Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

09.06.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] «[PERSON] Трейд» про визнання договору фінансового лізингу недійсним, зобовязання відповідача повернути позивачеві оплачені на користь відповідача лізингові платежі в розмірі 43700 грн. та 437 грн. комісії, а також судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що 01.03.2016 року між ним та [PERSON] «[PERSON] Трейд» укладено договір фінансового лізингу, за умовами якого товариство зобовязалось придбати у свою власність та передати йому в користування автомобіль Volkswagen Caddy 2.0 D, а він в свою чергу зобовязався сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору. Того ж дня, він здійснив авансовий платіж у розмірі 43 700 гривень на рахунок відповідача, предмет договору йому передано не було. Позивач зазначив, що умови договору фінансового лізингу не відповідають чинному законодавству, є несправедливими та порушують права, у звязку з чим він 12.03. 2016 року звернувся до ТОВ «[PERSON] Трейд» із заявою про розірвання договору, однак отримав відповідь, що сплачені грошові кошти поверненню не підлягають. Зважаючи на викладені обставини, змушений змушений звернутись до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, з підстав, викладених в заяві. Представник відповідача [PERSON] «[PERSON] Трейд» в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач та його представник не заперечують проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 березня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «[PERSON] Трейд» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу № 00056. За умовами цього правочину лізингодавець зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно, а саме автомобіль Volkswagen Caddy 2.0 D комплектації Trendline Махі з механічною коробкою передач, а лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі й інші платежі згідно із умовами цього договору. Відповідно до п.8.1 договору, а також додатку 1 до договору, вартість предмета лізингу становить 437 тис. грн; договором передбачено і інші платежі, такі як винагорода лізингодавця, платіж за передачу Предмета лізингу (1% від вартості Предмета лізингу, який придбавається), викупна вартість. Згідно п. 3.2.7 статті 3 договору, лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати даний договір у випадку неможливості придбання предмета лізингу або відмови продавця здійснити продаж та/або поставку предмета лізингу та у разі не обрання нового предмета лізингу лізингоодержувачем протягом трьох місяців з моменту повідомлення лізингоодержувача про такі обставини. У такому випадку лізингодавець повертає лізингоодержувачу кошти на умовах п.12.5 ст.12 даного договору, що стосується обсягу повернення коштів. П.12.5 договору передбачено, що у такому випадку лізингодавець повертає лізингоодержувачу сплачений ним авансовий платіж або частину авансового платежу за відрахуванням 20 (двадцяти) відсотків, які лізингодавець утримує в якості штрафу за невиконання умов договору. Платіж за оформлення договору поверненню не підлягає. Як встановлено, 01.03.2016 року позивач сплатив на рахунок ТОВ «[PERSON] [PERSON]» 43 700 грн коштів як авансовий платіж згідно з умовами договору, що підтверджується квитанцією №124 АТ «Ощадбанк» від 01.03.2016 р. 12 березня 2016 року він звернувся до ТОВ «[PERSON] Трейд» із заявою про повернення сплачених коштів. Однак листом від 20.03.2014 року «[PERSON] Трейд» повідомило його про те, що платіж за оформлення договору під час його укладення в розмірі 43 700 грн. поверненню не підлягає згідно з пунктом 12.1 статті 12 договору, яким передбачено, що у випадку розірвання договору лізингоодержувачем до підписання акта приймання-передачі предмета лізингу комісія за організацію цього договору лізингоодержувачу не повертається. Підставою недійсності правочину, згідно ч.1, 2 ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України 16 грудня 1997 року № 723/97-ВР «Про фінансовий лізинг». За змістом ч.5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі визнання несправедливим окремого положення договору, включаючи ціну договору, може бути визнано недійсним або змінено таке положення, а не сам договір. Відповідно до ч.6 ст. 18 вказаного Закону, у разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналізуючи цю норму, можна зробити висновок, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати Договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13). Згідно умов укладеного між сторонами договору, а саме п.1.1 лізингодавець зобовязався придбати та передати на умовах фінансового лізингу в користування майно (предмет лізингу), а лізингоодержувач зобовязався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові й інші платежі згідно з умовами цього договору. У разі збільшення вартості предмета лізингу до моменту повної сплати авансового платежу лізингоодержувачем, останній повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру авансового платежу, визначеного в додатку 1 до цього договору, фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі у продавця, а також одноразово сплатити різницю комісії за організацію до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем. У разі зменшення вартості предмета лізингу на момент його передачі лізингоодержувачу різниця комісії за організацію поверненню не підлягає, що передбачено п. 5.4 договору. Відповідно до п.8.2 ст. 8 Договору, вказана у даному договорі вартість предмета лізингу може бути змінена у разі зміни вартості предмета лізингу на момент його купівлі лізингодавцем з урахуванням податку на додану вартість. Змінена вартість предмета лізингу, а також його вартість буде відображена у Додатку №2 до даного Договору, який сторони зобовязані підписати до моменту передачі предмета лізингу. Доказами вартості предмета лізингу на момент його купівлі, вважається рахунок-фактура, або інший документ, виданий продавцем предмета лізингу. Відповідно до п.10.8 статті 10 договору, лізингодавець має право змінити розмір лізингових платежів або про індексувати їх в залежності від: зміни законодавства, яке впливає на лізингову діяльність лізингодавця та яке потягло за собою зміну вартості предмета лізингу; збільшення та/або зменшення податків, митних зборів та інших обовязкових платежів, які стягуються у звязку із укладанням та виконанням договору, в тому числі з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та/або механізмів, а також які впливають на вартість Предмета лізингу, згідно умов договору поставки на момент проведення повного розрахунку лізингодавця з продавцем за придбаний предмет лізингу. Пунктом 10.8 договору передбачено, що у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни. Коригування розміру лізингових платежів у випадках, передбачених цим договором, не призводить до збільшення загальної вартості предмета лізингу. Відповідно також не збільшується частина лізингових платежів, які відшкодовують (компенсують) частину вартості предмета лізингу. Зазначене коригування індексує частину лізингових платежів - комісію (винагороду) лізингодавця в частині витрат на фінансування предмета лізингу, що передбачено пунктом 10.8 договору. За змістом п.10.8 договору, розмір лізингової плати може індексуватися залежно від конвертації гривні в іноземну валюту та від зміни ситуації на грошовому ринку. Крім того, за змістом пунктів 9.4, 10.8, 8.2 договору, розмір лізингової плати може індексуватися та змінюватися залежно від зміни законодавства, розміру податків і прирівняних до них платежів, зміни ситуації на грошовому ринку, що впливає на вартість предмета лізингу, проте формули перерахунку не передбачає. Лізингодавець також залишив за собою право на односторонню зміну лізингових платежів. Зокрема, у пункті 10.8 договору зазначено, що у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни. Лізингодавець може письмово повідомити лізингоодержувача про суму лізингового платежу. Пунктом 10.9 договору визначено, що за дострокову сплату лізингових платежів лізингоодержувач сплачує штраф за дострокове погашення в розмірі 10(десять) відсотків від суми дострокового погашення. Крім того, у разі відмови лізингоотримувача від підписання додаткової угоди про коригування розміру платежів та вартості предмета лізингу лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір, вимагати повернення предмета лізингу, а сплачені споживачем платежі не повертаються. Згідно з пунктом 10.9 дострокове погашення може відбуватися не раніше ніж через 12 календарних місяців після підписання акту приймання-передачі предмета лізингу між лізингодавцем та лізингоодержувачем. За дострокову сплату лізингових платежів у термін, визначений пунктом 4.4.1 цього договору, лізингоодержувач сплачує штраф за дострокове погашення в розмірі 10 % від суми дострокового погашення. Згідно ч.5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору фінансового лізингу, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за дострокове його погашення. Також, аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу від 01.03.2016 року, укладеного між сторонами, дає підстави дійти висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обовязків, передбачених договором та законом, звужені обовязки та значно розширені права лізингодавця, зокрема виконання зобов'язань забезпечено лише відповідальністю лізингоодержувача; у пунктах 12.1, 12.2, 12.3, 12.5, 12.10, 12.11, 12.12 договору передбачена сплата лізингоодержувачем штрафів, пені, при цьому адекватного захисту його прав від неналежного виконання договірних зобов'язань лізингодавцем умови договору не передбачають; договором установлено право лізингодавця змінювати та розривати договір в односторонньому порядку, однак таке право не передбачається для лізингоодержувача, якому встановлено жорсткі зобов'язання та непропорційно великий розмір штрафу. Положення договору фінансового лізингу, вказують на те, що умови, викладені в пунктах 8.2, 9.4, 10.8, 10.9, 10.10 цього договору, є несправедливими, договір забезпечує захист інтересів лише лізингодавця, що свідчить про очевидну диспропорцію між правами та обов'язками сторін. Нечітке визначення підстав зміни вартості платежів, розміру предмета лізингу, порядку перерахунку з одночасним правом змінювати в односторонньому порядку ці умови надає лише одному учаснику правовідносин право збільшувати платежі та вартість у формально правильній поведінці і позбавляє іншого учасника можливості будь-яким чином впливати на зміну істотних умов договору. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими й доведеними зібраними по справі доказами, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому вони підлягають задоволенню. Підлягає визнанню недійсним договір фінансового лізингу із стягненням із відповідача сплачених позивачем грошових коштів в сумі - 43 700 грн. 00 коп. та 437 грн. комісії. В силу дії ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved