Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

09.06.2020 року поштою до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила наступне 14.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, про що в книзі реєстрації шлюбів 14.09.2013 року було зроблено актовий запис № 478. У період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає, у дитини наявні проблеми зі здоров`ям з народження, що потребує достатньо великих затрат на лікування, обстеження та профілактику. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, протягом останнього часу шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства сторони не ведуть, шлюб носить формальний характер. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між ними взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю. У зв`язку з чим просить суд шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 4000 гривень щомісячно. 19.06.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси судді від 21.07.2019 року витребувано з Малиновського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області письмові дані у вигляді довідок форми ОК-5 щодо відомостей про застраховану особу [PERSON] 28.08.2020 через канцелярію суду від відповідача, надійшов відзив на позов (вхід.№ЕП-13388), в якому відповідач визнав позовні вимоги частково. Відповідач зазначив наступне, що визнає позовну вимогу про розірвання шлюбу з позивачем, не згоден з твердженням позивача, про той факт, що він не виконує своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у матеріальному забезпеченні сина, оскільки вказаний факт не відповідає дійсності, а він приймає участь у матеріальному забезпеченні дитини, що підтверджується квитанціями та виписками з банку, також зазначив що визнає позов в частині стягнення аліментів у сумі 1500 грн. Додатково заявив клопотання про поновлення строку на подачу відзиву. 21.09.2020 року через канцелярію від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вхід.№ЕП-14943), в якому представник позивача зазначила, що факти викладені відповідачем у відзиві на позов є безпідставними, з огляду на наступне. Запропоновані Відповідачем 1500 грн. не забезпечать і половину витрат яких потребує дитина. Позивачка постійно проживає з дитиною, забезпечує дитину необхідним для гармонійного та здорового розвитку дитини. Додатково заявила клопотання про поновлення строку на подачу відповіді на відзив. 20.10.2020 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси підготовче провадження по вказаній цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. 17.11.2020 року в судовому засіданні від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, у зв`язку із труднощами, які виникли у суду при прочитанні копії раніше поданих фіскальних чеків. У судовому засіданні представник позивачка адвокат Дробінова І.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , у судовому засіданні, позовні вимоги визнав частково, а саме, вважав можливим розірвати шлюб з позивачкою та не заперечував проти стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у вигляді щомісячних платежів у розмірі 1500 гривень, з підстав того, що має наразі скрутне матеріальне становище, надає матеріальну допомогу донці [PERSON] від першого шлюбу та на теперішній час не працевлаштований, однак бажає надавати сину [PERSON] матеріальну допомогу в міру свої сил і приймати участь у його вихованні. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі зареєстрованому 14.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис № 478, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.16). У період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2142, серії [NUMBER] (а.с.17). Відповідач [PERSON] має дитину від попереднього шлюбу [PERSON] [INFO] . Відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області по справі № 2034/1759/2012 від 21.05.2012 року, сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі ј частини від всіх видів прибутків, починаючи з 15.02.2012 року до повноліття. Згідно витягу з наказу № 32 - ОС ТОВ «Готельний комплекс Аркадія» від 29.05.2020 року, [PERSON] звільнений з посади начальника КРВ за угодою сторін. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси судді від 21.07.2019 року витребувано з Малиновського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області письмові дані у вигляді довідок форми ОК-5 щодо відомостей про застраховану особу [PERSON] , з якої вбачається, що [PERSON] отримував дохід (заробіток) до травня 2020 року включно (а.с. 130-131 з.в.). У судовому засіданні сторони визнали, що після припинення шлюбних відносин, відповідач проживає окремо від позивачки з дитиною. [PERSON] в судовому засіданні визнав, що вважає себе здоровим та працездатною людиною. На теперішній час має непостійний та невеликий заробіток від надання консультативних послуг за цивільно правовими угодами. Підприємницькою діяльністю не займається, хоча був оформлений як ФОП. Сторони припинили шлюбні стосунки. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, у сторін різні погляди на подружнє життя та сім`ю, подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя. Відповідно до консультативного висновку лікаря від 26.03.2019 року, [PERSON] має діагноз інфекційний монукліоз (а.с. 23 - 24). Шлюбного договору та інших договорів щодо порядку участі батьків у вихованні дитини сторони не укладали. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Судом встановлено, що шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Сім`я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім`ї неможливе. Строк на примирення позивач та відповідач просять не надавати. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідач визнає позов та наполягає на задоволенні позовних вимог позивача. У відповідності ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналогічне відображено в ч. 8 ст. 7 СК України, де вказано, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правом кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою ст. 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є такими, що відповідають інтересам дитини. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , суд враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також те, що дитини наявні хвороби та існує необхідність у лікуванні; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який станом на час розгляду справи в суді не працевлаштований, а також те, що [PERSON] має на утриманні іншу дитину від попереднього шлюбу [PERSON] [INFO] . Відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області по справі № 2034/1759/2012 від 21.05.2012 року, з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі ј частини від всіх видів прибутків, починаючи з 15.02.2012 року до повноліття. Суд також враховує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи потреби дитини у матеріальній допомозі батька, враховуючи той факт, що батько виявляє бажання приймати участь у вихованні та утриманні сина та здійснює для цього можливі заходи, а тому вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі у розмірі 2000 грн. починаючи з дня подання позовної заяви 09.06.2020 року до повноліття дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Суд роз`яснює, що згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно змісту ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд роз`яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини, на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави. Таким чином, судові витрати по справі складаються з судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу 840 грн 80 коп., який підлягає стягненню, з відповідача на корить позивача, а також судового збору 420 грн. 40 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів, який підлягає стягненню, з відповідача в дохід держави. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: partial