Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

08 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 12 листопада 2008 року у виконавчому комітеті Чомської сільської ради Берегівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №8. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON] (27.03.2013 р.н.) та дочка [PERSON] (22.02.2009 р.н.). Сімейне життя в них не склалось, через розбіжність у поглядах, у зв'язку з чим вони разом не проживають більше 1,5 року, шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась. Відповідач проживає окремо від дітей, матеріальної допомоги не надає, хоча має на це змогу. Аліменти на інших дітей не сплачує, утриманців не має. У зв'язку з цим позивачка просила суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 2000 грн. на кожну дитину на місяць, починаючи з дня подання позову. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач не зявився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позову [PERSON] Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу та утримання дітей, які врегульовані Сімейним кодексом України. Під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 12 листопада 2008 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконавчим комітетом Чомської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, й зроблений в книзі реєстрації актів запис за №8 (а.с.5). В шлюбі народилась двоє дітей: дочка [PERSON] (22.02.2009 р.н.), що підтверджується свідоцтвом про народження, видане виконавчим комітетом Чомської сільської ради Берегівського району Закарпатської області від 27.02.2009 року серії 1-ФМ №122036 (а.с.10) та син [PERSON] (27.03.2013 р.н.), що підтверджується свідоцтвом про народження, видане виконавчим комітетом Чомської сільської ради Берегівського району Закарпатської області від 02.04.2013 року серії 1-ФМ №243842 (а.с.9). Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, спору, щодо місця проживання дітей немає, діти залишаються проживати з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивачка звернулася з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сімя фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування та шкодить їх інтересам та інтересам малолітніх дітей. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В позовній заяві позивачка зазначила, що на утриманні відповідача немає інших дітей та непрацездатних батьків. Відповідач проти даного факту не заперечував, у звязку з чим суд не вбачає за необхідне з'ясовувати відомості про наявність на утриманні [PERSON] інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, однак враховує зазначені сторонами відомості при ухваленні рішення. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання малолітніх дітей відповідно до ст. 184 СК України з визначенням їх розміру у твердій грошовій сумі із заробітку батька. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч.2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого такий розмір не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Так, згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року №1801-VІІІ, з 1 травня 2017 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 1426 грн., 50 відсотків від якого становить суму в розмірі 713 грн. 00 коп., а з 1 травня 2017 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 років до 18 років становить 1777 грн., 50 відсотків від якого становить суму в розмірі 888 грн. 50 коп. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання малолітніх дітей, а саме: сина [PERSON] (27.03.2013 р.н.) та дочки [PERSON] (22.02.2009 р.н.), слід визначити в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину із доходів [PERSON] щомісячно з моменту подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати у справі в частині позовних вимог про стягнення аліментів, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з [PERSON] на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. Судові витрати при розірванні шлюбу, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України покласти на відповідача. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved