Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

09 липня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі у них народилася дитина: дочка [PERSON], [INFO]. Після закінчення школи, дочка позивачки [PERSON], - [PERSON], вступила до Рокитнівського медичного училища. Форма навчання - денна, на контрактній основі. Період навчання з 01.09.2011 року по 01.07.2015 року. На даний час дочка навчається на третьому курсі денного відділення, стипендії не отримує, у зв'язку з чим позивачка потребує матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею 23 років, або до закінчення навчання, оскільки самостійно забезпечити дочку не може. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини, на час навчання не надає. Позивачка [PERSON], заявлені позовні вимоги підтримала із підстав, які зазначені у її позовній заяві та просить суд задовольнити заявлений позов до відповідача повністю, при цьому надала до суду письмову заяву щодо розгляду справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики до суду не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи про, що свідчать поштові повідомлення про отримання судової повістки. Заяви щодо розгляду чи відкладення розгляду справи до суду не подав. Так відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України слідує, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи зазначену норму Закону, а також те, що розгляд вказаної справи призначався неодноразово, а відповідач мав можливість прибути у судове засідання та (або) уповноважити іншу особу (представника) прибути в судове засідання. У зв'язку з чим розгляд справи затягується відносно його розумності розгляду справи по суті, а тому суд з врахуванням наведеного визнає причину неявки до суду відповідача неповажною та проводить розгляд справи у відсутності відповідача і позивачки за її заявою, на підставі тих письмових доказів, які знаходяться у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON], підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі [INFO] у них народилася дитина - дочка [PERSON] (а.с.5). Дочці сторін, [PERSON], [INFO] виповнилося 18 років, що стверджено копією свідоцтва про народження дитини. З 01 вересня 2011 року, дочка відповідача, [PERSON] вступила до Рокитнівського медичного училища. Форма навчання - денна. Період навчання з 01.09.2011 року по 01.07.2015 року. На даний час дочка навчається на третьому курсі денного відділення. Навчання у вказаному учбовому закладі здійснюється на контрактній основі і відповідно до п.4.2. типового договору загальна вартість освітньої послуги становить 25920,00 грн., за весь період навчання, без отримання стипендії, оскільки контрактна форма навчання не передбачає можливості отримання стипендії (а.с.8,9). В зв'язку навчанням дочки відповідача, [PERSON] остання не може в повній мірі самостійно себе забезпечити на період навчання, її мати [PERSON], також не може в повній мірі, самостійно надати відповідну допомогу, оскільки одноособово проводить оплату за навчання повнолітньої дочки згідно до Договору, крім того позивачка несе витрати по сплаті коштів за проживання дитини та на проїзд з місця проживання до місця навчання (у вихідні дні). Відповідач матеріально дочці не допомагає, хоча на думку суду має таку можливість, оскільки має відповідний вік, може працевлаштуватися та надавати допомогу на утримання повнолітньої дочки до закінчення нею навчання. Дані правовідносини врегульовані ст.199 СК України, з якої слідує, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення ними 23 років, які продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В даному випадку суд вважає, що позивачка [PERSON], дійсно потребує матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки [PERSON] у зв'язку з навчанням останньої до її закінчення, а відповідач відмовляє в наданні такої допомоги, хоча має таку можливість та будучи батьком дитини він не може бути звільнений від обов'язку утримувати повнолітню дочку яка продовжує навчання до закінчення навчання. Враховуючи вищенаведене а також те, що відповідач має можливість утримувати свою дочку [PERSON] до закінчення її навчання та утримувати свою сім'ю, мати дитини також надає допомогу повнолітній дочці, сама [PERSON], не отримує від держави стипендії, не працює, несе витрати на проїзд із місця проживання до місця навчання, несе додаткові витрати на продукти харчування та оплату навчання і проживання, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки до закінчення нею навчання, оскільки відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дочці, однак ухиляється від обов'язку, як батько допомогти повнолітній дитині, яка потребує допомоги закінчити навчальний заклад і здобути професію, а тому кошти на утримання дочки [PERSON] до закінчення її навчання у навчальному закладі слід стягнути в примусовому порядку та у розміри передбаченому ст.182 СК України, щомісячно, але без урахування часу на канікули. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Так, згідно до штампу Олевського районного суду Житомирської області (а.с.1) днем пред'явлення позову є 29.07.2014 року. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: approved