Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

10.02.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідно до договору дарування квартири від 08.10.200 року, позивач разом зі своєю дружиною [PERSON] є власниками квартири, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Декабристів, 41/33. Кожному з них належить по ? частці вказаної квартири. Окрім позивача та його дружини ([PERSON]О.) у даній квартирі також зареєстровані відповідачі (їх діти) [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] ,а також діти [PERSON] та онуки позивача [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В той же час, незважаючи на дану реєстрацію відповідачі та їх діти (онуки позивача та третьої особи) фактично не проживають у цій квартирі, оскільки виїхали до Росії ще у травні 2014 року ([PERSON]О.) та з вересня 2014 року ([PERSON], [PERSON], [PERSON]М.), де наразі і проживають. При цьому повертатися жити до вказаної квартири не мають наміру, оскільки вже оформлюють громадянство Російської Федерації. Не зважаючи на те, що відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі, вони не несуть і не мають можливості нести відповідні витрати за комунальні послуги та інші витрати на утримання квартири. Окрім того, у звязку з наведеним, позивач позбавлений можливості оформити і відповідну субсидію. Оскільки питання щодо позбавлення права користування житловим приміщенням можливо вирішити лише в судовому порядку, то за вказаних вище обставин він був змушений звернутися до суду з даним позовом, та просив ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], права користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Декабристів, 41/33. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Представник третьої особи, Управління молодіжної політики та у справах дітей Артемівської міської ради, [PERSON] до судового засідання не зявилася, надала заяву, в якій зазначила що проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує, оскільки суду були надані наявні докази того, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] забезпечені житлом на території Російської Федерації. \~\~\~\~\~\~ Відповідачі [PERSON], [PERSON], та третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованим поштовим відправлення за адресою їх реєстрації. Відповідно до ст.76 ЦПК України, повідомлення\~\~про причину неявки\~\~до суду не надійшло. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідачів не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає\~ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до\~ст. 224-228 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно договору дарування квартири від 08.10.2002 року (серія ВАА № 918129), [PERSON] подарував, а [PERSON] та [PERSON] прийняли у дар в рівних долях кожний квартиру № 33 загальною площею 66.2 кв.м, в тому числі жилою 48.0 кв.м ,яка складається з 4-х жилих кімнат, та знаходиться місті Артемівську, вулиця Декабристів, будинок № 41 (арк.с.17). У довідці № 2712 від 21.12.2015 року, яка видана керівником приватного підприємства «Наш дім плюс», зазначено, що за адресою: м. Артемівськ, вул. Декабристів, 41/33, зареєстровано 6 осіб: власник [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], онуки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (арк.с.30). Згідно довідок Артемівського МВ ГУДМС України в Донецькій області від 13.02.2016 року (№ 511,520) [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO] (арк.с.37-38). Відповідно до свідоцтва про народження серії VI-АН № 353364 від 26.10.1988 року, 23 жовтня 1988 року народилася [PERSON], про що 26.10.1988 року зроблено запис за № 578, батьками записані [PERSON] та [PERSON] (арк.с.26). 28 липня 2012 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], був укладений та зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського МРУЮ у Донецькій області, та зроблений відповідний актовий запис № 224, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 359553 (арк.с.25). Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІI-АН № 754738, 01 березня 1981 року народилася [PERSON], про що 24.03.1981 року складений запис акта про народження № 126 відділом РАЦС м. Красний Сулін Ростовської області РФ, батьками записані [PERSON] та [PERSON] (арк.с.17). 25 січня 2003 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], був укладений та зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану по м. Артемівську Артемівського МУЮ, та зроблений відповідний запис за № 34, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 347450 (арк.с.18). Згідно свідоцтва про народження серії 1-НО № 062601, 07 березня 2006 року народилася [PERSON], батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (арк.с.20). Згідно свідоцтва про народження серії 1-НО № 257027, 21 січня 2009 року народилася [PERSON], батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (арк.с.19). Позивач вказує на те, що відповідачі виїхали до Росії де наразі і проживають, при цьому повертатися жити до вказаної квартири не мають наміру, оскільки вже оформлюють громадянство Російської Федерації. Даний акт підтверджується тим, що в паспорті [PERSON] (серія ВК 812901) стоїть відмітка УФМС Росії про дозвіл на тимчасове проживання для неї та її дітей [PERSON] та [PERSON] до 05.05.2018 року, а у [PERSON] (серія ВК 959688) відмітка УФМС Росії про дозвіл на тимчасове проживання до 08.12.2017 року (арк.с.15-16,23) Відповідно до акту від 21.12.2015 року, затверджений директором Приватного підприємства «Наш дім плюс», було проведено перевірку паспортного режиму квартири № 33 житлового будинку № 41 по вул. Декабристів та встановлено, що за вказано адресою зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Проте [PERSON] за адресою реєстрації фактично не проживає з вересня 2014 року до теперішнього часу, а [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON] за вказаною адресою фактично не проживають з травня 2014 рокудо теперішнього часу. Факт не проживання підтвердили сусіди [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (арк.с.29). Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України передбачається право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], та їх діти - [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації, за адресою: Донецька область, м. Бахмут (Артемівськ), вул. Декабристів, 41/33, понад один рік не проживають та не мають наміру проживати за вказаною адресою. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON], Служба у справах дітей Управління молодіжної політики Артемівської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved