overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

09 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 18 березня 2016 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Полтава Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області зареєструвала шлюб із відповідачем, актовий запис № 29. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання сторони припинили 01 лютого 2017 року та тривалий час не проживають разом з підстав виникнення між ними частих сварок та непорозумінь, що призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного, в результаті чого сім'я розпалася, тому позивач прохала шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити, залишивши їй після розлучення прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи через оголошення у пресі, а саме в газеті «Зоря Полтавщини» від 15.12.2017, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. 15 грудня 2017 року набрав чинності Цивільний процесуальний кодекс України в новій редакції. В порядку п. 9 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, розглянувши, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання з 01.02.2017 та тривалий час проживають окремо один від одного, мають спільну доньку [PERSON], [INFO], майновий спір відсутній. Отже шлюб, зареєстрований 18 березня 2016 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Полтава Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачеві - «[PERSON]». Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

09 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який обґрунтовує тим, що 30 серпня 2003 року у Ворокомлівській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу в них народилася троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які є неповнолітніми. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів сторін, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри. Відповідач зловживає спиртними напоями, через що постійно виникають сварки. Шлюбні відносини припинилися і відновлені бути не можуть, через що дальше збереження сімї стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить шлюб з відповідачем розірвати та залишивши їй шлюбне прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з мотивів, викладених в заяві, підтримала повністю. Вважає, що дальше збереження сімї з відповідачем є неможливим, шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, вважає, що сімя дійсно розпалась і збережена бути не може. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сімю і для цього не приймають ніяких заходів, що в даний час вони не підтримують сімейних відносин, позивач просить шлюб розірвати, вважаючи, що сімя розпалась, відповідач не заперечує проти цього, що свідчить про його небажання зберегти сімю, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дітей, а тому є всі підстави шлюб розірвати. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором позивача суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

09 серпня 2017 року адвокат [PERSON], який діяв від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони зареєстрували шлюб 18 червня 2014 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 419. Від спільного проживання дітей не мають. З кінця 2015 року сторони мешкають окремо, припинили шлюбно-сімейні відносини у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] та її представник надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували (а.с.27). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, шляхом публікації оголошення у друкованому засобі масової інформації газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий курєр» (а.с.31-32), тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Суд, зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 18 червня 2014 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 419, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 355666 (а.с.9). Від спільного проживання дітей не мають. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. З кінця 2015 року років сторони мешкають окремо, вони припинили шлюбно-сімейні відносини у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння, до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. В силу ст. 88 ЦПК України у звязку із задоволенням позовних вимог немайнового характеру та відстроченням позивачці з урахуванням її майнового стану сплати судового збору до вирішення справи, з відповідача [PERSON] в дохід держави слід стягнути витрати, повязані із сплатою судового збору, у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

09 серпня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем в них народилось двоє синів: [PERSON], 2008 р.н., [PERSON], 2014 р.н., які проживають разом з нею. Відповідач ухиляється від свого обов'язку матеріально утримувати дітей з приводу чого між ними склались спірні правовідносини щодо їх утримання. В судове засідання позивачка [PERSON] не прибула, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не прибув, однак 26.09.2017 р. подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [INFO] року в сторні по справі народився син [PERSON] про що 19.04.2008 р. складено відповідний актовий запис №58 та відділом РАЦС Кам'янка-Бузького РУЮ у Львівській області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Також, [INFO] року в подружжя [PERSON] народився другий син [PERSON] про що 10.10.2014 р. складено відповідний актовий запис №131 та відділом РАЦС Кам'янка-Бузького РУЮ у Львівській області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Позивачка у позовній заяві вказала, що відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати їх малолітніх дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Покликаючись на положення ст. 184 СК України позивачка просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дітей, те, що у суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні особи, а тому суд дійшов висновку, що розмір аліментів 1500 грн. для кожної дитини є обґрунтований, справедливий та такий, що підлягає до стягнення з відповідача. Суд також враховує й те, що відповідач визнав позовні вимоги, про що подав письмову заяву. Тому, беручи до уваги, що таке визнання позову не порушує закону, прав, свобод та інтересів інших осіб, то суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

09 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Сєдова, 1А. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.08.2017р. о 22 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.08.2017р. о 22 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора негативістична, мутична. Себе не називає. Висловлює маячні ідеї впливу, релігійного характеру. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

09 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.08.2017 р. о 22 год. 16 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.08.2017 р. о 22 год. 16 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Воєцької лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, напружений, злобний, агресивний. Побив батька, вибив йому зуби. Критика до свого стану відсутня. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

09 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.08.2017 р. об 11 год. 33 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.08.2017 р. об 11 год. 33 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Воєцької Г.Ю. лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий неспокійний, збуджений, на місці не утримується, голосно кричить. Мова прискорена з натиском. Негативно налаштований на адресу оточуючих. Говорить, що люди погано до нього відносяться «мене не хочуть брати на роботу». Сокиру при собі пояснює як необхідність самооборони - «я кажу на них, що вони єврейські рожі, за це мене можуть вдарити». Емоційні реакції нестійкі, легко збуджується. Мислення прискорене, непослідовне. Повідомляє, що його звинувачують у зґвалтуванні. Інструкції не виконує. Вербальній корекції не підлягає. Свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

09 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м. Тернівка, бул. Шахтарської слави, 6/65. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.08.2017р. о 08 год. 15 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.08.2017р. о 08 год. 15 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ „ТЦМЛ ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний вербальному контракту . настрій нестійкий, періодично дратівливий. Порушена артикуляція, багатомовний. Скаржиться на біль в ногах, що не може довго ходити. Активно та спонтанно висловлює маячні ідеї збитку на адресу незнайомих людей. В розмову вступає, на прості запитання відповідає, зісковзує на свої маячні переживання. Мислення паралогічне. На час огляду обмани сприйняття заперечує, поведінкою не виявляє. Анамнестичні дані дає плутано, не повністю. В місці знаходження орієнтований вірно, в календарному часі грубо, себе називає правильно. Память знижена більш на поточний час. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний рзлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

09 серпня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що з 2009 року вони з відповідачем розпочали мешкати однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та були пов'язані взаємними правами та обов'язками. 26 листопада 2011 року вони зареєстрували шлюб. Мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. В 2014 році між сторонами розпочалися сварки і негаразди, оскільки у відповідача з'явилася іншої жінки, з якою він фактично створив сім'ю. Протягом двох років відповідач [PERSON] мешкав на дві сім'ї, проявляючи байдужість до дружини та дитини. У вересні 2016 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини. Відповідач [PERSON] забрав свої речі й пішов з дому. Зараз сторони мешкають окремо. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе. Просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. До суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Заперечень проти позову не надав. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 26 листопада 2011 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстрували шлюб, актовий запис № 381. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З вересня 2016 року сторони разом не мешкають, спільне господарство не ведуть та сімейним побутом не пов'язані. Мешкають за різними адресами. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони не бажають поновляти сімейні стосунки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved