Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

07.12.2015 р. [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділення частки. Свої вимоги позивач мотивує тим, що позивач та відповідачі є співвласниками житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 липня 2013 року [PERSON] набула право власності на 25/200 часток житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач усно звертався до відповідачів з пропозицією надати згоду про поділ в натурі житлового будинку як об'єкту права спільної часткової власності. Однак, відповідачі, не виявили бажання укласти відповідний договір, погодити його умови або ж вчинити будь-які інші дії, що свідчили б про намір укласти відповідний правочин, повідомивши про відсутність у нього повноважень. Оскільки сторони не змогли дійти згоди щодо порядку володіння та користування житловим будинком, що позбавляє позивача, як власника, можливості здійснювати свої права щодо володіння та користування цим майном, просила виділити в натурі належну їй частку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали. Вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. З технічного паспорту на будинок вбачається, що домоволодіння, що належать сторонам по справі складається з чотирьох ізольованих квартир. Висновками судової будівельно-технічної експертизи № 77 від 09.12.2016 р. та № 46 від 25.04.2017 р. Миколаївського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру, експертом запропоновано п'ять варіантів реального поділу вказаного домоволодіння. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ від 25.12.1992 р. № 13, при вирішенні спорів про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, це можливо, якщо кожній стороні може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру). Згідно положень Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна № 127 від 24.05.2001 р. зі змінами та доповненнями, квартирою є сукупність житлових та допоміжних приміщень, які мають окремий вихід. Виділ в натурі можливий при умові ізолювання часток і наявності мінімального складу приміщень. Відповідно до норм ДБН В. 2.2-15-2005 «Житлові споруди. Основні положення», п. 2.22. - в квартирах слід облаштовувати житлові кімнати та підсобні приміщення: кухню (не менше 7 кв.м. з природнім освітленням та вентиляцією); вбиральню (0,8 х1,22 м.), ванну кімнату та коридор. Як випливає з технічного паспорту та інвентарної справи, конструктивні елементи домоволодіння збудовані таким чином, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину, оскільки приміщення, що належать сторонам ізольовані одно від одного та сторони мають самостійні входи до цих приміщень. Відповідно до першого, другого, четвертого та п'ятого варіантів експертизи у позивача залишаються в спільній частковій власності з відповідачем,[PERSON] господарські та побутові споруди, що не відповідає заявленим позовним вимогам. Відповідно до третього варіанту експертизи відповідно до ідеальних часток, визначено: -виділити у користування гр. [PERSON] частку будинку літ А-1 садиби по [ADDRESS], а саме: житлову кімнату 2-3 площею 11,9м , житлову кімнату 2-4 площею 10,2м - всього площею 22,1 м2 на суму - 20743,89 грн., або 6,45 % від інвентаризаційної вартості садиби в цілому; будівлю літньої кухні літ. «Д-1» цілком - площею 23м2 інв. вартістю - 13346 грн., або 4,09 % від інвентаризаційної вартості домоволодіння в цілому; по огорожам №№ 1,2,5-8 - 25/200 частин інв. вартістю - 879грн. або 0,273 % від інвентаризаційної вартості домоволодіння в цілому; по спорудам №№ 3,9,1 - 25/200 інв. вартістю 509,75 грн., або 0,158 % від інвентаризаційної вартості садиби в цілому. Всього на 35478,64 грн., - що становить 11,03 % або 22/200 часток, -співвласнику [PERSON] залишити в користування (володіння): Житловий будинок літ Х-1 цілком інв. вартістю 143803 грн., або 44,594 % від інвентаризаційної вартості садиби в цілому; гараж літ Я цілком, інв. вартістю 20364 грн., або 6,33 % від інвентаризаційної вартості садиби в цілому; частку будинку літ А-1 садиби по [ADDRESS], а саме: житлову кімнату 2-2 площею 21,7 м2, коридору 2-1 площею 8,4м2 - всього площею 30,1 м2 на суму - 28253,0 грн., або - 8,78 % від інвентаризаційної вартості садиби в цілому; погріб літ Зпд цілком інв. вартістю 2154 грн., або 0,669 % від інвентаризаційної вартості садиби в цілому; по огорожам №№ 1,2,5-8 - 127/200 частин інв. вартістю - 4465,32грн. або 1,39 % від інвентаризаційної вартості домоволодіння в цілому; по спорудам №№ 3,9,1 - 127/200 інв. вартістю 2589,53 грн., або 0,805 % від інвентаризаційної вартості садиби в цілому. Всього на 201628,85грн., - що становить 62,66 % від вартості садиби в цілому та складає реальну частку 125/200. -Співвласнику [PERSON] залишити в користування (володіння): частину житлового будинку літ А-1 в складі квартири № 1 площею 42,5 м2 інв. вартістю 22675,97 грн., або 7,05 % від інвентаризаційної вартості садиби в цілому; Душ літ Ж площею забудови - 0,9 м2 інв. вартістю - 504 грн., або 0,57 % від вартості садиби в цілому; по огорожам №№ 1,2,5-8 - 1/10 частка інв. вартістю - 703,2 грн. або 0,218 % від інвентаризаційної вартості домоволодіння в цілому; по спорудам №№ 3,9,1 - 1/10 частка інв. вартістю 407,8 грн., або 0,127 % від інвентаризаційної вартості садиби в цілому. Всього на 24290,97 грн, - що становить 7,55 % від вартості домоволодіння в цілому. -Співвласнику [PERSON] залишити в користування (володіння): частину житлового будинку літ А-1 в складі квартири № 3 площею 44,3м2 інв. вартістю 49485 грн., або 15,38 % від інвентаризаційної вартості садиби в цілому; по огорожам №№ 1,2,5-8 - 14/100 частин інв. вартістю - 984,48 грн. або 0,3 % від інвентаризаційної вартості домоволодіння в цілому; по спорудам №№ 3,9,1 - 14/100 інв. вартістю 570,92 грн., або 0,177 % від інвентаризаційної вартості садиби в цілому. Всього на 51040,4грн., - що становить 15,86% від вартості садиби в цілому. При запропонованому варіанті виділу частки із спільного, часткового нерухомого майна, обидва співвласника-спадкоємця отримують житлові приміщення квартири №2 житлового будинку літ А-1 в особисте користування. Господарська будівля літньої кухні літ Д-1 до якої входять саме кухня-котельня, їдальня та санвузол, - виділена у особисте користування [PERSON] Погріб у особисте користування [PERSON] Окрім того у спільному користуванні знаходяться наявні господарські споруди (замощення, огорожі та ворота). Відхилення від розмирів ідеальних часток співвласників пов'язані із руйнуванням раніше існуючих господарських будівель і споруд та різної питомої вартості одного квадратного метру загальної площі житлового будинку літ А-1 та прибудови. Зазначені відхилення не тягнуть за собою необхідність здійснення грошової компенсації між співвласниками. У відповідності до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Статтею 364 ч. 1 цього Кодексу передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183). Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності (а не відповідно до норм житлової площі на одного мешканця відповідно до положень ЖК України). Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). Висновки експертизи стосовно можливості розподілу в натурі житлового будинку відповідачі не спростували, наявність завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі не довели - адже заперечення представників [PERSON] фактично зводилися виключно до самого факту несправедливості виділення позивачу частини будинку, яку він вважає своєю особистою власністю і про поділ лише успадковуваної частки, а не всього домоволодіння. Таке не має правового значення при вирішенні спорів даної категорії: має значення лише технічна можливість виділу в натурі частки спільного майна, а не наявність у співвласників іншого нерухомого майна. На думку суду, третій варіант найбільш відповідає ідеальнім часткам сторін у житловому будинку, надає можливість кожному власнику обслуговувати свої будівлі та споруди, не порушує будівельних і санітарних норм та правил протипожежної безпеки, забезпечує можливість вільного проходу і проїзду сторонам до їх частин будинку і господарських споруд. За такого, суд приходить до висновку, що можливо провести виділ в натурі частки домоволодіння по реальному користуванню, як такому, що відповідає ідеальним часткам співвласників та не суперечить діючим будівельним, протипожежним і санітарним нормам та правилам, не порушує прав співвласників. На підставі викладеного,

Outcome: approved