Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

10.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Надії Миколаївни про визнання недійсним іпотечного договору, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним Іпотечний договір від 21 вересня 2007 року, який укладений між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (правонаступником всіх прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №7322 з моменту його укладення 21.09.2007 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний Банк», правонаступником всіх прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», (далі - Банк, Іпотекодержатель) та [PERSON] був укладений договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. за реєстровим №7322 (далі - Договір іпотеки). Згідно положень договору іпотеки, даний договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору №001-2914/756-0187 від 21 вересня 2007 року, а також будь-яких додаткових угод до нього (далі-Кредитний договір), укладеного між Банком та [PERSON], за умовами, якого останній зобов'язаний Іпотекодержателю до 10 вересня 2037 року повернути кредит у розмірі 43 410,00 (сорок три тисячі чотириста десять) швейцарських франків, а також проценти за користування ними в розмірі 4,5 % річних. Вважає, вищевказаний договір таким, що суперечить вимогам чинного на той час законодавства, а відтак підлягає визнанню недійсним з огляду на наступне. Відповідно до Розділу 1, а саме п. 1.1.1 Договору іпотеки, за умовами цього Договору Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в іпотеку майнові права за Договором №24-1/0051-07 про участь у Фонді Фінансування будівництва виду А «Нове місто», укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем 21 вересня 2007 року. Характеристика нерухомого майна, майнові права на отримання якого у майбутньому складають Предмет Іпотеки, на пайову участь в будівництві житлового будинку за адресою: [ADDRESS] - надалі за текстом «Предмет Іпотеки», та всіх додатків до Інвестиційного договору, укладеного між [PERSON] та TOB «Будівельною компанією «Нове Місто»», а також право вимоги зобов'язаннями по вище вказаним договорам, які можуть виникнути в майбутньому. Разом з тим, Закон України «Про іпотеку» в редакції чинній станом на 21 вересня 2007 року, не визначав майнові права як можливий предмет іпотеки. Так, згідно ст.. 5 Закону України «Про іпотеку» в редакції на день укладення оскаржуваного договору. Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо Іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене Іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору. Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після виділення її в натурі і реєстрації права власності на неї, як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Таким чином, поняття «іпотека майнових прав» і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав у Законі України «Про іпотеку» в редакції на день укладення договору іпотеки відсутні. Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмету іпотеки згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року №800-VІ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до законодавчих актів України, у тому числі до Закону України «Про іпотеку». Тобто, майнові права були віднесені до предмету іпотеки, вже після укладення оскаржуваного рішення. Оскільки, відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час укладення оскаржуваного Договору іпотеки від 21 вересня 2007 року, майнові права на квартиру не могли бути предметом іпотеки, а відтак зміст договору суперечив вимогам законодавства, чинного на день укладення договору, а відтак Договір іпотеки є недійсним в силу ст. ст. 203, 205 ЦК України. Вищевказане узгоджується із судовою практикою, а саме у Постанові Верховного суду України від 30.01.2013 року по справі 36-168цс12 викладено правову позицію, згідно якої майнові права на відповідну квартиру у незавершеному будівництвом житловому будинку, вартість якої була сплачена замовником за договором будівельного підряду, відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не могли бути предметом застави, а відтак договір іпотеки є недійсним в силу ст..ст. 203, 2015 ЦК України, як такий, що укладений з порушенням ст.. 5 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час укладення Договору іпотеки. З урахуванням зазначеного, позивач просила на підставі ст. ст. 203, 205 ЦК України визнати недійсним Іпотечний договір від 21 вересня 2007 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, вважаючи такий безпідставним та просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому порядку належним чином. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено, що 21 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний Банк», правонаступником всіх прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», (далі - Банк, Іпотекодержатель) та позивачем [PERSON] був укладений договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. за реєстровим №7322. Згідно положень п.1.1. Договору іпотеки, даний договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору №001-2914/756-0187 від 21 вересня 2007 року, а також будь-яких додаткових угод до нього (далі-Кредитний договір), укладеного між Банком та [PERSON], за умовами, якого останній зобов'язаний Іпотекодержателю до 10 вересня 2037 року повернути кредит у розмірі 43 410,00 (сорок три тисячі чотириста десять) швейцарських франків, а також проценти за користування ними в розмірі 4,5 % річних. Відповідно до п. 1.1.1 Договору іпотеки, за умовами цього Договору Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в іпотеку майнові права за Договором №24-1/0051-07 про участь у Фонді Фінансування будівництва виду А «Нове місто», укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем 21 вересня 2007 року. Характеристика нерухомого майна, майнові права на отримання якого у майбутньому складають Предмет Іпотеки, на пайову участь в будівництві житлового будинку за адресою: [ADDRESS] - надалі за текстом «Предмет Іпотеки», та всіх додатків до Інвестиційного договору, укладеного між [PERSON] та TOB «Будівельною компанією «Нове Місто»», а також право вимоги зобов'язаннями по вище вказаним договорам, які можуть виникнути в майбутньому. У відповідності до положень ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5). Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 5 Закону України від 05.06.2003 № 898-IV «Про іпотеку», у редакції, яка була чинною на час укладення оспорюваного позивачем іпотечного договору 21.09.2007 року, визначений вичерпний перелік об'єктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором. Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна в майбутньому. Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. При цьому таке поняття як «іпотека майнових прав» і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав в Законі України «Про іпотеку» відсутні. Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року №800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до Закону України «Про іпотеку». Тобто, майнові права були віднесені до предмету іпотеки, вже після укладення оскаржуваного рішення. Таким чином під час укладення договору іпотеки 21.09.2007 року були порушені положення ст. 5 Закону України від 05.06.2003 «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору), оскільки майнові права на окремі приміщення в житловому будинку не могли бути предметом іпотеки. Оскільки майнові права на відповідну квартиру в незавершеному будівництвом жилому будинку відповідно до положень Закону України «Про іпотеку», в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не могли бути предметом іпотеки, вказані майнові права були неправомірно передані в іпотеку, і за даних обставин оспорюваний позивачем договір іпотеки від 21.09.2007 року є недійсним в силу статей 203, 215 Цивільного кодексу України, як такий, що укладений з порушенням вимог статті 5 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 640,00 грн. судового збору.

Outcome: approved