Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

07 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що з 09 квітня 2016 року вона перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Проте сімейне життя у них не склалося, тому у лютому 2019 року вони припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Неповнолітні діти наразі знаходяться на її повному утриманні та проживають разом з нею. Відповідач жодним чином не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, у зв`язку з чим ставить її у скрутне матеріальне становище, тому вона вимушена звертатись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 02 жовтня 2019 року, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, судом було відкрито провадження у даній справі та призначено до судового розгляду. 15 листопада 2019 року від позивача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій вона просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, яка в заяві про уточнення позовних вимог просила суд справу розглянути за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду також не з`явився, від якого 11 листопада 2019 року та 09 грудня 2019 року до суду надходили заяви про розгляд справи за його відсутності, в яких він, зокрема, зазначав, що на даний час він не має постійної роботи, тому може сплачувати аліменти лише у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавства, тим самим частково визнаючи позовні вимоги. Крім того, зазначав, що він надає матеріальну допомогу дітям і у подальшому буде допомагати. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що уточнені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 09 квітня 2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблено актовий запис за № 99, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 09 квітня 2016 року. Від вказаного шлюбу у сторін [INFO] народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих Києво-Святошинським районним відділом ГТУЮ у Київській області. На момент розгляду справи судом встановлено, що спільні діти позивача та відповідача [PERSON] та [PERSON] , проживають разом з матір`ю, [PERSON] на даний час за адресою: [ADDRESS] , що не спростовувалось відповідачем. Згідно зі статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач визначила способом стягнення аліментів їх присудження саме в частці від доходу відповідача. Проте, у письмових поясненнях, надісланих на адресу суду, відповідач [PERSON] , посилаючись на відсутність постійного місця роботи та стабільного заробітку, просив суд стягнути з нього аліменти у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Зокрема, відповідно до положення ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Отже, приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , враховуючи часткове визнання позову стороною відповідача, а також те, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи з того, що діти сторін проживають разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дітей, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дітей, працездатний вік відповідача, відсутність у відповідача аліментних зобов`язань стосовно інших осіб, визначаючи розмір аліментів, суд вважає, що відшукуваний позивачем розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей є таким, що відповідає нормам діючого законодавства та можливості відповідача надавати матеріальну допомогу саме у такому розмірі, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 07 серпня 2019 року (дати пред`явлення позову) та до досягнення дітьми повноліття. Таким чином, суд вважає, що уточнені позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 768,40 гривень. На підставі викладено та

Outcome: approved