Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

08 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] з вказаним позовом, в обґрунтування якого, послалася на таке: Він є власником ? частини житлового приміщення ,що розташоване за адресою:Харківська область,м.Первомайський,3 мікрорайон[ADDRESS]. [PERSON] є співвласницею іншої ? частки вказаного житлового приміщення. В квартирі зареєстровані :він,його дружина - [PERSON] та син - [PERSON]. В 2008 році відповідачі по справі зібрали всі свої речі та пішли з квартири. З цього часу в квартирі не проживають, більше ніколи не приходили в квартиру з метою проживання, житлом не цікавляться, зв*язок з квартирою втратили, що підтверджується актом обстеження житлових умов. Відповідачі квартиру залишили добровільно,ніхто перешкод у користуванні житлом не чинив. Комунальні послуги нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб, відповідачі комунальних витрат не несуть, тому змушений сплачувати комунальні послуги самостійно. Реєстрація відповідачів на спільній житловій площі заважає та робить неможливим оформити субсидію на комунальні послуги. Вважає, що відповідно до ст. 391 ЦК України може звернутися до суду з позовом про захист права власності, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, внаслідок не проживання його в ній більше семи років. Позивач до судового засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає. Відповідачі до судового засідання не прибули, надали заяву, посвідчену 08 липня 2015 року нотаріусом Симферопольського міського нотаріального округу Республіки Крим, згідно якої вбачається, що відповідачі не заперечують проти розгляду справи за їх відсутність, щодо заявлених позовних вимог не заперечують. Суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін з постановою рішення на підставі доказів,що містяться в матеріалах справи,без фіксації судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: Позивач [PERSON] є співвласником квартири № 89, розташованої в м. Первомайському Харківської області, 3 мкр., буд, № 22, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09.11.1993 року (а.с.7,8.). В квартирі, крім нього, зареєстровані [PERSON], [PERSON] (а.с.12), хоча фактично в ній не проживають з 2008 року , особистих речей в квартирі немає, що підтверджено актом комісії у складі працівників КП «Жилсервіс» та сусідів від 05.06.2015 року. Реєстрація відповідача в квартирі заважає позивачу в повній мірі користуватися, володіти та розпоряджатися своєю нерухомістю. Зокрема, на відповідачів нараховуються комунальні платежі, які позивач змушений за них сплачувати. Реєстрація відповідачів унеможливлює оформити позивачем субсидію на комунальні послуги. Відповідно до ст.ст.316-319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 321 цього ж Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна та зобовязана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. Відповідачі в своїй заяві на адресу суду висловили свою позицію,щодо позбавлення їх права користування житлом. Позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Право позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном підлягає захисту відповідно до ст. 391 ЦК України шляхом усунення таких перешкод, а саме визнанням відповідача таким, що втратив право на користування спірним помешканням, адже їх реєстрація в ньому на сьогоднішній день перешкоджає позивачу у повній мірі здійснювати своє право власності на нерухомість. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved