Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

08.08.2017 року позивач [PERSON] звернулася в Пустомитівський районний суд Львівської області з цивільним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить усунути перешкоди в користуванні належним їй на праві приватної власності житловим будинком, що знаходиться за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с. Кугаїв, вул. Без назви, буд. 11, шляхом виселення з цього житлового будинку її брата [PERSON], що незаконно вселився та проживає там без її дозволу; заборонити [PERSON] користуватися житловим будинком, що знаходиться за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с. Кугаїв, вул. Без назви, буд. 11 без попереднього надання письмової згоди позивача на це. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач є власником житлового будинку за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с. Кугаїв, вул. Без назви, буд. 11 та земельної ділянки для будівництва і обслуговування цього житлового будинку за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Кугаїв. В зазначеному будинку проживає та зареєстрована матір позивача [PERSON]. Крім того, в житловий будинок № 11 в с. Кугаїв, Пустомитівського району, Львівської області незаконно, без мого відома та дозволу вселився відповідач та проживає там близько 9 років. Відповідач є співвласником житлового приміщення, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Героїв УПА (колишня вул. Тургєнєва), 78, кв.11. За цією ж адресою зареєстровано його місце проживання. Іншим співвласником вищевказаної квартири є матір сторін [PERSON]. Позивач проживає у [INFO]. З моменту набуття права власності на житловий будинок за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с. Кугаїв, буд. 11 позивач неодноразово зверталась до свого брата [PERSON] з проханням виселитись з зазначеного будинку та переїхати на постійне місце проживання в квартиру, співвласником якої він є, та де зареєстроване його місце проживання. Проте всі прохання та вимоги позивача залишаються без уваги, [PERSON] продовжує проживати в спірному будинку. Позивач з відповідачем жодних домовленостей, щодо проживання відповідача в спірному житловому будинку немала. Відповідач проживає в ньому незаконно, крім того унеможливлює використання позивачем повною мірою належного їй майна, оскільки зайняв частину спірного житлового будинку та не дає доступу до цієї частини будинку ні їй, ні їхній матері [PERSON] Крім того [PERSON] не бере жодної участі в утриманні будинку, забезпеченні його належного стану, оплаті житлово-комунальних послуг. Крім того [PERSON] не дотримується правил співжиття, поводить себе агресивно, часто застосовує насильство до нашої матері [PERSON], неодноразово завдавав їй тілесних ушкоджень, що в тому числі було причиною звернення до поліції. У звязку з агресивною та антисоціальною поведінкою відповідача, позивач обмежена у праві вільного використання належного їй на праві приватної власності спірного житлового, та відвідувати матір, що там проживає, і здійснювати догляд за нею оскільки має обгрунтовані підстави вважати, що брат застосує насильство та завдасть тілесних ушкоджень позивачу також. На підставі наведеного позовні вимоги просить задоволити. Ухвалою суд від 28.08.2017 року провадження у справі відкрито. Позивач в судове засідання не зявилася, однак зявився її представник, який заявлені позовні вимоги підтримав та просив такі задоволити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України, встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 31580047 від 24.12.2014 року власником житлового будинку № 11 по вул.. Без. Назви, с. Кугаїв, Пустомитівського району, Львівської області є [PERSON]. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 31575756 від 24.12.2014 року власником земельної ділянки площею, 0, 1159 призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та спору та розташованої в с. Кугаїв, Пустомитівського району, Львівської області є [PERSON]. Згідно будинкової книги на будинок № 11, в с. Кугаїв, Пустомитівського району, Львівської області, довідки виданої виконавчим комітетом Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 03.07.2017 року № 355, окрім інших у вищевказаному будинку має зареєстроване місце проживання [PERSON]. Сторона позивача, як на підставу для задоволення позовних вимог покликається на те, що відповідач фактично проживає у [INFO]. Назви в с. Кугаїв, Пустомитівського району, Львівської області, чим обмежує позивача у праві володінні та користуванні спірним будинком, також недотримується правил співжиття та застосовує насильство до матері сторін. Однак стороною позивача не надано жодного доказу в підтвердження тверджень того, що позивачу чиняться перешкоди у користуванні будинком. Всі позовні вимоги обґрунтовуються лише поясненнями в позові та поясненнями представника позивача в судовому засіданні. Відповідно до ст. 116 ЖК УРСР, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Однак сторона позивач повинна надати докази, на підтвердження того, що відповідач систематично руйнує та псує житло, систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим для інших проживання із ними в одному будинку. Згідно листа Пустомитівського РВ ГУ МВС України від 02.09.2015 року № 9968 з якого слідує, що працівниками міліції було прийнято рішення про припинення розгляду повідомлення від 20.05.2015 року по факту вчинення відносно сімї [PERSON] протиправних дій її братом [PERSON], оскільки відсутні ознаки, які б вказували на наявність кримінального правопорушення. Після опитування [PERSON] по вищенаведеному факту прийнято законне рішення про що буде повідомлено додатково. Згідно довідки виданої Франківським ВП Пустомитівського ВПГУНП у Львівській області 19.09.2017 року № 9636/42/01/14-17, слідує, що [PERSON] 20.05.2015 року, дійсно зверталася з письмовою заявою в Пустомитівське РВ ГУМВС України у Львівській області по факту вчинення дрібних хуліганських дій її братом [PERSON]. Згідно витягу з кримінального провадження № 12017140270001132 в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22.06.2017 року на підставі заяви [PERSON], по факту нанесення їй тілесних ушкоджень, її сином [PERSON] внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та 26.06.2017 року провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Вищевказані докази долучені позивачем, як підставу для задоволенні заявлених позовних вимог, не можуть стверджувати про систематичне руйнування правила співжиття, що робить неможливим для інших проживання із ними в одному будинку, також не наданого жодного доказу на підтвердження того, що відповідач фактично проживає у спірному будинку. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 83 ЦК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч. 7 ст. 82 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обовязків щодо доказів, а також інших випадків передбачених законом. Частиною 6 статті 81 ЦК України, передбачено, що доказування не може грунтуватися на припущеннях. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (\~Закон України від 17.07.1997 року № 475/97\~- ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Суд вважає, що в межах наданих ним повноважень судом створені належні умови для надання сторонами доказів, заявлення клопотань витребування додаткових доказів. Проте позивачем всупереч зазначеним нормам закону не надано доказів на підтвердження свої покликань як на підставу для задоволення заявлених позовних вимог, не надано доказів того, що він їх не може здобути, не заявлено в судовому засіданні клопотання про витребування таких, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідачів не підлягають.

Outcome: dismissed