Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

08 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач на підставі свідоцтва про право власності, виданим державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори 15.09.1988 року і зареєстрованим в реєстрі за №853, є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В зазначеному будинку за згодою позивача відповідач [PERSON] була зареєстрована з 02.08.2003 року. Проте вже понад чотирнадцять років, а саме з 2004 року, відповідач не проживає в даному будинку, проживає в іншому місті. Особистих речей відповідача у будинку немає, щодо сплати комунальних послуг або підтримання житла в належному стані відповідач не цікавиться. Реєстрація відповідача порушує права позивача як власника будинку розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в зв'язку з чим вона просить суд визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в тому ж обсязі та просила його задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Згодна на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання 21.12.2018 року та 24.01.2019 року не з'явилася, до суду повернулися конверти з повістками з відмітками, що адресат за вказаною адресою не проживає, про дату, час та місце судових засідань повідомлена належним чином шляхом роміщення оголошень за веб-адресою: http://court.gov.ua/sudova-vlada/sudy/sud1406/gromadyanam/789/. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши вступне слово позивача [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданим державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори 15.09.1988 року і зареєстрвоаним в реєстрі за №853 (а.с. - 8), а також відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 140144110 від 04.10.2018 року та № 140143843 від 04.10.2018 року (а.с.9-10) є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В зазначеному будинку за згодою позивача відповідач [PERSON] була зареєстрована з 02.08.2003 року, що підтверджується копією будинкової книги (а.с. - 13-17). Проте вже понад чотирнадцять років, а саме з 2004 року, відповідач не проживає в даному будинку, проживає в іншому місті. Особистих речей відповідача у будинку немає, щодо сплати комунальних послуг або підтримання житла в належному стані відповідач не цікавиться. Вказаний факт підтверджений сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів: показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які суду показали, що дійсно відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] понад чотирнадцять років; актом Веселинівської селищної ради від 20.09.2018 року, довідкою Веселинівської селищної ради № 5091/02-12 від '19.09.2018 року, з яких вбачається, що [PERSON] дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS] понад чотирнадцять років - (а.с.11-12). Докази, які б свідчили про наявність поважних причин непроживання відповідача в житловому приміщенні у матеріалах справи відсутні. Суд вважає, що реєстрація відповідача у будинку позивача перешкоджає останній вільно володіти та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.ст. 71 та 72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців, без поважних на те причин. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи може здійснюватись, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи те, що відповідач [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], добровільно залишила даний будинок та не проживає в ньому більше одного року, без поважних на те причин, та у неї відсутні договірні відносини щодо користування житлом з власником будинку, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву та визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved