Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

09 березня 2021 року до суду звернувся заступник керівника Окружної прокуратури м. Хмельницького в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Хмельницької міської ради в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з позовом до [PERSON] , третьої особи на стороні відповідача [PERSON] про витребування земельної ділянки та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером 6825083300:11:001:0068. Позов мотивує тим, що 25.07.2014 року за №22-2434/14-14-сг затверджено документацію із землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6825083300:11:001:0068) для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного наказу, реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управліня юстиції Хмельницької області 20.08.2014 зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Однак прокуратурою встановлено, що відповідно до інформації управління земельних ресурсів та земельної реформи департаменту архітектури містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради №4247/02-01-11 від 26.11.2015, вказана земельна ділянка з кадастровим номером 6825083300:11:001:0068 згідно з проектом землеустрою зміни меж м. Хмельницького, який затверджено постановою Верховної Ради України від 12.05.2011 №3349-УІ, частково входила в межі міста Хмельницького. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15.07.2019 у справі 686/7138/16-ц визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-2434/14-14-сг від 25.07.2014, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6825083300:11:001:0068) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташовані за межами нанесених пунктів Копистинської сільської ради Хмельницького району, у зв`язку із тим, що ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області при передачі її у власність особі перевищив свої повноваження та одночасно розпорядився землями комунальної власності, що належали Хмельницькій міській раді. Зважаючи на наявний судовий спір, з метою уникнення у майбутньому цивільно-правової відповідальності, [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу №1758 від 25.07.2019 продала спірну земельну ділянку [PERSON] , який того ж дня зареєстрував за собою право власності на неї. Зазначене підтверджує, що земельна ділянка з кадастровим номером 6825083300:11:001:0068 площею 1,9806 га (площу 2 га змінено на 1,9806 га власником, рішення про державну реєстрацію змін від 23.04.2019) що частково знаходиться в межах міста Хмельницького (площа накладення згідно висновку експерта становить 0.3933 га) та частково за межами населених пунктів Копистинської сільської ради Хмельницького району, вибула із земель державної власності внаслідок неправомірного наказу ГУ Держгеокадастру №22-2434/14-14- сг від 25.07.2014, визнаного недійсним у судовому порядку. Вважає, що факт перебування на даний час земельної ділянки з кадастровим номером 6825083300:11:001:0068 у власності [PERSON] , не перешкоджає її витребуванню на користь територіальної громади в особі Хмельницької міської ради. У зв`язку із наведеним змушений звернутись до суду. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять позов задоволити із наведених підстав. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, вважає позов безпідставним та необґрунтованим, зазначає, що у зазначених документах та висновку експерта №2195-2204/16-26 від 30.11.2016 року встановлено факт накладення земельної ділянки площею 2 га, однак [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,9806 га., тобто земельна ділянка іншої конфігурації і позивачем не доведено факт накладання земельної ділянки площею 1,9806 га із землями міста Хмельницького. Зазначає також, що [PERSON] є добросовісним набувачем, а тому таке майно не може бути витребуване у нього. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин суд вважає за можливе слухати справу за даної явки учасників процесу на підставі зібраних доказів. За клопотанням позивача, ухвалою суду від 11.03.2021 року вжито заходи забезпечення позову. 15.03.2021 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. За клопотаннями сторін, до матеріалів справи неодноразово долучались письмові докази. 31.05.2021 року справу призначено до слухання по суті. 05.07.2021 року сторонами надано письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи. Представником відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 25.07.2014 наказом ГУ Держгеокадастру затверджено документацію із землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6825083300:11:001:0068) для ведення особистого селянського господарства. 15.08.2014 [PERSON] зареєструвала за собою право власності на цю земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності. В березні 2016 року прокурор подав до суду позов про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру від 25.07.2014 про передачу у власність [PERSON] спірної земельної ділянки, внаслідок чого 15.07.2019 рішенням суду у справі №686/7138/16-ц визнано недійсним наказ ГУ Держгеокадастру від 25.07.2014, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6825083300:11:001:0068. Однак, незважаючи на наявність спору з приводу зазначеної земельної ділянки, [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу №1758 від 25.07.2019 продала спірну земельну ділянку [PERSON] , який того ж дня зареєстрував за собою право власності на неї. Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером 6825083300:11:001:0068 площею 1,9806 га (площу 2 га змінено на 1,9806 га власником, рішення про державну реєстрацію змін від 23.04.2019) що частково знаходиться в межах міста Хмельницького (площа накладення згідно висновку експерта становить 0.3933 га) та частково за межами населених пунктів Копистинської сільської ради Хмельницького району, вибула із земель державної власності внаслідок неправомірного наказу ГУ Держгеокадастру №22-2434/14-14- сг від 25.07.2014, визнаного недійсним у судовому порядку. Обставини, що встановлені у зазначеному рішенні, не потребують додаткового доказування при розгляді даної справи (ст. 82 ЦПК України). За приписами статті 317 Цивільного кодексу України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. Згідно із ст. 587 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Згідно із п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обгрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв`язку із цим, коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Витребування майна від добросовісного набувача залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим правочином. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №916/2130/15, від 06.03.2019 у справі № 911/3158/17. Народ України делегував державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної форми власності. Незаконність дій Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області при передачі у власність [PERSON] частини земельної ділянки площею 0,3933 га, яка належала до комунальної власності Хмельницької міської ради, не може оцінюватися як воля власника (територіальної громади) на вибуття майна із його володіння. Воля держави, як власника земель, може виражатися лише в таких діях органу влади, які відповідають вимогам законодавства та інтересам держави. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного суду України від 15.03.2017 у справі № 916/2130/15, від 05.10.2016 у справі №916/2129/15, від 25.01.2017 у справі №916/2131/15, у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 № 916/2130/15. Факт перебування на даний час земельної ділянки з кадастровим номером 6825083300:11:001:0068 у власності [PERSON] , не перешкоджає її витребуванню на користь територіальної громади в особі Хмельницької міської ради в координатах, межах та конфігурації, як це визначено у висновку експерта №2195-2204/16-26 від 30.11.2016 земельно-технічної експертизи, проведеної Київським НДІСЕ Міністерства Юстиції України у кримінальному провадженні №420116240000000018 та яка була передана наказом Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 25.07.2014 №22-2434/14-14-с у власність [PERSON] . Так, відповідно ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. З моменту державної реєстрації, незалежно від її подальшого скасування, земельна ділянка є об`єктом Державного земельного кадастру, а всі відомості про неї та її кадастровий номер зберігаються у Державному земельному кадастрі постійно (ст. 10, ч. 8 ст. 16, ч. 19 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). Такі особливості правового статусу земельної ділянки дають можливість її ідентифікувати, а власнику витребувати її від незаконного володільця, навіть у випадку здійснення державної реєстрації її поділу (виділення), об`єднання з іншими ділянками, вчинення інших реєстраційних дій, внаслідок яких державна реєстрація цієї земельної ділянки скасовується. Так, судовим рішенням у справі №686/7138/16-ц із посиланням на встановлені судом обставини та досліджені докази встановлено, що: з листа управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 26.11.2015 вбачається, що згідно постанови Верховної Ради України від 12.05.2011 «Про зміну і встановлення меж міста Хмельницького і Хмельницького району Хмельницької області» змінено межі міста Хмельницького. Вказана постанова прийнята на підставі проекту землеустрою щодо встановлення меж м. Хмельницького, згідно якого земельна ділянка з кадастровим номером ...0068 частково входить в межі міста. Також ТОВ «Подільський Земельний центр» у своєму листі №88 від 25.03.2016 вказало, що враховуючи дані картографічного зображення меж міста Хмельницького та інформацію, що містить Публічна кадастрова карта України, земельна ділянка з кадастровим номером ...0068 частково перебуває у межах міста Хмельницького. Згідно висновку експерта від 30.11.2016р. наданого за результатами проведення земельно-технічної експертизи у к/п №420116240000000018, земельна ділянка площею 2.000 га з кадастровим номером ...0068, яка знаходиться у власності [PERSON] , накладається на межі земельної ділянки, яка передана у розпорядження Хмельницької міської ради на підставі постанови ВРУ ЛУЗ340-VI від 12.05.2011 «Про зміну меж міста Хмельницького і Хмельницького району Хмельницької області» згідно проекту землеустрою щодо встановлення та зміни меж міста в частині проходження межі, що розмежовує землі міста Хмельницького та Копистинської с/р з вершинами поворотних точок-716-717. Площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером ..0068 на землі міста Хмельницького становить 0,3933 га. Також у справі №686/7138/16-ц. рішення у якій є преюдиціальним для даного спору, судом досліджувався висновок експерта [PERSON] від 04.10.2018, яким, окрім іншого, також було встановлено факт накладення земельної ділянки на межі міста Хмельницького, але дещо у меншому розмірі (0.0104 га). однак даний висновок не прийнятий судом як доказ та не покладений в основу рішення. Окрім того, преюдиціальним рішенням встановлено, що твердження [PERSON] з приводу того, що нею усунуто порушення шляхом зменшення площі земельної ділянки до 1,9806 га тобто на площу накладення - 0,0194 га, судом не прийнято до уваги через відсутність належних та допустимих доказів такого твердження. Враховуючи викладене, суд вважає, що і у даному спорі посилання представника відповідача на усунення порушень та зменшення площі накладення на межі міста Хмельницького у спосіб замовлення та виготовлення [PERSON] технічної документації із зміни (встановлення) меж, що мало місце 22.11.2018 року на підставі того ж висновку експерта [PERSON] , не може бути прийняте до уваги, так як не підтверджене належними та допустимими доказами. Окрім того, представником відповідача не спростовано висновки експерта КНДІСЕ №2195-2204/16-26 від 30.11.2016 про площу накладення земельної ділянки на межу міста Хмельницького та не надано доказів про зміну меж міста Хмельницького з 2011 року. 22.11.2018, як уже зазначалось, [PERSON] замовила у ФОН [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спірної земельної ділянки, в результаті чого на підставі власної заяви зменшила її площу з 2,000 га до 1,9806 га. (т.б. на 194 метра). Для виконання робіт із розроблення вказаної документації [PERSON] надала ліцензіату той самий висновок експерта [PERSON] , який як встановлено судом у справі №686/7138/16-ц, є необгрунтованим та таким, що викликає сумніви у своїй правдивості. За таких обставин, суд критично оцінює посилання представника відповідача на зміну площі земельної ділянки та як наслідок, на «усунення порушень щодо накладення земельної ділянки на межі міста Хмельницького», оскільки такі твердження не підтверджені належними і достовірними доказами, а, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, суд зауважує, що замовлення вищевказаної технічної документації здійснено [PERSON] у період, коли справа за позовом прокурора щодо неї перебувала на стадії судового розгляду, а саме: березень 2016- липень 2019. Очевидним є намір відповідача на той час уникнути відповідальності за позовними вимогами прокурора. 25.07.2019 року, відразу після винесення судового рішення у справі №686/7138/16-ц (15.07.2019), [PERSON] продала спірну земельну ділянку [PERSON] , що також свідчить про усвідомленність дій недобросовісного власника землі по відношенню до законного власника. Так, 27.05.2021 набрав чинності Закон України №1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин». Цим Законом Перехідні положення Земельного кодексу України доповнено п.24, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом (27.05.2021 землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами нанесених пунктів у межах таких територіальних громад (крім земель згідно переліку, що зазначено нижче у Законі). Прокурор вказав про те, що рішенням сесії Хмельницької міської ради №11 від 08.12.2020 на території Хмельницької міської територіальної громади утворено 6 старостинських округів, у тому числі із центром у с. Копистин, що складаються із сіл Копистин, Івашківці, Колибань, Мала Колибань та селища Богданівні . На сьогоднішній день, у зв`язку із затвердженням рішенням сесії Хмельницької міської ради №81 від 17.02.2020 передавального акту Копистинської сільської ради, завершено процедуру її реорганізації: Хмельницька міська рада прийняла усе майно Копистинської сільської ради, а також документи, що підтверджують право власності (володіння, користування, розпорядження) на об`єкти основних засобів та документів, які підтверджують право власності або користування земельними ділянками. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міста відповідно до п. 24 Закону і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. Земельна ділянка з кадастровим номером … 0068 на даний час зареєстрована в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за громадянином [PERSON] , а тому, у разі витребування такої земельної ділянки із його власності, вся земельна ділянка за цим кадастровим номером автоматично стане земельною ділянкою комунальної власності, право розпорядження якими надано Хмельницькій міській раді. Тому, позивач уточнив позовні вимоги, та просить витребувати земельну ділянку з кадастровим номером ...0068 загальною площею 1,9806 га у [PERSON] і здійснити її витребування в цілому, без поділу площ, на користь Хмельницької міської ради. Представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, мотивоване тим, що Заступник прокурора Хмельницької області звернувся із позовом про визнання недійсним наказу Держгеокадастру у Хмельницькій області 29.03.2016 року, а тому це є підставною вважати, що останній знав про порушення прав держави та територіальної громади. А із позовом про витребування земельної ділянки та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки Заступник прокурора звернувся лише в березні 2021 року із пропуском встановленого законом строку позовної давності. Так, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Суд вважає, що, оскільки рішення у справі було винесено 15.07.2019 року, а до суду із даним позовом позивач звернувся 09.03.2021 року, то строк позовної давності позивачем не було пропущено, а тому дане клопотання задоволенню не підлягає. Статтею 131-1 Конституції України, на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно із ч. 4 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відноситься передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке проведене з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Окрім того, суспільний інтерес, який полягає у поверненні в розпорядження держави земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави з забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на землю, явно переважає приватний інтерес у неправомірному отриманні [PERSON] спірної земельної ділянки, яка свідомо порушуючи закон, набула право власності на неї, та у подальшому відчужила її на користь [PERSON] . Згідно з постановою Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі за № 6-92цс13, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позов є підставним, обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved