overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

08.09.2016 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 16.11.1991 р., зареєстрованим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Самарської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис №557. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Через різні погляди на життя між ними були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання з листопада 2009 року. Зберігати шлюб з відповідачем він не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.ст. 169, 224-225 ЦПК України та розглянути справу заочно. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.11.1991 р., шлюб зареєстровано Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №557 (а.с. 3). Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які є у матеріалах справи. Також судом встановлено, що з листопада 2009 року між сторонами справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя, зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з листопада 2009 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

08.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Вказав, що з 14 грудня 2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося. Відносини з дружиною протягом останнього року погіршувалися через втрату взаєморозуміння та поваги один до одного, відсутність спільної думки у вирішення сімейних питань. Фактично шлюбні відносини припинилися, дружина проживає у своїх батьків. Примирення та збереження шлюбу між ними є неможливим. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дітей немає. Діти проживають разом з матірю. Посилаючись на викладене, позивач прохав розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON], його представник [PERSON] не зявилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, вказали, що позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві до суду вказала, що позов визнає, на розірвання шлюбу згодна. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності та взаємозвязку, встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавської області 14 грудня 2013 року, актовий запис № 154. Мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують через виникнення непримиренних протиріч та непорозумінь, викликаних різними поглядами на подружнє життя та обовязки, через втрату почуттів, поваги один до одного. Спільного господарства та бюджету не ведуть, проживають за різними адресами. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дітей немає Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 55 СК України визначено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утверджувати в сімї повагу один до одного, зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Клопотання про надання терміну для примирення ні від дружини, ні від чоловіка не надходило. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дітей. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

08.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилався на те, що з 21.08.2004 року перебуває у шлюбі з відповідачкою, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Посилався на те, що з 2014 року не підтримують подружні відносини у зв'язку з сварками, які, на його погляд, привели до розпаду сім'ї. Відповідачка погоджувалась на розірвання шлюбу. Щоб зберегти сім'ю, в якій виховується неповнолітня дитина, ухвалою суду від 30.09.2016 року суд відклав судовий розгляд, надавши сторонам строк примирення. Після відкладення розгляду справи для примирення подружжя, від позивача і відповідачки до канцелярії районного суду надійшли письмові заяви, в яких обоє наполягають на розірванні шлюбу, претензій матеріального характеру одне до одного не мають. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 21.08.2004 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 6258. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] року народження. Сторони підтвердили, що з 2014 року припинили підтримувати подружні відносини. Суд надавав їм строк для примирення, але вони не помирились. Обоє наполягають на розірванні шлюбу. Претензій матеріального характеру одне до одного не мають. Витрати, пов'язані з розглядом справи в суді, позивач бере на себе. Спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини між сторонами немає, тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

08.09.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вона з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.07.2015 року, який був зареєстрований Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №210. Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинили у червні 2016 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Через органи РАЦС відповідач розірвати шлюб відмовляється. Майнового спору не мають. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 24.07.2015 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, - а.с. 6. Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинили, спільне господарство вони не ведуть, взаємних інтересів не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася, зберегти її неможливо,\~тому, відповідно до ст.ст. 100, 112 СК України, позов [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

08.09.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 12.10.2012 року міським відділом РАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 260. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають дитину [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивач не зявилась, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.10.2012 року, який зареєстрований міським відділом ДРАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 260, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 093137 від 12.10.2012 р. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачем, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дитини на виховання матері. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

08.09.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 20.08.2010 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не з'явилась, просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачка та відповідач знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2010 року. Від шлюбу мають дитину : доньку [PERSON], [INFO]. Сторони з липня 2015 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

08.09.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь аліментів на утримання дитини: сина [PERSON] [INFO], в розмірі в розмірі 1\\4 частини усіх видів його заробітку, посилаючись на те, що відповідач вихованням і матеріальним забезпеченням дитини належним чином не займається. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З 26.07.2002 року сторонни перебувають у зареестрованому шлюбі Мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1ст.180 СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Так встановлена, що неповнолітній [PERSON] проживає з матір'ю, та знаходиться на її утриманні. Відповідач належним чином не виконує батьківські обов'язки по утриманню і вихованню сина [PERSON] Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів того, що [PERSON] обтяжений по утриманню непрацездатних батьків, або не може надавати належну допомогу на утримання неповнолітнього сина за станом свого здоров'я, суду не надано. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими та підлягаючими повному задоволенню. Згідно ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

08.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Вказала, що з 24.11.2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісні характери, втрату почуттів, поваги один до одного, в зв»язку з чим постійно виникали конфлікти. З цих причин шлюбні відносини було припинено з липня 2015 року. Примирення і збереження шлюбу вона вважає неможливим. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дитини немає. Посилаючись на викладене, позивач прохала розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу у її відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не інформував. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності та взаємозвязку, встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 24.11.2012 року, актовий запис № 114. Мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з липня 2015 року через виникнення непримиренних протиріч та непорозумінь, викликаних різними характерами, поглядами на подружнє життя та обовязки, втрату почуттів. Спільного господарства та бюджету не ведуть. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дитини немає. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 55 СК України визначено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утверджувати в сімї повагу один до одного, зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Клопотання про надання терміну для примирення ні від дружини, ні від чоловіка не надходило. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дитини. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

08.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб особі, яка не досягла шлюбного віку, мотивуючи там, що вона зустрічається з [PERSON], від якого завагітніла. Просить суд надати право на шлюб з [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] підтримала свою заяву та просить її задовольнити. В судове засідання представник Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області в особі органу опіки та піклування не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечують проти задоволення заяви. В судовому засіданні заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти задоволення даної заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, суд вважає, що заява законна, обґрунтована і підлягає задоволенню в повному обсязі за наступними підставами: протягом останніх півтора років заявник, [INFO] підтримувала дружні стосунки з [PERSON], [INFO]. Поступово така дружба переросла у кохання, у них виникли близькі стосунки. Внаслідок зазначених стосунків заявниця завагітніла, строк вагітності становить 21-22 тижні, що підтверджується копією довідки Якимівської ЦРЛ (а.с.7). Незважаючи на свій вік, заявниця та [PERSON] мають серйозні стосунки один до одного, мають намір вступити в шлюб та в подальшому після народження їхньої дитини виховувати її в повній сім'ї. Про свої наміри створити сім'ю та зареєструвати шлюб заявниця повідомила свою мати - [PERSON], яка не заперечує проти намірів заявниці. Відповідно до вимог ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для жінки та чоловіка встановлюється в 18 років. Відповідно до вимог ст. 23 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку, але за заявою особи, яка досягла 16-ти річного віку за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

08.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи це тим, що спільна з відповідачем дитина перебуває на обліку як дитина-інвалід, часто хворіє, потребує планових операцій, а тому потребує витрат на лікування. Відповідач участі у додаткових витратах на лікування дитини участі не приймає, грошових коштів не надає, тому відповідачка вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. У відповідності зі ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], також згідно наданих копій довідок дитина перебуває на обліку як дитина-інвалід, часто хворіє, потребує планових операцій, та потребує витрат на лікування, тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved