Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

08.08.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Вікторія» на території Утконосівської сільської ради площею 2,08 га умовних кадастрових гектара (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого 04 листопада 1996 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією), мотивуючи тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до якого входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Вікторія» на території Утконосівської сільської ради площею 2,08 га умовних кадастрових гектара. Спадщину прийняв спадкоємець першої черги [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно зокрема: земельна частка (пай) у колишньому КСП «Вікторія» на території Утконосівської сільської ради площею 2,08 га умовних кадастрових гектара, право власності на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого 04 листопада 1996 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією. [PERSON] є спадкоємцем другої черги за правом представлення після смерті [PERSON] . Останній у встановлений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, і таким чином прийняв спадщину. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ, що посвідчує право спадкодавця на спадкове майно, відсутній. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав та просить справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна частка (пай) у колишньому КСП «Вікторія» на території Утконосівської сільської ради площею 2,08 га умовних кадастрових гектара, право власності на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого 04 листопада 1996 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.07.2003 року (а.с 6), [PERSON] померла [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ч. 1. ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 549 ЦК Української ССР 1963 року, який діяв станом на 2003 рік, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, в редакції, яка діяла станом на 2003 рік, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. Згідно довідки Утконосівської сільської ради №1146 від 10.06.2019, на день смерті спадкодавця та протягом шести місяців з дня її смерті спільно з нею був зареєстрований та проживав її син - [PERSON] (згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00023220103 від 25.06.2019 року), який таким чином прийняв спадщину. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.01.2019 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно зокрема: земельна частка (пай) у колишньому КСП «Вікторія» на території Утконосівської сільської ради площею 2,08 га умовних кадастрових гектара, право власності на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого 04 листопада 1996 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, яку він прийняв після смерті матері [PERSON] , однак не оформив. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 24.06.2019 року, [PERSON] 07 червня 2013 року залишив заповіт, посвідчений Утконосівською сільською радою, який своєю заявою від 31.08.2016 року скасував. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 3 ст. 1266 ЦК України встановлено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином [PERSON] є спадкоємцем другої черги спадкування за правом представлення після смерті [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 11); свідоцтвом про одруження (а.с. 10); свідоцтвом про народження (а.с. 9); витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00023220103 від 25.06.2019 року. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини [PERSON] подав приватному нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. заяву про прийняття спадщини, і таким чином прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. №657/002-14 від 24.07.2019 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку тим, що правовстановлюючий документ, що посвідчує право спадкодавця на спадкове майно, відсутній. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у зв`язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved