Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

07 травня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить розірвати Договір №1/П про передачу обладнання в тимчасове користування від 15 жовтня 2012 року, укладений між [PERSON] та Громадською організацією «Садове товариство «Приватний садівник» (далі по тексту - ГО «СТ «Приватний садівник»), зобов`язати відповідача передати позивачу обладнання КТП 10/04-250 КВА ТП № 941, що розташоване за адресою: територія Гнідин CP, Л-123, шлюз-2 по акту прийому передачі відповідно до умов договору. Вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є власником обладнання КТП 10/04-250 КВА ТП № 941, що розташоване за адресою: територія Гнідин CP. 15 жовтня 2012 року між позивачем та ГО «СТ «Приватний садівник» було укладено договір № 1/П про передачу вищевказаного обладнання в тимчасове користування. Однак, оскільки відповідач не виконує належним чином умови договору, не надає власнику інформацію про стан обладнання КТП 10/04-250 КВА ТП № 941 [PERSON] виявив бажання на підставі п. 2.2 Договору розірвати його. У зв`язку з цим, позивач, на виконання умов п. 7.2 Договору, направив до ГО «СТ «Приватний садівник» лист - поперед-ження з висловленням намірів припинити дію договору № 1/П про передачу вищевказаного обладнання в тимчасове користування від 15 жовтня 2012 року. Незважаючи на це, відповідач не вчинив дій, передбачених договором, при його розірванні. Зважаючи на вказане, [PERSON] звернувся до суду за захистом невизнаних та порушених прав в судовому порядку. Ухвалою суду від 15 червня 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 08 лютого 2021 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті. Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання сторони до суду не з`явились, заяв чи клопотань не подали. Разом з тим, представник позивача подала клопотання, яким позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а розгляд справи здійснити у її відсутність. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 24 березня 2009 року між [PERSON] , як власником, та ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» було погоджено технічні умови № К-00-09-0446 на приєднання електроустановки щодо трансформаторної потужності запроектованого ТП -10/2, 4 кВ. Рішенням № К-00-09-0446 прийнятого 12 листопада 2009 року ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» за наслідком розгляду поданого [PERSON] проекту будівництва кіоскової трансформаторної підстанції КТП-1М-250/10/0,4 кВ тупікового типу, з трансформаторною потужністю S = 250 кВА, напругою 10/0,4 кВ надано висновок про його погодження без жодних зауважень. 25 листопада 2009 року технічною комісією складено Акт № 21 про прийняття закінченого будівництвом об`єкту в експлуатацію, а саме : КТП-250 кВА № 941, розташованого в [ADDRESS] . Замовником - забудовником даного майна вказаний [PERSON] . Згідно п. 2 вказаного Акту він є підставою для оформлення права власності на збудований об`єкт і включення його до державної статистичної звітності. 01 грудня 2009 року ТУ Держгірпромнагляд по Київській області та м. Києву Державної інспекції промислової безпеки та охорони праці в енергетиці за участі власника [PERSON] було складено Акт № 441-О про обстеження електроустановки після виконання будівельно - монтажних робіт та налагоджувальних робіт, яким надано висновок про готовність електро-установки КТП-250 кВА з зовнішнім електропостачанням, що розташована в Бориспільському районі в с. Вишеньки по вул. Зелена до подачі напруги та видано паспорт силового трансформатора. На підставі наведеного суд приходить переконання, що позивач є власником КТП-250 кВА № 941, розташованого в с. Вишеньки по вул. Зеленій Бориспільського району. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Згідно заяви директора ГО «СТ «Приватний садівник» Годлевського С.Ф. від 11 жовтня 2012 року садове товариство, яке розташоване на території Вишенківської сільської ради по вул. Зелена, не заперечує прийняти на баланс товариства КТП- 941 КВЛ-123ОП36, тип 10.0012.464 за № 00974095, що розташоване на землях загального користування садового товариства «Приватний садівник» і належить члену кооперативу [PERSON] . Цього ж дня позивач подав заяву до Бориспільського РП, якою просив дозволу передати на баланс ГО «СТ «Приватний садівник» належного йому КТП-941 за № 00974095. Контроль за виставленням платежів за використану електроенергію, технічний стан та обслуговування, фінансово - статистичну звітність делеговано СТ «Приватний садівник». 15 жовтня 2012 року між позивачем (власником) та ГО «СТ «Приватний садівник» (користувач) укладено договір № 1/П про передачу у тимчасове користування обладнання КТП 10/04-250 КВА ТП № 941, яке розташоване на землях загального користування , які належать ГО СТ «Приватний садівник» (а.с. 4-5). За змістом п. 1.2, 2.1 вказаного договору вищевказане майно передано у володіння користувача, але залишається власність [PERSON] .. Власник обладнання зобов`язаний протягом трьох днів після підписання сторонами договору, передати майно користувачу по акту прийому - передачі. 18 жовтня 2012 року сторони підписали акт приймання - передачі майна, а саме КТП 10/04-250 КВА ТП № 941, яке розташоване на землях загального користування, які належать ГО СТ «Приватний садівник», згідно якого власник [PERSON] передав, а голова відповідача Годлевський С.Ф. прийняв дане майно у користування (а.с. 6). Пунктом 2.2 вищевказаного договору обумовлено, що майно передано строком на один рік з дня отримання цього майна користувачем. У разі, якщо користувач продовжує використовувати майно по закінченню строку, на який укладено договір, за відсутності заперечень зі сторони власника, він вважається пролонгованим на тих самих умовах на той самий термін. Кожна зі сторін в будь-який час має право відмовитись від договору, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць. За змістом п. 7.1 - 7.4 договору обов`язки по цьому договору припиняються по закінченню строку його дії. Договір може бути змінений чи достроково розірваний за письмового погодження сторін. Договір може бути змінений або припинити свою дію і в інших випадках, передбачених чинним законодавством або самим договором. Припинення дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення. 10 жовтня 2019 року адвокат позивача - Шкварко А.В. звернувся до ГО СТ «Приватний садівник» із запитом щодо стану КТП 10/04-250 КВА ТП № 941, у зв`язку з чим отримав лист - відповідь № 15 від 19 жовтня, у якому зазначено, що садове товариство дійсно використовує дане обладнання, яке розташоване на землях ГО СТ «Приватний садівник» і товариство є власником даного обладнання, що можуть підтвердити 13 членів садового товариства, які свого часу викупили у відповідних частках «дозволені потужності» КТП, що підтверджується відповідними документами, посвідченими нотаріально (а.с. 8). Крім того, листом від 02 грудня 2019 року за № КО4/925 ПАТ «Київобленерго» відмовило позивачу у надані інформації щодо обладнання КТП 10/04-250 КВА ТП № 941, оскільки [PERSON] не є його власником. Зважаючи на вказане, позивач 13 січня 2020 року направив відповідачу попередження про наміри розірвати договір № 1/П про передачу у тимчасове користування обладнання КТП 10/04-250 КВА ТП № 941. В розрізі з наведеним, суд звертає увагу на те, що сторонами не надано доказів реєстрації права власності на спірне майно за [PERSON] чи іншими фізичними або юридичними особами. Проте, саме на замовлення позивача здійснено будівництво, погодження, запуск та введено в експлуатацію КТП 10/04-250 КВА ТП № 941. Доказів того, що [PERSON] вчиняв ці дії за дорученням чи від імені інших осіб, суду сторонами не надано. Крім того, суду не надано стороною відповідача також доказів набуття у власність 13 членами садового товариства у відповідних частках «дозволеної потужності» КТП 10/04-250 КВА ТП № 941. Згідно ч. 1 ст. 626 та ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не вико-нання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом. Позивач зазначає про порушене право, оскільки ГО СТ «Приватний садівник» не визнає його право власності, на письмове попередження не вчиняє дій щодо припинення дії договору та повернення спірного майна [PERSON] . Приписами ч. 2 ст. 651 ЦК України визначена можливість зміни або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частина друга цієї статті визначає одну підставу для розірвання та зміну договору, а саме «істотне порушення договору другою стороною». Водночас цією нормою визначено, що названа підстава не є єдиною. Апелюючи до інших підстав розірвання та зміни договору, законодавець не виключає їх існування у передбачених положеннях договору або закону. «Істотність порушення договору» є загальною підставою, яка може бути встановлена лише шляхом оцінки у порушенні договору. У разі існування загальної підстави у вигляді «істотності порушення договору» суб`єктом оцінки, відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті, має бути лише суд. Відповідно визначається, що договір, у разі істотності його порушення може бути розірвано лише за рішенням суду. Визначення «істотності порушення договору» у ч. 2 зазначеної статті надано через іншу оціночну категорію «значна міра» позбавлення того на що особа розраховувала при укладенні договору. Значна міра позбавлення того на що особа розраховувала при укладенні договору має визначатися посилаючись на об`єктивні обставини. Так зміст договору може допомогти визначити очікування особи на які вона розраховувала при укладенні договору і які вона визначила об`єктивно погоджуючи його умови. Ч. 2 вказаної статті передбачає лише загальну підставу - «істотність порушення договору» без можливості вказівки на об`єктивні ознаки такого порушення. Можливість зазначення об`єктивних ознак істотності порушення договору може існувати лише у поіменованих договорах, коли у абстрактній формі можна визначити його зміст та правову мету. З огляду на те, що істотність порушення договору визначається за об`єктивними ознаками та обставинами, що вказують на значну міру позбавлення того на що особа розраховувала при укладенні договору, вина сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення для оцінки порушення договору в межах питання визначення його істотності та відповідно розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України. Оскільки відповідач ігнорує вимоги позивача щодо розірвання договору № 1/П про передачу у тимчасове користування обладнання укладеного ними 15 жовтня 2012 року; не надає [PERSON] інформації щодо стану отриманого в користування майна та вважає себе власником КТП 10/04-250 КВА ТП № 941 суд приходить висновку, що наявні ознаки істотного порушення договору, які значною мірою порушують права позивача, оскільки внаслідок цього фактично [PERSON] позбавлено права власності на обладнання, можливості розірвати спірний договір та повернути майно у своє користування. Частиною 2 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Зважаючи на встановлені вище обставини, суд вважає що позов в частині вимог [PERSON] про розірвання договору № 1/П про передачу у тимчасове користування обладнання укладеного 15 жовтня 2012 року, підлягає задоволенню. Згідно п. 2.11 вказаного договору при поверненні майна виконується повірка його комплектності та технічний огляд в присутності представника користувача та власника, у зв`язку з чим складається двосторонній акт прийому - передачі обладнання. Відтак, вимоги позивача про зобов`язання відповідача передати йому обладнання КТП 10/04-250 КВА ТП № 941, що розташоване за адресою: територія Гнідин CP, Л-123, шлюз-2 по акту прийому - передачі відповідно, також підлягають задоволенню. Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду з даним позовом [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. Наведене підтверджується квитанцією № ВХХЗ-ВВС7-5ТЕМ-080Е від 04 травня 2020 року (а.с. 10). Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. Крім того, 06 квітня 2021 року представник позивача подав заяву, якою також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті правничої допомоги в рохзмірі 14800 грн. 00 коп. Приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат :1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України визначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому за змістом ч. 6 цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В розрізі з наведеним суд зазначає, що стороною відповідача не заявлено під час судового розгляду та не подано до суду відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених затрат на правову допомогу позивачем подано до суду наступні докази : розрахунок вартості правничої допомоги на загальну суму 14800 грн. 00 коп.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката ; ордер серії КС № 762281 підписаний адвокатом Шкварко А.В. та Онищуком О.Р.. Разом з тим, суду не надано договір про надання правничої допомоги, у якому обумовлено вид та вартість послуг адвоката на годину та доказів понесення [PERSON] таких затрат, як то : фіскальний чек, квитанція, платіжне доручення, докази грошового переказу на реквізити адвоката, тощо. За відсутності наведених доказів суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті правничої допомога, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Враховуючи наведене вище та

Outcome: partial