Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

09.07.2019 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Щербинівської селищної ради м.Торецьк Донецької області (м.Торецьк, смт. Щербинівка, вул. Центральна, 4а) про визнання права власності. В обґрунтовання позовних вимог зазначив, що рішенням Щербинівської селищної ради № 53 від 14 серпня 1985 року [PERSON] надана в безстрокове користування земельна ділянка [ADDRESS] площею 1200 м.кв . для індивідуального житлового будівництва. На виконання і зазначеного рішення органу місцевого самоврядування 30 серпня 1985 року між сторонами по справі був укладений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку та надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку. Отримавши необхідні документи позивач розпочав будівництво свого житлового будинку, яке було завершене у 1988 році, по закінченні якого [PERSON] зі своєю родиною оселився у зведеному помешканні і вже понад 30 років постійно, безперервно, відкрито і добросовісно володіє та користується для власних потреб зазначеним нерухомим майном, сплачує комунальні платежі, здійснює капітальний та поточні ремонти. На теперішній час у позивача виникла необхідність отримати свідоцтво про право власності на зазначений житловий будинок і з цією метою він звернувся до компетентних органів з пакетом документів для реєстрації права власності, однак у державній реєстрації права власності [PERSON] було відмовлено в зв`язку з відсутністю у нього оригіналу Типового договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 30.08.1985 року. При цьому, позивачу було роз`яснено, що у даному випадку оформити своє право іншим чином крім як за рішенням суду він не має можливості. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з письмовим клопотанням, в якому позов підтримав у повному обсязі та просив суд слухати справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, просив винести рішення на розсуд суду. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Щербинівської селищної ради № 53 від 14 серпня 1985 року [PERSON] надана в безстрокове користування земельна ділянка [ADDRESS] площею 1200 м.кв . для індивідуального житлового будівництва. На виконання і зазначеного рішення органу місцевого самоврядування 30 серпня 1985 року між сторонами по справі був укладений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку та надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку. Згідно з копією типового договору 30.08.1985 року [PERSON] була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , власником будинку, виготовленим на підставі проведеної технічної інвентаризації КП «Дзержинське БТІ», який визначений в технічному паспорті під літерами - «А-1», «а», ганок, загальною площею - 11,2 м.кв. та житловою площею - 53,4 м.кв., зі всіма надвірними спорудами та господарськими будівлями є [PERSON] . Відповідно до експертного висновку ФОП [PERSON] від 18.04.2019 року, вартість житлового будинку [ADDRESS] станом на 18.04.2019 року може складати 69345,00 грн. Отже, суд приходить до обґрунтованого висновку, що зазначений житловий будинок побудовано до 5 серпня 1992 року. У відповідності до роз`яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.09.2012 року №10- 1378/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що згідно з нормами ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІV, державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. При цьому, за правилами викладеними в ст. 3 того ж Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. У відповідності до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про внесення змін до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» від 09.08.2012 р. № 404, зареєстрованого в Мінюсті України 05.09.2012 р. за № 1538/21850 та набрав чинності з дня його офіційного опублікування - не належать до самочинного будівництва для будинків садибного типу, дачних та садових будинків, зокрема: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»- житлові будинки, які побудовані до 05.08.1992 р. не потребують введення в експлуатацію, а відповідно до п. 3.1 «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», затвердженого Наказом Мінрегіонбуду № 95 від 19.03.2013 р. - документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 р. індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно - є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Крім того, відповідно до Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР» від 31.01.1996 р., затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 р., яка діяла до 13.12.1995 р. - реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. У випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу: а) при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих, бюро технічної інвентаризації складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам. Пунктом 62 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР», підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Як встановив суд, спірний житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами був побудований до 05.08.1992 року, що підтверджується вищенаведеним, а згідно із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності`житлові будинки, які побудовані до 05.08.1992 р. не потребують введення в експлуатацію. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 2ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, на підставі викладеного вище, право особистої власності громадян колишнього СРСР на новостворені об`єкти нерухомості виникало з моменту закінчення будівництва об`єкту і початку його експлуатації. За таких обставин, право власності на житловий будинок [ADDRESS] у [PERSON] виникло з моменту закінчення його будівництва в 1988 році і це право підтверджується технічним паспортом на індивідуальний житловий будинок виготовленим на підставі проведеної технічної інвентаризації КП «Дзержинське БТІ». Таким чином, даний позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved