Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

08.09.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі - відповідачі) такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України, та зобов'язання Управління Державної міграційної служби у Чернігівської області (далі - співвідповідач) примусово зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою. Позов мотивує тим, що відповідачі з 2007 року не проживають в належній їй на праві власності квартирі без поважних причин та не беруть участі в оплаті житлово-комунальних послуг, чим порушують її права. У судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали і наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON], яка є законним представником малолітніх відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позов не визнала. Вона повідомила, що є власником частини спірної квартири. Втім, з моменту набуття права власності позбавлена можливості потрапити в квартиру, через відсутність ключів від її вхідних дверей та вселення опікуном позивача [PERSON] в квартиру сторонніх осіб. Представник органу опіки та піклування вважає позов безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню. Представник співвідповідача не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником ? частини квартири [ADDRESS] (далі - Квартира) на підставі договору міни від 29.11.2007 року. Власником іншої ? частини Квартири була [PERSON], яка померла [INFO] (а. с. 46, 47). За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно, в тому числі й ? частину Квартири, відповідачеві [PERSON], яка є її онукою. У встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс) шестимісячний строк відповідач [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини [PERSON], що підтверджується листом Першої чернігівської державної нотаріальної контори (а. с. 41). В силу положень статті 1268 Кодексу відповідач [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину своєї бабусі та набула право власності на ? частину Квартири. Та обставина, що до цього часу відповідач [PERSON] не отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину [PERSON], лише впливає на можливість вільного розпорядження належною їй часткою Квартири, зокрема, шляхом її відчуження, проте не позбавляє відповідача [PERSON] самого права власності на успадковану ? частину Квартири. Відповідно до частини другої статті 405 Кодексу член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, нормою цієї статті, на яку позивач посилається як на підставу позову, не передбачена можливість визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, власника цього приміщення, оскільки зазначене фактично є позбавленням права власності, що суперечитиме принципу непорушності права власності, встановленому статтею 321 Кодексу. Таким чином, заявлений позов не ґрунтується на законі, а тому не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed