Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

08 листопада 2019 року позивач звернувся до суду з\~позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи його тим, що 15 березня 2002 року він\~зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, різні звички та характери. Подружні стосунки у сторін фактично припинені, проживають в різних країнах, у кожного своє особисте життя. Про це свідчить той факт, що в червня 2016 року відповідач разом з обома дітьми виїхала на постійне місце проживання до країни Німеччини. Зазначені обставини стали причиною звернення до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 28 листопада 2019 року провадження у справі відкрито та призначено у підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09 січня 2020 року справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений\~належним чином. Надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Направила до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення позивача, яка не з`явилась до суду. Судом встановлено, що 15 березня 2002 року сторони зареєстрували шлюб в Самарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.10-11). Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини третьої\~статті 105\~Сімейного кодексу\~України,шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з червня 2016 року, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дітей. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved