Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

07.10.2019 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про визнання права власності до відповідача Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора . 09.10.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 25.11.2019 року. 25.11.2019 року проведене підготовче судове засідання. До участі в розгляді справи залучено третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] і [PERSON] . Справа призначена до розгляду на 15.01.2020 року Відповідач Боровківська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області подала заяву про розгляд справи у відсутність її представника. Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, письмові пояснення суду не надала. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 15.01.2020 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за нею право власності в поряду спадкування за законом на земельну ділянку (пай) кадастровий номер 1221081800:01:021:0396, розташованої на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина в тому числі і на земельну ділянку (пай) кадастровий номер кадастровий номер 1221081800:01:021:0396, розташованої на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. 11.11.2014 року державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори на її ім`я видане свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим номером № 2621 на земельну ділянку, розташовану на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з кадастровим номером 1221055800:01:021:0396. Підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину був держаний акт про право приватної власності на землю ІІІ-ДП № 033268, виданий 15.07.2002 року Верхньодніпровською районною державною адміністрацією та Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-120924482014, наданий 13.10.2014 року [PERSON] , державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області в якому зазначений кадастровий номер земельної ділянки 1221081800:01:021:0396. Тобто в свідоцтві про право на спадщину допущена помилка у написанні кадастрового номеру спадкової земельної ділянки. 02.10.2019 року вона звернулась до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про виправлення помилки у вже виданому свідоцтві про право на спадщину. Але постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 0210.2019 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у виправленні помилки в кадастровому номері спадкової земельної ділянки в зв`язку з тим, що нотаріус, який допустив помилку у виданому свідоцтві про право на спадщину, на сьогоднішній день вже не займає посаду державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, що й стало підставою звернення до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що у виданому їй свідоцтві про право на спадщину на земельну ділянку допущена помилка у написанні кадастрового номеру земельної ділянки нотаріусом, яким вчинялась нотаріальна дія і на сьогоднішній день виправити її неможливо оскільки нотаріус, який вчинив нотаріальну дію займає посаду приватного нотаріуса, а не державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Відповідач представник Боровківської сільської ради в судове засідання не з`явився подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився подавши заяву про розгляд справи у його відсутність письмових пояснень суду не надала. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] . і [PERSON] . в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечували та пояснили, що вони не претендують на спадщину у вигляді земельної ділянки (паю) що залишилась після смерті батька. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. На день смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на спадкове майно в тому числі і на земельну ділянку (пай), кадастровий номер 1221081800:01:021:0396, розташованої на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. 11.11.2014 року державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори на ім`я позивача видане свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим номером № 2621 на земельну ділянку, розташовану на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з кадастровим номером 1221055800:01:021:0396, що входить до складу спадкової маси. Що залишилась після смерті [PERSON] . Але в даному свідоцтві допущена помилка у написанні кадастрового номеру земельної ділянки: вказаний кадастровий номер 1221055800:01:021:0396 замість правильного 1221081800:01:021:0396 02.10.2019 року позивач звернулась до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про виправлення помилки у вже виданому свідоцтві про право на спадщину. Але постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 02.10.2019 року позивачці було відмовлено у виправленні помилки, допущеної у написанні кадастрового номеру спадкової земельної ділянки в зв`язку з тим, що нотаріус, який допустив помилку у виданому свідоцтві про право на спадщину на сьогоднішній день вже не займає посаду державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, що підтверджується копією постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами ( зі збереженням її цільового призначення) при підтверджені цього права спадкодавця державним актом про право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем померлої за законом. Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач є спадкоємцем за законом і реалізувала своє право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті батька та отримала свідоцтво про право на спадщину за зазначену вище земельну ділянку. Проте у виданому свідоцтві про право на спадщину за реєстровим номером 2621 від 11.11.204 року допущена помилка у написанні кадастрового номеру земельної ділянки що ставить під сумнів право власності позивача на зазначену земельну ділянку та позбавляє позивача можливості розпоряджатись зазначеною земельною ділянкою. Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 346 ЦК України, ст. 140 ЗК України передбачені підстави для припинення права власності, але вони не містять такої правової підстави, як допущення помилки у правовстановлюючому документі. Інші спадкоємці [PERSON] і [PERSON] , не претендують на зазначену спадкову земельну ділянку, оскільки між спадкоємцями укладений договір про розподіл спадщини від 11.11.2014 року, що підтверджується копіями матеріалів спадкової справи. Також спадкоємці [PERSON] і [PERSON] , в судовому засіданні підтвердили, що вони не претендують на дану частину спадщини і не заперечують проти визнання права власності на зазначену вище земельну ділянку за позивачкою. За наведених вище обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав, який передбачений нормами ЦК України та з яким погоджується суд, та визнати за спадкоємцем [PERSON] , право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1221081800:01:021:0396, площею 4.3632 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 1535.92 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача.

Outcome: approved