Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

10.07.2014 року [PERSON] звернулася до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошової суми за товар, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач послалася на те, що 27 травня 2014 року між нею та відповідачем [PERSON], як фізичною особою підприємцем, укладено договір купівлі-продажу металопластикових вікон вартістю 8902 гривні. На виконання п.2.2 зазначеного договору нею сплачено вартість виробів на загальну суму 8902,00 гривень. 11.06.2014 року працівники ФОП [PERSON] привезли металопластикові вікна, які не відповідали розмірам, що були обумовлені договором і тому в акті прийому-передачі позивач відмовилася прийняти вказані вироби, та в той же день по телефону повідомила [PERSON] про необхідність усунення недоліків, або повернення сплачених нею коштів. Однак на час звернення до суду, відповідачем взяті на себе згідно договору зобов'язання не виконано. В зв'язку з чим, позивач просила суд розірвати вищевказаний договір укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача сплачені нею за товар кошти. Також посилаючись на те, що в результаті невиконання взятих на себе зобов'язань відповідачем, позивач переносить переживання, знаходиться в негативному емоційно-психічному стані, викликаному внутрішньою напруженістю, змушена докладати додаткові зусилля на відновлення її порушених прав, позивач просила стягнути з відповідача в рахунок відшкодування спричиненої їй моральної шкоди 5000,00 гривень. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідач заперечень щодо вимог позивача не надав (а.с. 17, 19, 25-28, 33-34 - повідомлення). Представник позивача [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи ( а.с.35- заява, а.с.11 - довіреність). Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 27 травня 2014 року позивачем [PERSON] та [PERSON], як фізичною особою підприємцем, укладено Договір згідно умов якого замовник поручає та оплачує, а виконавець зобов'язується організувати роботи по поставці та переданню у власність ПВХ конструкцій ( виробів) загальна площа яких складає 4,899 кв.м., з профілю ПВХ: (LIDER) білого кольору з заповненням 4-16-4, вартістю 8902,00 гривень ( а.с. 6 - копія договору). Відповідно до п. 2.3,3.1 зазначеного Договору позивач здійснив оплату за товар заборгованості немає. Однак відповідач у строк, встановлений п. 3.2 Договору, своїх зобов'язань не виконав, ПВХ конструкції (вироби), відповідно до умов договору позивачу не поставив та у власність не передав. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно положень ч. 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За вимогами ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відтак, позовні вимоги в частині розірвання договру та стягнення сплачених коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню Щодо вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, то такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки як вбачається зі змісту позову, позивач пов'язав позовні вимоги з порушенням його права як споживача, проте п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно з п.2 ч.2 ст.79 ЦПК до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 1800 гривень та в підтвердження цього долучає до позову копію договору про надання юридичних послуг украдених з ФОП [PERSON] від 02.07.2014 року, а також довіреність від 09.07.2014 року однак документи, які свідчать про те, що ФОП [PERSON], котрому відповідно до договору позивач сплатила 1800,00 гривень за надання правової допомоги, є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання такої допомоги, суду не надано. В зв'язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в цій частині. Отже, за наведених вище обставин суд доходить висновку про часткове задоволення позову. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, в зв'язку з чим з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 ( двісті сорок три ) гривні 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial