Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

07 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати поширену інформацію відповідачкою [PERSON] , [INFO] , в соціальній мережі Інтернету «Фейсбук», на особистій сторінці « [PERSON] » користувача мережі у статті від [INFO] о 14.50 год. - недостовірною та такою, що принижує гідність, честь та ділову репутацію; зобов`язати [PERSON] не пізніше одного місяця з моменту оголошення рішення суду у даній справі розмістити на особистій сторінці відповідачки [PERSON] в соціальній мережі Інтернету «Фейсбук» текст судового рішення, а також інформацію, що спростовує статтю від [INFO] в такому ж самому об`ємі та таким же самим видом та розміром шрифту і не видаляти протягом року з моменту винесення рішення; стягнути з відповідачки судові витрати. В обґрунтування позову вказує, що вона є посадовою особою органу місцевого самоврядування у відповідності до розпорядження міського голови №84/07-070р-17 від 22.05.2017 року «Про призначення на посаду головного спеціаліста юридичного відділу виконавчого комітету Жовтоводської міської ради». [INFO] о 14.50 год. в соціальній мережі Інтернету « Фейсбук » на особистій сторінці користувача мережі « [PERSON] » відповідачкою [PERSON] було оприлюднено публікацію наступного змісту: «В Желтых водах Днепропетровской обл. Местные власти во главе мера организовали мошенническую схему массового отжима не движемого имущества жителей города! Болиее 300 квартир! Деньги за продажу или распределений квартир делят между собой! Не смотря на Решение местного суда отмены «заочного решения» все же не законно выписывают жителей! И пытаются отобрать кварнтиры. В мошенническую групировку входят: мер [PERSON] , старший спецыалист юр.отдела [PERSON] , частный нотариус [PERSON], Б/У председатель «ОСББ Франко48» [PERSON] , главный спецыалист Желищьнокомунального департамента [PERSON] и другие подкупные власти! ОБРАЩАЮСЬ КО ВСЕМ ЖИТЕЛЯМ УКРАИНЫ, РАЗМЕСТИТЬ ЭТУ СТАТЬЮ! ПУСКАЙ УКРАИНА ЗНАЕТ СВОИХ «ГЕРОЕВ-МОШЕННИУОВ» з використанням особистих фотографій громадян, зазначених в публікації без їх згоди. Дану інформацію позивач розцінює як звинувачення особисто її у вчиненні протиправних дій «шахрайство» вчинене в групі осіб з метою заволодіння майном та отримання від цього матеріальної вигоди, що не відповідає дійсності, при цьому прямих посилань на джерело інформації відповідач не зазначила. В провадженні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області перебуває справа за позовом виконавчого комітету Жовтоводської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з третьою особою Урпавлінням ЖКГ Жовтоводської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. За заявою [PERSON] заочне рішення скасоване. На виконання своїх посадових обов`язків у вищезазначеному провадженні позивач є представником виконавчого комітету Жовтоводської міської ради. Відкрите провадження у зазначеній справі не дає підстав відповідачці [PERSON] оприлюднювати недостовірну інформацію. Позивач зазначає, що відповідачка [PERSON] опублікувала на своїй особистій сторінці в соціальній мережі Інтернет «Фейсбук» публікацію, яка містить неправдиву інформацію, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, виставила її на огляд користувачів соціальної мережі Інтернет «Фейсбук», які скористались своїм правом на коментар даної статті та її розповсюдження. Інформація, поширювана щодо позивача відповідачем, по-перше, має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення нею загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі, та такою, що порушує немайнові права позивача, по-друге, не є оціночним судженням, а обов`язок доказування її достовірності покладається на відповідача. Позивач вважає, що поширенням недостовірної інформації щодо неї відповідачем завдано шкоди її немайновим інтересам, порушивши її гідність, честь та ділову репутацію. Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Про розгляд справи, учасники справи повідомлені належним чином. Матеріали справи містять відзив відповідача [PERSON] , в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає їх безпідставними. Відповідач зазначає, що її особиста сторінка у соціальній мережі «Фейсбук» була зламана орієнтовно в кінці січня 2020 року невідомими особами, паролі доступу до її облікового запису було змінено, у зв`язку з чим вона до цього часу не мала доступу до свого аккаунту соціальної мережі «Фейсбук», та позбавлена можливості впливати на ті публікації, що розміщуються на сторінці. Про те, що її акантом у соціальній мережі «Фейсбук» заволоділи сторонні люди їй стало зрозуміло зі змісту позовної заяви, оскільки публікацію, про яку йде мова у позовній заяві, вона не розміщувала, а у свій профіль з кінця січня 2020 року не заходила. Дізнавшись про це, вона звернулась у відділ кіберполіції, працівники якого допомогли їй деактивувати аккаунт, та в такий спосіб заблокувати її обліковий запис у мережі «Фейсбук», з метою унеможливлення розповсюдження подібних публікацій та вчинення інших шахрайських дій з її сторінки. Також працівниками поліції було встановлено, що під її логіном та паролем зареєстрований профіль [PERSON] , однак вказана особа їй не відома. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне. Відповідно до розпорядження № 84/07-07р-17 від 22.05.2017 року [PERSON] призначена на посаду головного спеціаліста юридичного відділу виконавчого комітету Жовтоводської міської ради (а.с.9). [INFO] о 14.50 год. відповідачем [PERSON] на своїй персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebооk з доменним ім`ям [INFO] розміщено інформацію наступного змісту: «В Желтых водах Днепропетровской обл. Местные власти во главе мера организовали мошенническую схему массового отжима не движемого имущества жителей города! Болиее 300 квартир! Деньги за продажу или распределений квартир делят между собой! Не смотря на Решение местного суда отмены «заочного решения» все же не законно выписывают жителей! И пытаются отобрать кварнтиры. В мошенническую групировку входят: мер [PERSON] , старший спецыалист юр.отдела [PERSON] , частный нотариус [PERSON], Б/У председатель «ОСББ Франко48» [PERSON] , главный спецыалист Желищьнокомунального департамента [PERSON] и другие подкупные власти! ОБРАЩАЮСЬ КО ВСЕМ ЖИТЕЛЯМ УКРАИНЫ, РАЗМЕСТИТЬ ЭТУ СТАТЬЮ! ПУСКАЙ УКРАИНА ЗНАЕТ СВОИХ «ГЕРОЕВ-МОШЕННИУОВ». Під текстом розміщені особисті фотографії громадян, зазначених в публікації (а.с.15-25). Крім того, судом встановлено, що заочним рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25.05.2019 року у справі №176/687/19 за позовом виконавчого комітету Жовтоводської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з третьою особою Управлінням житлово-комунального господарства, капітального будівництва, комунальної власності та регулювання земельних відносин Жовтоводської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - позов було задоволено. Зокрема, визнано [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30.09.2019 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 23 травня 2019 року - задоволено. Заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 травня 2019 рокупо даній справі скасовано. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21.02.2020 року у справі №176/687/19, зокрема, в задоволенні вимог виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням до [PERSON] - відмовлено. Рішення законної сили не набрало. У відповідності до ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб і на свій вибір. Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ст.10 Європейської Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована згідно Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. За змістом статті 302 ЦК України, фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Тобто, перед тим як поширити непідтверджену інформацію негативного змісту щодо особи потрібно вжити певних заходів, щоб перевірити достовірність інформації, яка підлягала розголошенню, та не допустити порушення прав, свобод і законних інтересів. Пленум Верховного Суду України в пунктах 1, 19 постанови від 27 лютого 2009 року №1«Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, згідно статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»). Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому і самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі «Карпюк та інші проти України» від 06 жовтня 2015 року). Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини щодо різниці між поняттями «оціночне судження» та «факти». Так, у пункті 39 рішення Європейського суду з прав людини від 28 березня 2013 року у справі «Нова Газета і Бородянський проти Росії» вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. У пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2001 року у справі «Фельдек проти Словаччини» суд зазначив, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести. Частиною другою статті 302 ЦК України передбачено обов`язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності. Аналіз чинного законодавства дає підстави стверджувати про існування презумпції неправдивості відомостей, які завдають шкоди честі, гідності та діловій репутації, а тому обов`язок доведення правдивості такої інформації покладається на особу, яка таку інформацію поширила. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4, п. 5 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року за № 1, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь /поведінки/ загальноприйнятим уявленням про добро та зло. Фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також, на спростування цієї інформації. Відповідно до п. 15, п. 21 вказаної постанови, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Однією із складових правопорушення, наявність якої може бути підставою для задоволення позову, є поширення недостовірної інформації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року зазначено, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. У пункті 25 Пленум Верховного суду України зазначив, що спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Отже, вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Проаналізувавши матеріали справи, докази надані суду, суд вважає, що інформація, поширена відповідачем [PERSON] [INFO] о 14 год. 50 хв. у соціальній мережі «Фейсбук» з доменним ім`ям [INFO] наступного змісту: « В Желтых водах Днепропетровской обл . Местные власти во главе мера организовали мошенническую схему массового отжима не движемого имущества жителей города! Болиее 300 квартир! Деньги за продажу или распределений квартир делят между собой! Не смотря на Решение местного суда отмены «заочного решения» все же не законно выписывают жителей! И пытаются отобрать кварнтиры. В мошенническую групировку входят: мер [PERSON] , старший спецыалист юр.отдела [PERSON] , частный нотариус [PERSON], Б/У председатель «ОСББ Франко48» [PERSON] , главный спецыалист Желищьнокомунального департамента [PERSON] и другие подкупные власти! ОБРАЩАЮСЬ КО ВСЕМ ЖИТЕЛЯМ УКРАИНЫ, РАЗМЕСТИТЬ ЭТУ СТАТЬЮ! ПУСКАЙ УКРАИНА ЗНАЕТ СВОИХ «ГЕРОЕВ-МОШЕННИУОВ» є неправдивою та такою, що порушує немайнові права позивача, її честь, гідність та ділову репутацію. При цьому, суд приходить до висновку, що спірна інформація не є оціночним судженням в розумінні частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію», оскільки не є вираженням суб`єктивної думки та не містить у собі винятково оціночні судження, не є такою, де використовуються мовні засоби, зокрема гіперболи, алегорії, сатири, а навпаки містить фактичні твердження, які можуть бути предметом для перевірки, зокрема, правоохоронними органами, однак будь-яких доказів перевірки та доведеності фактів, про які йде мова у спірному повідомленні, суду не надано. Також, суд приходить до висновку, що спірна інформація є такою, що завдає шкоди діловій репутації позивача, оскільки остання є посадовою особою та працює на посаді головного спеціаліста юридичного відділу виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, а тому її поширення завдає шкоди діловій репутації позивача. Таким чином, суд вважає, що слід зобов`язати відповідача [PERSON] розмістити на її особистій сторінці в соціальній мережі Інтернету «Фейсбук» текст судового рішення, а також інформацію, що спростовує статтю від [INFO] в такому ж самому об`ємі та таким же самим видом та розміром шрифту і не видаляти протягом року з моменту винесення рішення. Отже, відповідачем [PERSON] не надано жодних доказів достовірності інформації, яка була викладена у статті та оприлюднена у мережі інтернет на сторінці «[INFO]/» щодо позивача. В свою чергу, позивачем доведено факт поширення недостовірної інформації відповідачем. З аналізу тексту спірного повідомлення вбачається, що внаслідок поширення цієї інформації було порушено особисті немайнові права позивача [PERSON] , оскільки в ній містяться відомості про події, та факти, які не відповідають дійсності і перекручені. Доводи відповідача про те, що її особиста сторінка у соціальній мережі «Фейсбук» була зламана належними доказами не підтверджено, оскільки роздруківки, додані до відзиву не містять дати та часу звернення про такі обставини. З даних роздруківок вбачається, що відповідач зверталась до відділу технічної підтримки соціальної мережі Інтернету «Фейсбук», а не до відділу кіберполіції, який є органом Національної поліції України. Належних доказів звернення до відділу кіберполіції суду не надано. Разом з тим, аналіз досліджених судом судових рішень у справі №176/687/19 дає підстави суду вважати, що саме відповідач [PERSON] є автором спірної статті, оскільки вона є відповідачем у справі про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, де позивачем є виконавчий комітет Жовтоводської міської ради, інтереси якого представляє позивач [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 840,8 грн.

Outcome: approved