Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

09 грудня 2016 року до Вінницького районного суду звернувся [PERSON] з позовом до Майданської сільської ради Вінницького району про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що [INFO] померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на відповідне спадкове майно, в тому числі на земельну ділянку, яка розташована на території Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області, площею 2,6694 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку. При житті [PERSON] 22 липня 2007 року склала заповіт, згідно з яким на випадок своєї смерті вищезазначену земельну ділянку заповіла позивачу. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], так як на день смерті постійно проживав з спадкодавцем та був зареєстрований за однією адресою, крім цього він подав до нотаріальної контори в 6-ти місячний строк заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої черги за законом, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, чи спадкоємців за заповітом не має. Однак, отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищезгадану земельну ділянку позивач не має можливості, так як у нього відсутній оригінал Державного акту на спадкову земельну ділянку. Просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Майданської сільської ради Вінницького району площею 2,6694 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] У судове засідання позивач не з'явився, однак через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності проти задоволення даного позову не заперечує (а.с.25). Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб. Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.08.2015 року померла спадкодавець [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11), яка проживала, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання (а.с.40) в [ADDRESS] За життя [PERSON] 22 липня 2007 рокусклала заповіт, яким заповідала [PERSON] в тому числі і земельну ділянку, яка розташована на території Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області, площею 2,6694 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку(а.с. 9). Даний заповіт не змінено і не скасовано. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку розміром 2, 6694 га, яка розташована на території Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавиці на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 01.10.2004 року (а.с.8). Оригінал даного державного акту втрачено, про що свідчить оголошення в газеті Спадщину позивач прийняв після смерті [PERSON] належним чином, так як на день смерті постійно проживав з спадкодавцем та був зареєстрований за однією адресою (а.с.38 зі звороту,40) крім цього він подав до нотаріальної контори в 6-ти місячний строк заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої черги за законом, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, чи спадкоємців за заповітом не має, що підтверджується копією спадкової справи №43/2015, заведеної після смерті [PERSON] Однак, оформити нотаріально свої спадкові права на вищезазначене майно позивач не може, оскільки у нього відсутній оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку, що підтверджується листом приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу від 29.02.2016 року № 104/02-17 (а.с.13). Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 ст. 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом підлягає задоволенню, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved