Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

07 червня 2018 року представник виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просить відібрати від батьків, громадян [PERSON] та [PERSON], їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав. Малолітнього [PERSON], [INFO], передати до служби у справах дітей та сім'ї Бориспільської міської ради для подальшого влаштування. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що від спільного проживання [PERSON] та [PERSON], народився син [PERSON], [INFO] народження. Маючи на утриманні малолітнього сина батьки ведуть не здоровий спосіб життя, зловживають спиртними напоями, належно дитину не доглядають, житло утримують в антисанітарних умовах, вихованням дитини не займаються. 16 грудня 2011 року малолітній [PERSON] був вилучений з сім'ї та поміщений до Бориспільської центральної районної лікарні, де пройшов курс лікування. 22 грудня 2011 року малолітнього [PERSON], [INFO] народження поставлено на облік як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах. 23 жовтня 2017 року малолітній [PERSON] повторно вилучений з родини та поміщений до Бориспільської центральної районної лікарні. 17 листопада 2017 року дитина поміщена до Київського обласного центру соціально - психологічної реабілітації «Сезенків», де перебуває наразі. Представник позивача підтримала заявлені в позові вимоги та просила їх задовольнити. В судове засідання інші сторони по справі не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість подали до суду заяви, якими розгляд справи просили здійснити у їх відсутність. Крім того, відповідачі позов визнали та не заперечували проти його задоволення. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши заяви сторін та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 25 січня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київської області (а.с. 18). Його батьками вказано : [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] відносно дитини визнав батьківство, відповідно до вимог ст. 126 СК України. 16 грудня 2011 року був вилучений малолітній [PERSON], [INFO] народження На момент вилучення дитина знаходилась без батьківського нагляду, був хворий, з підвищеною температурою тіла. Малолітній був поміщений до дитячого відділення Бориспільської центральної районної лікарні для проведення медичного огляду та лікування. Вказане підтверджується Актом вилучення дитини складеного 16 грудня 2011 року комісією та погодженого Начальником служби у справах дітей Величко І.П. (а.с. 17). З пояснень [PERSON] та [PERSON], що проживають у [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] постійно зловживає спиртними напоями, дитину залишає без нагляду, тому сусіди періодично наглядають за дитиною (а.с. 21-22). 20 грудня 2011 року відповідно рішення Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Бориспільської міської ради № 21-52/589, малолітній [PERSON], [INFO] народження, повернутий у родину (а.с. 12). Цього ж дня, наказом Служби у справах дітей № 21-41/265 «Про постановку на облік дитини, яка опинилася у складних життєвих обставинах», малолітнього [PERSON], [INFO] народження, поставлено на облік мешканця [ADDRESS] (а.с. 42). Встановлено також, що умови проживання малолітнього [PERSON], мешканця [ADDRESS] - задовільні, кімната потребує косметичного ремонту та заміни або ремонту меблів. Дитина має окреме ліжко для сну та відпочинку, але замало місця для належного повноцінного розвитку, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов від 23 грудня 2011 року, Актом обстеження житлово-побутових умов від 17 січня 2013 року, Актом обстеження житлово-побутових умов від 28 січня 2014 року, Актом обстеження житлово-побутових умов від 16 лютого 2015 року, Актом обстеження житлово-побутових умов від 06 січня 2016 року, Актом обстеження житлово-побутових умов від 31 січня 2017 року (а.с. 34-40). Представник позивача стверджує, що протягом останніх п'яти років з батьками проводились систематичні профілактичні роботи, які деякий час приносили позитивні результати, але схильність батьків до зловживання спиртними напоями звела нанівець всю проведену роботу. Так, батьки належно дитину не доглядають, належним вихованням дитини не займаються, житло утримують в антисанітарних умовах. Відповідно Акту негайного вилучення дитини від 23 жовтня 2017 року, малолітнього [PERSON] повторно вилучено з сім'ї та поміщено до Бориспільської центральної районної лікарні. На час вилучання у кімнаті був безлад, мати [PERSON] спала і не реагувала на сторонніх осіб, у кімнаті стояв різкий запах алкоголю (зі слів сусідів [PERSON] була у сильному алкогольному сп'янінні, оскільки минулу ніч та день разом з сторонніми чоловіками вживала спиртні напої). Малолітнього [PERSON] у кімнаті не було, дитина перебувала у сусідів (а.с. 29) 17 листопада 2017 року дитину - [PERSON], [INFO] народження, передано до Київського обласного центру соціально - психологічної реабілітації «Сезенків». Наведене підтверджується направленням №167 виданого 09 листопада 2017 року Службою у справах дітей та сім'ї, Актом про факт передачі дитини від 17 листопада 2017 року (а.с. 27). 15 травня 2018 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Бориспільської міської ради було порушено питання про відібрання у громадян [PERSON] та [PERSON] малолітнього [PERSON], [INFO] народження, без позбавлення батьківських прав, та погоджено Висновок органу опіки та піклування про доцільність відібрання у громадян [PERSON], [PERSON] малолітнього сина [PERSON], [INFO] народження, без позбавлення батьківських прав (а.с. 8-9). Згідно даного Висновку, з метою захисту законних прав та інтересів малолітнього [PERSON], [INFO] народження, на належне виховання, матеріальне забезпечення, орган опіки та піклування вважає доцільним відібрати у громадян [PERSON] та [PERSON] їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] народження, без позбавлення батьківських прав. Відповідно Рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області за № 335 від 04 червня 2018 року, також погоджено висновок органу опіки та піклування про доцільність відібрання у громадян [PERSON], [PERSON] малолітнього сина [PERSON], [INFO] народження, без позбавлення батьківських прав (а.с. 6-7). Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Відповідно ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв'язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За правилами ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров''я і морального виховання. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд в першу чергу керується інтересами дитини. В п. 16 Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Частиною 2 ст. 170 СК України встановлено, що у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. При цьому слід зазначити, що у випадках, встановлених у ч. 2 ст. 170 СК України, суд повинен при розгляді позову органу опіки або прокурора про відібрання дитини, перевірити законність та обґрунтованість такого відібрання, адже дитина вже відібрана. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що дійсно умови проживання дитини, були небезпечними для її життя та здоров'я у зв'язку з чим негайне відібрання дитини від батьків було обгрунтованим та таким, що потребувало захисту інтересів малолітнього [PERSON]. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Отже, так як в судовому засіданні встановлено, що умови проживання дитини є небезпечними для її життя, здоров'я і морального виховання, відповідачі свідомо нехтують своїми обов'язками щодо дитини, а також враховуючи, що відповідачі не заперечують проти відібрання від них дитини, суд вважає за можливе задовольнити заявлені позовні вимоги. На підставі ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Проте, згідно ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Представник позивача не скористався своїми процесуальними правами щодо уточнення заявлених позовних вимог, їх збільшення чи заявлення відповідних клопотань, в той час як головуючим у справі було доведено до відома та роз'яснено це право позивача. Враховуючи, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог та не може виходити за їх межі, питання про стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], [INFO] народження, судом не вирішується. Однак, слід роз'яснити виконавчому комітету Бориспільської міської ради Київської області як органу опіки та піклування, право на звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів з [PERSON], [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON], [INFO].

Outcome: approved