Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

08 лютого 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувшись до суду з позовом, просить стягувати з [PERSON] (далі - відповідач) аліменти на її користь в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, починаючи з 05 лютого 2016 року і до 11 травня 2017 року, посилаючись на те, що відповідач є її батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. На даний час вона навчається на 4 курсі денної форми навчання Київського університету права Національної академії наук України за спеціальністю «Правознавство». Термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2016 року. Вона не працює, не має самостійного заробітку, не має підсобного господарства, а відповідач [PERSON] працює і отримує значну заробітну плату, тому він має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Вважає, що є всі підстави для задоволення позову. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила свої вимоги, і просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на період навчання, у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу відповідача, починаючи з 05.02.2016 року і до 30.06.2016 року, посилаючись на вищевказані обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він не спроможний надавати позивачу матеріальну допомогу на навчання, оскільки повинен сплачувати заборгованість по аліментам, яка станом на березень 2016 року становить 13456,67 грн., також сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини від його доходів. Таким чином на даний час він повинен сплачувати аліменти та заборгованість по аліментах в розмірі 1/6 та 1/4 частинах від його заробітку. Крім того, він змушений витрачати значні кошти на своє лікування; зобовязаний надавати фінансову допомогу своїй не працездатній матері, яка перебуває на стаціонарному лікуванні. Оскільки, його матір перебуває на лікуванні, тому він замість неї, оскільки вона є опікуном, зобовязаний утримувати своїх племінників [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Також він несе матеріальні витрати по сплаті за комунальні послуги. Враховуючи є вкрай нужденний матеріальний стан, тому він не має змоги сплачувати аліменти на користь дочки на період її навчання. Просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітньої дочки позивача [PERSON], яка навчається з 01.09.2014 року по 30.06.2016 року в Київському університеті права Національної академії наук України на контрактній основі, стипендія не виплачується, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4) та довідкою №16, виданою 05.02.2016 року навчальним закладом (а.с.6). Згідно договору про навчання №124-дб/14, укладеного 15.08.2014 року між позивачем та представником учбового закладу вбачається, що загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання становить 36000 гривень, а за один семестр становить 9000 гривень (а.с.18). Позивач належним чином виконує умови вищевказаного договору, оскільки своєчасно сплачує кошти за навчання, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 39-41). [PERSON] є матірю позивача, яка добровільно надає повнолітньої дочці матеріальну допомогу на навчання, працює заступником директора в ТОВ СП «Олімпік-Агро» та отримує заробітну плату у розмірі 1400 гривень, що підтверджується довідкою по доходи від 04.04.2016 року (а.с. 43). Відповідач [PERSON] працюючи охоронником в ТОВ «Українсько-Словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарний комплекс», якому за період з серпня 2015 року по січень 2016 року включно, нараховано сукупний дохід у розмірі 15901,14 грн., з яких аліменти та заборгованість по аліментам не утримувались, але утримано податків на суму 3108,65 грн., тому за 6 місяців відповідачу фактично виплачено 12792,49 грн. (15901,14-3108,65). Таким чином середньомісячний дохід відповідача становить 2132,08 грн. (12792,49 грн. : 6 міс.), що підтверджується довідкою про доходи №138 від 24.02.2016 року. (а.с. 24). В обґрунтування своїх заперечень відповідач [PERSON] стверджує, що він не може надавати позивачу матеріальну допомогу на навчання, оскільки змушений витрачати значні кошти на своє лікування та зобовязаний надавати фінансову допомогу своїй не працездатній матері, яка перебуває на стаціонарному лікуванні, посилаючись на дві виписки із медичної картки стаціонарного хворого (а.с.25,26), консультативне заключення (а.с. 27), чотири виписки з історії хвороби стаціонарного хворого (а.с.29, 30) та чотири медичних обстеження (а.с.31-33). Суд, не приймає до уваги вищевказані ксерокопії медичних документів по наступним підставам. Так, для того, щоб було доведено, що відповідач витрачає значні кошти на своє лікування, суду не надано належні та достовірні докази про те, які конкретно медичні препарати та медикаменти були призначені та використані під час його лікування, яка їх кількість, вартість та докази про їх придбання. Крім того, суд критично розцінює виписку із медичної картки стаціонарного хворого (а.с. 25), з якої вбачається, що відповідач в період з 13.01.2016 року по 26.01.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні. Оскільки, згідно довідки про доходи (а.с. 24) не вбачається, щоб сукупний дохід відповідача за січень 2016 року зменшився, не дивлячись на те, він 14 днів не працював, а перебував на лікарняному. Що стосується тверджень відповідача про те, що він зобовязаний нести матеріальні витрати, оскільки його матір перебуває на стаціонарному лікування, суд також не приймає до уваги, оскільки згідно ксерокопій медичних документів вбачається, що [PERSON] матір відповідача лікувалась в період з 02.09.2014 року по 09.09.2014 року, з 04.03.2015 року по 15.03.2015 року та з 01.12.2016 року по 17.12.2015 року (а.с.29,30), однак відповідачем не враховано, що предметом спору є стягнення аліментів на користь позивача за період з 08.02.2016 року по 30.06.2016 року. Крім того, відповідач не надав суду належні і достовірні докази про те, які конкретно медичні препарати та медикаменти він придбав за власні кошти для лікування своєї матері. Однак, судом встановлено, що [PERSON] проживає окремо від відповідача, має свою сімю, веде господарство, отримує пенсію та державну допомогу за опікунство над малолітніми дітьми, тобто у неї та її сімї є доходи, яких можливо достатньо для оплати витрат на її лікування. Твердження відповідача про те, що коли його матір хворіє, то він замість неї, оскільки вона є опікуном його племінників, він вимушений нести матеріальні витрати по їх утриманню, судом не приймається до уваги, оскільки племінники проживають окремо від відповідача і тому, що він не надав суду докази на підтвердження цих тверджень. Наступне твердження відповідача про те, що він несе витрати по оплаті комунальних послуг, посилаючись на квитанції філїї ВАТ «Київоблаз» та ПАТ «Київобленерго» (а.с.44-54) є безпідставними, оскільки з вищевказаних квитанцій вбачається, що оплату за комунальні послуги здійснює власник житла [PERSON]. Крім того, відповідач не надав суду договір найму жилого приміщення, укладеного між ним та [PERSON], згідно умов якого передбачалось би, що він зобовязаний сплачувати за комунальні вислуги. Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Згідно дублікату виконавчого листа № 2-930/08, виданого 02.02.2016 року Богуславським районним судом Київської області (а.с.66) вбачається, що відповідач [PERSON] зобовязаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 27.10.2008 року і до повноліття дітей. Враховуючи те, що дочка [PERSON] позивач по справі досягла повноліття, тому відповідач на даний час повинен сплачувати аліменти на утримання молодшої дочки [PERSON], у розмірі 1/6 частини від свого заробітку (доходу) до 27.10.2017 року. Однак, відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дочки [PERSON], і тому станом на 18.03.2016 року виникла заборгованість у розмірі 13458,67 грн., що підтверджується перерахунком заборгованості по аліментам (а.с.23). Таким чином, якщо задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача аліменти на період навчання, у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів) та додати розмір вже присуджених аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) відповідача та щомісячне стягнення заборгованості по сплаті аліментів, то загальний розмір стягнень буде становити понад 70% від заробітку (доходів) відповідача, що є неприпустимим, оскільки дане рішення суду буде суперечить вимогам ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», тому суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів є завищеним розміром. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, враховуючи положення ст.182 СК України, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище відповідача, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини на яку необхідно сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходів), та те що він зобовязаний щомісячно сплачувати заборгованість по сплаті аліментів, суд вважає за можливе та доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти, у розмірі 1/8 частини усіх видів його доходів. Судові витрати стягнути з відповідача у відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial