Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

08 квітня 2013 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої злочином, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 травня 2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода,внаслідок якої він отримав тілесні ушкодження, які призвели до встановлення 2-ї групи інвалідності та втрати 40% професійної працездатності. Обставини цієї ДТП встановлені вироком Жовтоводського міського суду від 24.12.2012 року, який набрав законної сили 08.01.2013 року. Відповідач [PERSON] визнаний винним у скоєнні ДТП. Відповідач, рухаючись на автомобілі «Деу Ланос», державний реєстраційний номер [NUMBER], грубо порушив п.п. 1.3,1.5, 2.9 та 10.1 Правил дорожнього руху України, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21063», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким він керував. Вироком Жовтоводського міського суду від 24.12.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Також з нього стягнуто у відшкодування моральної шкоди 30000 грн. Згідно довідки МСЕК від 12.09.2011 року йому встановлено 2-у групу інвалідності до 01.10.2012 року. Йому були протипоказані всі види праці в звичайних умовах. Згідно довідки МСЕК від 14.09.2012 року йому встановлено 3-ю групу інвалідності до 01.10.2013 року, йому дозволено легкий труд без тривалої ходьби. Висновком комісійної судово-медичної експертизи №306Д від 15.11.3012 року встановлено, що він отримав такі тілесні ушкодження, які призвели до стійкої постійної втрати загальної працездатності 30%, професійної працездатності - 40%. На момент втрати працездатності він працював у м. Жовті Води у фізичній особи-підприємця водієм автобуса. Згідно посвідчення водія він мав право керувати транспортними засобами категорії В,С,D,Е. За станом здоров'я він мав право керувати транспортними засобами категорій А,В,С,D, Е. Його заробітна плата за місяць була менша п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. У зв'язку з неможливістю працювати за станом здоров'я, 12.09.2011 року він був звільнений з роботи за п.2 ст.40 КЗпП України. З вересня 2011 року він отримує пенсію. Відповідно до ст.ст.1195,1197 ЦК України, він має право на відшкодування заробітку, втраченого ним внаслідок ушкодження здоров'я. При цьому, якщо середньомісячний заробіток потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Втрачений заробіток позивач розраховує, починаючи з 01 жовтня 2011 року /з цього часу йому встановлена 2-а група інвалідності/ по 30 вересня 2013 року /до 01.10.2013 року йому встановлена 3-я група інвалідності/. Оскільки його середній заробіток був меншим чим п'ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, то, на його думку, розрахунок втраченого заробітку повинен бути виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Загальний розмір його втраченого заробітку за період з 01 жовтня 2011 року по 30 вересня 2013 року становить 98 359,00 грн.: Жовтень - листопад 2011 року: 985,00 грн. х 5 х 2 = 9850,00 грн. Грудень 2011 року - січень-червень 2012 року: 1004,00 грн. х 5 х 7 = 35140,00 грн. Липень-вересень 2012 року: 1102,00 грн. х 5 х 3 = 16530,00 грн. Жовтень-листопад 2012 року: 1118,00 грн. х 5 х 2 = 11180,00 грн. Грудень 2012 року: 1134,00 грн. х 5 х 1 = 5670,00 грн. Січень-вересень 2013 року: 1147,00 х 5 х 9 = 51615,00грн. З урахуванням 40% втрати професійної працездатності сума втраченого заробітку складає: 98 359,00 грн. х 0,4 = 39 343,60 коп. 11.03.2013 року ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» відшкодувала йому частину втраченого заробітку у зв'язку із стійкою втратою працездатності в розмірі 4968,48 грн. Таким чином, втрачений не відшкодований йому заробіток за період з 01 жовтня 2011 року по 30 вересня 2013 року становить: 39 343,60 грн. - 4968,48 грн. = 34 375, 12 грн. Саме зазначену суму позивач просив стягнути з відповідача на його користь. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали за обставин, викладених в ньому. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково у сімі 16 000 грн. 00 коп. При цьому представник пвідповідача пояснив суду, що ними зроблено розрахунок втрати заробітку позивачем під час тимчасової непрацездатності за період з 21.05.2011 року по 30.09.2011 року, який, з урахуванняґм виплат страхової компанії у розмірі приблизно 8 000 грн. 00 коп., складає 16 000 грн. 00 коп. Пояснень щодо розміру втрати заробітку позивачем в період часу з 01.10.2011 року по 30.09.2013 року в них не має. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.128 ЦПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Судом беззаперечно встановлено, що вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24.12.2012 року [PERSON] був визнаний винним в скоєнні злочину , передбаченого ч. 1 ст.286 КК України. Відповідно до вказаного вироку суду [PERSON], 21 травня 2011 року приблизно о 22 год. 20 хв., будучи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем «Деу Ланос TF69Y», державний реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Кропоткіна в м. Жовті Води Дніпропетровської області, грудо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.9 та 10.1 Правил дорожнього руху України, проявляючи неуважність до дорожньої обстановки та втративши контроль над керуванням автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21063» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку на своїй смузі руху. В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди потерпілому [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у виді: закритого перелому дна вертлюжної впадини з центральним вивихом лівої стегнової кістки зі зсувом відламків в порожнину тазу, косий перелом лівих лонної та сідничної кісток з невеликим зсувом відламків та деформацією тазу, закритого перелому ІІ-У плюснових кісток лівої стопи, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які потягли стійку втрату загальної працездатності не менше ніж на 1/3 (від 10% до 30%). Зазначений вирок набрав законної сили /а.с. 5-7/. Згідно ч. 4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, що мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На час розгляду у суді кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] з ч.1 ст.286 КК України, позивач не звертався з позовом про відшкодування заподіяної йому шкоди в зв'язку з втратою заробітку, втраченого внаслідок втрати працездатності, і це питання ще не було предметом розгляду в судовому засіданні. Згідно довідки МСЕК від 12.09.2011 року позивачу [PERSON] була встановлена 2-а група інвалідності до 01.10.2012 року. Протипоказані всі види праці у звичайних виробничих умовах /а.с.9/. Згідно довідки МСЕК від 14.09.2012 року, після проходження переогляду, позивачу [PERSON] була встановлена 3-я група інвалідності до 01.10.2013 року. Дозволено легка праця без тривалої ходьби: вахтер, кіоскер, черговий, норміровщик /а.с.10/. Відповідно до висновку експерта № 306-Д від 22.10.2012 року -15.11.2012 року, у потерпілого [PERSON] мали місце наступні тілесні ушкодження: закритий перелом дна вертлюжної впадини з центральним вивихом лівої стегнової кістки зі зсувом відламків в порожнину тазу, косий перелом лівих лонної та сідничної кісток з невеликим зсувом відламків та деформацією тазу, закритий перелом ІІ-У плюснових кісток лівої стопи, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які потягли стійку втрату загальної працездатності не менше ніж на 1/3 (від 10% до 30%). На теперішній час в перебігу травматичного мають місце виражений деформуючий артроз лівого тазостегнового суглобу з перебудовою кісткової структури головки лівої стегнової кістки кистопорозного характеру, підвивих голови лівої стегнової кістки назовні та вверх, консолідовані (зрощені) переломи лівої лонної та сідничної кісток з деформацією тазу. Вище вказані переломи кісток тазу та дна вертлюжної спадини у своєму перебігу призвели до виникнення після травматичного лівобічного кокс артрозу лівого тазостегнового суглобу Ш ступеню з порушенням функції цього суглобу І-ІІ ступеню, до порушення статико-динамічної функції на момент проведення теперішньої додаткової комісійної експертизи, в помірному ступені. Вищезазначені наслідки перенесеної травми відповідають 30% стійкої втрати загальної працездатності та 40% стійкої втрати професійної працездатності. /а.с.11-26/. На момент втрати працездатності позивач [PERSON] працював на посаді водія автобусу у фізичної особи-підприємця [PERSON] згідно договору №4658 від 04.07.2005 року. Згідно посвідчення водія позивач мав право керувати транспортними засобами категорії В,С,D,Е. За станом здоров'я позивач мав право керувати транспортними засобами категорій А,В,С,D, Е. Згідно наданої довідки середня заробітна плата позивача за місяць була менша п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. За станом здоров'я, у зв'язку з неможливістю виконувати професійні обов'язки, 12.09.2011 року позивач був звільнений з роботи за п.2 ст.40 КЗпП України. З вересня 2011 року позивач отримує пенсію. Згідно ч.ч. 1,3 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, придбання ліків, стороннього догляду, тощо. Шкода завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержала до цього, а також інших доходів. Відповідно до ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Розмір мінімальної заробітної плати на певний період визначається законами, зокрема: Ст.22 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» визначила, що з 01.10.2011 року мінімальний розмір заробітної плати становив 985 грн., з 01.12.2011 року - 1004 грн. Ст.13 Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» визначила, що з 01.07.2012 року мінімальний розмір заробітної плати становив 1102 грн., з 01.10.2012 року - 1118 грн., з 01.12.2012 року - 1134 грн. Ст. 8 закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» визначила, що з 01.01.2013 року мінімальний розмір заробітної плати становив 1147 грн., з 01.12.2013 року - 1218 грн. Втрачений позивачем [PERSON] заробіток слід відраховувати з 01 жовтня 2011 року /з моменту встановлення йому 2-ї групи інвалідності/ по 30 вересня 2013 року /до 01.10.2013 року йому встановлено 3-ю групу інвалідності/. Як судом встановлено, середньомісячний заробіток позивача за місцем попередньої роботи був меншим п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а тому розрахунок втраченого ним заробітку слід здійснювати виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. З 01 жовтня 2011 року по 30 вересня 2013 року втрачений заробіток позивача складає: Жовтень - листопад 2011 року: 985,00 грн. х 5 х 2 = 9850,00 грн. Грудень 2011 року - січень-червень 2012 року: 1004,00 грн. х 5 х 7 = 35140,00 грн. Липень-вересень 2012 року: 1102,00 грн. х 5 х 3 = 16530,00 грн. Жовтень-листопад 2012 року: 1118,00 грн. х 5 х 2 = 11180,00 грн. Грудень 2012 року: 1134,00 грн. х 5 х 1 = 5670,00 грн. Січень-вересень 2013 року: 1147,00 х 5 х 9 = 51615,00 грн. Загальний розмір втраченого позивачем заробітку за вище вказаний період складає 98 359,00 грн. З урахуванням 40% втрати професійної працездатності сума втраченого позивачем заробітку складає: 98 359,00 грн. х 0,4 = 39 343,60 коп. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] 11.03.2013 року від ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» у відшкодування частини втраченого заробітку у зв'язку із стійкою втратою працездатності отримав 4968,48 грн., що підтверджується листом страхової компанії та банківською квитанцією про перерахування коштів /а.с.37,38/. За мінусом зазначеної суми, загальний розмір втраченого позивачем заробітку, що залишився не відшкодованим, за період з 01 жовтня 2011 року по 30 вересня 2013 року становить: 39 343,60 грн. - 4968,48 грн. = 34 375, 12 грн., який і підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст.88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved