Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

07 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, третя особа ДФ ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у 2016 році позивач дізнався про те, що постановою слідчого на усе його майно накладений арешт. Кримінальне провадження, у рамках якого був накладений арешт, закрито, проте дій зі зняття накладеного на майно позивача арешту слідчим вчинено не було. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту (а.с.а.с. 2, 3, 19). У судовому засіданні представниця позивача позов підтримала. Представники відповідача, третьої особи до суду не зявилися, були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Суд, заслухавши пояснення представниці позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у провадженні слідчого відділу податкової міліції Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську (правонаступником якої є відповідач) перебувала кримінальна справа №99117012 по обвинуваченню, у тому числі позивача, у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України (далі КК). 19 жовтня 2012 року у рамках вказаної кримінальної справи старшим слідчим слідчого відділу податкової міліції Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську [PERSON] на все рухоме та нерухоме майно позивача було накладено арешт (а.с.а.с. 10, 11). 17 листопада 2012 року постановою старшого слідчого слідчого відділу податкової міліції Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську [PERSON] кримінальну справу відносно позивача було закрито (у частині) у звязку з відсутністю складу злочину, передбаченого частиною 3 статті 212 КК (а.с.а.с. 12 17). 13 березня 2013 року у звязку з набранням чинності Кримінальним процесуальним кодексом України кримінальна справа №99117012 була зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №32013040040000225 (а.с.а.с. 52, 53). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2013 року вказане кримінальне провадження було закрито у звязку із застосуванням акту амністії. Дотепер відповідачем не вжито заходів із скасування накладеного на майно позивача арешту. Відповідно до частини 6 статті 126 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі КПК) накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Згідно з частиною 1 статті 214 КПК слідчий закриває справу мотивованою постановою, в якій, зокрема, зазначає рішення про скасування запобіжного заходу і заходів по забезпеченню цивільного позову та можливої конфіскації майна. Судом встановлено, що у порушення приведених норм 17.11.2012 року слідчим при вирішенні питання про закриття провадження у кримінальній справі долю арештованого майна вирішено не було. У відповідності зі статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ураховуючи факт наявності для позивача перешкод (у вигляді накладеного і незнятого згодом арешту) у користуванні та розпорядженні його рухомим та нерухомим майном, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити.

Outcome: approved