overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

07 липня 2015 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] був зареєстрований колишнім власником квартири. Після укладання договору купівлі продажу [PERSON] в квартирі не проживає, особистих речей в не зберігає, витрат по комунальним послугам не несе. Тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивач не зявилася, до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Так з матеріалів справи, а саме з договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] 15.06.2015 року придбала у власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 7). З довідки про склад сімї, виданої ЖБК №2 «Дружба», вбачається що [PERSON] зареєстрований в [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] не є родичем позивача, не є власником квартири, а також те, що квартира [ADDRESS] належить позивачу відповідно до договору купівлі - продажу, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

07 липня 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], в якій позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів з моменту подачі позовної заяви до суду. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З відповідачем разом не проживають і в добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на виховання дитини не надає. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Вказала, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести в його відсутність. Вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 15 лютого 2014 року в Лутовинівській сільській раді Козельщинського району Полтавської області, актовий запис №03 (а.с.4). Від спільного подружнього життя сторонни мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.3). Дитина проживає разом із позивачкою (а.с.7). Сторони не досягли домовленості щодо утримання спільної дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дитини. Враховуючи вимоги ст. 182 СК України, суд вважає розмір аліментів, заявлений позивачкою обґрунтованим, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно. Враховуючи те, що позивачка відповідно до вимог Закону України Про судовий збір звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, суд відповідно до ст. 88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

07 липня 2015 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з позовною заявою, в якій просив розірвати укладений між ним та відповідачем шлюб. В позові зазначив, що 08 листопада 2003 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу є спільна дитина донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося: між ними відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки між ними фактично припинені 25 квітня 2015 року. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем не можливі. Спору щодо місця проживання та виховання дітей, а також з приводу поділу спільного майна не має. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Проти надання часу на примирення категоричного заперечив, вважав що воно не можливе. Відповідач [PERSON] позов визнала, не заперечувала проти його задоволення та розірвання шлюбу. Пояснила, що дійсно між нею та позивачем 08.11.2003 року був укладений шлюб, від якого вони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Визнала, що спільне життя з [PERSON] не склалося: між ними відсутнє взаєморозуміння, через що виникали сварки. З 25 квітня 2015 року між ними фактично припинені шлюбні стосунки. Зазначила, що подальше збереження шлюбу не можливе. Категорично заперечила проти надання часу на примирення, вважала його не можливим. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 08 листопада 2003 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції, про що 08.11.2003 року у книзі реєстрації актів про одруження був зроблений актовий запис № 2065. Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття кохання. З квітня 2015 року вони фактично припинили шлюбні стосунки, стали проживати окремо один від одного. За таких обставин, враховуючи категоричну позицію обох сторін щодо небажання перебувати у шлюбі, а також підстави, через які сторони просять розірвати їх шлюб, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «Сас». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

07 липня 2015 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з позовною заявою, в якій просила розірвати укладений нею шлюб з [PERSON] В позові зазначила, що 21 липня 2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований у Київському відділі ДРАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу спільних дітей не має. Спільне життя з відповідачем не склалося: між ними відсутнє взаєморозуміння, вони мають зовсім різні погляди на життя. Шлюбні стосунки між ними фактично припинені з лютого 2014 року та з того часу вони проживають окремо один від одного. Вважає, що у подальшому спільне життя з відповідачем не можливе. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони дітей не мають. З часу реєстрації шлюбу вони проживали у м. Харкові, де винаймали житло. У лютому 2014 року відповідач не прийшов до дому та повідомив, що не бажає більше з нею жити. З того часу сторони спільно не проживають, жодних стосунків не підтримують. Відповідач в судове засідання не зявився. Надав суду письмові пояснення, в яких позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу ат розгляду справи за місцем проживання позивачки. Просив справу розглянути за його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 21 липня 2012 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що 21.07.2012 року у Книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 332. Від шлюбу сторони дітей не мають. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття кохання. З лютого 2014 року вони фактично припинили шлюбні стосунки, стали проживати окремо один від одного. За таких обставин, враховуючи категоричну позицію обох сторін щодо небажання перебувати у шлюбі, а також підстави, через які сторони просять розірвати їх шлюб, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновити її дівоче прізвище «Яструб». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

07 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чернігівська, 22/1. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.07.2015р. о 15 год. 01 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.07.2015р. о 15 год. 01 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, до чогось прислуховується, перебуває в мирі своїх турбувань. До свого стану не критичний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцінаторно-маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

07 липня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 18 серпня 2019 року в сумі 132173,35 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту - 21045,32 грн; нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 110639,57 грн; нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 488,46 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 1921 гривню судового збору. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 07 липня 2015 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 18 серпня 2019 року, 132173,35 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту - 21045,32 грн; нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 110639,57 грн; нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 488,46 грн. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат -1921 гривню судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

07 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. у позовні заяві зазначила, що має від відповідача сина - [PERSON] [INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд дослідивши письмові матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Так, [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі. Із наданого свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). [PERSON] мешкає разом з сином - [PERSON] за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соціалістична, 5/8 (а.с. 5) та дитина знаходиться на її утриманні. Відповідно до\~ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Згідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідно до\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку, починаючи стягнення з 07 липня 2015 року (моменту подання позовної заяви). Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

07 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в 2007 році зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. З березня 2015 року сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Позивач вказує на те, що сумісне життя з відповідачем не склалося у звязку з різними поглядами на життя, через що часто виникали сварки та конфлікти, що негативно вплинуло на спокій в сім'ї та призвело до розірвання стосунків між ними. Спору щодо виховання та утримання дітей між сторонами немає, вони прийшли до згоди, що діти будуть проживати з позивачем. Позивач прийшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася, примирення між ними неможливе, в зв'язку з чим звернулася із вказаним позовом до суду, просила задовольнити, залишивши їй прізвище, обране під час реєстрації шлюбу - Онопрієнко. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та просила розірвати шлюб з відповідачем, в надісланій суду телефонограмі проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судові засідання двічі не зявився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, шлюб зареєстрований 19 жовтня 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №1557. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на Онопрієнко (а.с.8). Сторони мають двох неповнолітнії дітей: [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.9, 10). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

07 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем [PERSON] 14.02.2013 року було укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, шлюб просить розірвати, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Переятенець». Відповідач [PERSON]В в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 14.02.2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії І-КЕ №100579, від 014.02.2013 року, актовий запис №14 (а.с.4). Від даного шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved