Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

10.07.2014 року Комунальний заклад охорони здоров'я Обласний протитуберкульозний диспансер №3 звернувся до суду з заявою про обов'язкову госпіталізацію [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS] до Комунального закладу охорони здоров'я Обласної психіатричної лікарні №1 для примусового лікування хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу терміном на три місяці. В обґрунтування заяви зазначено, що у [PERSON] зміни в легенях вперше виявлено 07 квітня 2014 року під час профілактичного огляду на виїзному флюорографі. 24 квітня 2014 року [PERSON] госпіталізований в стаціонарне відділення Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 для дообстеження та подальшого лікування, де він перебуває і по теперішній час. В період перебування в ОПТД №3 у хворого встановлено діагноз - мультирезистентний туберкульоз з розширеною резистентністю верхньої долі легень (інфільтративний). Але на протязі всього періоду лікування в стаціонарі хворий постійно зловживає алкогольними напоями, порушує режим медичного закладу, ухиляється від лікування, з власної ініціативи залишає диспансер. Відмовляється від прийому протитуберкульозних препаратів, чим значно зашкоджує лікуванню та розповсюджує туберкульоз. 01 червня 2014 року [PERSON] консультований лікарем-наркологом, яким було встановлено, що хворий систематично зловживає спиртними напоями, встановлено діагноз - синдром алкогольної залежності, в зв'язку з чим рекомендовано примусове лікування. В добровільному порядку хворий бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу, хоча йому доведено до відома, що він є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки його ухилення від лікування можуть бути вкрай небезпечними. Вимоги протиепідемічного режиму [PERSON] не дотримуються. В результаті недбалого лікування, що відбувається з вини хворого, туберкульоз прогресує і перейшов у хронічну форму, що становить загрозу розповсюдження хвороби. В період коли хворий не лікується в стаціонарному відділенні, він створює загрозу для оточуючих в епідеміологічному відношенні, вимоги медиків не виконує. Хворий не розуміє своєї небезпеки для суспільства. Хворий неодноразово госпіталізовувався до стаціонарного відділення Обласного протитуберкульозного диспансеру №3, але лікувався короткостроковими курсами, з власної ініціативи переривав лікування та відмовлявся від прийому протитуберкульозних препаратів. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 18.06.2014 року за №42 [PERSON] має основний діагноз - мультирезистентний туберкульоз з розширеною резистентністю верхньої долі легень (інфільтративний); супроводжуючий діагноз - синдром алкогольної залежності. В зв'язку з цим він потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров'я Обласна психіатрична лікарня №1 терміном на три місяці. Оскільки [PERSON] створює загрозу розповсюдження небезпечної хвороби, а в Обласній психіатричній лікарні № 1 є відділення для лікування хворих на туберкульоз та алкоголізм, то буде найдоцільнішим направити його на примусове лікування саме в цей медичний заклад і саме на три місяці. Бо в коротший термін лікування буде неефективним та недостатнім. Представник заявника Сергієнко С.М. у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги з підстав, зазначених у заяві. Заінтересована особа [PERSON], який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив провести судовий розгляд справи за його відсутністю. Враховуючи заяву [PERSON], а також те, що за даними протитуберкульозного закладу він становить загрозу розповсюдження хвороби і його участь у судовому засіданні є небезпечною для оточуючих, відповідно до ч. 2 ст. 285 ЦПК України, судовий розгляд проведено за його відсутністю. Вислухавши представника заявника, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 за №42 від 18.06.2014 року [PERSON] має основний діагноз - мультирезистентний туберкульоз з розширеною резистентністю верхньої долі легень (інфільтративний); супроводжуючий діагноз - синдром алкогольної залежності, у зв'язку з чим він потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров'я Обласна психіатрична лікарня № 1 терміном на три місяців (а. с. 4). Наявність у [PERSON] захворювання на небезпечну форму туберкульозу та алкоголізм, а також його ухилення від лікування та порушення режиму лікування підтверджується даними виписки з історії хвороби від 05.06.2014, виписки із медичної карти №75. (а. с. 5-9). Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Представником Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 надано докази того, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу та алкоголізм, під час амбулаторного та стаціонарного лікування порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. За таких обставин, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу та хронічний алкоголізм, ухиляється від добровільної госпіталізації до протитуберкульозного закладу, заява Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 про примусову госпіталізацію [PERSON] до Обласної психіатричної лікарні №1 для примусового лікування строком на 3 місяці є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved