Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

09.05.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратили право на проживання та користування житловим будинком, в якій просив визнати [PERSON] , [INFO] такого, що втратив право на проживання та користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . власником якого є [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він проживає та є власником будинку за адресою: в [ADDRESS] який належить йому на згідно Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області про визнання права власності в порядку спадкування №724/1694/16-ц. В належному йому будинку зареєстрований відповідач (його син): [PERSON] , [INFO] , як член сім`ї, однак він не проживає в ньому вже більше року, а саме з 2007 року. Згідно довідки виданої Топорівською сільською радою, Чернівецького району, Чернівецької області, Колінковецький старостинський округ № 676 від 18.03.2021 року та акту перевірки факту проживання Колінковецької сільської ради від 27.07.2017 року. Позивач зазначає, що речей Відповідача в будинку немає. Крім того відповідач не виконував жодних обов`язків з утримання житлового будинку, проведення поточного ремонту, сплати комунальних платежів. Позивач вважає, що відповідач без поважних на те причин не проживає в його будинку і не користується належним житловим приміщенням більше одного року. Також зазначає, реєстрація Відповідача за місцем проживання в будинку Позивача створює для Позивача перешкоди для отримання державної допомоги на комунальні послуги. Тому він змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Підтримуючи вище викладене, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, яка видана Хотинським державним реєстратором Чернівецької області. Згідно довідки виданої Топорівською сільською радою, Чернівецького району, Чернівецької області, Колінковецький старостинський округ № 676 від 18.03.2021 року та акту перевірки факту проживання Колінковецької сільської ради від 27.07.2017 року. Відповідач [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований за адресою але не проживає: [ADDRESS] , з 2007 року по даний час, проживає в іншому господарстві без прописки. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред`явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратили право на проживання та користування житловим будинком підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду. На підставі викладеного, та

Outcome: approved