Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

09.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про захист прав споживача та стягнення шкоди, в якому вказала, що 31.01.2014 року до неї звернулися працівника фірми «Салон Вікна-Двері» і вмовили її укласти кредитний договір на придбання та встановлення дверей вхідних, марки Primex, модель 860*2050 L за ціною 3025 грн. Відповідно до укладеного договору про надання споживчого кредиту від 31.01.2014 року № 2007910901 Кредитор - ПАТ «ОТП Банк» надав [PERSON] кредит в сумі 4042 грн., який складається з: 1) 2825 грн. - на придбання відповідача товару (дверей вхідних, марки Primex, модель 860*2050 L); 2) 1017 грн. - на придбання послуг зі страхування; 3) 200 грн. - на придбання пакету послуг «Повернемо загублене». Представники фірми «Салон Вікна-Двері» обіцяли позивачу виготовити та встановити двері до 05.02.2014 року. 20.02.2014 року [PERSON] направила [PERSON] претензію, однак, відповідач її не отримав. Позивач неодноразово телефонувала відповідачу, донька [PERSON] - [PERSON] їздила до [PERSON], але все виявилося марним. Відповідач до цього часу не виготовив та не встановив позивачу двері, гроші не повернув. Позивач зверталася до правоохоронних органів, де їй було роз'яснено її право на звернення до суду. [PERSON] спричинені матеріальні збитки - необхідність повернення кредиту у розмірі 4042 грн. та моральна шкода, яка полягає у тому, що відповідач ввів її в оману, обіцяючи надати послуги з виготовлення та встановлення дверей, що спричинило позивачу душевні страждання, переживання з приводу повернення кредиту, необхідність зміцнювати свій бюджет, звертатися до правоохоронних та судових органів, отримання від колекторських фірм явних погроз. На підставі викладеного, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у розмірі 4042 грн. та компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 4000 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Крім того, просила стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати, пов'язані з публікацією оголошення про виклик відповідача в пресі у розмірі 227 грн. 10 коп. У зв'язку з неявкою відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, місце розгляду справи, враховуючи положення ч. 9 ст. 74 ЦПК України, був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Судом встановлено, що 31.01.2014 року [PERSON] уклала Договір про надання споживчого кредиту № 2007910901, предметом якого є те, що для придбання Товару та Послуг Банк надає Позичальнику - [PERSON] споживчий Кредит у відповідно до умов Договору, а Позичальник зобов'язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, інші Платежі, визначені даним Договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є невід'ємною його частиною, а також виконувати інші умови Договору. Так, позивач отримала вказаний Кредит для придбання наступного Товару - дверей вхідних, марки Primex, модель 860*2050 L, продавцем яких виступав відповідач - [PERSON] З метою контролю за цільовим використанням Кредиту, Банк перерахував кредитні кошти на користь Продавців, в т.ч. і на користь відповідача, в рахунок оплати Товарів та Послуг. Отже, ПАТ «ОТП Банк» надало [PERSON] кредит в сумі 4042 грн., який складається з: 1) 2825 грн. - на придбання відповідача товару (дверей вхідних, марки Primex, модель 860*2050 L); 2) 1017 грн. - на придбання послуг зі страхування; 3) 200 грн. - на придбання пакету послуг «Повернемо загублене» /а.с. 5-8, 9-11, 12-14/. Представники фірми «Салон Вікна-Двері» - торгові представника [PERSON] обіцяли [PERSON] виготовити та встановити двері до 05.02.2014 року. У визначений строк відповідач свої зобов'язання щодо виготовлення та встановлення дверей не виконав, у зв'язку з чим [PERSON] направила йому письмову претензію, яку [PERSON] не отримав, оскільки конверт повернувся із позначкою «за закінченням строку зберігання». Спроби [PERSON] розшукати відповідача виявилися марними /а.с. 15, 16/. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, який здійснює торгівельну діяльність, в т.ч. роздрібну торгівлю залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах. На даний час його підприємницька діяльність не припинена /а.с. 21, 22/. Враховуючи викладене, [PERSON] та її донька - [PERSON] були змушені звернутися до Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області та прокуратури Зміївського району Харківської області, де їм було повідомлено, що в даному випадку відсутній склад злочину і [PERSON] має право звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів /а.с. 17, 18, 19, 20/. За заявою [PERSON] було проведено перевірку ЖЄО № 778, в матеріалах вказаної перевірки містяться пояснення [PERSON] з приводу невиконання ним своїх зобов'язань відносно [PERSON], в яких визнав факт невиконання обов'язків щодо виготовлення та встановлення дверей позивачу. Крім того, відповідач зазначив, що дійсно отримав грошові кошти у розмірі 4042 грн. в рахунок виготовлення Товару / матеріали ЖЄО № 778 а.с. 5-6/. Відповідно до розписки, наданої [PERSON] 11.03.2014 року, оригінал якої знаходиться у матеріалах ЖЄО № 778 (№ 532) Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області, відповідач зобов'язувався виконати свої зобов'язання щодо виготовлення та встановлення вхідних дверей у [PERSON] до кінця березня 2014 року /а.с. 30, матеріали ЖЄО № 778 а.с. 7/. На даний момент [PERSON] вказані вище зобов'язання не виконав. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 цього ж Кодексу визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 4240 грн. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, наданих сторонами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 711 ЦК України та п. 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією. Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, оскільки завдання позивачу [PERSON] вказаним товаром - вхідними дверми та діями відповідача моральної шкоди в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, не надано доказів наявності причинного зв'язку між душевними стражданнями позивача та діями відповідача. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які документальні дані (висновки, дослідження), які б вказували, що вхідні двері, якими [PERSON] навіть не користувалася, оскільки їй їх не було встановлено, що і є предметом даного спору, небезпечні для здоров'я людини. Інших об'єктивних даних про наявність у позивача фізичних і душевних страждань нею не надано і в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд вважає, що позов в цій частині є недоведеним і не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача [PERSON] належить стягнути судові витрати, пов'язані з публікацією оголошення про виклик відповідача в пресі, у розмірі 227 грн. 10 коп., а також стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial