Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

09.02.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.11.2016 року Зміївським РВ Державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, актовий запис №147. В обґрунтування позову зазначено, що сімейне життя не склалось через втрату почуття любові. Примирення та збереження шлюбу неможливе. Спільних дітей не має. Збереження шлюбу не відповідає інтересам позивачки у зв'язку із чим заявлено позов про його розірвання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести без її участі, на фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягала. Просила ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до положень п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до ч. 2 ст. 129 ЦПК України. Причин неявки суду [PERSON] не повідомив, заперечень на позов (відзиву) не надав. Оголошення про виклик відповідача [PERSON] розміщено з додержанням вимог, передбачених ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд не вбачає підстав для відкладення судового розгляду у зв'язку із неявкою відповідача [PERSON] відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, оскільки будучи повідомленим про дату, час і місце судового засідання він не повідомив про причини неявки. Підстав для відкладення судового розгляду, визначених п. п. 1, 3-5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України не вбачається. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи позицію позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.11.2016 року, який оформили у Зміївському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], актовий запис №147. (а.с. 6) Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надасть, у зв'язку з чим подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача.

Outcome: approved