Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

10.06.2019 представник позивач [PERSON] [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання правочинів недійсними, визнання права власності та витребування майна. Позов мотивував тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, факт родинних відносин - свідоцтвами про народження. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . 01.08.2009 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області Прокопчук В.І., видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру. Право власності [PERSON] було зареєстровано КП ВОБТІ. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] , єдиним спадкоємцем померлого є його рідній брат -- позивач [PERSON] , який в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті брата і частково оформив спадкові права в П`ятій Львівській державній нотаріальній конторі. Разом з тим, в нот конторі позивача повідомили про те, що квартира [ADDRESS] на час оформлення спадкових прав уже не належить [PERSON] . Як з`ясувалось, 30.12.2016 року, станом на яке [PERSON] вже помер, приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Сушиком О.В. було посвідчено довіреність зареєстровану в реєстрі за №540, відповідно до якої [PERSON] , ніби то, уповноважив [PERSON] продати належну йому квартиру [ADDRESS] . 15.02.2017 року [PERSON] на підставі вказаної довіреності уклав договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого продав її [PERSON] 21.02.2017 року відповідно до договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] продав цю квартиру [PERSON] 01.03.2017 року [PERSON] продав цю квартиру [PERSON] 23.06.2017 року [PERSON] подарував цю квартиру [PERSON] . На даний час власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Позивач вважає, що спірна квартира вибула з володіння власника [PERSON] та спадкоємця [PERSON] поза його волею, внаслідок незаконних (шахрайських дій) поки невстановлених осіб, шляхом підробки документів та укладення правочинів, які є недійсними та передана квартира за такими договорами підлягає витребуванню у власність [PERSON] А тому, просив визнати недійсною з моменту вчинення довіреність від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчену 30.12.2016 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Сушиком О.В.; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] , та [PERSON] , посвідчений 15.02.2017 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Пастуховою Н.В.; витребувати квартиру з володіння [PERSON] шляхом передачі зазначеного майна у володіння [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Провадження у справі відкрито 11.06.2019, ухвалено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Під час підготовчого провадження відзивів на позовну заяву відповідачами не подано. Учасники справи в судове засідання 11.12.2019 не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про розгляд справи, відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи у їхній відсутності відповідачі не подавали. Від третіх осіб нотаріусів Сушика О [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 2 цієї статті кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вищезазначені приписи дають підстави для висновку, що кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.14), належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] успадкував за заповітом її син [PERSON] . 01.08.2009 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області Прокопчук В.І., [PERSON] було свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] (а.с.17). Право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] станом на 14.08.2009, що підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів від 17.05.2019 КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» (а.с.22). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.07.2015 (а.с.15). Згідно ч.ч.1, 2, 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Разом з тим судом встановлено що, 30.12.2016 року, тобто уже після смерті [PERSON] , приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Сушиком О.В. було посвідчено довіреність зареєстровану в реєстрі за №540, відповідно до якої [PERSON] уповноважив [PERSON] продати належну йому квартиру [ADDRESS] (а.с.25). Як передбачено ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України\~встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому, відповідно до частини третьої даної статті, однієї із загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 1 ст.\~215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Оскільки довіреність від імені [PERSON] посвідчена приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Сушиком О.В. 30.12.2016 року після смерті довірителя, що суперечить вимогам ст.ст.203, 215 ЦК України, а тому вказану довіреність слід визнати недійсною з моменту її вчинення. Відповідно до ч.1\~ст.\~216\~ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Разом з тим, судом встановлено, що 15.02.2017 року [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Сушиком О.В. 30.12.2016 року, уклав договір купівлі-продажу квартири, посвідчений державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Пастуховою Н.В., зареєстрований в реєстрі №4-42, відповідно до якого продав [PERSON] належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] за ціною 49\~591 грн.(а.с.27-28). \~ \~ \~ \~Оскільки, вказаний договір був укладений [PERSON] на підставі недійсної довіреності всупереч вимогам ч.ч.2, 3 ст.203 ЦК України, його слід визнати недійсним з підстав, передбачених ч.1 ст.215 ЦК України. Судом, також, встановлено, що після смерті [PERSON] , єдиним спадкоємцем померлого є його рідній брат позивач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.16). [PERSON] в встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті брата [PERSON] , подавши відповідну заяву до нотаріуса, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.01.2016 (а.с.19). 23.05.2019 року державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Ясинською Н.М., видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] , а саме на квартиру [ADDRESS] (а.с.20). В той же день, 23.05.2019 року державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Ясинською Н.М. повідомлено [PERSON] , про те, що квартира [ADDRESS] вже не належить [PERSON] (а.с.24). Відповідно до ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, про що зазначено у ч.2 ст.1220 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, виходячи з аналізу вищенаведених положень закону, з часу прийняття спадщини спадкоємцю до дня її реєстрації належать речові права, тобто право володіння і користування спадщиною, яке підлягає захисту в суді у разі його порушення. З матеріалів справи вбачається, що 21.02.2017 року відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Себастіянською І.К., зареєстрованого в реєстрі за №166, [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.29-30). 01.03.2017 року [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кухлевською М.В., зареєстрованого в реєстрі №389 (а.с.31-32). 23.06.2017 року [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] , відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Себастіянською І.К., зареєстрованого в реєстрі №448 (а.с.33-34). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири [ADDRESS] , на даний час є [PERSON] (а.с.35). Як роз`яснено в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то вбачається правильним визнавати недійсними не всі правочини, а лише перший і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до статті 388\~цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього. Як передбачено вимогами ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] вибула з володіння померлого власника, зі складу спадщини та з володіння позивача як спадкоємця, не з його волі, а у спосіб, що суперечить закону. Відтак, в силу вимог ст.ст. 388, 1218 ЦК України позивач як спадкоємець померлого власника має право на витребування майна. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, відповідно до положень ч. 1 ст.\~388\~ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в ч. 1\~ст. 388 ЦК України. У відповідності до вимог ст.ст. 330, 388 ЦК України право власності на майно, яке було відчужено поза волею власника не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Крім того, на наявність права власності на майно не впливає також і та обставина, що воно було предметом відчуження, укладених іншими особами, оскільки дійсний власник не був стороною цих угод, а ст.346 ЦК України не передбачає припинення права власності дійсного власника в зв`язку з реєстрацією договорів купівлі-продажу за іншими особами під час його неодноразового перепродажу, що відбувалося без участі та поза межами волі дійсного власника. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що, оскільки, спірна квартира вибула з володіння [PERSON] , як спадкоємця померлого власника не з його волі, і не з волі спадкодавця, не була продана у порядку, встановленому для виконання судових рішень, її слід витребувати з володіння [PERSON] шляхом передачі у володіння [PERSON] . Разом з тим, оскільки, [PERSON] прийняв спадщину після смерті брата [PERSON] у встановленому законом порядку, оформив спадкові права на частину спадкового майна, однак, квартира [ADDRESS] вибула зі складу спадщини в незаконний спосіб, суд вважає, що було порушене право позивача як спадкоємця за законом. І таке право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на квартиру, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в рівних частках (7367,76/3) по 2\~455,92 грн. з кожного.

Outcome: approved