overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

09.12.2016 року Липовецький районний суд Вінницької області ухвалив у справі №136/1399/16-ц рішення, яким відмовив в задоволенні позову [PERSON] до Липовецької центральної районної бібліотеки, Відділу культури і туризму Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON], про визнання незаконними наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди. Ухваливши рішення, суд не вирішив питання про судові витрати, що згідно приписів статті 220 ч.1 п.4 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення. Заслухавши думку осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд встановив, що при зверненні з позовом до суду позивач не сплатила судовий збір за вимоги про: 1) визнання незаконним наказу Відділу культури і туризму Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області від 14 квітня 2016 року № 24-ОД; 2) визнання незаконним наказу Відділу культури і туризму Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області від 26 травня 2016 року № 32-ОД; 3) визнання звільнення проявом непрямої дискримінації; 4) стягнути з Липовецької центральної районної бібліотеки відшкодування за завдану моральну шкоду при незаконному звільненні в сумі 3 000 грн.; 5) стягнути з Відділу культури і туризму Липовецької РДА Вінницької області відшкодування за завдану моральну шкоду при незаконному звільненні в сумі 5 000,00 гривень. З зазначеного слідує, що при зверненні з позовом до суду позивачу слід було сплати судовий збір в сумі 2 756,00 грн. (551,20 грн. * 5). Оскільки в задоволенні позову суд відмовив, судовий збір підлягає стягненню з [PERSON] в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

09.12.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - П'ятківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті її матері - [PERSON], яка померла [INFO], відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на земельні ділянки площею 0,7287 га. та 1,0763 га. розташовані на території П'ятківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом, однак не можуть оформити своїх спадкових прав після смерті матері, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Позивач звернулась із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з'явилась, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності. Відповідач - П'ятківська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови, згідно якої П'ятківська сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та ст.ст. 11, 16, 325, 328, 374, 392, 1216, 1218, 1223 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 10, 11, 158, 169, 174, 212-215, 222, 294 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

09.12.2016 року позивач (діючи в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO]) звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача відносно дочки - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що відповідач вихованням та матеріальним утриманням дочки не займаються, її долею, умовами життя належним чином не цікавиться. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав. Треті особи вважають, що позов необхідно задовольнити. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі є батьком неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Мати неповнолітньої дитини [PERSON] померла 20.07.2006 року в місті Чернігів у віці 39 років. [PERSON] згідно рішення Виконавчого комітету Новозаводської районної у місті Чернігові ради №232 від 27.10.2016 року, з 27.10.2016 року влаштована на виховання та спільне проживання до прийомної сімї [PERSON] Відповідно до ст.164 Сімейного України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Згідно п.4.3 рішення Виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігів ради №213 від 28.11.2016 року, відповідача доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до дочки, так як він ухиляється від виконання батьківських обовязків. Викладені обставини дають суду підставу задовольнити позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки відповідач тривалий час ухиляється від виховання дитини, матеріально її не утримує, має епізодичний характер спілкування з нею, хоча має таку можливість з огляду на його вік та стан здоровя, а позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Суд вважає за необхідне звільнити відповідача від сплати судових витрат по справі, так як він на даний час є безробітним та отримує незначну допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

09.12.2016 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 23.02.2016 року, укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 66284,97 гривні, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність . Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: 23.02.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір , та відповідач отримав кредит у розмірі 17983,33 гривень . Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту на 29.11.2016 року склався борг перед банком 66284,97 гривень, а саме борг за тілом кредиту 14960,10 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 1023,21 гривень, заборгованість за пенею та комісією 2992,00 гривень , штраф 47309,66 гривень. Відповідно до вимог ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства ,а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .Відповідно до ч.1ст 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання ,то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ,відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець ,зобов'язується надати грошові кошти(кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах ,встановлених договором ,а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає , що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі . З відповідача слід стягнути також за судові витрати з оплати судового збору гривень,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

09.12.2016 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 42334,45 грн. за кредитним договором № б/н від 19.05.2011 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 19.05.2011 року договору №б/н відповідач отримав кредит в розмірі 8400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 31.10.2016 року має заборгованість у сумі 42334,45 грн., яка складається: 4839,77 грн. заборгованість за кредитом, 32102,56 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2900 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1992,12 грн. штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, а справу просить слухати у його відсутність, згоден на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника № б/н від 19.05.2011 року, довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умов та правил надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

09.12.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить поділити майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнавши за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Сторони в судове засідання не зявились, до його початку надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд доходить \~до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.09.2004 року. 09.06.2006 року відповідач на підставі договору купівлі-продажу придбав квартиру загальною площею 31.3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], право власності на даний обєкт нерухомості було зареєстровано у КП Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.05.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Стаття 69 СК України встановлює право дружини та чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи викладене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

09.12.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 30.09.2011 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис № 487. Посилаючись на те, що між н ими відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з 2014 року. Від спільного життя з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який залишається проживати з позивачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Гуляєва», відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30.09.2011 року, про що є актовий запис № 487 у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з 2014 року. Від спільного життя з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який залишається проживати з позивачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

09.12.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісячно. Позивачка вказує на те, що з 14 лютого 2014 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, оскільки не має постійного достатнього заробітку. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 14 лютого 2014 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач фізично здоровий, має періодичний заробіток, суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. За такого, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у\~твердій грошовій сумі 2000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

09.12.2019 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованості за договором від 22.02.2007 в сумі 14115 грн 74 коп. і понесених судових витрат у сумі 1921 грн. Позивач просив суд розглянути справу за відсутності його представника. У судовому засіданні відповідач та її представник позов не визнали та пояснили, що відповідач [PERSON] не є належним відповідачем по цій справі, оскільки вона відмовилася від спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] і за життя зверталася до позивача за отриманням кредиту. Представник позивача до суду не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 22.02.2007 [PERSON] подавала позивачу Анкету позичальника з метою отримання кредиту (а.с. 9). Посилаючись на невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором від 22.02.2007, позивач просить суд стягнути з відповідача як правонаступника [PERSON] , яка померла [INFO] , заборгованість, що виникла станом на день її смерті, в сумі 14115 грн 74 коп. Вирішуючи спір суд виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України (далі - Кодекс) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач вказані вимоги Кодексу не виконав і не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що відповідач є спадкоємцем майна [PERSON] і, як наслідок цього, - має зобов`язання з погашення її заборгованості перед банком. Водночас, спростовуючи доводи позивача, відповідач надала суду копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2010 (а.с. 61), з якого випливає що спадкоємцем майна [PERSON] є її неповнолітня дочка [PERSON] , а відповідач від спадщини відмовилася. За таких обставин, [PERSON] є неналежним відповідачем по справі. За приписом частини другої статті 51 Кодексу якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Суд констатує, що позивачу достовірно відомо про особу спадкоємця [PERSON] , оскільки в справі є фіскальний чек про оплату відповідачем поштового відправлення позивачеві з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2010 (а.с. 61, 63); втім, позивач не скористався своїм правом і не заявив клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, що з урахуванням вищевикладеного є безумовною підставою для відмови в задоволенні цього позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

09.12.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу(а.с. 3-4). Позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, суду надав заяву, в якій просить справу розлянути без його участі в підготовчому засіданні, на позовних вимогах наполягає та просить позов задовольнити (а.с.20). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій позов визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу розлянути без її участі в підготовчому судовому засіданні (а.с. 22). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.10.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Краснолиманського управління юстиції Донецької області, відповідний актовий запис № 178(а.с.9). Від сумісного життя сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-10), які мешкають разом з відповідачем. Сторони припинили шлюбні відносини з жовтня 2014 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння один одного, відсутності між ними почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Сторони не підтримують шлюбні відносини, однією сім`єю не мешкають. Майнового спору та спору відносно виховання та місця мешкання дитини сторони не мають. Відповідно до ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає збереження сім`ї сторін неможливим, позов законним, обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, на примирення не згодні, позивач наполягає на розлученні, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved