Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

08.07.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою (згідно уточненої від 17.07.2019) до Фермерського господарства «Явір», Відділу державної реєстрації Павлоградської районної державної адміністрації, третя особа: Відділ у Павлоградському районі міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання недійсною додаткової угоди №122350004001549 від 30.03.2012 до договору оренди землі, укладеної між [PERSON] та ФК «Явір» та скасування державної реєстрації додаткової угоди. Позовна заява мотивована тим, що мати позивача [PERSON] відповідно державного акту на право приватної власності на землю ДП № 115065, виданого 14.04.2005, була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,856 га, розташованої на території Межирцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1223584500-01-002-0043. 20.03.2018 мати позивача померла, та після її смерті зазначену земельну ділянку успадкував позивач. У лютому 2019 він отримав від держгеокадастру інформацію про те, що успадкована ним земельна ділянка перебуває в оренді в ФК «Явір» на 10 років, згідно з додатковою угодою, зареєстрованою 25.03.2016. 04.03.2019 він отримав копію зазначеної додаткової угоди та договору оренди від 22.06.2006, та при ознайомленні встановив, що договір оренди землі від 22.06.2006 не містить номера, містить рукописні дописки, в договорі зазначено, що він укладений на 2 роки, а потім виправлено на 5 років, реєстрація договору відбулась після двох років після його підписання, і не зрозуміло ким внесені дописки, виправлення, замальовки. Зазначає, що зі слів матері вона ні з ким не підписувала ніяких договорів, вважає, що додаткову угоду від 30.03.2012 його мати не могла підписати, так як з 29.12.2014 по 19.09.2017 вона проживала в с. Зайцево Синельниківського району. Зазначає, що додаткову угоду його мати не підписувала, та з цих підстав просить визнати її недійсною та скасувати державну реєстрацію. Ухвалою від 17.07.2019 відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання. 09.08.2019 відповідач ФК «Явір» надало відзив, відповідно до якого позов не визнає, в задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що договір оренди землі від 22.06.2006 було укладено та підписано з [PERSON] , він дійсно має виправлення, але це не суперечить законодавству, договір зареєстрований належним чином та є дійсним. Додаткова угода була також підписана особисто [PERSON] , що може підтвердити свідок, що свідчить про її волевиявлення, є належним чином зареєстрованою та дійсною. 11.09.2019 Відділ у Павлоградському районі міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надав письмові пояснення, в яких зазначив про відповідну реєстрацію договору оренди від 22.06.2006 та додаткової угоди від 30.03.2012. Ухвалою від 02.10.2019 витребувано докази по справі за клопотанням представника позивача, продовжено строк підготовчого провадження. Ухвалою від 25.11.2019 призначено у справі судову почеркознавчу експертизу. Ухвалою від 02.03.2020 провадження по справі відновлено за клопотанням представника позивача, так як у позивача відсутні зразки почерку померлої, та проведення експертизи не є можливим. Ухвалою від 23.06.2020 закрито підготовче провадження у справі та справи призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала дала пояснення відповідно до обставин, викладених в уточненому позові, позов просила задовольнити. Представник відповідача ФК «Явір» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, дав пояснення відповідно до відзиву, у позові просив відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює бухгалтером в ФК «Явір», в січні 2012 року вона особисто ходила до пайщиків та підписували договори оренди. Вона добре знала [PERSON] , особисто з нею спілкувалась, при ній вона особисто підписувала додаткову угоду до договору оренди, ще розповідала про сина та про доньку. Орендну плату отримували, приходила дружина позивача, просила сплатити раніше орендну плату, з дозволу керівництва інколи сплачували раніше, а так сплачують в кінці року. В 2014-2017 року не знає де жила [PERSON] , в 2012 році вона жила вдома. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідка з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] відповідно державного акту на право приватної власності на землю ДП № 115065, виданого 14.04.2005, була власником земельної ділянки, кадастровий номер 1223584500-01-002-0043, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,856 га, розташованої на території Межирцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 20.03.2018. Позивач [PERSON] , є сином [PERSON] , та спадкоємцем за заповітом після її смерті, що підтверджується копією паспорту позивача [NUMBER] та копією свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом № 758028 від 22.10.2018. Та відповідно до зазначеного свідоцтва є власником в порядку спадкування зазначеної земельної ділянки, кадастровий номер 1223584500-01-002-0043, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,856 га, розташованої на території Межирцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, після смерті матері з [INFO] . Відповідно до договору оренди землі від 22.06.2006, укладеного між [PERSON] , зареєстрованого 01.02.2008 № 040812700315, та додаткової угоди №122350004001549 від 30.03.2012 до договору оренди землі, укладеної між [PERSON] та ФК «Явір», зареєстрованої 30.03.2012 № 122350004001549, витягу з Державного земельного кадастру від 26.09.2018, земельна ділянка , кадастровий номер 1223584500-01-002-0043, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,856 га, розташованої на території Межирцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, перебуває в оренді ФК «Явір», строк дії речового права - додаткова угода укладена на 10 років. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Зі змісту ст.76 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77,78,79,80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.4,3 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Позивач як на підставу позову посилається на те, що його мати [PERSON] не підписувала спірну додаткову угоду №122350004001549 від 30.03.2012 до договору оренди землі, укладену між [PERSON] та ФК «Явір», зареєстровану 30.03.2012 № 122350004001549, проте жодного належного, достовірного, допустимого та достатнього доказу на підтвердження цих обставин суду не надає. Судова почеркознавча експертиза, призначена судом, не була проведена так як у позивача відсутні зразку почерку померлої. Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як встановлено судом позивачем не надано суду належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів обґрунтування позовних вимог. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки не знайшов свого обґрунтування та підтвердження в судовому засіданні. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed