Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

08.04.2016 позивач звернулась до суду з позовом до Марківської селищної ради Марківського району Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 10 квітня 2015 року померла\~[PERSON], постійна мешканка селища Марківка Луганської області, яка за час свого життя заповіла їй все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що вона за законом матиме право і що буде належати її на момент смерті. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори 06 квітня 2015 року зареєстровано в реєстрі за №246. Після\~ її\~ смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, земельні ділянки та грошовий вклад. В державній нотаріальній конторі їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, в звязку з чим вона у жовтні 2015 року звернулася до Марківського районного суду Луганської області з позовом про визнання права власності на спадкове майно, який залишено без розгляду. Вважає, що добросовісно помилилася, чекала поки пройде шість місяців для того, щоб оформити спадщину і пропустила строк, як виявилося лише на один день, а тому строк для звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин. Позивач в судове засідання не з'явились, до початку судового засідання через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, справу просив розглядати за його відсутності, про що надав письмову заяву, заперечень проти задоволення позовних вимог не надав. В силу положень ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 470190 виданого 14 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марківського районного управління юстиції у Луганській області [PERSON] померла 10.04.2015, актовий запис №93 (а.с. 7). За час свого життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №246,все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що вона за законом має право і що буде належати їй на момент смерті заповіла [PERSON]. (а.с.8-20). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Як вбачається з матеріалів справи спадкодавець [PERSON] померла 10 квітня 2015 року отже, граничний строк для подання заяви про прийняття спадщини відповідно до ст. 1270 ЦК України сплинув 11.10.2015 ( вихідний день субота). \~Позивач в даний строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звернулася. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 жовтня 2015, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки разом зі спадкодавицею позивач не проживала та в шестимісячний строк після її смерті до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернулася. (а.с.31). Таким чином, судом встановлено, що у визначений законом шестимісячний строк позивач не подав заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини, у звязку із чим не може оформити належним чином свої спадкові права. Заявляючи вимоги щодо встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач посилається на те, що раніше не звернулася з заявою про прийняття спадщини через свою правову необізнаність, в звязку з чим пропустила строк лише на один день. Статтею 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.\~\~\~\~ Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зважаючи на те, що позивач по справі є єдиним спадкоємцем за заповітом, завжди мала намір прийняти спадщину, але через свою правову необізнаність та похилий вік пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки думала, що це необхідно зробити чаме через 6 місяців, а не до його сприву, на думку суду, можливо визнати поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки в позасудовому порядку, будь-яким іншим способом, реалізувати своє право на зазначену спадщину не має. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 139/259 від 06.04.2016 про сплату судового збору в сумі 551 грн. 20 коп., у зв'язку із чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму судових витрат.

Outcome: approved