Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

08.04.2021 р. [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа», в якому просила стягнути з відповідача борг з урахуванням індексу інфляції в розмірі 145 965,93 грн, 3% річних в розмірі 59,39 грн, посилаючись на те, із відповідачем було укладено договір № 27-12-201905/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом, за умовами якого надано в оренду товариства стацію зарядження електромобілів змінного струму з наступними характеристиками: «пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.11.50-33.00», клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється від трьохфазної, п`ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) ГЦ. Тип кабелю КВГ 5х6, модель АЕ-2, номер: 2421, за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 3, загальною оціночною вартістю 4 000,00 доларів США. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.04.2021 р. цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа» про стягнення грошових коштів передано на розгляд Печерському районному суду м. Києва, матеріали справи надійшли до суду 02.09.2021 р., того ж числа передано судді (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2021 р.). Ухвалою суду від 08.09.2021 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Повідомленням суду від 08.09.2021 р. учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Згідно частини першої статті 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 28.12.2019 р. між [PERSON] (далі - «Орендодавець») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа» (далі - «Орендар») було укладено договір № 27-12-2-19-5/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом, на підставі якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування, із зобов`язанням обов`язкового викупу майно (обладнання) найменування: зарядні пристрої (станції) для електромобілів з характеристиками, визначеними у специфікації, що є додатком до договору. Загальна вартістю об`єкту оренди становить 93 200,00 грн, що на дату укладення договору оренди у перерахунку до долара США становить 4 000,00 доларів США згідно з офіційним курсом Національного банку України (пункт 1.1.1 договору). За домовленістю сторін розмір орендної плати за весь час оренди складає 2,202% в місяць від вказаної суми у пункті 1.1.1 договору щомісячною капіталізацією, а саме: кожного місяця протягом строку користування об`єктом оренди відсоток включає в себе суму капіталізації відповідно до пункту 4.3 договору. Згідно пункту 4.2 договору датою повернення всієї загальної суми орендних платежів за один рік та обов`язкового викупного платежу згідно пункту 8.1 договору припадає на 366 день, а саме: 28.12.2020 р. Згідно пункту 4.3 договору загальна сума орендних платежів, яка підлягає сплаті Орендарем, складає 1 194,85 долари США. За змістом статті 526, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору у встановлений договором строк. Згідно доводів позивача відповідач має борг в рахунок орендної плати у сумі 1 194,85 долари США, або 33 240,72 грн. Враховуючи викладене, та ту обставину, що відповідач в порушення умов укладеного договору не виконав належним чином, нарахована позивачем заборгованість з орендної плати станом на 01.04.2021 р. підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку, при цьому відповідач жодних заперечень щодо позову суду не надав. Згідно пункту 7.1.6 договору Орендар зобов`язується викупити зарядну станцію на умовах, викладених в пункті 8 договору. Згідно пункту 8.1 договору Орендар зобов`язується викупити зарядну станцію за ціною 4 000,00 долари США після закінчення строку дії договору оренди та за умови письмового повідомлення підприємства на поштову адресу не пізніше, ніж за два місяці до дати викупу. Згідно пункту 3.1 договору строк оренди закінчився 28.12.2020 р. Надані суду документи свідчать про те, що Орендодавцем було направлено вимогу про викуп Орендарем зарядної станції 11.01.2021 р., датою обов`язкового викупу зарядної станції Орендарем є 26.03.2021 р. Враховуючи викладене, ту обставину, що відповідач в порушення умов укладеного договору не відповів на вимогу, не вчинив жодних дій на викуп зарядної станції, грошова сума в розмірі 4 000,00 доларів США, або 111 280,00 грн підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку, отже загальна сума боргу складає 144 520,72 грн. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки судом встановлено, що загальна сума боргу відповідача становить 144 520,72 грн, що в свою чергу свідчить про прострочення ним виконання грошового зобов`язання, тому наявні підстави для застосування частини другої статті 625 ЦК України. Правильність нарахованих позивачем інфляційних збитків та 3% річних судом перевірена, відповідачем не заперечується і не спростовується. За викладених обставин, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позовної заяви та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, судові витрати у виді судового збору у розмірі 1 460,25 грн. відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Позивачем заявлено вимогу про компенсацію здійснених нею витрат, понесених на професійну правничу допомогу адвокатського бюро «Виноградов і Партнери». Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях № 13-рп/2000 від 16.11.2000 р., № 23-рп/2009 від 30.09.2009 р., зокрема, у рішенні № 23-рп/2009 від 30.09.2009 р. зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність -це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги -домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно частин першої, третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, представництво інтересів позивача здійснювалося Адвокатським бюро «Виноградов і Партнери» відповідно до договору № 9/3/21 про надання професійної правничої допомоги від 30.03.2021 р., додаткової угоди № 1 від 30.03.2021 р. до договору. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвокатського бюро позивачем до матеріалів справи долучено дублікат квитанції № 0.0.2703007653.1 від 01.04.2021 р., у додатковій угоді № 1 договору про надання професійної правничої допомоги сторони визначили фіксований розмір вартості послуг (гонорару) за правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. Згідно частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При вирішенні питання про розмір судових витрат, суд вважає, що всі дії, вчинені адвокатським бюро в межах розгляду цивільної справи № 760/8804/21, є правничою допомогою в розумінні вимог закону в межах саме даної цивільної справи, отже витрати на професійну правничу допомогу адвокатського бюро підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 10 000,00 грн

Outcome: approved