Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

09.02.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просила - розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 08 вересня 2007 року виконавчим комітетом Мотійківської сільської ради Народицького району Житомирської області, актовий запис 5; - стягувати з [PERSON], [INFO] на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 12.02.2018 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Заявою від 28.02.2018 року вказані недоліки усунені. Ухвалою суду від 12.02.2018 відкрито провадження по справі, а 03.05.2018 розпочато розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначила, що відповідач не виконує свого батьківського обов'язку щодо утримання дитини та оскільки інших утриманців не має, працездатний, його стан здоров'я дозволяє працювати, тому може сплачувати аліменти у розмірі - 1500 грн. Відповідач позов в частині стягнення аліментів у розмірі 1500 грн. визнав у повному обсязі. Заперечував щодо розірвання шлюбу, просив суд надати строк один місяць для примирення з позивачем. Ухвалою суду від 03.05.2018 постановлено продовжити провадження в частині невирішених вимог про про розірвання шлюбу, надати сторонам строк для примирення до 03 червня 2018 року, провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зупинити. Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України, якщо в одному провадженні об'єднані кілька взаємопов'язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об'єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача. Оскільки в судовому засіданні 03.05.2018 року відповідач визнав позов в частині вимог про стягнення аліментів, а позивач не заперечувала щодо прийняття рішення про стягнення аліментів, судом відповідно до ч.3 ст. 259 ЦПК України вирішено ухвалити рішення в цій частині. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку. Так, згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.9), яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.18). Позивач посилається на те, що відповідач не надає допомоги на утримання спільної дитини. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Оскільки, відповідач є особою працездатного віку, законодавчо на останнього покладено обов'язок забезпечення утримання та виховання власної дитини, у зв'язку з чим враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України, беручи до уваги визнання позову з боку відповідача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1500 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved