Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

07 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що з 23 червня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вказує, що на даний момент він із відповідачем не веде спільне господарство, припинили спільне проживання та за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вказує, що основною причиною розпаду сімї являється відмінність характерів та відсутність взаєморозуміння і довіри. Домовленості про розірвання шлюбу у добровільному порядку через органи ДРАЦС сторони не знайшли. Вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя з [PERSON] як подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Враховуючи вищенаведене, просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав в суд заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити (а.с. 12). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте подала заяву, згідно якої просить розглядати справу у її відсутності та відновити їй дошлюбне прізвище «Владиченко», проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 13). У звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 23 червня 2015р. позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Лопатівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом № 03, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 106365, виданим 23.06.2015р. Виконавчим комітетом Лопатівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області (а.с. 4). 15 грудня 2015 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-МИ № 234142, виданим 21.12.2015р. Виконавчим комітетом Лопатівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області (а.с. 5). Як зазначає [PERSON] спільне життя сторін не склалося та на даний час сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а примирення є неможливим. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надала та подала заяву від 07.08.2018р., згідно якої позов визнає та проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 13). Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Шлюб відповідно до ст. 24 СК України це добровільна згода чоловіка та жінки, а судом встановлено, що сторони по справі не бажають перебувати у шлюбі. Судом також встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач вважає такий шлюб формальним та не бажає його зберегти, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин по справі, беручи до уваги визнання відповідачем позову, відсутність підстав для відмови у прийнятті такого визнання, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно п. 22\~ ч. 3 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000р.\~ № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000р. за № 719/4940, той із подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен письмово заявити про це у відділі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. При цьому, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 19, ч. 2 ст. 160, ст. 175, 193, 293 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження за заявами про видачу судового наказу; позовного провадження (загального або спрощеного) за позовними заявами та зустрічними позовними заявами; окремого провадження за заявами осіб про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів. Таким чином, за даних обставин відсутні підстави для вирішення судом питання про відновлення відповідачу дошлюбного прізвища за клопотанням останньої, поданим в межах позовного провадження. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 352, 40 грн., а також позивачу слід повернути судовий збір в сумі 352, 40 грн. з державного бюджету. На підставі ст. ст. 13, 24, 104-105, 110, 112-115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved