Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

08 серпня 2017 року [PERSON] (надалі за текстом - заявник) звернулася до суду із заявою, в якій просить оголосити її сина - [PERSON], [INFO], що проживав за адресою: [ADDRESS] померлим, у зв'язку з тим, що 26.08.1995 року останній вийшов з дому подзвонити з телефонного автомату та по день розгляду заяви в суді не повертався. Жодних звісток про місце знаходження сина заявника з того часу не надходило. 18.09.1995 року правоохоронними органами заведена «розшукова справа», що не дала результатів. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 29.08.2018 р. матеріали вищевказаної заяви передані для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Гребенюку В.В. Заявник у судовому засіданні вимоги заяви підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляд справи належним чином був повідомлений. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON], [INFO] є сином заявниці, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим ЗАГС Шевченківського району м. Києва 31.08.1972 року, актовий запис № 1660, де в графі мати зазначено [PERSON] (а.с. 5). Як вбачається із довідки форми № 3, в квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстровані: заявник та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Управління внутрішніх справ Подільського району м. Києва № 07/1061 від 07.07.2004 року, - [PERSON] дійсно розшукується Подільським РУ ГУМВС України в м. Києві як особа, що зникла безвісти (а.с. 10). Прокуратура Подільського району міста Києві від 17.11.1997 року в листі № 254-Ж повідомила про заведення розшукової справи на [PERSON], розшук продовжується (а.с. 11). Аналогічна довідка видана Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві (а.с. 15,16). Відомості щодо зниклого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується витягом з ЄРДР (а.с. 61). Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (ч. 3 ст. 46 ЦК України). Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення» на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому заявник має мати особисту цивільну правову зацікавленість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв'язок або за відсутності такого зв'язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб'єктивних прав або виконання обов'язків. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Таким чином, з урахуванням того, що відомості про місцеперебування [PERSON], [INFO] з 26.08.1995 року відсутні, суд вважає, що викладені обставини у заяві заявником доведені та знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому є всі підстави для оголошення [PERSON] померлим, у зв'язку з чим, заяву слід задовольнити. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. На підставі ст. 46, 47 ЦК України та

Outcome: approved