Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

08 вересня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказала, що її колишній чоловік [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає у частково належний їй квартирі, понад десять років. Ухвалою судді від 13 вересня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження і призначено розгляд по суті з повідомленням (викликом) сторін. Відзив стороною відповідача не подано. Ухвалою судді\~від 11\~жовтня 2021\~року зустрічну\~позовну заяву\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~про вселення\~в квартиру\~ повернуто\~заявнику відповідно\~до вимог\~п.1)\~ч.4\~ст.\~185\~ЦПК України,\~оскільки вона\~не містила підпису заявника чи представника. В судове засідання 21 жовтня 2021 року сторони не з`явились. В судовому засіданні 09 грудня 2021 року представник позивача [PERSON] пояснив, що повідомив суд про всі обставини справи, які відомі позивачці щодо предмету спору, та долучив до позову усі наявні докази, які необхідно дослідити для вирішення спору. Дослідження інших доказів, окрім письмових, долучених до матеріалів справи не вважає за необхідне. При цьому, вважає за необхідне надати йому час (оголосити в судовому засіданні перерву), для підготовки клопотання про залучення до участі в справі в якості третіх осіб інших співвласників квартири. Щодо суті спору, наполягає на визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, у зв`язку із не проживанням в ній понад один рік. В судовому засіданні 09 грудня 2021 року представник відповідача адвокат Гірба Е.В. пояснила, що наполягає на розгляді справи на підставі наданих позивачем доказів. Вважала, що спір між позивачем і відповідачем, які є співвласниками квартири, можливо вирішити без залучення третіх осіб. По суті спору пояснила, що [PERSON] є власником 1/4 частки квартири [ADDRESS] , і навіть якщо він не проживає у належній йому квартирі, законом заборонено визнання його таким, що втратив право користування, оскільки право власності є непорушним. В задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 липня 1992 року по 04 травня 2005 року (а.с.9). Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2008 року у справі №2-2098/2008р. з [PERSON] , як з співвласника квартири [ADDRESS] , стягнуто на користь [PERSON] 2370,99 гривень заборгованості з комунальних послуг за період з 01.05.2005 року по 01.05.2008 року щодо вказаної квартири (а.с.10-11). Як вбачається з наданого позивачем Інформаційного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомості майна щодо об`єкта нерухомого майна (довідка №270819375 від 17.08.2021 року) квартира [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності, в рівних частках (по 1/4 частці) належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.6-9). Згідно акту про фактичне проживання особи від 25.08.2021 року, завіреного Головою правління ОСББ «Калнишевського 18» у вказаній квартирі [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає. Обставин позбавлення [PERSON] права власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , в позовній заяві не вказані та не описані, а доказів, на підтвердження такої обставини, суду надано не було. Як вказує частина 4 статті 41 Конституції України, частини 1, 2 статті 321 ЦК України Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Положення ч.2 ст. 405 ЦК України щодо втрати членом сім`ї власника житла, права на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, не можуть буди застосовані до безпосереднього власника/співвласника житла. Таким чином, виходячи з наданих позивачем доказів, відсутні передбачені законом підстави для визнання власника 1/4 частки квартири [ADDRESS] [PERSON] таким, що втратив право користування цією квартирою. Отже, в задоволенні позові слід відмовити. У разі правомірного вибуття із власності [PERSON] частки квартири, його зняття з реєстрації може бути здійснено в позасудовому порядку, відповідно до п.2) ч.1 ст. 18 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі. Щодо питання залучення до участі у справі в якості третіх осіб співвласників квартири [PERSON] , [PERSON] , то таке питання було ініційовано з порушенням встановленого ч.1 ст. 53 ЦПК України строку, і з урахуванням характеру спору (визнання співвласника квартири таким, що втратив право користування належним йому майном), направлене на затягування розгляду справи. Вирішення цього спору не впливає на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін.

Outcome: dismissed