overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

07 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2007 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки зупинені з червня 2014 року, оскільки між ним та дружиною виникали сварки, які привели до втрати почуттів взаєморозуміння та поваги один до одного. Дружина разом з дитиною у зв'язку з воєнними діями у Луганській області виїхала за межі України до м. Санкт-Петербург. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати, дитину залишити мешкати разом з матір'ю. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Направила до суду нотаріально завірену заяву, в якій вказала, що вона просить суд розглянути справу без її присутності, на розірвання шлюбу дає свою згоду, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 27 жовтня 2007 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Первомайського міського управління юстиції у Луганській області зареєстрували шлюб, актовий запис №27. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне проживання у червні 2014 року, позивач [PERSON] взятий на облік як особа, що переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції у [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] виїхала за межі України, зареєстрована за місцем знаходження у [ADDRESS], що свідчить про те, що сторони разом не мешкають, спільним побутом та господарством не пов'язані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають. Неповнолітню дитину суд вважає за необхідне залишити проживати з матір'ю, бо питання про місце проживання дитини та сплаті коштів на його утримання вирішено сторонами в добровільному порядку. Батько згодний з тим, щоб дитина проживала разом з матір'ю. Суд вважає за можливе залишити відповідачу дівоче прізвище «[PERSON]» після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

07 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2007 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки зупинені з червня 2014 року, оскільки між ним та дружиною виникали сварки, які привели до втрати почуттів взаєморозуміння та поваги один до одного. Дружина разом з дитиною у звязку з воєнними діями у Луганській області виїхала за межі України до м. Санкт-Петербург. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати, дитину залишити мешкати разом з матірю. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Направила до суду нотаріально завірену заяву, в якій вказала, що вона просить суд розглянути справу без її присутності, на розірвання шлюбу дає свою згоду, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище Черкасова. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 27 жовтня 2007 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Первомайського міського управління юстиції у Луганській області зареєстрували шлюб, актовий запис №27. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне проживання у червні 2014 року, позивач [PERSON] взятий на облік як особа, що переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції у м. Дружківка, вул. Косарева, 6-49. Відповідач [PERSON] виїхала за межі України, зареєстрована за місцем знаходження у м. Санкт-Петербург, Ланське шосе[ADDRESS], що свідчить про те, що сторони разом не мешкають, спільним побутом та господарством не повязані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають. Неповнолітню дитину суд вважає за необхідне залишити проживати з матірю, бо питання про місце проживання дитини та сплаті коштів на його утримання вирішено сторонами в добровільному порядку. Батько згодний з тим, щоб дитина проживала разом з матірю. Суд вважає за можливе залишити відповідачу дівоче прізвище «Черкасова» після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

07 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Стандарт» про захист прав споживачів шляхом повернення банківського вкладу (депозиту), процентів на суму вкладу, трьох процентів річних, відшкодування збитків та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 грудня 2014 року був внесений депозит у сумі 15 000,00 грн. згідно договору банківського вкладу № 74022. Строк дії даного договору становив 273 дня з 26 грудня 2014 року по 26 вересня 2015 року. З 01лютого 2015 року відповідач припинив виплату процентів. 28 березня 2015 року позивачем подана заява відповідачу про повернення внесеного депозиту та процентів, проте жодної відповіді не надіслано позивачу. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач зазнав моральних страждань, грошове відшкодування завданої моральної шкоди оцінює у розмірі 2 700,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача тіло депозитного вкладу у розмірі 15 000,00 грн., проценти на суму вкладу у розмірі 607,38 грн., три проценти річних у розмірі 74,05 грн., збитки від невиплати процентів у розмірі 24,59 грн. та моральну шкоду у розмірі 2 700,00 грн. Ухвалою суду від 30 квітня 2015 року залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Позивач у судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав на підставах, викладених у позовній заяві, просив задовольнити позов повністю, не заперечував щодо винесення заочного судового рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, до суду не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

