Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

\~ 09 липня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] є його матірю, а відповідач [PERSON] братом. Відповідно до рішення апеляційного суду Сумської області від 21.05.2015 року він та його брат є власниками по ? частини житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: м. Суми, вул. Східна, 63 в порядку спадкування за заповітом після померлого батька [PERSON], власником 1/2 частини будинку є відповідач [PERSON], яка в законному порядку ще не зареєструвала за собою право власності на свою частку. Зазначає, що відповідач [PERSON] одноособово проживає у спірному будинку, з матірю у позивача склалися неприязні стосунки, сімя позивача вимушена проживати в літній кухні, яка не придатна до постійного проживання, так як приміщення сире та не має належної системи опалення. Такі умови проживання негативно впливають на самопочуття малолітніх дітей позивача, загострюють хворобу сина [PERSON]. Позивач вказує, що у спірному будинку знаходяться його речі, меблі, посуд, побутова техніка, одяг. Позивач вказує, що його право обмежується відповідачкою [PERSON], яка перешкоджає йому у здійсненні права власності , і таку поведінку підтримує і [PERSON], який також не бажає вирішити питання вселення позивача з сімєю в спільний будинок в добровільному порядку. Існування перешкод у вселенні позбавляє позивача як власника користуватися належним йому майном, тому позивач просить суд вселити його з дітьми, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в житловий будинок по вул. Східна, 63 в м. Суми та зобовязати співвласників [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні будинком. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали повністю, просили задовольнити, пояснили, що відповідач [PERSON] не надає ключів від будинку, сімя позивача фактично позбавлена можливості проживати в будинку, а брат [PERSON] та його дружина погрожують позивачу та його сімї розправою у випадку їх вселення до будинку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали письмові заперечення, в яких позов не визнають, просять розглядати справу в їх відсутність та доручають представнику [PERSON] представляти їх інтереси в суді. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував повністю, надав суду письмові заперечення та пояснив, що вимоги позивача є надуманими, що він не навів жодних підстав щодо обмеження відповідачами його прав власника та здійснення йому перешкод. Відповідач [PERSON] жодним чином не перешкоджає позивачу вселятися та проживати у будинку, позивач одну з кімнат будинку зайняв своїми речами, також зайняв гараж, повністю зайняв і користується флігелем (літня кухня), в якому позивач з сімєю проживає більше року і до цього часу не ставив питання про вселення до будинку. Позивач сам перешкоджає своїй матері користуватися городом біля будинку, гаражем. Також представник відповідачів зазначив, що між сторонами склалися неприязні стосунки, про що свідчать неодноразові звернення матері [PERSON] до правоохоронних органів, та постанова суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Зазначаючи, що будь-яких перешкод у користуванні власністю відповідачі не чинять, а цей позов подано позивачем з єдиною метою щоб вкороти матері віку, представник відповідачів просить відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, \~вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що за позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] відповідно до рішення Апеляційного суду Сумської області від 21 травня 2015 року визнано право власності по ? частини за кожним на житловий будинок разом з господарськими будівлями і спорудами, що складається з житлового будинку «А-1» площею забудови 47,6 кв. м, сіней площею забудови 20,9 кв. м., тамбуру «в1» площею забудови 5,3 кв.м, літньої кухні «б» площею забудови 26,2 кв. м., тамбуру «б» площею забудови 4,7 кв. м, погребу «п/г» площею забудови 5,2 кв. м, вбиральні «В» площею забудови 1,4 кв. м, сараю «Г» площею забудови 4,8 кв. м. навісу «К» площею забудови 1,5 кв. м., а навіс «Д» площею забудови 1,7 кв. м. по 1/2 частині за кожним, які розташовані за адресою: м. Суми, вул. Східна, 63 в порядку спадкування за заповітом після смерті 07 жовтня 2010 року батька [PERSON] (а.с.7-9). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ? частина приватизованої земельної ділянки за адресою: м. Суми, вул. Східна, 63 належить [PERSON] (а.с.15) Як вбачається з копій свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], їх батьком є позивач [PERSON] (а.с.16-17). В судовому засіданні допитані свідки [PERSON], [PERSON], які пояснили, що вони є сусідками [PERSON], і з її слів їм відомо, що між [PERSON] та її сином [PERSON] та його дружиною склалися неприязні стосунки, син з невісткою переїхали жити до домоволодіння матері, проживають у флігелі, і зайняли своїми речами весь гараж та кімнату в будинку, не дозволяють матері користуватися городом, вона весь час плаче, переживає. В спірному будинку свідок [PERSON] після приїзду позивача у серпні 2014 року не була, а свідок [PERSON] була в будинку після приїзду позивача один раз, бачила там диван в одній кімнаті, а іншу кімнату закриту, і [PERSON] сказала, що там речі сина [PERSON]. Допитаний в суді свідок [PERSON] пояснив, що він був присутній при двох спробах [PERSON] з сімєю вїхати до будинку. Він допомагав перевозити речі сімї [PERSON], намагались занести речі в будинок, але мати [PERSON] сказала їм, що вони тут жити не будуть. Їм не дали занести речі [PERSON] та її друга невістка, жінка [PERSON]. [PERSON] закрила двері на щеколду, тоді там почався цирк, толкотня, між невістками навіть була бійка. І раніше [PERSON] казав матері, що вони будуть вселятись, але [PERSON] закрила двері і демонстративно пішла, сказавши, що вони там жити не будуть. При цьому ключів від будинку в обох випадках у [PERSON] не було, лише у його матері. Позивач казав свідку, що дійсно у будинку є деякі його речі. Свідок був у позивача лише у флігелі, в будинку не був. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіти, користуватися та розпоряджатися свої майном. Як встановлено в судовому засіданні ? частина домоволодіння та надвірних будівель належить позивачу [PERSON] Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу дійсно чиняться перешкоди у користуванні власністю. Даний факт підтверджується показаннями свідка [PERSON], який є незаінтересованою особою, і був безпосереднім очевидцем подій під час намагань позивача вселитись до будинку, та підтвердив наявність неприязних відносин між сторонами, та дій відповідача [PERSON] та її невістки [PERSON] (дружини [PERSON]І.), які перешкоджали вселенню сімї позивача в будинок. Крім того, факт неприязних стосунків між сторонами, що виникли саме з приводу перешкоджанню вселення позивача в спільний будинок, підтверджується постановою Зарічного районного суду м. Суми від 05.05.2015 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з якої вбачається, що 13 квітня 2015 року [PERSON] висловився в адресу свої матері нецензурною лайкою в ході сварки, яка виникла в звязку тим, що його як власника будинку не впускають до цього будинку (а.с.33). Також факт неприязних стосунків між сторонами, що виникли саме з приводу перешкод у користуванні спільною власністю, підтверджується і висновком про відсутність ознак кримінального правопорушення, з якого вбачається, що 21 липня 2015 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON], [PERSON] з другого боку виникла сварка з приводу сімейних проблем та можливості проживання у спільному будинку (а.с.72). При цьому посилання представника відповідача на наявність неприязних відносин між сторонами не підтверджує того, що відповідач не чинить перешкод у користуванні будинком, а навпаки, спростовує ці доводи. Зважаючи на вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідачами чиняться перешкоди позивачу у проживанні та користуванні будинком. З вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивач та його сімя з поважних причин не могли вселитися до будинку, а саме: в звязку з поведінкою відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно сімї позивача, та виниклими неприязними відносинами. Показання свідків [PERSON], [PERSON] суд сприймає критично, оскільки вони в суді підтвердили, що інформація про те, що [PERSON] не перешкоджає сину [PERSON] жити в будинку, їм відома зі слів [PERSON], а самі вони не були очевидцями будь-яких подій, розмов, відносин між сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що разом з позивачем [PERSON] проживають його дружина [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON]. Оскільки діти є неповнолітніми, то на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згода інших співвласників житла не потрібна. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що право позивача як власника будинку на проживання в цьому будинку підлягає захисту, а тому позов в частині усунення перешкод шляхом вселення [PERSON] з дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в житловий будинок за адресою: м. Суми, вул. Східна, 63 підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги про зобовязання відповідачів не чинити перешкод в користуванні будинком, то суд вважає, що судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання та не може регулювати правовідносини, що виникнуть у майбутньому. Оскільки у суду відсутні докази того, що право позивача щодо користування будинком буде якимось чином порушене відповідачами після вселення позивача, то вимога про зобовязання відповідачів на майбутнє не чинити перешкод є передчасною. Судові витрати суд вважає необхідним залишити за позивачем.

Outcome: partial