Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

09.10.2019 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила суд: стягнути з відповідача [PERSON] 107630 гривень, з яких 76630 гривень - в якості відшкодування матеріальних збитків, 1000 гривень в якості відшкодування витрат на проведення експертизи з визначення матеріального збитку, 30000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди. Судові витрати покласти на відповідача (а.с.3-7). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 3.07.2019 на перехресті вулиць Київський шлях та Європейська в м.Борисполі сталась ДТП за її участі. Вказує, що відповідно до протоколу суть порушення була викладена наступна: 03.07.2019 року м.Бориспіль водій керував т.з. «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] на перехресті з вул. Європейська, виконуючи поворот ліворуч при виїзді з перехрещення проїзних частин виїхала на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з транспортним засобом «Chery» [NUMBER] , який рухався по вул.Київський Шлях, який в свою чергу здійснив зіткнення з транспортним засобом «Jeep Patriot 4x4», [NUMBER] . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження чим порушив вимоги п.10.5 ПДР України. Протокол було складено на позивача [PERSON] Автомобілем «Chery» д.н.з. [NUMBER] , керував [PERSON] , автомобіль застрахований в ТДВ «СК «Ю. ЕС. АЙ». Позивач вказує, що 30.08.2019 суддею Бориспільського міськрайонного суду Київської області було винесено постанову, якою провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначила, що постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Також зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона зазнала матеріальних та моральних збитків у зв`язку з пошкодженням її автомобіля. 12.08.2019 для визначення розміру матеріального збитку, яких позивач зазнала внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачем було замовлено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, який було виконано акредитованим суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , за проведення оціночної роботи позивачем сплачено 1000 гривень. Згідно даних звіту вартість відновлювального ремонту КТЗ визначена за витратним підходом становить 73578,82 гривень. Як стверджує позивач, безпосереднім винуватцем ДТП став водій «Chery» д.н.з. [NUMBER] , який на жовтий колір світлофору увірвався на перехрестя. Дане твердження підтвердилось в ході вирішення справи про адміністративне правопорушення, зокрема, зазначає, що відповідно до встановлених судом обставин, водій «Chery» д.н.з. [NUMBER] , в`їхав на перехрестя на жовтий сигнал світлофора жовтий сигнал світлофора. Вказує, що Водій «Chery» д.н.з. [NUMBER] бачив за 15-20 метрів до перехрестя, що до включення жовтого сигналу світлофора залишалась 1-2 секунди, так як світлофор обладнано світлодіодним таймером зворотного відліку для того, щоб водії орієнтувались в часі включення того чи іншого сигналу світлофора, та заздалегідь знали про вчинення необхідних дій з метою уникнення дорожньо-транспортних пригод. Окрім того, відповідно до п. 16.4 ПДР Забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів. Натомість водій «Chery» д.н.з. [NUMBER] , бачив, що на перехресті утворився затор, мав реально змогу оцінити дорожню обстановку та зупинити транспортний засіб до виїзду його на перехрестя, але ніяких заходів не вжив, чим порушив п. 16.4 ПДР Також зазначає, що неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги, в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Автомобіль позивача був пошкодженим. Внаслідок чого був непригідний до експлуатації його за призначенням. Це негативно відобразилось на всіх членах сім`ї, що виразилось в тому, що позивач не змогла нормально виконувати свою роботу, для якої їй необхідний був автомобіль, вона постійно запізнювалась, змушена була користуватись громадським транспортом та таксі, що збільшило затрати часу на пересування містом та областю, внаслідок чого стало значно менше часу на здоровий сон, сім`ю, та інші справи. Її життєвий графік порушився, з`явилась нервозність та дратівливість, які непритаманні позивачу. Звертає увагу суду, що працює торговим представником в Київській області, її робота пов`язана з постійними пересуваннями. Позивач оцінює завдану моральну шкоду в сумі 30000 гривень. Також повідомляє про понесені судові витрати. Ухвалою судді від 26 листопада 2019 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання (а.с.68) 21.02.2020 від представника відповідача надійшов відзив (а.с.80-81), за змістом якого відповідач позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні та стягнути понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 7878 гривень. Зазначено, що постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі №359/6330/19 від 30.08.2019 було встановлено, що в діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки вона не порушувала п.10.5 ПДР України, і таке рішення ґрунтується на показах поліцейських роти №1 БПП в м.Бориспіль УПП у Київській області, що здійснювали оформлення ДТП, котрі повідомили суду, що ними було невірно вибрано пункт ПДР України згідно якого [PERSON] мала бути притягнута до адміністративної відповідальності. Звертає увагу, що до матеріалів поданої заяви не долучено постанови про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності як і постанови про закриття адміністративного провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на [PERSON] . Зазначає, що відсутність в діях відповідача складу адміністративного правопорушення підтверджується експертним висновком №157/19 від 30.12.2019 року. Також вказує, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами була забезпечена в ТДВ «СК «Ю. ЕС. АЙ» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліса) №АО/0703846. Відповідач по даній справ не є належним, оскільки позивач вразі наявності правових підстав мав звертатися з претензіями до ТДВ «СК «Ю. ЕС. АЙ», в якого [PERSON] , застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Ухвалою від 16 липня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.116-117,120). У судовому засіданні представник позивача адвокат Семиполець В.В. позов повністю підтримав з наведених в позовній заяві підстав. Представник відповідача адвокат Самойленко П.М. позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з наведених у відзиві підстав. Представник третьої особи ТОВ «Страхова компанія «Ю. ЕС. АЙ.» в судове засідання не з`явився, пояснень по суті позиву від третьої особи не надійшло. Залучений до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] в призначене судове засідання не з`явився, подав заяву від 04.12.2020 (а.с.141), за змістом якої зазначив, що, отримавши копію позовної заяви з додатками, може пояснити, що автомобіль «Volkswagen» був придбаний в шлюбі, тому являється спільною сумісною власністю подружжя. Квитанцію про сплату ремонтних робіт було виписано на його ім`я в зв`язку з тим, що технічний паспорт виписано на нього. Стосовно позовних вимог, він не заперечує проти їх задоволення в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, матеріали справи про адміністративне правопорушення №359/6330/19 відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, встановлено, що 03.07.2019 року в м.Бориспіль перехресті вулиць Київський шлях з вул. Європейська сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] під керування водія [PERSON] , позивача у справі, яка виконувала поворот ліворуч з вул. Київський шлях на вул.Європейська, та автомобілем «Chery» [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , відповідача у справі, який рухався по вул. Київський шлях в зустрічному напрямку. Вказані автомобілі отримали механічні пошкодження, що не заперечується учасниками справи. Встановлено, що власник автомобіля «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] є залучений до участі в справі, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 12.07.2018(а.с.32). Також встановлено, що позивач [PERSON] згідно з даними її паспорту з 19.01.2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.9) В силу вимог ч.2 ст.60 Сімейного кодексу України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з заявою третьої особи [PERSON] ним визнається та обставина, що пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль є спільною власністю подружжя, а також він повністю підтримує позовні вимоги щодо стягнення коштів в рахунок відшкодування заподіяної шкоди на користь дружини. Так, згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера б/н від 25 вересня 2019 року ФОП [PERSON] прийнято від [PERSON] 76630 гривень за ремонт автомобіля (а.с.38). Згідно виданих ФОП « [PERSON] » Рахунку на оплату №40 від 25 вересня 2019 року та Акту№40 від 25 вересня 2019 року (а.с.39,30) були виконані ремонті роботи, в тому числі, замінені деталі на автомобілі «Volkswagen Jetta» д.н.з. [NUMBER] на загальну суму 76630 гривень. Згідно з висновками, викладеними у Звіті про визначення вартості матеріального збитку №16246 від 12.09.201, виконаного СПД [PERSON] на замовлення [PERSON] , вартість відновлювального ремонту КТЗ визначена за витратним підходом та становить - 73578,82 гривні, вартість матеріального збитку, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить - 49350,52 гривні (а.с.12-36). Встановлено, що Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 серпня 2019 року (справа №3596330/19) провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.27-30 справа №3596330/19). За змістом вказаної постанови, суддя дійшов висновку, що в дорожній ситуації, яка склалась, водій транспортного засобу Volkswagen д.н.з. [NUMBER] [PERSON] п.10.5 ПДР не порушувала, що підтвердилось в ході розгляду справи. Наведене вище у своїй сукупності викликає сумнів у доведеності факту вчинення водієм [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З дослідженої в судовому засіданні постанови Київського апеляційного суду у вказані справі №3596330/19 встановлено, що апеляційну скаргу представника [PERSON] в інтересах потерпілого [PERSON] залишено без задоволення, постанову судді Бориспільського міськрайонного суду київської області від 30 серпня 2019 року про закриття провадження у справі стосовно [PERSON] , у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, залишено без змін (а.с.61-65 справа №3596330/19). Як зазначено в постанові апеляційного суду, суд першої інстанції закриваючи провадження у справі відносно [PERSON] у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП посилається на наявний в матеріалах справи відеозапис та схему місця ДТП. Так, для перевірки вказаних обставин, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис, із якого вбачається, що водій автомобіля «Volkswagen», номерний знак [NUMBER] виїхав на перехрестя для здійснення повороту з вулиці Київський Шлях ліворуч. На двох смугах у зустрічному напрямку утворися затор, перша смуга руху була при цьому вільною. Здійснюючи поворот зі своєї смуги руху, проїхавши між автомобілями третього та другого ряду, на якій стояв транспорт у зустрічному напрямку, автомобіль «Volkswagen» перетнув першу смугу руху та в цей час відбулося зіткнення з транспортним засобом «Chery», який рухався прямо по цій смузі руху. При цьому зіткнення автомобілів відбулось не на зустрічній смузі вул. Європейська, на яку здійснював поворот автомобіль «Volkswagen», що також відображено і в схемі місця ДТП. В той же час, протоколом про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] їй інкримінується саме порушення п. 10.5 ПДР України, за приписами якого поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч. Оскільки ст. 124 КУпАП є бланкетною, суд, виходячи з принципу диспозитивності, не вправі виходити за межі висунутого обвинувачення, та самостійно констатувати в судовому рішенні порушення водієм інших пунктів ПДР України, аніж тих, які вказані в протоколі. Крім того, як зазначає сам апелянт та як вбачається із висновку експерта № 157/19 від 30 грудня 2019 року, наданого представником потерпілого [PERSON] , в діях водія «Volkswagen» номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , вбачається порушення вимог п.