Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

08 липня 2015 року позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 01.10.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 500961267, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 66713,88 гривень, строком повернення до 02.10.2019 року. Відповідно до умов Договору, відповідач зобов'язався в порядку та умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 66713,88 гривень, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав. У звязку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в загальній сумі 76080,61 грн., з яких: 66713,88 грн. заборгованість за кредитом, 887,55 грн. заборгованість по відсоткам, 6879,18 грн. заборгованість по комісії, 1600 грн. штраф, а також сплачені судові витрати. Позивач в судове засідання не зявився, у поданій позовній заяві звернувся до суду з проханням розглядати справу за відсутності представника позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного вирішення справи позивач не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, судова повістка направлялась відповідачу за зареєстрованим місцем проживання і була повернута підприємством поштового звязку з відміткою про відсутність відповідача за вказаною адресою. Таким чином на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Під час розгляду справи судом встановлено, що 01.10.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON], був укладений кредитний договір № 500961267, за яким позичальник отримав кредит 66713,88 гривень, що підтверджується випискою по особовому рахунку з 01.10.2014 року по 16.06.2015 року. Пунктом 2.2 Кредитного договору встановлена процентна ставка 15,99 % річних за користування кредитом. Згідно з п. 2.3 Кредитного договору, датою остаточного повернення кредиту є 02.10.2019 року. Пунктом 2.8.1 Кредитного договору визначений обовязок позичальника сплачувати щомісяця комісійну винагороду банку в розмірі 1,89 % від суми кредиту впродовж 60 місяців користування кредитом. Графіком платежів, що є Додатком № 1 до Кредитного договору сторонами визначено строки і суми сплати щомісячних платежів. Відповідно до п. 4 Кредитного договору визначено обовязок позичальника сплатити кредитору штраф у випадку повного або часткового прострочення ним повернення кредиту або сплати процентів чи комісій, в розмірі 50 грн. за кожне допущене прострочення що триває від одного до чотирьох днів. У випадку, якщо прострочення платежу триває більше 5 днів, позичальник зобовязаний сплатити додатковий штраф в розмірі 150 грн. за кожний випадок допущеного прострочення платежу. Згідно розрахунку заборгованості, відповідач сплачував кредит не в повному обсязі і несвоєчасно (останній платіж здійснено 01.06.2015 року на суму 1000 грн.), внаслідок чого у нього виникла прострочена заборгованість по кредиту, сума заборгованості позичальника станом на 16.06.2015 року становить 76080,61 грн., що складається з: 66713,88 грн. заборгованість по тілу кредиту; заборгованість по відсоткам 887,55 гривень, заборгованість з комісії - 6879,18 гривень, штраф - 1600,00 гривень. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України та відповідно до п. 11 кредитного договору банк має право в будь-якому разі вимагати дострокового виконання всіх зобов'язань позичальника за договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за кредитом. В такому випадку, відповідно до п. 15 кредитного договору, позичальник зобов'язаний на вимогу Банку повернути кредит достроково. Документом, що підтверджує відправлення кредитором листа про таку вимогу є квитанція поштового відділення про відправлення відповідного рекомендованого листа позичальнику за його адресою проживання і вважається отриманим позичальником після спливу 7 календарних днів з моменту відправлення. Згідно копії вимоги № 37915 102 б/б від 21.04.2015р. і реєстру № 285 поштових відправлень рекомендованою кореспонденцією, 28 квітня 2015 року [PERSON] була надіслана вимога про дострокове повернення кредиту. Доказів належного виконання зобовязань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Таким чином, суд вважає, що з відповідача має бути стягнута сума заборгованості по кредиту за договором № 500961267 від 01.10.2014 року в розмірі 76080 грн. 61 коп. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, а саме сума судового збору 760,81 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved