Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

07 жовтня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 листопада 2014 року між сторонами був укладений шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем сімейне життя не склалося, коли народився син, вони вже не проживали разом, не вели спільне господарство. Після народження дитини відповідач кілька разів провідав сина та взагалі не бере участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини, не надає матеріальну допомогу на придбання продуктів харчування, одягу, лікування, підгузники тощо. В звязку з чим просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Дитина проживає з позивачкою, вона самостійно несе всі видатки по утриманню дитини, допомагають батьки позивачки. Син знаходиться на грудному вигодовуванні та вже їсть спеціальне дитяче харчування (дитяча вода, безглютенові каші тощо), деякі фрукти та овочі, дитячі овочеві та фруктові соки та пюре, печиво, кисломолочну продукцію. Загальні витрати, що підтверджуються чеками, на спеціальне харчування синові, склали 2349,58 грн. Нещодавно у сина були проблеми із здоровям, через ріст зубів підвищилась температура, через ослаблений імунітет захворіло горло та ніс, що також потребувало витрат. На лікарські засоби для дитини загалом витрачено 3005,59 грн. Знаходження в палаті в інфекційній лікарні з 02.09.2016 по 06.09.2016 року коштувало 450,00 грн. Для підвищення лактації позивачці необхідно споживати вітаміни. З моменту народження дитини позивачкою придбано дитячий візочок вартістю 1000,00 грн., дитячий візочок-люльку 1800,00 грн., стілець для харчування 100,00 грн., дитячий стілець 150,00 грн., пароварку та блендер 500 грн., загальною вартістю 3550 грн. У магазинах секонд-хенду позивачкою придбано для дитини одяг та взуття на загальну суму 368,98 грн., через інтернет придбано одяг та взуття на суму 1319,00 грн. На дитячі підгузники витрачено 5082,60 грн. Придбано спеціальних товарів для дітей (пустушки, вологі серветки, баночки, вушні палички, дитячий посуд, горщики, іграшки, пральний порошок для дитячого одягу, книги) на загальну суму 931,43 грн. Тобто загальні додаткові витрати склали 2349,58 грн. + 3005,59 грн. + 450,00 грн. +3550,00 грн. +368,98 грн. + 1319,00 грн. + 5082,60 грн. + 931,43 грн. = 17057,18 грн. Вважає, що відповідач повинен компенсувати їй понесені витрати у розмірі 50% від розрахованої суми витрат, тобто 8528,59 грн. З урахуванням викладеного, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 25% зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача кошти на додаткові витрати [PERSON], [INFO], в розмірі 8528,59 грн. Стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки у розмірі 25% зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, суду надала заяву в якій позов підтримала у повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності. Відповідач позовні вимоги визнав частково, надав письмові заперечення на позов. В письмових запереченнях відповідач зазначив, що він перераховував грші на картку дружини, та робив все, щоб мати змогу бачитися з сином та приймати участь у його вихованні, але марно. На сьогоднішній день він офіційно не працює, підробляє, а отже має нерегулярний дохід, в звязку з чим просить визначити розмір аліментів на утриманні сина у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно. Зазначає також, що на його утриманні перебуває мама [PERSON], [INFO], яка є пенсіонером. Відповідач заперечує щодо стягнення аліментів на утримання дружини, тому що остання забороняє йому бачитися з сином. Йому невідомо, яке було придбане спеціальне обладнання для дитини,я кий одяг, взуття тощо, він не має інформації про стан здоровя сина. Заперечує проти стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини. Вивчивши позовні вимоги та матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст. 57 доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 листопада 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-КИ № 291922. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], [PERSON] зазначений батьком, [PERSON] зазначена матір'ю. У суду не виникає сумніву у достовірності того факту, що неповнолітній [PERSON] мешкає разом із матірю позивачем у справі, оскільки відповідач цей факт підтверджує у своїх запереченнях на позов. На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину,визначається судом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги, що відповідач не надав суду доказів того, що він надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтовані. Відповідачем також не надано доказів того, що на його утриманні знаходяться інші особи. Проживання матері відповідача за тією ж адресою не свідчить про перебування її на утриманні у відповідача, оскільки мати відповідача [PERSON], [INFO], є пенсіонеркою, а отже, має дохід. Відомостей про розмір її пенсії відповідачем також не надано. Разом з тим, відповідач стверджує, що він офіційно не працевлаштований та має нерегулярний дохід. Позивачем, в свою чергу не надано доказів того, що відповідач працює та отримує сталу заробітну плату. З огляду на зазначене, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], має бути визначений у твердій грошовій сумі, та одночасно не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років встановлений: з 01 січня 2016 року пo 30\~квітня - 1167 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1228 грн.,\~з 01 грудня - 1355 грн. Отже, на момент подання позову розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років становив 1228 грн., відповідно 30% зазначеної суми становить 368,4 грн. З урахуванням викладеного, та беручи до уваги пояснення відповідача, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в сумі 500 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про необхідність стягнення на її користь з відповідача аліментів до досягнення дитиною трьох років. Розмір аліментів, на думку суду, враховуючи обставини справи, відсутність офіційного працевлаштування відповідача та виходячи з принципів розумності та справедливості, має становити 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Разом з тим, суд вважає, що у задоволенні вимог позивача щодо стягнення додаткових витрат на дитину слід відмовити з огляду на наступне. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України\~\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. \~\~\~\~ Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення. Суд не вбачає обґрунтованими посилання позивача, як на підставу для задоволення позовних вимог щодо понесення додаткових витрат на дитину, які на думку позивача підтверджуються доданими ним до матеріалів справи фіскальними чеками та платіжними дорученнями, оскільки останні свідчать про покупку звичайних повсякденних предметів підгузників, пустушок, дитячий візочок, взуття тощо. Продукти, які купувались позивачем для дитини вода, соки, пюре, йогурти, каші тощо також не свідчать про особливі потреби дитини, а є такими, що використовуються у повсякденному харчуванні кожної здорової дитини. Те ж саме стосується ліків краплі та інші медикаменти, які були придбані позивачем в аптечних закладах, не свідчать про наявність у дитини тяжкої хвороби. Крім того, позивачем не надано медичні документи виписки з історії хвороби, рецепти лікарів, які б свідчили про наявність певного захворювання та необхідність зазначених ліків для дитини. Ніякими доказами також не підтверджується факт перебування дитини [PERSON], [INFO] у інфекційній лікарні. \~\~\~\~ Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. \~\~\~\~ Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~\~\~\~ Отже, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд\~\~приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Outcome: partial