Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

09.04.2019 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла вказана позовна заява в якій позивач просить розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції у м. Харкові 09.09.2016 р., актовий запис №1223; стягнути з відповідача на користь позивача кошти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, зокрема, що 09.09.2016 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони маюсть дитину - [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем припинено, проживають вони окремо. Шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим. На підставі викладеного позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 15.04.2019 р. було відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче засідання. 06.05.2019 р. позивач подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила зменшити розмір позовних вимог, в частині залишення без розгляду позовної вимоги щодо стягнення коштів на утримання доньки [PERSON] , 2017 р.н. Позовні вимоги просила читати в наступній редакції: шлюб укладений 9 вересня 2016 р. між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиці у місті Харкові розірвати; судові витрати покласти на відповідача (а.с.20). В підготовче засідання позивач не з`явилась, 16.04.2019 р. подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с.19). 13.05.2019 р. представник позивача - адвокат Брек Л.О. подала до суду заяву про проведення підготовчого засідання без її участі, уточнену заяву підтримала у повному обсязі (а.с.21). Відповідач в підготовче засідання не з`явився, 13.05.2019 р. подав до суду заяву про проведення підготовчого засідання без його участі, уточнені позовні вимоги визнає, наслідки відомі (а.с.24). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Пунктом 2 частини 2 статті 49 ЦПК України визначено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що позивач зменшила позовні вимоги та суд не розглядає вимогу щодо стягнення аліментів, а відповідач визнав позовну вимогу про розірвання шлюбу, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 09 вересня 2016 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що 09.09.2016 р. складено відповідний актовий запис №1223, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Позивач та відповідач мають різні погляди на сім`ю та шлюб, шлюбні відносини фактично припинені та не можуть бути поновлені. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо та враховуючи позицію відповідача, який визнав позовні вимоги. Вимоги щодо розподілу майна не пред`являлись. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею за подачу позовної заяви судовий збір в розмірі 768,40 грн. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved