Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

07 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків, за участі третьої особи: Служби у справах дітей по Центральному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], який 27.03.2006 року розірвано. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Дочка проживає з позивачем, яка повністю її забезпечує, піклується про неї. З 01.06.2019 року по 31.08.2019 року позивач планує разом з дитиною виїхати за кордон для відпочинку та навчання дитини, а саме до Великої Британії до міста Рамсгейт. Поїздка організована КЗ «Маріупольський міський ліцей». Відповідач не надає дозволу на виїзд дочки. Просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], за межі України без дозволу (згоди) і супроводу батька [PERSON] на період з 01.06.2019 року по 31.08.2019 року до міста Рамсгейт, Велика Британія та надати [PERSON] дозвіл на отримання (відкриття) візи для виїзду за кордон неповнолітньої [PERSON], без згоди її батька [PERSON], до Великої Британії. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, при цьому надали суду заяву, у якій просили розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього також не надходило. Від представника Служби у справах дітей по Центральному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника служби у справах дітей по Центральному району, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження, [NUMBER] від 03.10.2017 року, виданим повторно Жовтневим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [INFO] народилася [PERSON], батьками якої зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON], актовий запис № 742. Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], виданим Жовтневим відділом РАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 27.03.2006 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 27.03.2006 року, про що зроблено актовий запис № 159. Відповідно до заяви, засвідченої нотаріусом 18.09.2015 року, [PERSON] надав дозвіл на виїзд дочки [PERSON] на тимчасові поїздки до тимчасово окупованої території України - Автономної республіки Крим, за кордон до Російської Федерації, Туреччини, Арабської Республіки Єгипет, Німеччини, Польщі, Угорщини та інших країн Шенгенської угоди у період з 01.10.2015 року по 01.10.2018 року у супроводі матері [PERSON] Згідно з довідкою, наданою директором КЗ «Маріупольський міський ліцей» [PERSON], КЗ «Маріупольський міський ліцей» в особі директора [PERSON] організовує навчальну поїздку для учнів до міста Рамсгейт, Велика Британія, з 21 липня по 04 серпня 2019 року. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 151 Сімейного Кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст. 154 Сімейного Кодексу України, батьки мають право на самозахист своєї дитини. Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII. Частиною ст. 3 зазначеного Закону передбачено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Зазначені правила затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Зокрема п. п. 3, 4 даних Правил, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Пунктом 2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок їх виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Слід зазначити, що неможливість отримати від батька дитини письмової нотаріально засвідченої згоди на в'їзд/виїзд дитини за кордон, позбавляє дитину права всебічного та гармонійного розвитку, оздоровлення. Оскільки позивач [PERSON] позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача [PERSON] на тимчасовий виїзд дитини за кордон, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає можливим надати дозвіл позивачу на тимчасовий виїзд з неповнолітньою донькою, до міста Рамсгейт, Велика Британія, в її супроводі без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], на період з 01.06.2019 року по 31.08.2019 року. Крім того, так як позивач не наполягала на стягненні з відповідача судового збору, тому за вимогами ст.141 ЦПК України їх стягнення є недоцільним.

Outcome: approved