Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

09.08.2005 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позивачка зазначала, що з 13 червня 2005 по 14 січня 2015 року перебувала у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Фактично шлюбні стосунки припинено у вересні 2013 року. Посилаючись на те, що з часу народження батько сина не бачив, його життям не цікавився та допомоги на його утримання не надавав, просила позбавити його батьківських прав. Позивачка та її представник позовні вимоги у судовому засіданні підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач участі у судових засіданнях не приймав, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи - виконкому ММР - Довгань І.В. вважала доцільним задовольнити позовні вимоги та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] У відповідності до статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] [INFO] (а.с. 4). Шлюб між батьками розірвано 14 січня 2015 року (а.с. 6). Дитина перебуває на утриманні та піклуванні матері (а.с. 9), відвідує дошкільний навчальний заклад (а.с. 13). Згідно висновку органу опіки та піклування Первомайської райдержадміністрації позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] є доцільним. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина [PERSON], [INFO], що є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно дитини. Таким чином позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір сплачений при подачі позову, підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved