Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

09.01.2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк ««ПриватБанк»» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 18655,09 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 13.09.2013 року був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 9600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобов'язався вчасно повернути суму кредиту, а також інших сум згідно Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач [PERSON], незважаючи на це, порушив його, оскільки своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування ним, комісію, внаслідок чого станом на 31.10.2014 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 18655,09 грн., яка складається з: · заборгованості за кредитом у сумі 9576,65 грн.; · заборгованості за процентами у сумі 6563,91 грн.; · заборгованості по комісії у сумі 1150 грн.; - штрафів у сумі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 864,53 грн. (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог, згоду на винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, судова повістка не вручена за адресою реєстрації місця проживання по причині не проживання. Згідно статті 74 ч.5 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою реєстрації місця проживання, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача в заяві на адресу суду не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в порядку статей 224-226 ЦПК України суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Зокрема, судом встановлено, що між Банком та відповідачем 13.09.2013 року був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 9600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобов'язався вчасно повернути суму кредиту, а також інших сум згідно Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. Договір складається з письмової заяви позичальника з відмітками банку про приєднання до Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою. При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно заяви позичальника [PERSON] ознайомився та згодний із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифів банку, які були надані йому у письмовій формі і своїм підписом підтвердив повну інформацію про умови кредитування ПриватБанку. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі. З матеріалів справи слідує, що позичальник повинен був погашати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, а також штрафи, проте свої зобов'язання не виконав. Так, як вбачається з матеріалів справи, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, в зв'язку з цим станом на 31.10.2014 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 18655,09 грн., яка складається з: · заборгованості за кредитом у сумі 9576,65 грн.; · заборгованості за процентами у сумі 6563,91 грн.; · заборгованості по комісії у сумі 1150 грн.; - штрафів у сумі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 864,53 грн. (процентна складова). В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 243,6 грн.

Outcome: approved