Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

07 червня 2016 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 грудня 1998 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Шельвівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 6. Від шлюбу у них народилось дві дочки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з тим, що останній тривалий час зловживає спиртними напоями. На грунті цього сімейні питання вирішуються шляхом конфліктів, сварок і скандалів. Відповідач ображає позивача та дітей в грубій непристойній формі та висловлює агресивні погрози, такі дії останнього є систематичними і нестерпними. [PERSON] за протиправні дії притягувався до адміністративної відповідальності. Поведінка відповідача негативно впливає на виховання дітей та їх психологічний стан. [PERSON] переконана, що примирення з відповідачем позитивного результату не дасть. Позивач вважає, що збереження сім'ї є неможливим, не бажає надалі перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, а формальна реєстрація шлюбу суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 10 грудня 1998 року Шельвівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 6. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснила, що з відповідачем не проживають разом. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Про поважні причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 10 грудня 1998 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЕГ № 020453 від 10 грудня 1998 року (а.с.3). Від шлюбу у них народилося дві дочки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5). Подружнє життя сторін не склалося. Сторони не бажають налагодити подружні стосунки. Позивач стверджує, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Відповідач у судове засідання не з'явився, будь-яких клопотань до суду, в тому числі про надання строку для примирення з позивачем, заперечення проти позову, не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати у справі в розмірі 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved