Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

10.04.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про усунення перешкод у користуванні майном, визнання особи такою, що втратила право на житло, в якій позивач просив суд винести рішення, на підставі якого: - усунути перешкоди у користуванні будинком [PERSON] шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування будинком та зняття з реєстрації за адресою: [ADDRESS]; - судові витрати стягнути з [PERSON]. 10.04.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 18.04.2017 року Кагарлицьким районним судом Київської області на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. В судове засідання, яке відбулося 9.05.2017 року, відповідачка [PERSON] не з»явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, а саме, - шляхом поміщення оголошення в офіційний друкований засіб масової інформації, - «Час Київщини» № 17 (60) від 5 травня 2017 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду наступне: Проживає в [ADDRESS]. Товаришує з 1970 року з позивачем, знає, що він одружився з [PERSON]. [PERSON] бачив останній раз на початку літа 2016 року, після чого не знає де вона проживає. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив наступне: Проживає в [ADDRESS]. Знає позивача з дитинства, відповідачку знав близько 1 року, - вона проживала у будинку позивача. Знає, що з кінця травня 2016 року відповідачка у будинку позивача не проживає, з того часу, позивачка ні разу не приїздила до позивача. Суд, вислухавши позивача [PERSON], який позов підтримав, вислухавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення судового заочного рішення обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК - «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з позиції позивача [PERSON] у судовому засіданні, він не заперечував проти винесення заочного рішення, відповідачка [PERSON] повідомлена судом належним чином про день, час та місце слухання справи шляхом поміщення оголошення в офіційному засобі масової інформації, - газеті «ЧАС КИЇВЩИНИ», примірник якої міститься в матеріалах справи. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Підсудність. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Як вбачається з довідки адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 26.04.2017 року, відповідачка по справі, - [PERSON], [INFO], зареєстрована з 15.10.2000 року за адресою: [ADDRESS], відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду, як суду першої інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. Позивач [PERSON] згідно договору дарування від 20.03.2007 року є власником житлового будинку з відповідними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до відмітки в будинковій книзі та Акту депутата Кагарлицької міської ради від 05.04.2017 року у зазначеному будинку зареєстрована [PERSON], (яка є відповідачем по даній справі), проте з червня 20!6 року вона не проживає за місцем реєстрації. Відповідачка [PERSON] є дружиною Позивача [PERSON], але, як встановлено судом в судовому засіданні з матеріалів справи та пояснень свідків, відповідачка [PERSON] вже близько року не проживає з позивачем [PERSON], не підтримує шлюбно - сімейних відносин, та, відповідно, не проживає на житловій площі, яка належить позивачу. Будучи зареєстрованою, але не проживаючи у будинку Позивача [PERSON], відповідачка не приходить до будинку та не використовує його для тимчасового або постійного проживання. Після припинення шлюбних відносин з Позивачем, відповідачка [PERSON] ігнорує прохання позивача [PERSON] про зняття з реєстрації, або під різними приводами відмовляється подати заяву до Кагарлицької міської ради про зняття з реєстрації. Своєю відмовою подати заяву про зняття з реєстрації відповідачка [PERSON] створює позивачу [PERSON] перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить йому на праві власності. Позивач [PERSON] не може самостійно без відповідачки [PERSON] зняти її з реєстрації у будинку, який позивачу [PERSON], як було вказано судом вище, належить на праві приватної власності. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб 'єктів права власності. Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодеку України, Позивач, як власник майна має права безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, зокрема, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згіно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, Позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме, - усунення перешкод в користуванні майном та, як в даному випадку, - визнання Відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Як зазначено судом вище, відповідачка [PERSON] не приймає ніякої участі в утриманні будинку, не сплачує витрати на комунальні послуги, з 01.06.2016 року не проживає у вищезазначеному будинку, що підтверджується актами депутатів Кагарлицької міської ради Київської області, які містяться в матеріалах справи. Реєстрація Відповідача у будинку перешкоджає Позивачу у володінні розпорядженні його власністю. Таким чином, Відповідача слід визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved