Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

07 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 05 грудня 2003 року, від якого мають сина [PERSON], 2004 року народження, посилаючись на те, що відповідач не приділяє уваги сім*ї, не приймає участь у вихованні дитини, між ними утворилися неприязні стосунки, що призвело до припинення шлюбних відносин. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, так як шлюб з відповідачем був зареєстрований вдруге. Крім того, з відповідачем разом не проживають, дитина знаходиться на її утриманні та вихованні, відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Позивачка в судове засіданні не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З позовом згоден в повному обсязі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 грудня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 05 грудня 2003 року. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 21 травня 2004 року, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. У відповідності до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини , сімейні стосунки не підтримують, наміру на спільне життя не мають, сторони припиняли шлюбні відносини, але поведінка відповідача не змінилася. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. У відповідності до ст..180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, проти чого не заперечував відповідач. Беручи до уваги, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а тому суд вважає стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти визначається судом, що передбачено ст..183 Сімейного Кодексу України, з урахуванням відповідно до ст..182 цього ж Кодексу всіх обставин : відповідач працює, аліментних зобов'язань не має, не хворіє. За таких обстави суд вважає стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку зі стягненням яких відповідач погодився. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп. з вимог про розірвання шлюбу та 243 грн.60 коп. з вимог про стягнення аліментів, а всього з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн.20 коп. У відповідності до ст..367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Згідно зі ст.ст.112,180, 182,183,191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved