Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

09.04.2015 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] у якому просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № К2S4GК00260036 від 13.04.2007 року та договором поруки від 13.04.2007 року станом на 25.03.2015 року у розмірі 100729,03 доларів США, що за курсом 23,55 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.03.2015року складає 2 372 168,66 грн. (т.1, а.с. 2-3). Також 02.12.2015 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] у якому просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за вищевказаними кредитним договором № К2S4GК00260036 від 13.04.2007 року і договором поруки від 13.04.2007 року станом на 18.11.2015 року у розмірі 116042,27 доларів США, що за курсом 23,77 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.11.2015 року складає 2 758 324,76 грн. (т.1, а.с.105-106). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.03.2016р. позовні вимоги за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором і договором поруки та позовні вимоги за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки об'єднано в одне провадження під номером 755/7694/15-ц (провадження № 2/755/1820/16) (т.1, а.с.158-161). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.11.2017 р. позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за вхідним номером 19138 від 09.04.2015р. залишено без розгляду за заявою представника позивача. Вимоги позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 02.12.2015 р. (т. 1, а.с. 105-106) мотивовані тим, що 13.04.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №K2S4GK00260036, відповідно до якого останній банк надав кредит у розмірі 104 160,00 доларів США на термін до 12.04.2027 р. Банк свої зобов'язання відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі. Проте [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 18.11.2015 року становить 116 042,27 доларів США та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 84 726,38 доларів США, заборгованості по процентам у розмірі 18 967,35 дол. США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 3 291,20 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 9 057,34 доларів США. У забезпечення виконання зобов'язань за договором №K2S4GK00260036 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір поруки. Позивачем було направлено на адресу відповідачів письмові вимоги із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором №K2S4GK00260036, проте вимоги залишені без задоволення. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу без участі представника ПАТ КБ «ПриватБанк», у заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, 13.04.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №K2S4GK00260036 (а.с. 118-119, т.1). Відповідно до п. 7.1 кредитного договору, банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 13.04.2007 р. по 12.04.2027 р. включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 104160,00 доларів США на придбання квартири 88000,00 доларів США, а також у розмірі 161600,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати у розмірі 0,22% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного Договору. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячні платежі) в сумі 1172,80 доларів США (т. 1, а.с. 118-119). Згідно ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за Кредитним договором №K2S4GK00260036 від 13.04.2007 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки від 13.04.2007, відповідно до п. 16. якого Поручитель поручилась перед кредитором за виконання зобов'язань позичальника [PERSON] за Кредитним договором №K2S4GK00260036 від 13.04.2007 року, згідно з якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 88000,00 доларів США, а боржник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту, наданого у вигляді не поновлювальної лінії в сумі 104160,00 доларів США у строк з 13.04.2007р. по 12.04.2027р. включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% за місяць у період сплати, щомісячно у період сплати надавати банку грошові кошти у сумі 1172,80доларів США для погашення заборгованості, сплати відсотків за користування кредитом при порушені боржником зобов'язань по погашенню кредиту у розмірі 2,50 % за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості, сплати винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати у розмірі 0,22% від суми виданого кредиту та пені в розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки (т. 1, а.с.124). Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши [PERSON] обумовлені кредитним договором грошові кошти, на підтвердження чого позивачем надана виписка по рахунку позичальника. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За клопотанням представника відповідача [PERSON] ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 22.06.2016 року та від 22.11.2016 року по справі було призначено проведення почеркознавчої експертизи, оскільки [PERSON] заперечувався факт укладення нею договору поруки. Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 23/24/17-32 від 27.03.2017 року, підпис від імені [PERSON], який міститься у договорі поруки від 13.04.2007 року виконано [PERSON] (т. 2, а.с. 8-11). Частиною 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до змісту вказаних норм, внесення без згоди поручителя змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, зокрема збільшення процентної ставки, що призвело до збільшення обсягу відповідальності як боржника, так і поручителя, є підставою для визнання поруки такою, що припинена. При цьому, припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. Вказані висновки були викладені в постановах Верховного Суду України від 21 травня 2012 року №6-88цс11, від 10 жовтня 2012 року №6-112цс12, від 20 лютого 2013 року в справі № 6-172цс12. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК припинення поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому, обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Згідно п. 13 договору поруки, укладеному 13.04.2007 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], сторони погодили, що зміни і доповнення до договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладання відповідної додаткової угоди. Судом встановлено, що 25.06.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору №K2S4GK00260036 від 13.04.2007 року, відповідно до якої сторонами п. 7.1 договору викладено в наступній редакції: Банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти на строк з 13.04.2007 р. по 12.04.2027 р. включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 111347,17 доларів США на наступні цілі: споживчі цілі у розмірі 88000,00 доларів США, а також у розмірі 23347,17 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,22% від суми виданого кредиту на придбання житла, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного Договору. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 1404,32 доларів США (т. 1, а.с. 120). Таким чином після укладання додаткової угоди № 1 збільшено відповідальність поручителя, а саме: збільшено розмір кредиту, розмір відсотків за користування кредитом та розмір щомісячних платежів. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] надавала згоду на внесення вказаних змін до кредитного договору. Отже, порука [PERSON] установлена на підставі договору поруки від 13.04.2007 року є припиненою згідно положень ч. 1 ст. 559 ЦК України. З огляду на викладене, не підлягають задоволенню вимоги позову до поручителя [PERSON] Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором, які виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Нормою статті 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором порушує, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 18.11.2015 року у розмірі 116 042,27 доларів США, що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 84 726,38 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 18 967,35 доларів США, заборгованості по комісії у розмірі 3 291,20 доларів США та пені у розмірі 9 057,34 доларів США (т. 1, а.с. 107-112). Вказана заборгованість у ході розгляду справи відповідачами не оспорювалась. Разом з тим, позивач просить стягнути заборгованість у валюті кредитування із зазначенням еквіваленту в гривні за курсом НБУ станом на 18.11.2015 р. (100 долар США = 2377,1078 грн.), що становить 2 758 324 грн. 76 коп. За нормою ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Отже, за викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у частині відповідача [PERSON], яка є позичальником за кредитним договором. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 41 374,87 грн. (т. 1, а.с. 130, 131).

Outcome: partial