Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

08\~червня 2018\~року позивач\~звернувся до\~суду із\~позовом в\~якому просить\~стягнути з\~відповідача [PERSON]\~заборгованість за\~кредитним договором\~від 26\~листопада 2006\~року на\~загальну суму\~109593,68\~грн.,\~яка складається\~з наступного:\~заборгованість за\~кредитом в\~сумі 4046,27\~грн.;\~заборгованість по\~процентам за\~користування кредитом\~в сумі\~95535,83\~грн.;\~заборгованість за\~пенею та\~комісією в\~сумі 4316,64\~грн.;\~штраф (фіксована\~частина)\~ 500,00\~грн.;\~штраф (процентна\~складова)\~ 5194,94\~грн.,\~та витрати\~по сплаті\~судового збору\~у розмірі\~1762,00\~грн. В обґрунтування позову позивач вказував, що 26 листопада 2006 року між ПАТ\~КБ «Приватбанк»\~та відповідачем\~був укладений\~договір кредиту\~шляхом підписання\~заяви-анкети\~та приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг ПАТ\~КБ «Приватбанк»\~з оформленням\~пластикової кредитної\~картки. Відповідно до укладеного договору позивач надав йому кредит в сумі 1000,00 грн. \~ \~ \~ \~Однак позичальник не виконав умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту, відсотків за користування ним, в звязку з чим за ним виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання свого представника не направив, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглядати справу за відсутності представника, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Як вбачається з листа акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» від 07 липня 2018 року №Е.65.0.0.0/3-365676, публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з 21 травня 2018 року змінив назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Згідно частини 2 статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворюванням, а отже не тягне правонаступництва. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання 27 грудня 2018 року не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 27 грудня 2018 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 26 листопада 2006 року відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк», за змістом якої він погодився, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з даним договором до його укладання і погодилася з його умовами. Згідно з укладеним таким чином договором відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3. Умов. Відповідно до п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг, банк має право проводить зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 5.3 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. \~ \~ \~ \~Згідно з п. 9.12 Умов Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на такий самий термін. Відповідно до пункту 8.6 Договору у випадку порушення позичальником строків повернення платежів він повинен був сплатити Банку штраф, який складався з 500 грн. та 5% від суми позову. З наданого Банком розрахунку заборгованості відповідач, в порушення взятих на себе зобовязань, перераховувала платежі на погашення кредитної заборгованості несвоєчасно, у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2018 року, загальна заборгованість становить 109593,68 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 4046,27 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 95535,83 грн.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 4316,64 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 5194,94 грн. Відповідно до\~п.\~3.2\~ Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг,\~ клієнт\~дає згоду,\~на те,\~що кредитний\~ліміт встановлюється\~за рішенням\~Банку,\~і клієнт\~дає право\~в будь-який\~момент змінити\~(зменшити\~або збільшити)\~кредитний ліміт. З матеріалів справи вбачається, що в січні 2013 року процентна ставка була зменшена Банком до 30% річних, в вересні 2014 року до 34,80 % річних, а в квітні 2015 року була збільшена до 43,20 % річних. Із розрахунку заборгованості слідує, що свій кредитний ліміт відповідач не збільшував. Разом з тим, відповідно до положень статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Отже, незважаючи на те, що пунктом 3.2 Умов та правил передбачено право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів за користування кредитом, таке збільшення, з огляду на вказані приписи чатисни 3 статті 1056-1 ЦК України та зазначені обставини справи, є нікчемним. На підставі викладеного, а також з урахуванням того, що відповідач не збільшував розмір свого кредиту, підстав для застосування підвищеної процентної ставки немає, отже проценти за користування кредитом повинні були нараховуватися Банком з 1 квітня 2015 року до 30 квітня 2018 року, виходячи із розміру процентної ставки 36 % річних. Тому суд не може прийняти як належні докази, надані Банком розрахунки заборгованості за користування кредитом у в частині розрахунку боргу по процентам. В дійсності, розмір заборгованості по процентам у відповідача перед Банком на 30 квітня 2018 року становить 7605,58 грн.= 3049,48 грн. борг по процентам, який існував станом на 01 квітня 2015 року) + 4556,10 грн. (4046,27 грн. х 36,00 % : 360 днів х 1126 днів) (де: 4046,27 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1126 - кількість днів, на яку нараховується заборгованість, тобто з 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2018 року, а 36,00 % - процентна ставка на рік). Розрахунок проведено за формулою: Зт х 36% : 360 х Дн ( де: Зт заборгованість за тілом, 36% процентна ставка за рік, 360 календарні дні згідно пункту 5.5 розділу ІІ Умов та Правил, Дн кількість днів). Крім цього, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача пені та комісії, разом з тим, на думку суду у задоволенні зазначених вимог слід відмовити з наступних підстав. Так, пеня та комісія мають різну правову природу, так як пеня - це неустойка, яка передається кредитору у разі порушення боржником зобовязання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а комісія це грошова винагорода Банку за надання банківських послуг, в свою чергу позивачем в розрахунку та позовній заяві не розмежована та необґрунтована зазначена сума. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Крім цього, позивачем як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення строків виконання договірних зобовязань. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення наприклад порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така, правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Таким чином, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені. Тому суд не може задовольнити вимоги про стягнення одночасно і пені і штрафу за одне й теж порушення зобов'язання у виді порушення строків повернення кредитних коштів. Щодо вимог про стягнення штрафу (процентна складова), суд приходить до висновку про часткове стягнення штрафу, нарахованого на підставі пункту 8.6 Умов та Правил, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової, що підлягає зменшенню до 582,59 грн. (4046,27 грн. + 7605,58 грн.)х 5% ). На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем доведена кредитна заборгованість відповідача станом на 30 квітня 2018 року в загальній сумі 12734,44 грн., яка складається з наступного: \~ \~ \~ \~- заборгованість за кредитом в сумі 4046,27грн.; \~ \~ \~ \~- заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 7605,58 грн.; - штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) - штрафу в сумі 582,59 грн. (5% від суми заборгованості (4046,27 грн. + 7605,58 грн.)). Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень статей 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також\~з урахуванням\~розяснень,\~що містяться\~у пункті\~36\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних та\~кримінальних справ\~від 17\~жовтня 2014\~року №10, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам в сумі 204,74 грн.(11,62% від суми сплаченого судового збору).

Outcome: partial