Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

10.06.2016 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька позивача [PERSON] та третьої особи без самостійних вимог [PERSON] та діда позивача [PERSON] - [PERSON], який помер 15.02.2010 року, право власності на 1/2 частини кожному з позивачів житлового будинку № 85 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Лужок в с. Забілоччя Радомишльського району Житомирської області. Крім того, визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 15.02.2010 року, грошових внесків (заощаджень) з усіма нарахуваннями та компенсаціями по ним, які наявні на всіх особових (депозитних) рахунках, пластикових картках тощо, № 9155120 на імя [PERSON] у Радомишльському ТВБВ філії Житомирське ОУ №10005 ПАТ «Державний ощадний банк України» м. Київ. Крім того визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 15.01.2016 року, грошові суми невиплаченої та неотриманої пенсії, яка наявна на всіх особових (депозитних) рахунках, пластикових картках тощо на імя [PERSON] і нарахована УПФУ в Радомишльському районі Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.02.2010 року помер спадкодавець [PERSON], який був рідним батьком позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] і одночасно дідом іншого позивача [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з: житлового будинку з надвірними будівлями № 85, що розташований по вул. Лужок в с. Забілоччя Радомишльського району Житомирської області; грошових внесків (заощаджень) зі всіма нарахуваннями та компенсаціями по ним на імя [PERSON] у радомишльському ТВБВ філії Житомирське ОУ №10005 ПАТ «Державний ощадний банк України» м. Київ. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла його дружина [PERSON] шляхом фактичного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, діти спадкодавця [PERSON], [PERSON] та онук [PERSON], які організували поховання батька та вступили в фактичне користування житловим будинком тощо. 15.01.2016 року померла дружина спадкодавця [PERSON], яка являлася рідною матірю позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] і одночасно бабою іншого позивача [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з: грошової суми невиплаченої та неотриманої пенсії, яка наявна на всіх особових (депозитних) рахунках, пластикових картках тощо на імя [PERSON] і нарахована УПФУ в Радомишльському районі Житомирської області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли її діти - [PERSON], [PERSON] та онук [PERSON], які організували поховання батька та вступили в фактичне користування житловим будинком тощо. Нотаріальна контора не має можливості видати позивачам свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, що і змусило позивачів вирішувати зазначене питання у судовому порядку. В судове засідання позивачі не зявилися, від їх представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримав та просить їх задовольнити із зазначених в позовній заяві підстав. Відповідач надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності їх представника, проти заявлених вимог не заперечує та просить задовольнити (а.с.56). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Василенко) [PERSON] народилася 03.09.1960 року, батьками згідно свідоцтва про її народження зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.8-9,12,14). Другий позивач [PERSON] народився 09.09.1996 року, його батьком в свідоцтві про народження зазначений [PERSON], який по справі являється третьою особою та крім того являється сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-11,13,15). Як вбачається із свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 15.02.2010 року в с. Забілоччя Радомишльського району Житомирської області, а [PERSON] померла 15.01.2016 року в м. Києві (а.с.16,17). Згідно виданих виконкомом Забілоцької сільської ради довідок від 02.02.2016 року № 51 та № 52 [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 85, що розташований по вул. Лужок в с. Забілоччя Радомишльського району Житомирської області. На день його смерті 15.02.2010 року та протягом шести місяців з дня смерті у згаданому житловому будинку № 85 була зареєстрована та постійно проживала його дружина [PERSON], яка померла 15.01.2016 року. Крім померлої в цьому будинку ніхто не проживав, та не був зареєстрований на день смерті спадкодавця. Зазначена інформація також підтверджується копіями із по господарських книг (а.с.27,28,29,30-39). Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця (статті 1261 та 1262 ЦК України). Частинами 1, 3 ст. 1268, частиною 1 ст. 1269, частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Відповідно до ст. 1273\~ЦК\~спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. В матеріалах справи знаходиться відповідьРадомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області від 15.06.2016 року, що після смерті [PERSON], який помер 15.02.2010 року, та [PERSON], яка померла 15.01.2016 року, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, заявами про відмову від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців або заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталися. Спадкова справа до майна [PERSON], який помер 15.02.2010 року, та [PERSON], яка померла 15.01.2016 року, нотаріальною конторою не заведена (а.с.53). У відповідності до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивачі із заявою про визначення додаткового строку до суду не зверталися. Аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що заявлені позовні вимоги позивачів про визнання права власності на спадкове майно являються безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed