Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

07 червня 2019 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ФОП [PERSON] , третя особа ПАТ «Ощадбанк» про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення грошових коштів. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2019 року справу було прийнято до розгляду суду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2019 року підготовче провадження було закрито і призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року було вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилалася на те, що 09 квітня 2017 року вона уклала з відповідачем договір про виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій, за умовами якого відповідач зобов`язалася організувати роботи по виготовленню та передачі у власність позивача ПВХ конструкцій вартістю 19\~800 гривень. 10\~000 гривень було передано відповідачеві як завдаток. 10 травня 2017 року позивач уклала кредитний договір на придбання світлопрозорих конструкцій з енергозберігаючим склом та 10 травня 2017 року на рахунок ФОП [PERSON] було перераховано 9\~800 гривень. Відповідно до умов укладеного договору, відповідач зобов`язана була передати у власність позивача виготовлений виріб протягом 30 робочих днів з моменту укладання договору. Відповідач свої зобов`язання не виконала, роботи не виконала та виріб не передала. Продовжувати договірні відносини з відповідачем позивач не бажає, просила суд договір розірвати, стягнути з відповідача на свою користь кошти, сплачені за договором у розмірі 19\~800 гривень та 10\~395 гривень пені. У своїй заяві до суду просила справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач ФОП [PERSON] про час та дату судового розгляду повідомлена в порядку ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Третя особа ПАТ «Державний ощадний банк України» про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки свого представника у судове засідання суду не повідомила, надала до суду пояснення, у якому зазначила, що кредитний договір № 645/47 від 10 травня 2017 року припинено у зв`язку з його виконанням сторонами, просила справу розглянути за наявними в матеріалах справи доказами та ухвалити рішення згідно з чинним законодаством. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 09 квітня 2017 року між [PERSON] і ФОП [PERSON] укладено договір індивідуальний номер замовлення BZ-00461, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується організувати передачу у власність позивача ПВХ конструкцій, а замовник зобов`язується оплатити і прийняти роботу (а.с. 7). 09 квітня 2017 року позивач сплатила ФОП [PERSON] 10\~000 гривень (а.с. 25). 11 квітня 2017 року ФОП [PERSON] було видано рахунок-фактуру до договору № 00461 (а.с. 26). 10 травня 2017 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 645/47, відповідно до п.п. 2.2, 2.3 якого банк надав кредит у розмірі 9\~800 гривень на придбання світлопрозорих конструкцій з енергозберігаючим склом (а.с. 10-20). Платіжним дорученням № 645/47 (#171971915) від 10 травня 2017 року [PERSON] перерахувала 9\~800 гривень за товар згідно з рахунком-фактурою № 00461 від 11 квітня 2017 року (а.с. 27). Відповідач свої зобов`язання не виконала, вироби не передала, роботи не виконала. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Положеннями ст.\~837\~ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до частин 1 та 3 ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Частиною 2 ст.\~873\~ЦК України передбачено, що робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до частин 2, 3 ст.\~849\~ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно із п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оскільки відповідач умови договору не виконала, товар не поставила, роботи з його встановлення не виконала, позивач свої зобов`язання виконала та сплатила вартість у повному розмірі, що підтверджується матеріалами справи, на теперішній час [PERSON] втратила інтерес до послуг, які повинні були надаватися відповідачем, тому позовні вимог у частині розірвання договору індивідуального номеру замовлення BZ-00461 від 09 квітня 2017 року підлягають задоволенню. Відповідно до п. 4.2 договору індивідуального номеру замовлення BZ-00461 від 09 квітня 2017 року, у випадку невиконання п. 3.2 договору, виконавець зобов`язаний виплатити неустойку у розмірі 0,1% від вартості договору за кожен день прострочки. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до положення ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Згідно роз`яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996 року, вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст.\~4\~ЗУ «Про\~захист прав\~споживачів» держава: забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я та життєдіяльності. Встановлений Законом перелік прав, якими користуються споживачі, не є вичерпним. Законодавчими актами і договорами, які не суперечать Закону, можуть бути передбачені й інші права споживачів та зобов`язання продавців, виготівників, виконавців. Розмір пені складає 10\~395 гривень, що розраховується наступним чином: 19 гривень 80 коп. (вартість договору 19\~800 гривень х 0,1% = 19 гривень 80 коп.) х 525 днів прострочення = 10\~395 гривень. Оскільки ФОП [PERSON] умови договору виконано не було, відповідальність за невиконання яких передбачена умовами самого договору, розмір пені та підстави її сплати погоджено сторонами, то позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст.\~22\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно з п.п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою\~становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 768 гривень 40 коп. Відповідно до п.п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою\~становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки позивачем заявлено позовну вимогу немайнового характеру і позовну вимогу майнового характеру, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 1\~536 гривень 80 коп. (768 гривень 40 коп. за позовну вимогу немайнового характеру та 768 гривень 80 коп. за позовну вимогу майнового характеру). На підставі викладеного,

Outcome: approved