Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

09.12.2015 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу (а.с. 2-5). Позивач у позовній заяві та його представник у судовому засіданні, в обґрунтування позовних вимог посилались на те, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2013 року було присуджено до стягнення з [PERSON] на користь позивача у рахунок повернення боргу 24 750 грн. Рішення відповідачем не виконується. Враховуючи що відповідач з моменту винесення рішення до 09.12.2015 року не сплачує позивачу заборгованість, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на його користь три відсотки річних за період невиконання рішення суду 1 566, 37 грн., інфляційні збитки 18 661,50 грн., та судові витрати(а.с.2-5) Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та на їх задоволені наполягала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України (а.с.17,23-24,29-33) Суд вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали даної цивільної справи, приходить до наступного висновку з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2013 року було присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок повернення боргу за договором позики від 10.02.2012 року 24 750 грн. В результаті судом було видано позивачу виконавчий лист № 203/4754/13-ц від 09.12.2013 року, який було предявлено на виконання до Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ та станом на 03.12.2015 року виконавче провадження не закінчено, заборгованість не стягнуто, що підтверджується копією рішення, договору позики, розписки, копіями довідки № 31091 06-41/13 від 03.12.2015 року (а.с. 6-11) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами ЦК України, та умовами договору банківського вкладу. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та Вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає обґрунтованим строк вказаний позивачем в межах якого він просить застосувати норми ч.2 ст..625 ЦПК України, а саме з 30.10.2013 року по 09.12.2015 року, так як у судовому засіданні найшло підтвердження прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, тому виходячи з того, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.12.2015 року становить 24\~750 грн. суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] три відсотки річних за користування грошовими коштами у розмірі 1\~566, 37 грн. (з розрахунку 24 750 грн. Х 365 днів Х 3% Х 770:100 = 1\~566, 37 грн. та інфляційні витрати у розмірі 18\~661,50 грн. ( з розрахунку 24 750 грн. Х 1, 754) чим задовольняє позовні вимоги позивача у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок повернення судових витрат 487,20 грн.(а.с.1) На підставі викладеного,

Outcome: approved