07 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні, позивач зазначає, що він є власником квартири [ADDRESS]. [PERSON] орендував з 01.06.2013 року у позивача вказану квартиру. У додатку до договору був перерахований перелік майна, що знаходилось у вищевказаній квартирі, за яке відповідач [PERSON] несе матеріальну відповідальність. Позивач не мав доступу до квартири, оскільки відповідачі замінили замки, на телефонні дзвінки не відповідали. 08.01.2015 року позивачу подзвонила сусідка та повідомила, що з його квартири тече вода, в результаті чого було виявлено, що кухня, гараж під кухнею були залиті водою, телевізор був побитий, підлога понищена сирістю, а також були пошкоджені речі на загальну суму 45 200,00 грн. 27.01.2015 року [PERSON] написала розписку, що відшкодує нанесені збитки, а 20.02.2015 року [PERSON] повідомив, що до 20.02.2015 року відремонтує квартиру. В результаті даних дій відповідачів позивачу була задана моральнашкода, яку він оцінює у сумі 10 000,00 грн. Відповідачі не відшкодували завдану матеріальну шкоду. За таких обставин позивач просить зобов'язати відповідачів відремонтувати квартиру або стягнути з відповідачів на свою користь завдану йому у зв'язку із пошкодженням квартири та речей матеріальну шкоду у сумі 45 200,00 грн., моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн. 15 травня 2015 року позивачем надана до суду заява, в якій він просить також стягнути з відповідачів витрати, пов'язані зі складанням звіту, у сумі 2 000,00 грн. У судове засідання позивач не з'явився, проте надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував щодо заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

07 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Краснокутського районного суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак спільно не проживають. Від цього шлюбу мають одну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивача, в звязку з чим за захистом інтересів малолітньої дитини позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про визнання позову та про слухання справи у його відсутність. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії 1ВЛ №195929, виданого 18 травня 2010 року Качалівською сільською радою Краснокутського району Харківської області, батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON]. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище відповідача [PERSON], а також те, що стягнень за іншими виконавчими листами у нього немає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

07 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вимоги обґрунтовує тим, що перебували з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між ними розірвано. Відповідач [PERSON] добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Син знаходиться на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] на утриманні дітей чи непрацездатних осіб немає. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дитини аліменти по 500 грн. щомісячно до повноліття дитини. В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилась, в позовній заяві просить проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнав повністю, не заперечив щодо задоволення вимог позивача. Частиною 2 статті 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення аліментів, суд позов задоволює і присуджує до стягнення з [PERSON] в користь позивача аліменти на утримання дитини по 500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини. Також до стягнення з відповідача в дохід держави належить 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

07 квітня 2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні його представник пояснив, що 22 лютого 2006 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №8. З часу укладення шлюбу між ним та відповідачкою склались добрі відносини, але в процесі спільного проживання почали виникати різні непорозуміння на побутовому грунті. Він бажав повноцінної сім'ї з дітьми, а відповідачка в силу своїх поглядів на життя не поділяла його бажань. Вони з відповідачкою три роки не підтримують сімейно-шлюбних відносин, їх сім'я практично розпалась. Шлюб носить формальний характер і подальше його збереження суперечить його інтересам, а тому просить суд розірвати шлюб. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, в тому числі і через засоби масової інформації, і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд розглядає справу в заочному провадженні на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 22 лютого 2006 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 8 /а.с.4/. З часу укладення шлюбу між позивачем та відповідачкою склались добрі відносини, але в процесі спільного проживання почали виникати різні непорозуміння на побутовому грунті. Позивач бажав повноцінної сім'ї з дітьми, а відповідачка в силу своїх поглядів на життя не поділяла його бажань, що призвело до розпаду сім'ї. На даний час вони вже три роки не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати. На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

07 квітня 2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18 552,78 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконує умови кредитного договору б/н від 15.03.2010 року, за яким останній отримав у позивача грошові кошти у розмірі 13600,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. У судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився по причинам суду невідомим, про день слухання справи був повідомлений належним чином, у відповідності із ч.9 статті 74 ЦПК України, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.03.2010 року між сторонами був укладений кредитний договір, за яким відповідач [PERSON] отримав у позивача - ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» грошові кошти у розмірі 13600, 00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, відповідає дії картки. На підставі розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 28.02.2015 р. вбачається, що заборгованість по виплаті кредиту складає - 18552,78 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 13242,99 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом- 3761,19 гривень, заборгованості за пенею та комісією -188, 94 гривні, штрафу у розмірі - 500 гривень / фіксована частина/ та штрафу - 859,66 гривень /процентна частина/. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимогам чинного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - згідно звичаям ділового обігу або іншим вимогам, які звично ставляться. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором - надав грошові кошти відповідачу, а відповідач погодившись з умовами кредитного договору не належним чином виконує ці умови - не повертає кредитні кошти та відсотки у строки встановлені у договорі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору та витрат пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

07 квітня 2015 року позивач звернулась в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення донькою повноліття та на своє утримання в розмірі 400 грн. до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Донька проживає та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання доньки не надає. Відповідач працює в ПАТ «Новоград-Волинський хлібозавод» та має можливість надавати допомогу на утримання дитини. В судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву в якій уточнила свої позовні вимоги та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідно віку дитини, щомісячно починаючи з дня подачі заяви до суду та до повноліття дитини, просить справу слухати без її участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин,

Outcome: approved