overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

08.06.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 30.03.2010 р. з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, тому з 2012 року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Спору про поділ майна не виникає, а питання утримання дитини вирішено у судовому порядку. Просить залишити їй шлюбне прізвище. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився повторно, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши докази у справі суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 30 березня 2010 р. у виконкомі Зорянської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 2 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Шлюбні відносини між подружжям припинені з червня 2012 р. і не поновлювалися. Встановлюючи фактичні взаємини подружжя, мотиви, причини та підстави розірвання шлюбу суд зясував, що подружжя проживають окремо, шлюбні стосунки тривалий час не підтримують, не поновлювали їх і такого наміру не мають, тому суд робить висновок, що морально-правові основи шлюбу втрачені, збереження шлюбу не можливе, оскільки почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки втрачені. Спору про поділ майна не виникає, питання утримання дитини вирішено у судовому порядку. Відповідно до положень ч. 2 ст.. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, адже заперечень проти позову відповідач не надав, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права дитини. На підставі ст. ст. 104, 105 ч. 3, 110-112, 113, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

08.06.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та пояснила суду, що від шлюбу з відповідачем, який вони зареєстрували 02.08.2008 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, 28.06.2011 р. у них народилася донька [PERSON]. Дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної підтримки на утримання дитини, хоча може і повинен її надавати, так як працездатний за віком та станом здоровя. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що 02.08.2008 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 210, між сторонами було зареєстровано шлюб (а.с. 3). Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], 28.06.2011 р., батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Однак, матеріальної підтримки на утримання дитини відповідач не надає, хоча може і повинен її надавати, так як працездатний за віком та станом здоровя. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, малолітня [PERSON], [INFO], проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 5). Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України\~ судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

08.06.2015 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, з березня 2013 р. з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, неповнолітні діти проживатимуть з позивачкою, майнового спору між ними немає. Позивачка письмово просила розглянути справу без її участі, позов задовольнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище Горожанкіна (а.с.47, 48, 51). Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про перенесення розгляду справи не заявляв. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно з березня 2013 року, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, спільно не проживають спільно з березня 2013 р., суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

08.06.2015 року [PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. З позовної заяви поданої позивачем, [PERSON]. вбачається, що 23.08.2012 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції зареєстровано шлюб з відповідачем, [PERSON]. У шлюбі дітей не має. Сімейне життя не склалося по тій причині, що у них, як в подружжя відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов'язки. На даний час шлюбні відносини припинені, проживають окремо впродовж трьох років, спільне господарство разом не ведуть. Шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився. Згідно поданої заяви, позовні вимоги підтримує повністю з викладених у позовній заяві підстав і просить справу розглянути без його участі (а.с.17). Відповідачка, [PERSON]. також в судове засідання не з'явилася, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про час та місце судового засідання. Із поданої заяви вбачається, що вона не заперечує проти позовних вимог позивача, позов визнає повністю і просить справу розглядати у її відсутності (а.с.16). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положення цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.08.2012 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.05.2015 року (а.с.4). Сімейне життя у подружжя не склалося по тій причині, що у них відсутнє взаєморозуміння, часто виникали непорозуміння та сімейні конфлікти, спільно не проживають. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі вищенаведеного та ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

08.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною його баби [PERSON], мотивуючи своє прохання тим, що остання має психічні розлади, дезорганізована в соціально-побутовому плані, не може повною мірою здійснювати потреби своєї життєдіяльності, з причин чого потребує постійного догляду. В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги та просить визнати свою бабу недієздатною, а також призначити його її опікуном. Заслухавши заявника, представника служби опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд всановив наступне. Статтею 39 ЦК України передбачено, що фізичну особу може бути визнано судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Із заяви та з пояснень [PERSON] вбачається, що його баба [PERSON] є страждає на захворювання Альцгеймера. Вона нездатна до повноцінного самообслуговування, має обмежену здатність до самостійного пересування, до орієнтації та до спілкування, не може повноцінно контролювати свою поведінку, з причин цього потребує постійного стороннього догляду. Це підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертизою серії 10 ААВ від 16.04.2015 року, а також висновком судово-психіатричної експертизи № 759 від 09.10.2015 року, згідно з яким [PERSON] страждає на стійкий хронічний психічний розлад і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Приймаючи до уваги, що наявність у [PERSON] стійкого хронічного психічного розладу знайшла підтвердження в судовому засіданні, суд вважає за можливе визнати її недієздатним. Відповідно до вимог ст. 60 ЦК України та ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання особи недієздатною, встановлює над нею опіку і призначає опікуна. Враховуючи, що заявник є онуком [PERSON] та фактично опікується нею, передбачених законом перешкод для виконання ним функцій опікуна не виявлено, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає за можливе призначити заявника опікуном [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

