Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

07.10.2016 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісячно, до досягнення сином повноліття; стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Вимоги обгрунтовані тим, що з 06.10.2012 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя в них є син [PERSON], [INFO]. Вказує, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05.09.2016 року шлюб з відповідачем розірвано. Стверджує, що відповідач належної матеріальної допомоги їй та сину не надає, а вона немає можливості працевлаштуватись, так як здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач подав заперечення на позовну заяву, в якому просить частково задовольнити позов, а саме, щомісячно стягувати з нього аліменти на утримання сина в розмірі 368,40 грн. та кошти на утримання позивача в розмірі 100,00 грн., мотивуючи це перебуванням на його утриманні матері - [PERSON], яка на даний час не працює та часто хворіє, та малолітньої сестри [PERSON] Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, з підстав, вказаних у запереченні на позовну заяву. Просить позовні вимоги задовольнити частково в розмірі, вказаному в його запереченні на позовну заяву. Заслухавши пояснення відповідача, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.10.2012 року. Від подружнього життя в останніх є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05.09.2016 року шлюб з відповідачем розірвано. Відповідач належним чином матеріально не забезпечує сина [PERSON]. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповіднимпозовом. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина: 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Виходячи з наведеного та, враховуючи обовязок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги статті 182 СК України і розяснення, дані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утриманнясина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, присудивши їх від дня предявлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України), тобто з 07.10.2016 року до досягнення дитиною повноліття.При цьому суд також враховує, що відповідач за період з серпня по жовтень 2016 року отримав 7\~158,45 грн. заробітної плати, враховує також й матеріальне становище позивача, яка не працює та вимоги справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України). За таких обставин суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів на її утримання, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Ураховуючи, що син сторін [PERSON], [INFO], проживає з позивачем, беручи до уваги те, що відповідач працює, має стабільний дохід, суд дійшов висновку про можливість останнього надавати позивачеві матеріальну допомогу до досягнення їхнім сином [PERSON] трирічного віку у розмірі 400 грн. щомісячно. Отже, позов задовольняється.

Outcome: approved