Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

09.11.2018 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Свої вимоги мотивує тим, що згідно судового наказу виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської обл. від 22.10.2018 р. із нього на користь відповідача стягнуті аліменти у розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час сума стягнення по аліментах з урахуванням розміру середньої заробітної плати по регіону складає 1963 гривні. Однак таку суму він сплачувати не в змозі так як ніде не працює та перестав отримувати виплати як безробітній. Роботу він знайти не може та допомагає батькам по господарству і повністю перебуває на їхньому утриманні. Будь-якого нерухомого майна та транспортних засобів у власності він не має, тому прохає змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати їх на користь позивачки в твердій грошовій сумі у розмірі 1100 грн. Позивач у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Його представник у судовому засіданні підтримав вимоги в повному обсязі. Пояснив, що на даний час позивач не працює, постійного джерела доходу не має. Дійсно, позивач наразі перебуває в республіці [PERSON], однак поїхав туди на кошти отримані у позику і до цього часу роботу там не знайшов. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали. Заявили, що наразі відсутні будь-які підстави для зменшення та зміни способу стягнення аліментів так як позивач є працездатним, інших осіб на утриманні не має. Він працевлаштувався в республіці [PERSON] та отримує там пристойний дохід, що підтверджується у т.ч. й розміщеною ним же інформацією у мережі Інтернет. Коли позивач перебував на обліку у центрі зайнятості як безробітній, останньому 7 разів пропонувалась робота від якої він відмовлявся. Тобто він не бажає працювати, хоча й має таку можливість. Сума аліментів, яка визначена судом, їй дуже необхідна для утримання дитини, оскільки вона через вік дитини не в змозі працювати самостійно, несе витрати на комунальні послуги. Проживає із матірю, яка є пенсіонером та отримує мізерну пенсію та не може їй допомагати матеріально. Суд проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Встановлено, що сторони від фактичних шлюбних відносин мають спільну дитину, сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження дитини батьками записані сторони. Дитина перебуває на утриманні матері. Позивачка не працює. Відповідач офіційно не працює на утриманні інших осіб не має. Згідно судового наказу Охтирського міськрайонного суду, Сумської обл., справа № 583/4237/18, провадження 2-н/583/226/18 від 22.10.2018 року стягнуто із [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], зареєстрованого за адресою [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з 12.10.2018 р. та аліменти сплачувати на користь матері [PERSON], [INFO], РНОКПП: [NUMBER], проживаючої за адресою [INFO]. Позивач офіційно ніде не працює, інших неповнолітніх дітей не має, фізично здоровий та здатний сплачувати аліменти. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ч. 3 ст. 181, ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 ч. 1 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. При визначенні розміру аліментів суд враховує і вимоги ст. 182 СК України. У пункті 23 постанови Пленуму\~Верхового Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~від 15\~травня 2006\~року №3 розяснено, що відповідно до ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. З урахуванням викладеного, беручи до уваги той факт, що позивач є працездатною особою, інших утриманців не має, стан його здоровя у бік погіршення не змінився, на час розгляду справи він перебуває в пошуках роботи у республіці [PERSON], суд вважає його вимоги про зменшення розміру аліментів не обґрунтованими. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить також із того, що визначений згідно судового наказу розмір аліментів у даному випадку відповідає інтересам дитини, принципам розумності та справедливості і не ставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище. Поряд із цим, нерегулярний та невисокий розмір доходу відповідача, на що він посилається у позові, не впливає на розмір аліментів при визначені його у частці від заробітку платника аліментів, адже згідно положень ч. 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 184\~Сімейного кодексу\~України право вибору способу стягнення аліментів за рішенням суду у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі належить виключно тому з батьків, з ким проживають діти. Судові витрати слід залишити за позивачем без відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed