Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

09 лютого 2017 року, зменшивши позовні вимоги заявою від 13.03.2017 року, [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в 2014 році вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із матірю та перебуває на повному її утриманні. Власних коштів щоб забезпечити розвиток і матеріальне забезпечення дитини не вистачає. Тому просить стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до його повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила задовольнити. Пояснила, що на даний час вона не працює, отримує кошти на дитину в розмірі 800 грн., однак їх недостатньо. Рухомого та нерухомого майна у власності не має. Стан її здоровя та стан здоровя дитини задовільні. Коли син хворів відповідач надавав допомогу, допомагав з ліками. Мати відповідача купувала речі для сина, коли його збирали у дитячий садочок. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали. [PERSON] пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до його повноліття. Зазначив також, що ніколи не відмовлявся від сина, підтримував його, за можливості пересилав кошти. Його мати купувала речі необхідні, щоб зібрати дитину в садочок. Суд проаналізувавши матеріали справи, вислухавши думку позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Судом встановлено, що 12.12.2014 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БП №092872 від 12.12.2014 року (а.с.4). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.01.2017 року по справі №583/3766/16-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БП №211576 від 20.01.2017 року (а.с.5). В свідоцтві про народження батьком записаний відповідач [PERSON] Неповнолітній син [PERSON] проживає разом із матірю, що не заперечували сторони в судовому засіданні, та підтверджується довідкою виданою 01.02.2017 року виконкомом Грунської сільської ради Охтирського району (а.с.7). Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами\~ст. 182 Сімейного кодексу України, які діяли на момент подачі позовної заяви,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (зі змінами внесеними Законом України від 17.05.2017 року N 2037-VIII), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 ст. 183 Сімейного кодексу України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної [PERSON] України від 27.02.1991 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи зібрані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з тих підстав, що відповідач визнав позов у повному обсязі, при цьому визнання позову відповідачем не порушує прав інших осіб, не суперечить закону, а також враховуючи те, що з 08.07.2017 року набули чинності зміни до ст. 182 СК України, згідно Закону України № 2038-VIII від 17.05.2017 року відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO]. Положенням частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідач та його представник в судовому засіданні зазначили, що [PERSON] звільнений від сплати судового збору, оскільки останній є учасником бойових дій, однак суд не погоджується з цим виходячи з наступного. Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, повязаних з порушенням їхніх прав. Вказана норм закону свідчить про те, що учасники бойових дій звільнені від сплати судового збору лише у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав як учасників бойових дій, тобто порушенням гарантій їх соціального захисту. \~Дана справа\~\~про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини не є справою, яка повязана з порушенням гарантій соціального захисту [PERSON], а стосується захисту прав дитини, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України із останнього необхідно стягнути судовий збір в доход держави в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного та ст. ст. 181, 182, 184, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved