Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

09.10.2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просить постановити рішення, яким розірвати їхній шлюб, зареєстрований 20.11.2006 року в виконавчому комітеті Бурштинської міської ради. 28.01.2019 року ухвалою суду провадження в справі було зупинено до закінчення строку примирення, визначеного судом. З позовної заяви, поданої позивачем, вбачається, що 20.11.2006 року в виконавчому комітеті Бурштинської міської ради зареєстровано шлюб між сторонами. У шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Протягом останніх декількох років стосунки між ними стали нестерпними, зникло взаєморозуміння та повага. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Сімя розпалася остаточно. Шлюб носить формальний характер. В судове засідання [PERSON] не зявився, хоча належним чином був повідомлений вчасно, про час, день та місце розгляду справи. Проте ним скеровано заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позов підтримує повністю. [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте скерувала до суду заяву через канцелярію суду, в якій позов позивача визнає повністю, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON], і залишити проживати з нею дітей. Просить справу розглянути у її відсутність. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 14 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3, ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом установлено, що 20.11.2006 року виконавчим комітетом Бурштинської міської ради Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис № 92, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.10.2018 року (а.с. 5). У шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 16, 17). Сімейне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися, оскільки вони перестали розуміти один одного, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Сім'я розпалася остаточно. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». 28.01.2019 року ухвалою суду було надано сторонам строк для примирення тривалістю три місяці. Проте примирення між ними не відбулося. Сторони не змогли зберегти сімю, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог, відповідно до яких: шлюб між сторонами слід розірвати, малолітніх дітей залишити проживати з матірю [PERSON] За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved