Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

09.07.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 30 квітня 1988 року у Таврійській сільській раді Токмацького району Запорізької області, за актовим записом № 7, між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей немає. Зазначила, що під час спільного проживання, між ними з відповідачем постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого вони з відповідачем втратили почуття взаємної любові та взаємоповаги один до одного. Їхнє подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим. Фактично шлюбні відносини припинилися в 1990 році. Спору про майно немає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 30 квітня 1988 року у Таврійській сільській раді Токмацького району Запорізької області. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але від неї до суду надійшло клопотання в якому вона просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 30 квітня 1988 року у Таврійській сільській раді Токмацького району Запорізької області, за актовим записом № а актовим записом № 7, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. Також судом встановлено, що у сторін від шлюбу спільних неповнолітніх дітей немає. є. Суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з 1990 року і сторони не бажають зберегти сім'ю. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім'я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved