Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

07 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою про збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2015 року на сина [PERSON] , [INFO] , з 1/6 частки від усіх видів доходу (збору) щомісячно на 1/4 частки від усіх видів доходу (збору) щомісячно, посилаючись на те, що з моменту прийняття рішення суду істотно змінився прожитковий мінімум на малолітню дитину, позивач постійно несе витрати на оздоровлення, заняття дитини. Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 72792 грн. 23 коп., посилаючись на те, що відповідач не сплачуж аліменти. Представник позивача у судове засідання не з`явився, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Згідно з ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав\~для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 16 грудня 2015 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси стягнуто з [PERSON] на ко\-ристь [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] в розмірі /6 частки від усіх видів доходу (збору) щомісячно, з 12 листопада 2015 року, до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з\~ п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до постанови Верховного Суду України за № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 СК України,\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1,3\~ст. 157 СК України,\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано\~постановою Верховної Ради Ураїни за № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі М.С. проти України, при визначенні\~найкращих інтересів\~дитини у\~кожній конкретній\~справі необхідно\~враховувати два\~аспекти:\~по-перше,\~інтересам дитини\~найкраще відповідає\~збереження її\~зв`язків із\~сім`єю,\~крім випадків,\~коли сім`я\~є особливо\~непридатною або\~неблагополучною;\~по-друге,\~у якнайкращих\~інтересах дитини\~є забезпечення\~її розвитку\~у безпечному,\~спокійному та\~стійкому середовищі,\~що не\~є неблагонадійним. Під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні 5 презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі Зоммерфельд проти Німеччини від 08 липня 2003 року, Цаунеггер проти Німеччини від 03 грудня 2009 року. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України,\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За приписом ч. 2\~ст. 150 СК України,\~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з вимог ч. 1, 2\~ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 50 СК України,\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з положеннями\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд вважає, що позовну заяву щодо зміни розміру аліментів слід задовольнити, як законну та обґрунтовану. Також, позивачем надано до виконавчої служби виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів на малолітнього сина, однак відповідачем рішення суду не виконується. Згідно з розрахунком державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі, заборгованість у [PERSON] зі сплати\~ аліментів станом на 23 вересня 2020 року становить 72791 грн. 23 коп. Відповідно до ч. 1\~ст. 196 СК України,\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з постановою Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у справі за № 6-149цс14, оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то, при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 6-300цс16, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). У позовній заяві [PERSON] зробила розрахунок неустойки прострочення сплати аліментів у розмірі 72792 грн. 23 коп. Відповідно до ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд з наданим розрахунком не погоджується, оскільки у ньому є арифметична помилка. Сума неустойки за період з 13 червня 2017 року по січень 2018 року складає 2257 грн. 98 коп. Розрахунок пені було зроблено наступним чином: 1365 грн. 50 коп. аліменти за жовтень 2018 року помножені на 1 % пені і на 31 днів = 423 грн. 30 коп.; 1345 грн. 83 коп. аліменти за листопада 2018 року помножені на 1 % пені і на 30 днів = 403 грн. 74 коп.; 1594 грн. 00 коп. аліменти за грудень 2018 року помножені на 1 % пені і на 31 днів = 494 грн. 14 коп.; 1382 грн. 66 коп. аліменти за січень 2019 року помножені на 1 % пені і на 31 днів = 428 грн. 62 коп.; 1391 грн. 66 коп. аліменти за лютий 2019 року помножені на 1 % пені і на 28 днів = 389 грн. 66 коп.; 1461 грн. 83 коп. аліменти за березень 2019 року помножені на 1 % пені і на 31 днів = 453 грн. 16 коп.; 1480 грн. 66 коп. аліменти за квітень 2019 року помножені на 1 % пені і на 30 днів = 444 грн. 19 коп.; 1489 грн. 83 коп. аліменти за травень 2019 року помножені на 1 % пені і на 31 днів = 461 грн. 84 коп.; 1613 грн. 00 коп. аліменти за червень 2019 року помножені на 1 % пені і на 30 днів = 483 грн. 90 коп.; 1578 грн. 83 коп. аліменти за липень 2019 року помножені на 1 % пені і на 31 днів = 489 грн. 43 коп.; 1553 грн. 16 коп. аліменти за серпень 2019 року помножені на 1 % пені і на 31 днів = 4481 грн. 47 коп.; 1552 грн. 00 коп. аліменти за вересень 2019 року помножені на 1 % пені і на 30 днів = 465 грн. 60 коп.; 1570 грн. 50 коп. аліменти за жовтень 2019 року помножені на 1 % пені і на 31 днів = 486 грн. 85 коп.; 1578 грн. 66 коп. аліменти за листопад 2019 року помножені на 1 % пені і на 30 днів = 473 грн. 59 коп.; 1850 грн. 50 коп. аліменти за грудень 2019 року помножені на 1 % пені і на 31 днів = 573 грн. 65 коп.; 1608 грн. 83 коп. аліменти за січень 2020 року помножені на 1 % пені і на 31 днів = 498 грн. 73 коп.; 1630 грн. 00 коп. аліменти за лютий 2020 року помножені на 1 % пені і на 29 днів = 472 грн. 70 коп.; 1652 грн. 83 коп. аліменти за березень 2020 року помножені на 1 % пені і на 31 днів = 512 грн. 37 коп.; 1553 грн. 00 коп. аліменти за квітня 2020 року помножені на 1 % пені і на 30 днів = 465 грн. 90 коп.; 1589 грн. 33 коп. аліменти за травня 2020 року помножені на 1 % пені і на 31 днів = 492 грн. 69 коп.; 1756 грн. 16 коп. аліменти за червень 2020 року помножені на 1 % пені і на 30 днів = 526 грн. 84 коп.; 1753 грн. 16 коп. аліменти за липень 2020 року помножені на 1 % пені і на 31 днів = 543 грн. 47 коп.; 1753 грн. 16 коп. аліменти за серпень 2020 року помножені на 1 % пені і на 31 днів = 543 грн. 47 коп.; 1753 грн. 16 коп. аліменти за вересень 2020 року помножені на 1 % пені і на 30 днів = 525 грн. 94 коп.; а всього за цей період 11535 грн. 25 коп. Суд вважає, що позовну заяву про сплату неустойки за несплачені аліменти слід задовольнити частково, стягнути з відповідача неустойки у розмірі 11535 грн. 25 коп. Відповідно до ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно\~зі ст. 263 ЦПК України,\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач була звільнення від сплати судового збору при поданні двох немайнових вимог, суд вважає, що слід стягнути з відповідача у дохід держави у розмірі 1681 грн. 60 коп.

Outcome: partial