overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

08 серпня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1933 р.\~н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.08.2016 р. о 10 год. 31 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, не може забезпечити свої життєві потреби на рівні, необхідному для життєдіяльності, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.08.2016 р. о 10 год. 31 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра Кобякової, КЗ «Дніпропетровська міська поліклініка №1» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора не спить, тривожна, метушлива, мова незвязна. Амнестичне дезорієнтування. [PERSON] було поставлено попередній діагноз розлад особистості та поведінки внаслідок судинних захворювань головного мозку, виражений психоорганічний синдром з виходом у деменцію, психотичними включеннями за анамнезом. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

08 серпня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1937 р.\~н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.08.2016 р. о 19 год. 42 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, не може забезпечити свої життєві потреби на рівні, необхідному для життєдіяльності, небезпечна, агресивна до оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.08.2016 р. о 19 год. 42 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора зовні спокійна, темп мовлення уповільнений, мовний контакт малопродуктивний, відповіді після паузи, не по суті запитань. Скарги на зниження памяті, безсоння, тривогу, страхи, поганий настрій, відчуття печіння в грудях, періодичний головний біль, порушення ходи, болі в серці. Всебічне орієнтування приблизно вірне. Дивиться в одну точку. Напружена, підозріла, виказує агресію на адресу сусіда, племінниці, дочки, онуків, висловлює маячні ідеї. Скарги на голос в голові імперативного характеру. Легко афектується. Себе психічно хворою не вважає. [PERSON] було поставлено попередній діагноз маячний розлад органічного походження (шизофреноподібний) внаслідок захворювань судин головного мозку. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

08 серпня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1984 р.\~н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.08.2016 р. об 11 год. 40 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, небезпечний для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.08.2016 р. об 11 год. 40 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра Чепиноги, КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, напружений, не спить декілька ночей, не розмовляє, безперервно ходить по квартирі, бє матір та сестру. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

08 серпня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 13126 грн. 72 коп. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву б/н від 17.01.2007 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 3750 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг, можуть вирішуватися шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку або інший інтернет. Відповідно до положень умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку, що діяв на підставі ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 серпня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №543. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини припинені в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти прийняття заочного рішення, з наслідками прийняття заочного рішення ознайомелний. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася через періодичне видання газети «Вісті Придніпров'я». На підставі ч. 9\~ст. 74 ЦПК України\~після опублікування оголошення в пресі відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи.Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №314371 (а.с.3). З\~ матеріалів справи вбачається, що подружні\~ стосунки\~ сторони\~ фактично припинили. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх\~ відносин між сторонами є\~ справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних\~ причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних\~ відносин, в звязку з чим суд\~ прийшов\~ до\~ висновку, що у даний час шлюб носить формальний\~ характер,\~ подальше спільне\~ життя\~ сторін і\~ збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що\~ шлюб між сторонами\~ повинний\~ бути\~ розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 12.04.2013 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Кадиївської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області. Від даного шлюбу у подружжя дітей немає, проте відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, зазначив, що спільне господарство не ведеться з 2015 року. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Клопотань не надхолило. Відповідно до ч. 4 ст.\~169\~та ч.1 ст.\~224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, у відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, внаслідок наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 12.04.2013 року виконавчим комітетом Кадиївської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-БВ № 151877, виданим повторно 04.08.2016 року, актовий запис № 1. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення неможливим та наполягає на розірвані шлюбу, тому за таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до ПП «Агроекологія» про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 06 травня 2008 року між [PERSON] та ПП «Агроекологія» укладено договір оренди належної останній земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,6233га. 28 квітня 2015 року [PERSON] померла, а позивач успадкувала належну першій земельну ділянку. Маючи намір самостійно обробляти земельну ділянку, позивач вирішила розірвати договір оренди з відповідачем, оскільки така можливість передбачена умовами договору (п. 40) та письмово повідомила про свій намір відповідача, написавши відповідну заяву 25 лютого 2016 року. Своїм листом від 25 березня 2016 року відповідач відмовив позивачу у розірванні договору оренди земельної ділянки, пославшись на вимоги ч.3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі». В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Надали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Додатково повідомили, що станом на день розгляду справи договір оренди земельної ділянки не розірвано, земельну ділянку відповідачем не повернуто. Позивач в категоричній формі не вважає продовжувати договірні стосунки з відповідачем та бажає обробляти належну їй земельну ділянку самостійно. Представник відповідача ПП «Агроекологія», будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання втретє поспіль не зявився, в супереч вимогам ч. 3 ст. 27 та ст. 77 ЦПК України про причини своєї неявки суд жодним чином не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього про неможливість прийняття участі в судових засіданнях не надходило. Всупереч передбаченому ч.3 ст. 27 ЦПК України обовязку добросовісно здійснювати свої процесуальні права, відповідач втретє з одних і тих самих підстав оскаржив постанову суду про відкриття провадження у справі нібито через недотримання судом територіальної підсудності. При цьому апеляційна скарга кожного разу подавалась відповідачем з очевидними недоліками, які апелянтом не усувались на вимогу суду апеляційної інстанції. Таку поведінку відповідача сторона позивача та суд розцінюють не інакше, як зловживання своїми процесуальними правами, направленими на затягування розгляду справи, а враховуючи третю поспіль неявку відповідача в судове засідання без поважних причин та те, що згідно ч. 4 ст. 293 ЦПК України подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, у якому вказала, що її батьки розлучені, вона проживає з матір'ю. До її повноліття батько сплачував аліменти на її утримання. На даний час позивач вона навчається на другому курсі денного відділенні Краматорського економіко-гуманітарного інституту і буде навчатися до 30 червня 2019 року. Вона не отримує стипендію, а тому потребує матеріальної допомоги батьків. Мати не в змозі сама забезпечити [PERSON], цих коштів не вистачає на оплату навчання, покупку навчальної літератури, канцелярських товарів, проїзду до місця навчання, харчування. У звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісяця. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Вважає, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу, оскільки він працює, інших дітей не має. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на повнолітню доньку у розмірі 1/4 частини від його доходу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступне. [PERSON] є батьком [PERSON] і проживає окремо від неї. [PERSON] досягла повноліття, але продовжує навчання на другому курсі денного відділенні Краматорського економіко-гуманітарного інституту. Відповідно до довідки №681 від 23 травня 2016 року строк її навчання закінчується 30 червня 2019 року. Стипендія їй не нараховується. Суд вважає, що у звязку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги батьків. Згідно зі ст.. 199 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідача, те, що у нього на утриманні інших осіб немає, він працює, можливість надання позивачу матеріальної допомоги її матір'ю, повне визнання позовних вимог відповідачем, і вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. З відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини його доходу на місяць до закінчення її навчання, але без урахування часу канікул, оскільки в цей час позивач не несе витрат, повязаних з процесом навчання: не оплачує навчання, не їздить до навчального закладу тощо. В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету м. Дружківки підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що з 25 серпня 2001 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У 2004 році шлюб між ними було розірвано, але після цього вони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги відповідач доньці не надає. Дитина має потребу у продуктах харчування, одязі та купівлі предметів першої необхідності. Відповідач працездатний, а тому має можливість забезпечувати свою дитину, інших неповнолітніх дітей не має. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином: судовою повісткою, про що у справі є розписка. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 25 серпня 2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). 30 липня 2004 року шлюбі між сторонами розірвано (а.с.8). Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач є працездатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї не має, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved