Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

09.08.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача в якому просить стягнути на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом до повноліття дитини, зазначивши в обґрунтування позову, що від спільного проживання з відповідачем у них 16 червня 2012 року народилася донька [PERSON], народження якої зареєстровано за їх спільною заявою та батьком дитини вказано відповідача. З серпня місяця 2016 року вони з відповідачем спільно не проживають. Дитина проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в матеріальному утриманні та вихованні доньки не приймає. Вона як мати піклується вихованням та повноцінним розвитком малолітньої дитини, але однієї їй важко в повному обсязі забезпечувати дитину усім необхідним. Відповідач має можливість матеріально утримувати дитину, оскільки має постійне місце роботи та отримує стабільну заробітну плату. На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити по підставам, викладеним у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав, пояснивши суду, що розуміє свій обовязок утримувати дитину до її повноліття і не відмовлявся від цього обовязку. Пропонував позивачці в добровільному порядку, без судового рішення, через бухгалтерію підприємства перераховувати їй аліменти, як він виплачує на дитину від першого шлюбу, на що вона не погодилася і звернулася до суду з даним позовом. Вислухавши представника позивача і відповідача, дослідивши матеріали справи, суд задо-вольняє позов з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як встановлено ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що у сторін від спільного проживання без шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №306212, виданим відділом ДРАЦС Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис за №71 /а.с.7/. Відповідач [PERSON], [INFO], працює в ТОВ «Тіс-Міндобрива» на посаді водія автопогрузчика з 05.05.2009 року та за 6 місяців 2016 року (з травня по жовтень) отримав заробітну плату в розмірі 43568.17 грн. /а.с.16,17/. При визначені розміру аліментів ураховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. N 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 01.11.2011 року позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст.180,181,183,191 СК України і

Outcome: approved