Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

09 лютого 2018 року до суду надійшла заява завідуючого 10-м відділенням Комунального закладу Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни [PERSON], заінтересована особа: Комунальний заклад Сумської обласної ради «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2» в особі головного лікаря, про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON],[INFO]. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2012 року було визнано недієздатною. 06 листопада 2014 року Охтирським міськрайонним судом КЗ Сумської обласної ради «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2» призначено опікуном над [PERSON] 13.01.2017 року [PERSON] була госпіталізована до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» згідно вимого ЗУ «Про психіатричну допомогу». 09 серпня 2017 року рішенням Роменського міськрайонного суду останній раз подовжено госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку строком до 6 місяців. Щомісяця [PERSON] оглядалася комісією лікарів-психіатрів, виносилося рішення про необхідність продовження стаціонарного лікування. У звязку з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року подальше перебування на лікуванні пацієнта можливе лише за наявності рішення суду. [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом», дані психічні розлади потребують спеціалізованого медичного нагляду. По своєму стану [PERSON] неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність та вчиняє або виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для себе та оточуючих. Ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків, смерті пацієнта. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити та продовжити [PERSON] госпіталізацію в психіатричному закладі у примусовому порядку. Надав пояснення стосовно стану хворої. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти заяви про продовження примусової госпіталізації [PERSON] не заперечував. В судове засідання хвора [PERSON] не доставлена, оскільки хворіє на активну форму туберкульозу, її перебування в судовому засіданні буде становити загрозу для оточуюючих, про що лікарем додано відповідну довідку до матеріалів справи (а. с. 6). Адвокат та прокурор не заперечували проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2012 року [PERSON] було визнано недієздатною (а. с. 9). 06 листопада 2014 року Охтирським міськрайонним судом КЗ Сумської обласної ради «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2» в особі головного лікаря призначено опікуном над недієздатною [PERSON] (а. с. 10). 09 серпня 2017 року рішенням Роменського міськрайонного суду останній раз подовжено госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку строком до 6 місяців (а. с. 11). Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «1-ша ОСЛ» [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом», внаслідок чого не в змозі задовольняти свої основні життєві потреби неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків, смерті пацієнта. Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 17\~Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. З огляду на викладене, суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без її згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як вона по своєму стану неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків, смерті пацієнта. На основі викладеного,

Outcome: approved