Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

08.02.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 25.07.2007 року померла його мати [PERSON], яка за життя працювала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Агрофірма Мурафська» в с. Качалівка Краснокутського району Харківської області. В період розпаювання земель господарства відповідно до Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року, мати позивача була включена до списку додатку до державного акту КСП «Агрофірма Мурафська» та отримала сертифікат на земельну частку (пай) в розмірі 4,3 умовних кадастрових гектари, що підтверджується корпією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0219394. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із права на отримання земельної ділянки. Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом. Брат позивача, а син померлої [PERSON], помер 24.10.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 228107 виданого Пархомівською сільською радою Краснокутського району Харківської області Інших спадкоємців не має. В звязку з цим, позивач просить поновити строк для звернення до суду за захистом права та визнати за ним право на земельну частку (пай). В відкрите судове засідання позивач не прибув, проте через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Краснокутської районної державної адміністрації в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача, при розгляді справи покладається на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до п.2 Указу Президента України №720 від 08.08.1995 року Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Із матеріалів справи вбачається, що мати позивача [PERSON] на час розпаювання земель КСП Агрофірма Мурафська являлася членом КСП та отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0219394. Однак за життя виготовити Державний акт не встигла. Як передбачено Указом Президента України „ Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям №720 від 08.08.1995 року, право на отримання земельної частки (паю) мають члени КСП, кооперативів, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом. Факт споріднення позивача та спадкодавця підтверджується свідоцтвом про народження . В графі мати записано - [PERSON]. Позивач має намір прийняти спадщину. Інші особи, які б мали право на звернення за отриманням спадщини, у встановлені законом строки до уповноважених державних органів не звернулись, що підтверджується відповіддю завідувача Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області № 273/01-16 від 04.03.2016 року. Відповідно до ч.1\~ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного, повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити. На підставі вищевказаного

Outcome: approved