Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

08 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом,в якому вказала, що 17 вересня 2009 року її матері [PERSON] державним нотаріусом Розівської районної державної нотаріальної контори Запорізької області (далі - державний нотаріус) було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким остання є спадкоємцем майна після смерті своєї матері [PERSON]. Спадкове майно, на яке було видане вказане свідоцтво, складалось із земельної ділянки [NUMBER] площею 7,57 гектара (далі - га) ріллі, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Вишнюватської сільської ради і переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. [INFO] померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, зокрема, у вигляді вищевказаної земельної ділянки. Позивач у встановленому законом порядку звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON], але державний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, посилаючись на відсутність правовстановлюючого документа на ім'я спадкодавця. Позивач [PERSON] вказала, що за життя [PERSON] замовила технічну документацію з метою отримання державного акта на успадковану після померлої [PERSON] земельну ділянку, однак отримати правовстановлюючий документ не встигла. Посилаючись на викладене, [PERSON] прохає суд визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує позов та прохає задовольнити заявлені вимоги по тих підставах, які були нею викладені в позовній заяві (а.с.63). Відповідач - Вишнюватська сільська рада позов визнала, фактичні обставини у справі повноважний представник відповідача Лисечко Г.І. не оспорювала, про що судові була надана відповідна письмова заява (а.с.62). Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце його проведення повідомлялися належним чином (а.с.58,59), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.62,63). Треті особи без самостійних вимог - відділ Держземагентства у Куйбишевському районі та Куйбишевський відділ ЗРФ ДП «Центр ДЗК» були повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи (а.с.60,61), представники третіх осіб в судове засідання не з'явись, причини своєї неявки судові не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їх участі не заявили.За таких обставин розгляд справи проведено судом за відсутності представника третьої особи, що не суперечить положенням статті 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, ст.169 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін, третіх осіб та їх представників. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, викладену у позовній заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] народилась [INFO] в смт. Володарське Володарського району Донецької області. Матір'ю позивача є [PERSON], а бабусею -[PERSON] (а.с.5,8,13). [INFO] в с. Біловеж Розівського району Запорізької області у віці 77 років померла бабуся позивача - [PERSON] Вказані відомості підтверджуються свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку [NUMBER] площею 7,57 га ріллі, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Вишнюватської сільської ради і переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Вишнюватською сільською радою 13 серпня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №244 (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом 17 вересня 2009 року, вказану вище земельну ділянку успадкувала доньки спадкодавця - [PERSON] (а.с.8), яка за життя хоча і замовила технічну документацію з метою отримання правовстановлюючого документа, проте державну реєстрацію права власності успадкованої земельної ділянки за життя не здійснила (а.с.9-11) [INFO] в с.Зоряне Розівського району Запорізької області у віці 59 років померла мати позивача - [PERSON]. Вказані відомості підтверджуються свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та листа завідувача Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області встановлено, що після померлої [INFO] [PERSON] 03 червня 2014 року заведена спадкова справа №62/2014 за номером у спадковому реєстрі 56148833 за заявою спадкоємця за законом [PERSON], яка є дочкою померлої. Заяви інших осіб про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. У матеріалах спадкової справи інформація щодо усунення спадкоємців від права на спадкування відсутня. (а.с.34,36). Проте, постановою державного нотаріуса від 12 листопада 2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку [NUMBER], призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Вишнюватської сільської ради, яка залишилась після померлої [INFO] [PERSON]. Державний нотаріус роз'яснив, що [PERSON] може отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку лише за умови надання правовстановлюючого документа на зазначену земельну ділянку на ім'я спадкодавця (а.с.13-14). Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1,4 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Абзацом 2 частини 2 статті 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. За правилами частини 1 ст.125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], яка є матір'ю позивача, не оформила в установленому законом порядку своє право на спадщину - земельну ділянку, отриману нею після смерті своєї матері [PERSON] (а.с.8-11), внаслідок чого позивач [PERSON] не мала можливості отримати свідоцтво про право на вказану спадщину після смерті [PERSON]. Разом з тим, суд враховує те, що свідоцтво про право на спадщину - це процесуальний нотаріальний документ, який посвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців. Зволікання з виконанням зобов'язань, передбачених ч.1 ст.1297 щодо оформлення права на спадщину, в складі якої є нерухоме майно, або їх невиконання не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Встановлені обставини у справі сторони визнали, їх не оспорювали, а тому згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Згідно п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Беручи до уваги те, що у [PERSON] виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину за законом після смерті [PERSON], суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат позивачами не порушувалось.

Outcome: approved