08.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду із цим позовом посилаючись на те, що із 07.11.2010 року перебуває із відповідачкою у шлюбі, мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Вирішив розірвати шлюб через непорозуміння, конфлікти та ревнощі, які є наслідком недостатнього матеріального забезпечення сімї та його зайнятості на роботі, в тому числі і в вечірній час. Сторони в судове засідання не зявилися, але надіслали суду заяви про слухання справи у їх відсутності; [PERSON] позовні вимоги підтримав, [PERSON] проти позову не заперечила. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини: Сторони одружилися 07.11.2010 року, зареєструвавши шлюб за актовим записом № 22 у Добромильській міській раді Старосамбірського району Львівської області; при реєстрації одруження відповідач змінила прізвище Гураль на Калита (а.с.4); мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом, між сторонами склалися неприязні відносини: вони втратили одне до одного повагу і любов, за час розгляду справи припинили спільне проживання, ведення спільного господарства; не піклуються одне про одного. Суд з метою збереження сімї сторін в порядку, передбаченому ст.111 КК України зупиняв розгляд справи, проте у визначений судом строк вони примирення не досягли. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, це свідчить що сімя розпалася, а формальне існування шлюбу суперечить інтересам сторін із-за невизначеності соціального статусу, неможливості влаштувати особисте життя і викликаного цим психологічного дискомфорту, тому цей шлюб слід розірвати. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

08.06.2015 року [PERSON] звернувшись до суду, просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 06.08.2010 року у Довгинцівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 330. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 06.08.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у липні 2014 року. Під час спільного проживання з відповідачем між ними були досить складні відносини, через різні характери, погляди на життєві цінності, сімю та шлюб, між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, що призвели до втрати взаємної поваги та почуття кохання один до одного. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими. Судом встановлено, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.08.2010 року а.с.4. Шлюбні відносини припинені у липні 2014 року, з причини відсутності взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, через різні характери та погляди на сімейне життя. Суперечки про розподіл майна між сторонами на даний час не існує. Оскільки, причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими, суд вважає, що у відповідності зі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

08.06.2015року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON],29.07.1999року народження, [PERSON],19.05.2003року народження, [PERSON],27.01.2005року народження, [PERSON],09.03.2006року народження, [PERSON],05.10.2010року народження в розмірі 1/2 від заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі, який було укладено 4 червня 1998року. Від даного шлюбу у них є пятеро дітей: [PERSON],29.07.1999року народження, [PERSON],19.05.2003року народження, [PERSON],27.01.2005року народження, [PERSON],09.03.2006року народження, [PERSON],05.10.2010року народження. Діти повністю перебувають на її утриманні, відповідач не надає їй кошти на утримання дітей. У звязку з наведеним вона змушена звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог та слухання справи у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, в цьому шлюбі в них народились діти [PERSON],29.07.1999року народження, [PERSON],19.05.2003року народження, [PERSON],27.01.2005року народження, [PERSON],09.03.2006року народження, [PERSON],05.10.2010року народження. Сторони проживають окремо, діти проживають та знаходяться на утриманні матері. Дані обставини стверджуються поясненнями сторін даними в судовому засіданні та долученими до справи письмовими доказами. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється від виконання даного обовязку, аліменти на утримання дітей не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача та відповідача, матеріальне забезпечення дитини від шлюбу, стан її здоровя, інші обставини, які мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 від заробітку відповідача, але не менше ніж 30 % встановленого постановою Кабінету Міністрів України прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в користь держави в розмірі 243,60грн. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

08.06.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], 13.01.2005р.н., та [PERSON], 11.06.2013р.н., що проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Вказуючи, що відповідач участі в утриманні дітей не приймає, хоча має таку можливість, уточнила свої позовні вимоги: просила стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів. Позивач надала письмову заяву про підтримку уточненого позову, розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав письмову заяву про визнання уточненого позову, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку /доходу/ її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. Діти мають таке ж право на проживання в належних умовах, на належний рівень проживання і забезпечення, як і відповідач. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів у заявленному розмірі, суду не надано. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

08.06.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 1625 грн. та 300 грн. витрат на правову допомогу, вказувала, що згідно із рішенням Гайсинського районного суду від 26.03.2013 року відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], заборгованість по сплаті аліментів становить 4868 грн. 43 коп., за її розрахунками сума неустойки за прострочення сплати аліментів за період з січня 2013 року по травень 2015 року складає 1625 грн. В судове засідання позивачка подала заяву про стягнення неустойки і судових витрат та про розгляд справи за її відсутності (а.с.16). Відповідач письмово звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, визнав вимоги позову (а.с. 17-19). Відповідно до положень ч.2 ст.158, ч.2 ст.197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, серії І-АМ № 239121, яке видано Гайсинським районним відділом РАГСу 23.10.2012, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно виконавчого листа №2/129/642/2013, виданого Гайсинським районним судом 29.08.2013 року, та довідки відділу ДВС Гайсинського районного РУЮ борг [PERSON] по сплаті аліментів за рішенням Гайсинського районного суду від 29.08.2013 року за період з січня 2013 року по травень 2015 року становить 4868 грн. 43 коп. (а.с.7,8). За поданими сторонами заявами, визнається розмір неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 1625 грн. Відповідно до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. За встановлених обставин, суд виходить із того, що вини [PERSON] який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, виникла заборгованість за період з січня 2013 року по травень 2015 року, тому [PERSON] має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що складає 1625 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved