overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

07 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем 14 липня 2012 року зареєстрували шлюб в Жовтневому відділ реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ. Дітей від шлюбу не мають. Шлюбні відносини фактично припинені між ними з серпня 2015 року. Життя з відповідачем не склалося внаслідок постійних суперечок, конфліктів, давніх образ та неможливості подальшого спільного спілкування. Примирення між ними неможливе. Просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти позовних вимог. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-НО №288757, виданим Довтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 399. Від даного шлюбу дітей не мають. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище дружини залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

07 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 10 липня 1993 шлюбу, в якому вони неповнолітніх дітей не мають, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з червня 2016 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втрати почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

07 липня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з відповідачем з 14 липня 2000 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені два роки тому через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просив позов задовольнити, шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №086427, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 14.07.2000 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №161, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище відповідачу залишити без змін «Баранова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

07 липня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 08 грудня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне та спільне життя. Шлюбні відносини припинили у травні 2014 року та з того часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст.\~224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 грудня 2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за №\~664 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 5). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне та спільне життя. Шлюбні відносини між сторонами припинені у травні 2014 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

07 липня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 05 лютого 2010 року у відділі РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 28, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з червня 2016 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с.13). Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 05 лютого 2010 року у відділі РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 28, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області 05 лютого 2010 року (а.с.3). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області виданим 06 лютого 2010 року (а.с.4). З червня 2016 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

07 липня 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком відповідачем по справі 25 липня 2010 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] народження 04 січня 2011 року. Причиною припинення шлюбних відносин позивач зазначила непорозуміння між ними через несумісність характерів і неоднакове бачення сімейних відносин і родини в цілому. Напружені стосунки між нею і чоловіком призвели до втрати почуття прихильності і поваги, довіри і любові між ними. Примирення між нею і відповідачем не можливо, тому просила розірвати шлюб із залишенням їй теперішнього прізвища. У судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги свої підтримує і просить їх задовольнити. Просить не стягувати з відповідача на її користь витрати зі сплати судового збору (а.с.11). Відповідач у судове засідання надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги визнає, проти розлучення не заперечує (а.с.11). У звязку з заявами осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, від подружнього життя мають малолітню дочку [PERSON] народження 04 січня 2011 року (а.с.5,6). З матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заперечує проти цього. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також їх малолітньої дитини, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

07 липня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому, у звязку з тим, що відповідач має мінливий нерегулярний дохід, вона просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала, пояснивши, що відповідач не завжди надає їй кошти на утримання дитини, часто їх пропиває. Відповідач позов визнав в повному обсязі, пояснивши, що дійсно він не має постійної роботи, у звязку з чим у нього нерегулярні доходи. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 17 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красноокнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №04 /а.с.4/. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], і, згідно наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком /а.с.3/. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні /а.с.7, 8/. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 182, 184 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і аліменти слід стягнути в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Тому згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

07 липня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2007 року, актовий запис № 94, від якого мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] З вересня 2014 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем. У судове засідання позивачка [PERSON] не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце його проведення. За таких обставин з письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З*ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 25 квітня 2007 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). З вересня 2014 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, тривалість припинення шлюбно-сімейних відносин, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

07 липня 2017 року\~\~[PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутого майна. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

07 липня 2017 року [PERSON] звернулася до Вирівської сільської ради з позовом, в якому вказує, що 10 квітня 2016 року помер її брат [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що строк для прийняття спадщини пропустила через поважні причини, просить постановити рішення, яким визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці. У судове засідання [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, остання подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Вирівської сільської ради у судове засідання також не зявився, належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи, причин свого неприбуття суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 16 липня 1960 року народився [PERSON], матірю якого записана [PERSON] (а. с. 9). 18 березня 1975 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], у звязку з чим їй було присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 10). 02 травня 1976 року народилася [PERSON], у свідоцтві про народження якої батьками записані [PERSON], [PERSON] (а. с. 11). 30 червня 1992 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], у звязку з чим їй було присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 11). 24 червня 2000 року померла мати позивачки [PERSON] (а. с. 12). 10 квітня 2016 року помер брат позивачки [PERSON] (а. с. 8). Як вбачається з листа №691/01-16 від 12 липня 2017 року Білопільської державної нотаріальної контори, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а. с. 19). Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

07 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки сина [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2012 року по 29 липня 2016 року. 30 січня 2013 року у них народився син [PERSON], який проживає з позивачкою і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на виховання дитини не надає, проживає окремо. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовільнити. Відповідач у судове засіданя не з`явився повідомлений про час розгляду справи належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовільнити. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до слідуючого. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2012 року по 29 липня 2016 року, проживають окремо. Згідно копій свідоцтва про народження сторони мають сина [PERSON], [INFO] яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів проводиться з моменту фактичного звернення до суду з позовною заявою. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню за один місяць.

Outcome: approved