Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

09.07.2019 [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 28.04.2007 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, з тих підстав, вони не ведуть спільного господарства та не проживають разом, у відповідача склалися стосунки з іншою жінкою. Також просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей, з тих підстав, що відповідач в добровільному порядку надавати кошти на утримання дітей відмовився. У судове засідання сторони не з`явилися. Спрямували кожен до суду заяви, у яких позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 28 квітня 2007 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області ( а.с. 5). Сторони є батьками малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] ( а.с 6,7). За положеннями частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Оскільки подружнє життя у сторін розладналося, вони не бажають зберігати шлюб, про що свідчать їх заяви, суд доходить висновку, що збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. За таких обставин шлюб слід розірвати. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За положеннями статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання батьком дітей, наявні підстави для стягнення аліментів за судовим рішенням. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач позов про стягнення з нього аліментів визнав повністю, таке визнання позову відповідає найкращим інтересам дітей, суд стягує аліменти в розмірі 2000 грн на кожного з дітей, як того просить позивачка. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп. ( за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивачки від сплати звільнена) та на користь позивачки - 768 грн 40 коп., за вимогу про розірвання шлюбу.

Outcome: approved