Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

09 вересня 2019 року представник позивача адвокат Левченко М.А. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом, в якому просив виділити [PERSON] у власність 3\\8 частки в натурі із спільного часткового майна, яке знаходиться за адресою - [ADDRESS] , а саме: житлову кімнату №1-2 площею 17,9 кв.м, житлову кімнату № 1-3 площею 10,6 кв.м, житлову кімнату 1-4 площею 8,2 кв.м, передпокій №1-1 площею 13,7 кв.м, коридор №1 площею 6,7 кв.м, кухня №1-5 площею 7,2 кв.м, ванна №1-6 площею 2,1 кв.м, вбиральня №1-7 площею 2,0 кв.м, котельня №1-8 площею 3,2 кв.м, а також прибудинкові споруди: гараж площею 25,2 кв.м, сарай площею 39,9 кв.м, вбиральня площею 2 кв.м та погріб площею 9,2 кв.м, згідно з технічним паспортом. Позов вмотивований тим, що позивач згідно договору дарування від 12.09.2003 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 176603336 від 07.08.2019 року має у власності 3/8 частини в [ADDRESS] . Співвласником іншої частини житлового будинку та прибудинкових споруд є [PERSON] , якому належить 1/8 частина цього майна, який ним не користується та не бере участі в його утриманні. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2019 року провадження у справі відкрито. 24 жовтня 2019 року позивачем подано заяву про укладення мирової угоди, у затвердженні якої відмовлено ухвалою від 28 січня 2020 року. Представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач просить виділити в натурі 3/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями, які йому належать на праві власності, однак згідно з переліком приміщень, які він зазначає в позовних вимогах фактично просить виділити йому 1/2 частину будинку без врахування 1/8 частини житлового будинку, яка належить на праві власності відповідачу, тому така позовна вимога порушує права та інтереси відповідача та фактично позбавляє права власності. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.10.2019 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено [PERSON] . 11 листопада 2019 року позивачем подано заяву про зміну позовних вимог, у відповідності до якої просили припинити право відповідача на 1\\8 частку у будинку [ADDRESS] після внесення позивачем на депозитний рахунок суду вартості 1\\8 частки відповідача, виділити у власність позивача 1\\2 частку в натурі у будинку [ADDRESS] , згідно технічного паспорта Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації від 16 січня 2007 року: кімнату помічену в паспорті 1-1 площею 13,7 кв.м, кімнату помічену в паспорті 1-2 площею 17,9 кв.м, кімнату помічену в паспорті 1-3 площею 10,6 кв.м, кімнату помічену в паспорті 1-4 площею 8,2 кв.м, кімнату помічену в паспорті 1-5 площею 7,2 кв.м, кімнату помічену в паспорті 1-6 площею 2,1 кв.м, кімнату помічену в паспорті 1-7 площею 2 кв.м, кімнату помічену в паспорті 1-8 площею 3,2 кв.м, кімнату помічену в паспорті 1 площею 6,7 кв.м, гараж площею 25,2 кв.м, сарай площею 39,9 кв.м, вбиральню площею 2 кв.м, погріб площею 9,2 кв.м; стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Свої вимоги мотивували тим, що відповідач відмовився від укладення мирової угоди, його 1/8 частка розміром 9,81 кв.м житлової площі у спільному частковому майні є незначною і вона не можу бути виділена в натурі і спільне володіння та користування його часткою є неможливим, а її припинення не завдасть істотної шкоди відповідачу, оскільки відповідач має своє житло і даною 1/8 часткою в спільній частковій власності не користується. 12 грудня 2019 року [PERSON] до суду подано зустрічну позовну заяву, відповідно до якої він просить усунути йому перешкоди у здійсненні права користування 1/2 частиною будинку за адресою: [ADDRESS] , яка знаходиться у спільній частковій власності та вселити його до 1/2 частини будинку за адресою: [ADDRESS] , виділити [PERSON] у власність 1/8 частину будинку в натурі із спільного часткового майна, яке знаходиться за вказаною адресою, а саме : житлову кімнату № 1-3 площею 10,6 кв.м, згідно з технічним паспортом виданим Чернігівським РБТІ 16.01.2007 року. Позов вмотивований тим, що йому згідно свідоцтва про право на спадщину № 2-2269, від 09.07.2003 року належить на праві власності 1/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] . Згідно договору дарування від 11 липня 2002 року [PERSON] є власником 1/2 долі житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , якій виділені конкретні житлові приміщення. Згідно договору дарування від 12.09.2003 року та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 07.09.2019 року, [PERSON] є власником 3/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] . Частини житлового будинку облаштовані окремим входом. На даний час позивач змушений тимчасово проживати в частині будинку, яка належить дочці [PERSON] , оскільки відповідач [PERSON] чинить перешкоди в користуванні його власністю, не надає ключі, використовує житло для оренди іншими особами. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2020 року прийнято заяву [PERSON] про зміну позовних вимог, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] .. 04 лютого 2020 року позивачем за первісним позовом [PERSON] надано відзив на зустрічний позов, відповідно до якого він просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки вважає позов не обґрунтованим, [PERSON] з пропозицією про вселення не звертався, просив передати [PERSON] житлову кімнату № [NUMBER] , площею 10,6 кв.м, на що отримав відмову. 1/8 частка будинку, яка належить [PERSON] складає 18,05 кв.м загальної площі, що є незначною часткою, яка не може бути виділена в натурі, оскільки мінімальна площа повинна складати 28 кв.м. У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] просили відмовити. Позивач пояснив, що між ним та відповідачем була домовленість з приводу користування майном і відповідач погодився, що він приватизує земельну ділянку площею 0,12 га, а [PERSON] використовує земельну ділянку площею 0,03 га. Він на даний час мешкає в частині спірного житлового будинку, також має житло у м.Славутич, відповідач не звертався до нього з проханням проживати у цій частині житлового будинку та весь час проживав у сина. Підтвердив, що у відповідача немає ключів від частини житлового будинку. Він звернувся до суду з позовом, оскільки відповідач почав робити неадекватні дії, а саме рушити стіну до його частини будинку, з приводу чого він звертався до правоохоронних органів. Позивач пояснив, що у своїй частині будинку він постійно не мешкає та в ній проживали його родичі, за яких він сплачував комунальні послуги. Представник відповідача за первісним позовом позовні вимоги за первісним позовом не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала, посилаючись на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві. Вказала, що відповідачу має бути виділена 1/8 частина житлового будинку, оскільки ця частка не є незначною, відповідач має право проживати у кімнаті, припинення його частки завдасть йому істотної шкоди, оскільки іншого житла у нього немає, він проживає по черзі у дітей, у спірній частині будинку проживають постійно орендарі, відповідач неодноразово намагався з позивачем вирішити питання проживання у належній йому частині житлового будинку. Пояснила, що [PERSON] не погоджується на отримання компенсації за його частку та має намір проживати у своїй частині будинку. Третя особа - [PERSON] підтримала позовні вимоги [PERSON] та заперечувала щодо позовних вимог за первісним позовом, пояснивши, що батько проживає разом з нею, він намагався вирішити питання проживання у своїй частині з [PERSON] , однак той не надає ключі, в тій частині будинку постійно проживають сторонні особи. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] , з якою фактично склались неприязні відносини з приводу користування земельною ділянкою. Вказала, що [PERSON] не проживає у житловому будинку. Друга частина будинку належить [PERSON] , який там не проживає. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає в [ADDRESS] та зустрічає [PERSON] , який їде на велосипеді зранку та ввечері, вважає, що останній не проживає у доньки, а проживає у сина. Свідок [PERSON] пояснила, що буває вдома у [PERSON] , де також бачила [PERSON] .. Обізнана, що житловий будинок розділений на дві частини, в одній з яких проживає [PERSON] , в іншій квартиранти. Свідок [PERSON] пояснила, що буває у будинку [ADDRESS] , який складається з двох частин. До [PERSON] , яка мешкає в одній частині будинку, вона приїжджає частіше влітку та знає, що [PERSON] допомагає дочці. Пояснила, що була присутня при конфлікті, під час якого квартиранти з іншої частини будинку погрожували [PERSON] .. Свідок [PERSON] пояснив, що знайомий з [PERSON] близько 4 років, у [PERSON] раза два на тиждень бере молоко та коли приїжджає до с.Киїнка до буд. [ADDRESS] , то завжди там зустрічає [PERSON] .. Зі слів знає, що в іншій частині будинку мешкають інші особи та [PERSON] чиняться перешкоди у доступі до його частини в житлового будинку. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. У відповідності до копії договору дарування від 12.09.2003 року [PERSON] подарувала [PERSON] 3/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . (а.с.6) Як слідує зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 липня 2003 року [PERSON] успадкував 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] . ( а.с.76) Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме мано, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 176603336 від 07.08.2019 року [PERSON] на праві приватної власності належить 1/8 частини житлового будинку в [ADDRESS] , [PERSON] належить 3/8 частин зазначеного житлового будинку. (а.с.7-8) Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 260932, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1214 га, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 7425583400:01:000:0247. (а.с. 12) Згідно договору дарування від 11 липня 2002 року [PERSON] прийняла у дар Ѕ долі житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,22 га в межах згідно з планом, що знаходиться у віданні Киїнської сільської ради села Киїнка Чернігівського району та області для ведення особистого селянського господарства. По заяві власника відчужується приміщення : сіни І - площею 9,6 кв.м., кладова ІІ площею 6,3 к.в.м, передпокій 2-1 пл. 8,8 к.в.м, кімната «2-2» площею 13,0 к.в.м, кімната «2-3» площею 10,8 кв.м., кімната «2-4» площею 17,8 кв. м., кухня - «2-5» площею 6,5 кв.м. ганок «а2», льох «а3», сарай «Б-1», житловою площею 41,6 кв.м., які згідно проведених розрахунків складають Ѕ долі житлового будинку з надвірними будівлями. (а.с. 50) У відповідності до довідки «Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації» Чернігівської районної ради Чернігівської області № 687 від 25.09.2019 року станом на 01.01.2013 та станом на 25.09.2019 р. право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою : [ADDRESS] за : [PERSON] (1/8 частина згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.07.2003 р. реєстр № 2-2269; [PERSON] (3/8 частини), згідно договору дарування від 12.09.2003 р. реєстр № 2-3000; [PERSON] (1/2 частини) згідно договору дарування від 11.07.2002 р. реєстр. № 2-2574. На частині будинку, яка належить [PERSON] зміна житлової площі на 0,5 кв.м настала після переобладнання пічного опалення в кімнаті 2-2 та після улаштування кімнати 2-1 пл. 8,8 кв.м (бувша прихожа 2-1), що згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 р. № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» - не є самочинним. (а.с. 38) Як слідує з висновку по заяві [PERSON] та [PERSON] від 14.08.2019, розглядалась заява [PERSON] від 28.07.2019 з приводу пошкодження стіни його житлового будинку та заява [PERSON] від 07.08.2019 з приводу перешкоджання [PERSON] у вільному доступі до своєї квартири в [ADDRESS] . В ході опитування [PERSON] пояснив, що на протязі 15 років [PERSON] не дозволяє та перешкоджає користуватись йому частиною нерухомості з висловами сварок та погроз. ( а.с.74) 03 грудня 2019 року Киїнська сільська рада Чернігівського району та області надавала довідку, відповідно до якої [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] у домогосподарстві свого сина [PERSON] . ( а.с.75) Відповідно до копії Акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] по [ADDRESS] від 14 лютого 2020 року, [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] у домоволодінні свого сина [PERSON] , проте фактично проживає за адресою : [ADDRESS] у дочки [PERSON] .. Окремої кімнати [PERSON] в будинку немає, з особистих речей виявлено декілька чоловічих сорочок. Разом з [PERSON] проживають діти. За адресою [ADDRESS] ніхто не зареєстрований, але проживають [PERSON] та її дочка [PERSON] (а.с. 112) Під час перебування справи в суді 29.01.2020 [PERSON] звертався до Киїнської сільської ради з питань неможливості користуватись своєю частиною будинку, на що отримав відповідь, що Киїнська сільська рада не має права втручатись у приватне життя громадян. ( а.с.109-110) 12.12.2019 [PERSON] звертався до Киїнської сільської ради, які рекомендували звернутись до суду. ( а.с.113) 14 лютого 2020 року складено акт, в якому вказано про те, що [PERSON] фактично проживає в [ADDRESS] . ( а.с.114) 19 лютого 2020 складено акт, в якому вказано про те, що [PERSON] не проживає по [ADDRESS] . ( а.с.115) Киїнська сільська рада 02.01.2020 надавала відповідь, що [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] , власником будинку є його син [PERSON] , письмових звернень про усунення перешкод у користуванні його власністю по [ADDRESS] до сільської ради від [PERSON] не надходило. ( а.с.216) Як слідує з наданого свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 серпня 2007 року [PERSON] успадкував житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] . За висновком експерта № 22-20, за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи, експерт навів варіант виділу в натурі Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , а саме сіни 1-І площею 6,7 кв.м, передпокій 1-1 площею 13,7 кв.м, кімнату 1-2 площею 17,9 кв.м, кімнату 1-3 площею 10,6 кв.м, кімнату 1-4 площею 8,2 кв.м, кухню 1-5 площею 7,2 кв.м, ванну 1-6 площею 2,1 кв.м, вбиральню №1-7 площею 2,0 кв.м, котельню 1-8 площею 3,2 кв.м, загальною площею 71,6 кв.м, житловою 36,7 кв.м, господарські споруди: ганок а1, гараж В-1, сарай В1-1, вбиральню в, погріб в-1. Вартість Ѕ частини становить 409838 грн. Виділити в натурі 1/8 частину житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] технічно не можливо. Дійсна ринкова вартість 1/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташована [ADDRESS] складає 54877 грн. ( а.с.130-191) У дослідницькій частині експерт вказала, що площа, яка розрахована згідно частки власника 1/8 частини житлового будинку складає 17,9 кв.м, що значно менше від площі 28 кв.м, що передбачено вимогами ДБН по мінімальній площі для улаштування ізольованої квартири. Пропонувати кімнату по площі не менше 14 кв.м з можливістю прибудувати до неї не можливо, тому що технічно неможливо і у власності або оренді власника 1/8 частини житлового будинку земельна ділянка не перебуває. З наданих заяв та рішення від 10 грудня 2020 року 2 сесії 8 скликання слідує, що [PERSON] намагався вирішити питання щодо приватизації частини земельної ділянки, однак йому було відмовлено. В ході судового розгляду [PERSON] вніс на депозитний рахунок суму 54 877 грн, про що надав дублікат квитанції. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, за допомогою яких слід оцінювати відповідність втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого Протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого Протоколу, якщо б хоча одного критерію не буде додержано. З урахуванням практики ЄСПЛ щодо застосування статті 1 Першого Протоколу та згідно із засадами українського цивільного законодавства припинення права власності особи на майно допустиме тільки з підстав, чітко визначених законом. У відповідності до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Саме така правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) зазначено, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Та обставина, що відповідач та її діти зареєстровані в іншому житловому приміщенні само по собі не є підставою для висновку про те, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, оскільки доказами по справі підтверджено, що таке припинення завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам її сім`ї». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/11178/17 (провадження № 61-42000св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що «припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Як встановлено в судовому засіданні, виходячи з досліджених матеріалів справи, що надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, відповідач за первісним позовом [PERSON] не має у власності іншого нерухомого майна, крім 1/8 частини спірного житлового будинку, при цьому в силу положень ч. 2 ст.317 ЦК України на зміст права власності не впливає місце проживання власника, оскільки останній має право в будь-який момент використати своє право на постійне проживання в зазначеній частині житлового будинку. Також в даному випадку не має значення і місце реєстрації власника майна. За таких підстав судом не оцінюються покази свідків з приводу проживання чи не проживання [PERSON] у своїх дітей, а також складені акти, оскільки [PERSON] має право в будь-який час використати своє право на проживання у своїй частині, що перебуває у його власності. Дійсно за висновком експерта 1/8 частка не може бути виділена в натурі, однак припинення частки [PERSON] у спільній частковій власності завдасть істотної шкоди інтересам останнього як співвласника спільної часткової власності, що позбавить його права власності на єдине житло, що у нього залишилось, при цьому буде порушено принцип рівності прав співвласників, а правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] фактично не проживає у своїй частині житлового будинку. В даній частині житлового будинку ніхто не зареєстрований. З дослідженого висновку, який було складно ще до звернення до суду ДОП Чернігівського РВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області, слідує, що між [PERSON] та [PERSON] виникають конфлікти з приводу перешкоджання [PERSON] у користуванні його частинного житлового будинку, де проживають інші особи. Сторони спільно у житловому будинку не проживали. При намірі [PERSON] в подальшому користуватись належною йому частиною будинку не позбавляє права як [PERSON] так і [PERSON] визначити порядок користування частиною житлового будинку між собою. Розмір компенсації є незначним та [PERSON] не буде мати можливості, отримавши зазначений розмір компенсації за свою частку, набути у власність інше нерухоме майно. Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст.365 ЦК України, які дають суду право ухвалити рішення про припинення права спільної часткової власності [PERSON] на 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , враховуючи при цьому, що таке припинення завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, що не має іншого житла, а отже заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають. Не підлягають задоволенню відповідно і позовні вимоги про виділення у власність [PERSON] Ѕ частину житлового будинку з прибудинковими спорудами [ADDRESS] , а саме кімнату помічену в паспорті 1-1 площею 13,7 кв.м, кімнату помічену в паспорті 1-2 площею 17,9 кв.м, кімнату помічену в паспорті 1-3 площею 10,6 кв.м, кімнату помічену в паспорті 1-4 площею 8,2 кв.м, кімнату помічену в паспорті 1-5 площею 7,2 кв.м, кімнату помічену в паспорті 1-6 площею 2,1 кв.м, кімнату помічену в паспорті 1-7 площею 2 кв.м, кімнату помічену в паспорті 1-8 площею 3,2 кв.м, кімнату помічену в паспорті 1 площею 6,7 кв.м, гараж площею 25,2 кв.м, сарай площею 39,9 кв.м, вбиральню площею 2 кв.м, погріб площею 9,2 кв.м. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, то внесена [PERSON] на депозитний рахунок сума 54877 грн вартості 1/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] підлягає поверненню позивачу. Щодо зустрічного позову, то з урахуванням пояснень сторін, свідків, досліджених матеріалів, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу за зустрічним позовом [PERSON] на праві власності належить 1/8 частина житлового будинку по [ADDRESS] , а саме в тій частині будинку, що знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] . Частиною 1 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Обґрунтовуючи позов [PERSON] посилався на те, що він не може вільно користуватись належною йому власністю, оскільки [PERSON] не пускає його до частини будинку, що перебуває у їх спільній частковій власності та не надає ключі від вхідних дверей. [PERSON] не заперечував, що у [PERSON] відсутні ключі від частини житлового будинку, що перебуває в їх спільній частковій власності. З доданого висновку від 14.08.2019 за результатами проведеної перевірки Чернігівським РВП ЧВП ГУНП в Чернігівській обласі слідує, що між [PERSON] та [PERSON] існує спір щодо користування [PERSON] належної йому на праві власності 1/8 частини житлового будинку по [ADDRESS] . Отже, [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1 ст. 317 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, позивач за зустрічним позовом [PERSON] як співвласник спірної частини житлового будинку має право на користування нею і тому його позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні 1/8 частини житлового будинку в [ADDRESS] , що знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] , а також вселення до Ѕ частини зазначеного житлового будинку підлягають задоволенню. Разом з тим, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод у користуванні 1/8 частини житлового будинку в [ADDRESS] , що знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] , оскільки [PERSON] належить на праві власності саме 1/8 частина житлового будинку, а тому інша частина позовних вимог задоволенню не підлягає. Не підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги щодо виділення [PERSON] у власність 1/8 частини будинку в натурі із спільної часткової власності, що знаходиться по [ADDRESS] , а саме житлової кімнати 1-3 площею 10,6 кв.м, оскільки як слідує з висновку експерта такий виділ є технічно не можливим. Враховуючи викладене,

Outcome: partial