Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

07.12.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» (далі ТОВ «НФС» ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позову покликалось на те, що 25.03.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» (первинний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір № L01.021.74336, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у сумі 21903 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % річних, з погашенням та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Станом на 17.11.2016 року відповідач не повернув Банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 22232 грн. 15 коп. 17.11.2016 року між ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та ПАТ «Ідея Банк» було укладено договір факторингу № 17/11-1, відповідно до умов якого первинний кредитор відступив факторові - ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» свої права грошової вимоги до боржника за вищевказаним договором. 28.02.2017 року між ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та ТзОВ «Фінансова компанія «СЕРЕТ» (новий кредитор), яке змінило найменування на ТОВ «НФС» було укладено договір факторингу № 28/02-1, відповідно до умов якого ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» відступило новому кредитору - ТОВ «НФС» свої права грошової вимоги до боржника за вищевказаним договором. Первинний кредитор свої вимоги щодо надання кредиту виконав, відповідач одержала та використала за цільовим призначенням кредитні кошти, але прийняті на себе за кредитним договором зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим допустила виникнення заборгованості станом на дату відступлення права вимоги 28.02.2017 року в сумі 21214 грн. 15 коп. Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплату на загальну суму 5288 грн. (останній платіж здійснено 08.11.2017 року), Станом на 24.11.2017 року заборгованість за тілом кредиту становить 15926 грн. 15 коп. Просить стягнути з відповідача загальну суму боргу за договором кредиту в розмірі 15926 грн. 15 коп., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача ТОВ «НФС» не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, хоча про час і місце судового розгляду повідомлена у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України та згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти після набрання чинності даної редакції ЦПК України, тобто з 15 грудня 2017 року. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що на підставі поданої письмової згоди фізичної особи-клієнта Банку від 25.03.2016 року (а.с. 8), між ПАТ «Ідея Банк» (далі - первинний кредитор) та [PERSON] (відповідач) укладено кредитний договір № L01.021.74336 від 25.03.2016 року, відповідно до умов якого первинний кредитор надав [PERSON] (відповідач) кредит на поточні потреби у сумі 21903,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (п. 1.1 Кредитного договору), строком на 96 місяців (п.1.2. Кредитного договору), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,0000 % річних від залишкової суми кредиту (п. 1.3. Кредитного договору) та щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості банком в розмірі 1,3000 % від початкової суми кредиту (п.1.4 Кредитного договору) (а.с. 5-7). Згідно п. 2.1 Кредитного договору позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 96 місячних внесках включно до 1 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (Графік щомісячних платежів, а.с. 6-7). Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. 17.11.2016 року між ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та ПАТ «Ідея Банк» було укладено Договір факторингу № 17/11-1 (а.с. 65-67). Відповідно до пп. 1.1, 1.2 вказаного Договору Клієнт (первісний кредитор) відступає (передає у власність) Факторові (новому кредитору) з 17.11.2016 року права вимоги під фінансування від Фактора, а Фактор набуває (приймає у власність) від Клієнта з 17.11.2016 року права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) Клієнту за плату. Фактор після переходу від нього прав вимоги стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржниками, та одержує право замість Клієнта вимагати від Боржників належного виконання ними зобов'язань за такими Кредитними договорами в межах переданих прав вимоги. Отже в наслідок укладення вказаного Договору факторингу № 17/11-1 від 17.11.2016 року відбулася заміна кредитора та згідно витягу з додатку № 2 до Договору факторингу № 17/11-1 від 17.11.2016 року ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитними договорами укладеними між ПАТ «Ідея Банк» та Боржниками (а.с. 65-67). 28.02.2017 року між ТзОВ «Фінансова компанія «СЕРЕТ» (яке змінило найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» ( ТОВ «НФС») (а.с. 22-35)) та ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» було укладено Договір факторингу № 28/02-1 (а.с. 15-20). Відповідно до пп. 1.1, 1.2 вказаного Договору Клієнт відступає (передає у власність) Факторові (новому кредитору) з 28.02.2017 року права вимоги під фінансування від Фактора, а Фактор набуває (приймає у власність) від Клієнта з 28.02.2017 року права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) Клієнту за плату. Фактор після переходу від нього прав вимоги стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржниками, та одержує право замість Клієнта вимагати від Боржників належного виконання ними зобов'язань за такими Кредитними договорами в межах переданих прав вимоги. Отже в наслідок укладення вказаного Договору факторингу № 28/02-1 від 28.02.2017 року відбулася заміна кредитора та згідно витягу з додатку № 2 до Договору факторингу № 28/02-1 від 28.02.2017 року ТОВ «НФС» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором № L01.021.74336 від 25.03.2016 року, позичальником згідно якого є [PERSON] (відповідачка), загальна сума заборгованості якої станом на 28.02.2017 року становила 21214 грн. 15 коп. та складалась з: 21089 грн. 33 коп. - заборгованість за основими боргом; 124 грн. 82 коп. - заборгованість за неплаченими процентами та комісіями (а.с. 21, 14). Про зміну кредитора у зобов'язанні [PERSON] (відповідач) було направлено відповідне повідомлення (а.с. 37). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право, яке виникне у майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Статтею 1080 ЦК України, передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом і боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. [PERSON] одержала та використала за цільовим призначенням кредитні кошти у сумі 1043,95 грн., 20841,59 грн та 4,66 грн., про що свідчать копії меморіальних ордерів № № L01.021.74336.1 від 25.03.2016 року, № [NUMBER] від 26.03.2016 року та № [NUMBER] від 30.06.2016 року (а.с. 9, 10, 11). За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, а якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно підпункту 1) п. 4.2.3 Кредитного договору у разі якщо позичальник порушив терміни сплати щомісячних платежів більш ніж на 1 календарний місяць банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості, відшкодування збитків, а позичальник зобов'язаний на вимогу банку достроково виконати вказані грошові зобов'язання. Відповідач прийняті на себе за Кредитним договором зобов'язання щодо своєчасного його погашення не виконувала та відповідно до розрахунку позивача допустила виникнення заборгованості, яка станом на 24.11.2017 становить 15926 грн. 15 коп. (а.с. 13). Згідно виписки по рахунку [PERSON] останнє погашення кредитної заборгованості було здійснено нею 08.11.2017 року на суму 700,0 грн. (а.с. 12). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Оскільки [PERSON] (відповідачка) належним чином не виконувала своїх зобов'язань за Кредитним договором, ТОВ «НФС» 26.10.2017 року надіслано їй вимогу про усунення порушення кредитних зобов'язань, зокрема відповідачці було надано термін протягом 30 календарних днів з дня направлення новим кредитором цієї вимоги виконати зобов'язання по Кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом (а.с. 36). Однак, боржником заборгованість по кредитному договору не була погашена у вказаний у вимозі строк. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та про наявність заборгованості за Кредитним договором № L01.021.74336 від 25.03.2016 року, та те, що відповідач не подала суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачки заборгованості за вищевказаним Кредитним договором є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп. (платіжне доручення № 1 від 30.11.2017 року (а.с. 1) На підставі ст.ст. 514, 525, 526, 530, 549, 553, 610, 611, 612, 625, 629, 631, 634, 1049, 1050, 1054, 1077, 1078, 1080, 1084 ЦК України,

Outcome: approved