Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

08.07.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить суд ухвалити рішення, яким розірвати їхній шлюб, що зареєстрований 13.06.2003 року Більшівцівською селищною радою, актовий запис № 5, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] ; дітей залишити проживати разом із нею; стягнути з відповідача судові витрати. З позовної заяви, поданої позивачем вбачається, що 13 червня 2003 року між сторонами зареєстровано шлюб у смт. Більшівці, Галицького району, Івано-Франківської області, актовий запис № 5. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Спільне подружнє життя з [PERSON] не склалося, оскільки він не цікавиться ні дітьми, ні нею, спільне господарство не ведуть. Тому подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Просить шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати разом із нею, залишити після розірвання шлюбу їй прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В підготовче судове засідання [PERSON] не з`явилася, проте нею подано через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позов підтримує повністю (а.с.20). [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 19). Однак ним також подано через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позов визнає повністю (а.с.21). У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 14 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3, ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом установлено, що 13.06.2003 року у смт. Більшівці, Галицького району, Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.06.2003 року ( а. с. 4). У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (згідно копій свідоцтв про народження а.с.7, 8). Сімейне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися, оскільки відсутнє взаєморозуміння, повага. Сімейні стосунки не підтримують. Спільне господарство не ведуть. Сім`я розпалася остаточно. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Сторони не змогли зберегти сім`ю, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог, відповідно до яких: шлюб між сторонами слід розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати із матір`ю. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір. На підставі вищенаведеного та ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved