Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

10.04.2019 року [PERSON] звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про відшкодування шкоди, завданої органом місцевого самоврядування. В позовній заяві [PERSON] зазначив, що третя особа [PERSON] була затверджена на посаду керуючої справами виконавчого комітету Малинської міської ради рішенням Малинської міської ради від 24.11.2015 року. 29.12.2015 року Малинською міською радою було прийнято рішення №258 щодо розподілу обов`язків між міським головою, секретарем міської ради, заступниками міського голови та керуючим справами виконкому. 25.07.2018 року позивач подав до виконавчого комітету запит на публічну інформацію, у задоволенні якого [PERSON] було відмовлено листом за підписом [PERSON] на бланку виконавчого комітету Малинської міської ради. У зв`язку з цим позивач направив до Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Житомирській області скаргу. За результатами розгляду даної скарги до Малинського районного суду був направлений протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно [PERSON] Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 03.10.2018 року керуюча справами виконкому [PERSON] визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Внаслідок бездіяльності керуючої справами виконкому та відмови у наданні позивачу інформації на запит останньому було завдано матеріальної та моральної шкоди, адже відповідач не вибачився за порушення прав позивача та невиконання вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», не проявив ініціативу у досудовому врегулювання спору, не запропонував [PERSON] відшкодувати збитки. Отже, у позовній заяві позивач просить стягнути з Малинської міської ради Житомирської області на свою користь завдану моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень; стягнути з відповідача витрати, пов`язані з судовим розглядом справи. В судове засідання [PERSON] з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов. Представник відповідача Малинської міської ради Житомирської області та виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області Парфіненко М.М., який діє на підставі довіреності, до суду з`явився, заперечив щодо позовних вимог [PERSON] з підстав, вказаних у відзиві. Так, у відзиві виконавчого комітету Малинської міської ради та відзиві Малинської міської ради Житомирської області зазначено, що твердження позивача з-приводу ненадання відповіді на запит є недостовірним, оскільки листом №1446/03-04 від 20.09.2018 року виконавчий комітет направив позивачу запитувану інформацію. Також, у поданій до суду позовній заяві [PERSON] не обґрунтував в чому саме полягає завдана йому моральна шкода, не довів факт завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, а також не підтвердив свої доводи відповідними доказами. Крім того, на думку відповідача, відсутній причинний зв`язок між діями відповідача та спричиненням позивачу моральних страждань. Отже, представник відповідача просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди. Третя особа [PERSON] до суду з`явилася, заперечила проти задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, просила відмовити [PERSON] у задоволенні позову за безпідставністю. Вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи сторін, усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про наступне. Судом встановлено, що 25.07.2018 року [PERSON] подав до виконавчого комітету Малинської міської ради інформаційний запит, в якому просив надати звіти про розгляд запитів на інформацію, що надійшли на адресу виконавчого комітету Малинської міської ради протягом 2017 року та протягом січня - червня 2018 року. Листом №108/03-38 від 27.07.2018 року розпорядник інформації відмовив [PERSON] у наданні запитуваних документів у зв`язку з тим, що не володіє інформацією, щодо якої позивачем зроблено запит. Не погоджуючись з даною відповіддю на запит, [PERSON] на ім`я Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини подав скаргу щодо незаконних дій посадових осіб виконавчого комітету Малинської міської ради. За результатами розгляду вищезазначеної скарги керівником відділу регіонального представництва в центральних областях Управління забезпечення діяльності регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Грибаном П.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно керуючої справами виконкому Сивко С.І. за ч.2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та спрямовано адміністративні матеріали для розгляду до суду. Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 03.10.2018 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.212-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.6-7). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ст.ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Частина 2 статті 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачає, що особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом. Сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв`язку з прийняттям зазначеними суб`єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України. Отже, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами доказуванню підлягають: а) наявність шкоди; б) незаконність рішень (дій, бездіяльність) заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та прийняттям незаконних рішень (дій, бездіяльності) заподіювачем. Наявність чи відсутність вини заподіювача в даному випадку правового значення не має. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно п.п.10-1 п.10 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст.56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування або його посадової чи службової особи при здійсненні нею своїх повноважень, вона підлягає відшкодуванню за рахунок органу місцевого самоврядування. Виходячи з аналізу зазначених правових норм слід дійти висновку, що юридичною підставою такої відповідальності органів місцевого самоврядування є заподіяння шкоди юридичним чи фізичним особам у результаті прийняття незаконних рішень, вчинення неправомірних дій або бездіяльності при здійсненні ними виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування, передбачених Законом та іншими законами. Відповідно до вимог ст.25 Закону «Про звернення громадян», ст.31 Закону України «Про інформацію», ст.24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» при порушенні передбачених вказаними законами прав громадянина останній має право на відшкодування моральної шкоди (моральних збитків). В поданому до суду позові [PERSON] обґрунтовує свої вимоги тим, що його моральні страждання стали наслідком бездіяльності щодо відмови йому у наданні інформації на запит. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 30 000 грн., зокрема: порушення душевного спокою - 3 000 грн.; обурення за бездіяльність відповідачів по врегулюванню та усуненню виниклого конфлікту, відсутність вибачення - 3 000 грн.; відчай та гнів за створену відповідачами ситуацію - 3 000 грн.; депресивний стан - 3 000 грн.; дискомфорт у сім`ї - 3 000 грн.; тривалі фізичні та психічні страждання - 5 000 грн.; істотні вимушені зміни у життєвих і сімейних стосунках - 5 000 грн.; погіршення стану здоров`я - 5 000 грн. В даному випадку суд вважає, що внаслідок неправомірних дій органу місцевого самоврядування позивач зазнав душевних страждань, оскільки було порушено його право на отримання інформації, що перебувала у володінні виконавчого комітету Малинської міської ради. А тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір даного відшкодування необхідно визначити в сумі 1000 грн., який буде достатнім та підлягає стягненню з Малинської міської ради Житомирської області.

Outcome: partial