Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

09 квітня 2021 року позивач [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , звернулась до суду з цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 4000,00 грн з індексацією відповідно до закону, на утримання дитини, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її утримання, як на утримання дружини, з якою проживає неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2500,00 грн з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною трьох років. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 19). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину не визнає, також не визнає і позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки має сумнів у своєму батьківстві, вимогу позивача про стягнення з нього витрат на правничу допомогу вважає необґрунтованою (а.с. 23). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 серпня 2020 року, який зареєстровано Недригайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 15, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. У статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» визначено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2021 року - 1921 гривень, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривня; дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Оскільки [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю (а. с. 11), самостійного заробітку не має, відповідач є її батьком, працездатний, то відповідно до ст. 180 СК України, суд вважає за необхідне стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , яка ще не досягла 1-річного віку, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на її утримання як дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Так, судом встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Із позову вбачається, що позивач [PERSON] доглядає за малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , тому не працює і не отримує самостійного доходу. Відповідач з позивачем не проживає, є працездатним, допомоги на утримання дитини не надає, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати свою малолітню дитину, інших осіб на його утримані немає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, які регламентуються СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно ч.1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища - за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. З огляду на вказане суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача можливо стягнути аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає неповнолітня дитина, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення позивача до суду і до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Згідно зі ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь держави судовий збір з відповідача у розмірі 908,00 грн. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивач [PERSON] надала суду копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії СМ № 000699, видане 26.06.2020 Скляровій І.Е. на підставі рішення Ради адвокатів Сумської області від 26.06.2020 № 15, довідку-розрахунок, з якої слідує, що вартість консультації правового (правничого) характеру надана [PERSON] (позивачу) щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, (30 хвилин) становить 200 гривень, вартість складення позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, (2 години 30 хвилин) для [PERSON] (позивача) становить 700 гривень, та квитанцію № 22 про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги у сумі 900 гривень, які отримані адвокатом від позивача (а.с. 12-13). Таким чином суд вважає доведеними витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 900,00 грн, які за правилами статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved