Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

10.04.2017 ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02.03.2011 [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви відповідач приєдналася до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, які із заявою складають договір банківського обслуговування №б/н та взяла на себе зобов'язання виконувати умови договору. Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок [NUMBER] в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта, що визначені і врегульовані «Умовами та правилами надання банківських послуг». Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував належним чином, внаслідок чого станом на 09.03.2017 року виникла заборгованість у сумі 105013 грн. 56 коп., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з'явилася, причину неявки не повідомила, заперечення на позов не подала. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача [PERSON] проти чого позивач не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.03.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів\~Банку, які викладені на банківському сайті, згідно якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст. 526, 1049 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається із розрахунку представленого позивачем відповідач [PERSON] зобов'язання за договором не виконувала у строки і це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 09.03.2017 року становила 105013,56 грн., з яких 48764,21 грн. заборгованість за кредитом, 19188,77 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 37060,64 грн заборгованість по пені та комісії за користування кредитом. Враховуючи наведене, суд вважає, що заборгованість за кредитним договором відповідача розміром 105013,56 гривень, підтверджена розрахунком наявним в матеріалах справи, який не викликає сумніву щодо достовірності, тому суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки критично оцінює невиконання відповідачем [PERSON] грошового зобов'язання, а відтак заборгованість за кредитним договором підлягає до стягнення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1600 грн. підлягає до стягнення з відповідача [PERSON]

Outcome: approved