Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

07 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Вортекс Груп», в якому просить визнати недійсним кредитний договір № 2215122347 від 23.02.2016 року в цілому разом з додатком. Свої вимоги мотивує тим, що 23.02.2016 року між ТОВ «Вортекс Груп» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 2215122347. Пояснює, що відповідно до п.1.1. Кредитор надає Позичальнику кредит на умовах, передбачений Договором та/або додатками до Договору, а Позичальник зобов'язується повернути Кредитору кредит і сплатити нараховані проценти відповідно до Графіку платежів. Відповідно до п. 2.3. Кредитного договору мінімальний розмір кредиту становить 500 грн. Пункт 2.3.Кредитного договору встановлює, що максимальний ліміт кредитної ліні складає 8 000,00 грн. Відповідно до цих умов Кредитного договору Позивачу було встановлено ліміт кредитної лінії та надано суму 6000 грн., згідно платіжного доручення № 14768. Граничний строк видачі кожного траншу до 30 днів. Сума кредиту та ціна оформлюється в Додатку до Кредитного договору. Кредит та проценти за користування Кредитом погашаються в дату, після закінченні 30 денного строку, що розпочинається з дати зарахування Кредиту. Дата погашенні зазначається Позичальником в Особистому кабінеті на сайті Кредитора. Для продовження строку повернення Кредиту Позичальник сплачує відповідну cyму коштів в останній день строку повернення Кредиту, комісію за продовження строку повернення Кредиту. Строк продовження сплати Кредиту, комісія за продовження строку повернення Кредиту, встановлені у п. 6 Додатку до Договору. Договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами, відповідно п. 1.9 Договору, і діє до дати, погодженої Сторонами в Додатку до Договору (включно), але в будь-якому випадку діє до повного виконання кредитних зобов'язань за Договором. Сторони підписують Договір шляхом використання електронного цифрового підпису разовим ідентифікатором, який направляється Позичальнику в смс-повідомленні на його телефонний номер, вказаний в заявці на кредит. Кредит надано на споживчі цілі, згідно з п. 1.11 Договору. Пунктом 1.5 Договору передбачено сплату процентів за користування Кредитом, відповідно до Заявки. Ціна кредиту визначається в Графіку платежів, який міститься в Додатку № 1516291, що є невід'ємною частиною Договору. Зазначає, що згідно преамбули Договору, ціна кредиту - це % ставка, яка передбачена в Договорі та/або Додатках до нього з урахуванням строку користування Кредитом, Графіку платежів і забезпечення своєчасності розрахунків Позичальником. Згідно Додатку до Договору, процентна ставка за користування кредитом за строк 30 днів - 1,06 %. Ціна кредиту - 1899 грн. За користування кредитом Позичальником сплачується Кредитору відповідна комісія, яка у випадку несплати Кредиту в строк, погоджений Сторонами в Додатку до Договору або в Заявці, перераховується та складає 1,5 % від суми Кредиту за кожну добу прострочення повернення Кредиту. Згідно з розділом 6 Кредитного договору Сторонами передбачено відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання умов Договору. У відповідності з умовами п. 6.3 Договору Позичальник сплачує пеню Кредитору в розмірі 1,5 % , але не більше подвійної облікової ставки НБУ, в період невиконання умов Договору, від суми Кредиту за кожен день прострочення повернення Кредиту, при цьому пеня нараховується за весь період невиконання зобов'язань. Кредитний договір складається з власне самого кредитного договору та Додатку № 1516291 від 25.05.2016 року. Позивач вважає, що при укладанні вищевказаного Кредитного договору порушені його права як споживача, згідно з нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», ЗУ «Про захист персональних даних», ЗУ «Про інформацію», а тому вказаний кредитний договір та додаток до нього має бути визнано недійсним. Ухвалою суду від 14 серпня 2017 року до спільного розгляду з первісною позовною заявою [PERSON] ТОВ «Вортекс Груп» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вортекс Груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просять стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 32536 грн. 00 коп. (а.с. 108-112). Свої вимоги мотивує тим, що 23.02.2016 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 2215122347. Згідно п. 1.1 Договору кредитор надає позичальнику на умовах, передбачених даним договором та/або додатками до нього кредит, а позичальник зобов'язується повернути кредитору кредит та сплатити нараховані проценти у відповідності з графіком розрахунків. Згідно умов Додатку № 1516291 до Договору, що є його невід'ємною частиною з моменту укладення - 25.05.2016 року, позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 6000,00 грн. на визначених графіком розрахунків (п. 4 Додатку) умовах: строк кредиту - 30 днів; оплачувана сума кредиту - 6000,00 грн.; процентна ставка / день - 1,06; сума оплачуваних процентів - 1899,00 грн.; до сплати всього - 7899,00 грн. Пояснює, що згідно п. 5 Додатку, дата здійснення платежу на повернення Кредиту та оплату процентів за користування Кредитом (Дата погашення Кредиту), визначається як календарний день, що настає після закінчення 30 календарних днів з дати зарахування Кредиту на Рахунок Позичальника. Дата здійснення платежу (Дата погашення) вказується в Заявці, затвердженій Кредитором, в Особистому кабінеті Позичальника на сайті Кредитора. Грошові кошти у розмірі 6000,00 грн. перераховані на рахунок Відповідача 27.05.2016 p., про що свідчить платіжне доручення №14768 від 26.05.2016 р. Таким чином, Кредит, разом з нарахованими процентами, мав бути сплачений Відповідачем до 26.06.2017 р. Однак відповідачем у вказаний строк кредит не повернуто, проценти не сплачено. Натомість відповідач скористався послугою, щодо продовження строку користування кредитом.Позичальник може продовжити строк, на який видається Кредит (Строк повернення Кредиту), оплативши не пізніше останнього дня строку повернення Кредиту, комісію за продовження строку повернення Кредиту в розмірі: продовження строку повернення кредиту на 7 днів - 546 грн.; продовження строку повернення кредиту на 15 днів - 1062 грн.; продовження строку повернення кредиту на 30 днів - 1710 грн. Згідно п. 4.3.3 Договору Позичальник має право продовжити термін, на який видається Кредит, сплативши не пізніше останнього дня строку повернення Кредиту, зазначеного у Графіку розрахунків, комісію за продовження строку в розмірі, зазначеному на Домашній сторінці. Сплата комісії за продовження терміну повернення Кредиту здійснюється шляхом одноразового переказу грошових коштів на банківський рахунок Позивача, вказаний у даному Договорі. У платіжному документі у графі «Призначення платежу» Позичальник зобов'язаний вказати «Продовження терміну повернення за Договором № 2215122347». Відповідачем здійснено декілька платежів для продовження строку повернення Кредиту:24.06.2016 р- 419 грн.; 02.07.2016 р. - 560 грн.; 11.07.2016 р. - 555 грн.; 19.07.2016 р. - 546 грн. Вказані грошові кошти зараховані в рахунок продовження строку повернення кредиту. Таким чином, остаточна дата повернення кредиту за договором - 24.07.2016 р. включно. Відповідачем вказаний строк повернення кредиту, кредит і проценти не повернуто. Зазначає, що станом на 24.04.2017 p. прострочення відповідача з дати повернення Кредиту (24.07.2016 p.) становить 274 дні. 1,5 % від суми Кредиту становить 6000 х 1,5 /100 = 90 (грн./день). Сума нарахованих згідно п. 1.6 Договору процентів становить: 274 х 90 = 24660,00 грн. Сума нарахованих процентів згідно п. 3 Додатку - 1899,00 грн. А за вирахуванням погашених процентів 1899 - 23 = 1876 грн. Таким чином сума заборгованості відповідача за процентами станом на 24.04.2017 становить 1876 + 24660 = 26536,00 грн. Заборгованість за Кредитом - 6000,00 грн. Всього заборгованість відповідача 26536 + 6000 = 32536,00 грн. Позивач-відповідач та її представник у судове засідання не з'явились, про час та місце його проведення повідомлялись належним чином (а.с. 133, 134). В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача-відповідача про розгляд справи за відсутності позивача. (а.с. 29). Представник відповідача-позивача, який приймав участь у судовому засіданні у режимі відео конференції, проти задоволення первісного позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с. 73-79). Зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. Вислухавши пояснення представника відповідача-позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 23.02.2016 року між ТОВ «Вортекс Груп» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 2215122347 (а.с. 10-14). Відповідно до п.1.1. кредитного договору Кредитор надає Позичальнику кредит на умовах, передбачених Договором та/або додатками до Договору, а Позичальник зобов'язується повернути Кредитору кредит і сплатити нараховані проценти відповідно до Графіку платежів. Відповідно до п. 2.3. кредитного договору мінімальний розмір кредиту становить 500 грн. Максимальний ліміт кредитної лінії складає 8000,00 грн. Граничний строк видачі кожного траншу до 30 днів. Сума кредиту та ціна оформлена у Додатку № 1516291 до Кредитного договору № 2215122347 від 23.02.2016 року, укладеного між сторонами 25.05.2016 року, який є невід'ємною частиною кредитного договору (п. 10 Додатку) (а.с. 15). Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] було встановлено ліміт кредитної лінії та надано суму 6000 грн., згідно платіжного доручення № 14768 (а.с. 16). Відповідно до п. 1.6. кредитного договору у випадку, коли позичальник не повернув кредит в строк, затверджений сторонами у заявці чи додатку до даного договору, відсоткова ставка за користування кредитом, котру позичальник сплачує кредитору, перераховується, починаючи з другого дня прострочки і становить 1,5 % від суми кредиту за кожну добу прострочки повернення кредиту. Кредит та проценти за користування Кредитом погашаються в дату, після закінчення 30 денного строку, що розпочинається з дати зарахування Кредиту. Дата погашення зазначається Позичальником в Особистому кабінеті на сайті Кредитора. Для продовження строку повернення Кредиту Позичальник сплачує відповідну cyму коштів в останній день строку повернення Кредиту, комісію за продовження строку повернення Кредиту. Строк продовження сплати Кредиту, комісія за продовження строку повернення Кредиту, встановлені у п. 6 Додатку до Договору (а.с. 15). Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони також мають прав укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів. За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно умов Додатку № 1516291 до Договору, що є його невід'ємною частиною з моменту укладення - 25.05.2016 року, позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 6000,00 грн. на визначених графіком розрахунків (п. 4 Додатку) умовах: строк кредиту - 30 днів; оплачувана сума кредиту - 6000,00 грн.; процентна ставка / день - 1,06; сума оплачуваних процентів - 1899,00 грн.; до сплати всього - 7899,00 грн. Пояснює, що згідно п. 5 Додатку, дата здійснення платежу на повернення Кредиту та оплату процентів за користування Кредитом (Дата погашення Кредиту), визначається як календарний день, що настає після закінчення 30 календарних днів з дати зарахування Кредиту на Рахунок Позичальника. Дата здійснення платежу (Дата погашення) вказується в Заявці, затвердженій Кредитором, в Особистому кабінеті Позичальника на сайті Кредитора. Статтею ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п. 8.4 кредитного договору позичальник підтверджує, що до укладення цього договору він, зокрема: отримав від кредитора інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 13 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; ознайомлений зі своїми правами згідно ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних»; згоден з тим, що інформація надана йому кредитором з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав'язування її придбання. Згідно п. 8.6 кредитного договору підписанням цього договору позичальник дає свою згоду на збір, зберігання, використання, обробку та розповсюдження даних позичальника, зазначених у цьому договорі, особистому кабінеті, заявці та інших документах, наданих кредитору, у відповідності до Закону України «Про захист персональних даних», для цілей, пов'язаних з цим договором, при цьому: така згода являється безстроковою за винятком випадків, коли згода буде відкликана позичальником за вмотивованою письмовою вимогою; позичальник згоден з тим, що кредитор звільняється від обов'язку повідомляти позичальника про передачу його персональних даних з урахуванням того, що така передача відповідає цілям, визначеним в цьому договорі. Суд звертає увагу на те, що за нормами ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Статтею 15 Закону закріплено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію. Отже, законодавчо закріплений обов'язок банку надати споживачу інформацію про послугу у письмовому документі. Підписанням кредитного договору, [PERSON] підтвердила, що отримала всю інформацією про правила кредитування у ТОВ «Вортекс Груп». За таких обставин суд вважає, що твердження позивача про те, що банк не надав позичальнику повної, всебічної, об'єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту є необґрунтованими та спростовуються належними доказами. Статею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії, але лише тоді коли вони не були зазначені у договорі. Тобто, законом передбачено право позичальника, у разі нарахування комісії за користування кредитними коштами, не сплачувати їх, якщо про інше не було домовленості. За положеннями ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 14 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Із цього пункту слідує, що банкам надано право нараховувати як відсотки так і комісію, та страховий платіж якщо вони передбачені договором. Крім того, суд вважає помилковим твердження позивача про те, що при укладанні кредитного договору були недотримані вимоги Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», з огляду на наступне. Так, Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів, щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Однак суб'єктами даних правовідносин є підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності. Таким чином, посилання позивача на Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» є безпідставними, оскільки позивач не є суб'єктом підприємницької діяльності та отримувала кредитні кошти на споживчі потреби як фізична особа. Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За правилом, передбаченим ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.8 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Згідно п. 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що вимикають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054-1055), статті 18,19 Закону України «Про захист прав споживачів». У відповідності до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Положеннями ч. 1, ч. 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підписуючи кредитний договір, [PERSON] діяла як особа, яка мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, мала вільне волевиявлення, вона діяла у відповідності до внутрішньої волі і повністю погодилася з його умовами як у момент підписання, так у подальшому, не висловлюючи своєї незгоди з умовами договору. На момент укладення договору [PERSON] не вважала положення кредитного договору неправомірними та незаконними, такими, що порушують її права, а якщо б вважала, то могла б від підписання договору відмовитися або здійснити інші заходи, направлені на недопущення порушення власних прав та інтересів. Проте, цього не було зроблено. З матеріалів справи судом встановлено, що договір кредиту між сторонами підписаний уповноваженими особами, договір містить усі суттєві умови, передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгоджені сторонами шляхом звернення позичальника з пропозицією щодо укладання договору та погодження кредитодавцем на укладення такого договору. На переконання суду, при укладенні умов спірного кредитного договору позичальник [PERSON] діяла вільно та виходила виключно з власних інтересів, рішення про вибір ТОВ «Вортекс Груп» в якості контрагента та про вступ із ним у договірні відносини прийняла на власний розсуд. Таким чином, судом встановлено, що оспорюваний договір не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особи, які вчинили даний правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі; правочин вчинено у формі, встановленій законом; договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При укладанні та підписанні договору дотримані норми чинного законодавства і вчинення порушень не встановлено. У договорі зазначені усі суттєві умови. Кредитодавець передав позичальнику грошові кошти (кредит), остання їх прийняла. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для визнання кредитного договору та додатку до нього недійсним, а тому вимоги первісного позову [PERSON] до «Вортекс Груп» про визнання кредитного договору № 2215122347 від 23.02.2017 року в цілому разом з Додатком недійсним, не підлягають задоволенню. Щодо вимог зустрічного позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] порушила зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, тобто істотно порушила умови укладеного кредитного договору, розрахунок заборгованості, наведений відповідачем-позивачем у зустрічні позовній заяві (а.с.108-112) у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК належними доказами не спростувала, а тому вимоги зустрічної позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Вортекс Груп» підлягають задоволенню. Відповідачем-позивачем понесені і документально підтвердженні (а.с. 113) судові витрати в сумі 1600,00 грн. у вигляді сплаченого судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з позивача-відповідача на користь відповідача-позивача.

Outcome: approved