п.10.1, 16.6 ПДР України, в той час як відомості про порушення п. 10.5 ПДР України у висновку експерта відсутні. З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду про відсутність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення є вірним, відтак підстав для скасування постанови суду немає. Таким чином, встановлено, сторонами не заперечується, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП щодо позивача [PERSON] було закрите, а відносно водія [PERSON] питання про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, взагалі не вирішувалось. Відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Проте, як в постанові Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 серпня 2019 року так і в постанові Київського апеляційного суду Київської області від 10 лютого 2020 року висновки, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача [PERSON] через порушення ним правил дорожнього руху, відсутні. Суд звертає увагу, що вданому випадку мало місце заподіяння шкоди внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема автомобіля «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , яким керувала позивач [PERSON] та автомобіля «Chery» [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] . А тому, застосуванню підлягає ст.1188 ЦК України, за змістом ч.1 якої передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як стверджує позивач, безпосереднім винуватцем ДТП став водій «Chery» д.н.з. [NUMBER] , який виїхав на перехрестя на жовтий сигнал світлофора, при цьому бачив, що на перехресті утворився затор, мав реально змогу оцінити дорожню обстановку та зупинити транспортний засіб до виїзду його на перехрестя, але ніяких заходів не вжив, чим порушив п. 16.4 ПДР. Суд звертає увагу, що під час розгляду вищевказаної справи про адміністративне правопорушення були досліджені циклограма роботи світлофорів, що працюють на перехресті вулиць Київський шлях - Європейська в м.Бориспіль, а також відеозапис, на якому зафіксована дорожньо-транспортна пригода, а в суді апеляційної інстанції - також висновок експертного автотехнічного дослідження №157/19 від 30.12.2019. Усі ці матеріали були досліджені судом і під час розгляду даної цивільної справи. Так, судом звернуто увагу, що відповідно до висновку експертного автотехнічного дослідження по справі про адміністративне правопорушення №359/6330/19 відносно [PERSON] №157/19 від 30.12.2019 зазначено, що в діях водія автомобіля «Chery» [NUMBER] , [PERSON] порушень вимог Правил дорожнього руху України не вбачається, його дії не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП; в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] яка почала змінювати напрямок руху та виїхала на смугу призначену для руху в зустрічному напрямку, по якій виїхав та проїжджав перехрестя автомобіль «Chery» [NUMBER] , [PERSON] , не відповідали вимогам п.п.10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України; тому її дії знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (а.с.88-92). Оскільки, на переконання суду аналіз даних, що містяться на циклограмі роботи світлофорів у взаємозв`язку з даними, що містяться на відеозаписі з місця дорожньо-транспортної пригоди, потребують спеціальних знань в області автотехніки, судом було роз`яснено представникам сторін, що ці обставини можуть бути перевірені шляхом призначення судової автотехнічної експертизи, проте жодна із сторін не виявили бажання заявити клопотання про призначення такої експертизи. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода, а відповідно шкода, заподіяна внаслідок механічного пошкодження при ДТП автомобіля «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , сталась з вини відповідача [PERSON] . Крім того, встановлено, що 27.04.2019 року між [PERSON] та ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» було укладено договір (поліс) № АС/0703846 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого, застрахованим транспортним засобом є автомобіль «Chery Amulet» номерний знак [NUMBER] , ліміт страхової суми відповідальності за заподіяну майнову шкоду ( на одного потерпілого) становить 100 000 грн. (а.с. 94). З відповіді за вих. №51-3838 від 03.07.2020, адресованої від ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» позивачу [PERSON] вбачається, що ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» розглянуло заяву позивача за вх.№51-3273 від 24.06.2020, розгляд страхової справи №19.59.0703846-5204 був призупинений до моменту, коли ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» стане відомо про набрання рішенням у цивільній справі №359/951619 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП законної сили (а.с.114-115). З аналізу змісту гл. 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Крім того відповідно до статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим, при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 51 ЦПК України, залучити до участі у справі у якості відповідача страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Проте таке клопотання зі сторони позивача та його представника не заявлялось. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено, що майнова та немайнова шкода внаслідок в дорожньо-транспортної пригоди завдана позивачу з вини відповідача, а отже, що є підстави для відшкодування заподіяної шкоди відповідно до вимог ст.ст.1166,116,1188 ЦК України. Також позивачем не доведено ту обставину, що відповідач, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, є належним відповідачем у даній справі. Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, у зв`язку з чим в силу вимог ст.141 ПК України понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. Щодо заявлених у відзиві понесених відповідачем витрат на правову допомогу, то остаточного розрахунку, а також оригіналу платіжного документу про перерахування коштів суду надано не було. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed