Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

07 серпня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до Межівської селищної ради Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований по [ADDRESS], та 0,12 кв.м. земельної ділянки призначеної для будівництва та обслуговування зазначеного вище будинку. Діти спадкодавця та [PERSON] нотаріально відмовились від прийняття спадщини на користь останньої, яка у приватного нотаріуса вчасно оформила 1/2 частку житлового будинку по [ADDRESS]. 20 жовтня 2015 року нотаріально оформити 0,12 кв.м. земельної ділянки призначеної для будівництва та обслуговування зазначеного вище будинку виявилось неможливим з причини ненадання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Втім договором купівлі-продажу земельної ділянки підтверджується належність спадкодавцеві вказаного майна. На даний час невідомо, де знаходиться оригінал державного акта про право приватної власності на земельну ділянку. Позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,12га, яка розташована по [ADDRESS], що належала спадкодавцю [PERSON], померлого [INFO]. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Межівської селищної ради. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з'ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. При цьому досліджені наступні матеріали справи, яким надана відповідна оцінка. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Новопавлівською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області 18 квітня 1981 року, актовий запис №19, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 квітня 1981 року. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 13 лютого 2015 року, актовий запис №20, [PERSON] помер [INFO], якому належала земельна ділянка площею 0,12га, яка розташована по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Межівської державної нотаріальної контори 22 листопада 2000 року, зареєстрованого в реєстрі за №2906. Свідоцтвами про право власності та про право на спадщину за законом, виданих приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області 15 жовтня 2015 року, спадкова справа №97/2015, зареєстровано в реєстрі за №1316 та №1317 [PERSON] належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно по [ADDRESS], набуте подружжям за час шлюбу та вона є спадкоємцем 1/2 частки зазначеного вище майна після смерті [PERSON] Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу:45676500 від 15 жовтня 2015 року, власником майна, а саме: житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] Згідно постанови приватного нотаріуса Межівського нотаріального округу Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,12га по [ADDRESS] з причини ненадання правовстановлюючих документів, які підтверджують склад спадкового майна - державний акт на право власності на землю та витяг з Державного земельного кадастру на ім'я спадкодавця. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Положення ч.1 ст.377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В силу ст.1261 ЦК України, першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, в судовому засіданні встановлений факт неможливості отримання у нотаріуса позивачем після смерті її чоловіка свідоцтва про право на спадщину за законом. З урахуванням того, що нотаріально оформити спадщину неможливо з огляду на об'єктивні причини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved