Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

07.09.2018 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , звернулись до суду з позовом до ВК ММР, в якому просили визнати за ними право користування квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги мотивували тим, що рішенням ВК ММР від 22.09.1989 р. №308 спірна квартира була визнана аварійною. Рішенням ВК ММР від 23.10.1998 р. №621 вирішено спірну квартиру використати під маневровий фонд міста. З жовтня 1998 р. і по теперішній час позивачі проживають у спірній квартирі без прописки для тимчасового проживання. Рішенням ВК ММР від 14.12.2012 р. №1381 спірна квартира визнана придатною для проживання. Позивачі неодноразово звертались до ВК ММР протягом тривалого часу із заявами про видачу ордеру на спірну квартиру для подальшої реєстрації за вказаною адресою, але відповідачем у видачі ордеру відмовлено. Ухвалою суду від 12.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 27.11.2018 року розгляд справи відкладено. Позивачі до судового засідання не з`явились, представник позивачів надала до канцелярії заяву, в якій просила розглянути справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач ВК ММР до судового засідання свого представника не направив. Представник ММР надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за своєї відсутності, прийняти рішення на розсуд суду за наявними матеріалами та відповідно до вимог чинного законодавства. 27.11.2019 р. до канцелярії суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому представник відповідача позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просила відмовити. Позиція мотивована тим, що позивачам було надано житло для тимчасового проживання та вони не мають права приватизувати, обмінювати та здійснювати поділ такого приміщення, здавати його в піднайм або вселяти до нього інших громадян. Наголосила, що рішення про переведення квартири [ADDRESS] з маневрового фонду міста до житлового не приймалось. Зауважила про відсутність законних підстав для видачі ордеру позивачам. Третя особа до судового засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно належним чином. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засідання встановлено рішенням ВК ММР від 22.09.1989 року № 308 квартира [ADDRESS] була визнана аварійною. Рішенням ВК ММР від 23.10.1998 року № 621 вирішено зазначену вище квартиру використати під маневровий фонд міста. На підставі листа першого заступника міського голови від 29.10.1998р. № 2248- 1/з-ЛП до вказаній квартири було поселено родину [PERSON] у складі п`яти осіб, без прописки для тимчасового проживання. З жовтня 1998 року по теперішній час позивачі постійно мешкають у спірній квартирі. сплачують за неї комунальні та експлуатаційні послуги, ремонтують за власні кошти. Особові рахунки щодо сплати комунальних та експлуатаційних послуг відкриті на ім`я [PERSON] . Вказане підтверджено актом про проживання від 16.08.2018 року, копіями розрахункових книжок. Рішенням ВК ММР від 14.12.2012 року № 1381 внесено зміни до рішення ВК ММР від 22.09.1989 року № 308 та спірна квартира виключена з переліку ветхих та ви знана придатною для проживання. Рішенням ВК ММР від 09.10.2015 року № 877 облікову справу переоформлено у зв`язку зі смертю [PERSON] на його дружину [PERSON] Позивачі перебувають на квартирному обліку з 04.10.2013 року, вказане підтверджується довідкою Відділу обліку та розподілу житла ВК ММР № 49 від 06.08.2018р. Квартира [ADDRESS] розташована у напівпідвальному приміщенні багатоквартирного будинку, не приватизована. Позивачам на праві власності не належить будь-яке нерухоме майже, що підтверджено відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивачі зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Від власника зазначеної квартири позивачам надійшла вимога-повідомлення про намір продати належну її на праві власності квартиру та запропоновано позивачам добровільно знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Судом встановлено, що позивачі протягом тривалого часу звертаються до відповідача із заявами про видачу ордеру на спірну квартиру для подальшої реєстрації за вказаною адресою, але відповідачем відмовлено у видачі ордеру. До припису ст. 33 Конституції України, ст. ст. 29. 2~70. 310 XI5. ХІ6 ЦК України гарантується більшій вибір місця проживання. Місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтею 47 Конституції України передбачено, що колеса лин право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За правилами частин першої, другої статті 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача маже бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і вагань і ним спільне господарство. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» (йти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаний приміщенням нарівні з власником або наймачем. Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час «чинення право чинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень (стаття 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»). Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Кривіцька та Кривіцький проти України» (рішення від 02.12.2010 року), «Прокопович проти Росії» (рішення від 18.11.2004 року) установив порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначивши, що в процесі прийняття рішення щодо права заявників на житло, втручання в їх права було непропорційним. Частина перша статті 58 ЖК України і пункт 12 Порядку передбачають, що на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного аби громадського житлового фонду, виконавчий комітет районної, міської, районної а місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до статті 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно До договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення. За змістом статті 62 ЦК України до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства. Частиною першою статтею 821 ЦК України передбачено, що договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. Згідно з ч. 1 ст.822 ЦК України у разі спливу строку дії договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк. Не пізніше ніж за три місяця до спливу договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких саме або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких саме умовах і на такий саме строк. Втручання у право позивачів на повагу до житла має бути не лише законним, але й необхідним у демократичному суспільстві. Інакше кажучи, воно має відповідати нагальній суспільній необхідності, зокрема, бути спів мірним із переслідуваною законною метою. Концепція житла має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Виселення є серйозним втручанням у право особи на повагу до її житла. Якщо законне право на зайняття приміщення припинено, особа вправі мати можливість, щоб спів розмірність заходу була визначена незалежним судом у світлі відповідних принципів ст..8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зважаючи на ту обставину, що позивачі тривалий час проживають в квартирі [ADDRESS] , несуть витрати по її утриманню, не мають у власності іншого нерухомого майна, перебувають на квартирному обліку, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог.

Outcome: approved