2017 року №2974 зазначено, що будинок по вул. Соборності, 20 в м. Карлівка станом на 01.07.1990 року був будинком погосподарського типу колгоспний двір, головою якого була [PERSON] і в такому будинку остання була зареєстрована одна (а.с. 12). Виходячи з положень ст. 120 ЦК Української РСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, при цьому [PERSON] була єдиним членом колгоспного двору, про що свідчать досліджені довідки. На підставі вивчених доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON], яка померла 20.07.2016 року, належав будинок №20, що розташований в м. Карлівка по вул. Соборності (попередня назва - [PERSON]), тому такий будинок разом з господарськими будівлями входить до складу спадкового майна після її смерті. Право на спадщину має позивачка, яка відноситься до спадкоємців за законом першої черги, виходячи з положень ст. 1261 ЦК України. Позивачка є єдиною спадкоємицею за законом, яка прийнятла спадщину. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і може бути прийняте судом.

Outcome: approved