Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

09 грудня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 лютого 2011 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не беру ніякої участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Як зазначає позивач в позові, вона неодноразово зверталась до відповідача щодо належного виконання своїх обов`язків, однак позитивного результату не отримала у зв`язку з чим була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, а також в своїй заяві фактично просила змінити спосіб стягнення аліментів, а саме просить стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 7 000,00 гривень щомісячно. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, а також зазначив, що підтримує заяву позивача щодо зміни аліментів на тверду грошову суму та фактично погоджується сплачувати щомісячно 7 000,00 гривень аліменти на утримання спільної дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як убачається з матеріалів справи, 17 лютого 2011 року [PERSON] та [PERSON] вступили в зареєстрований шлюб. (а.с. 4). [INFO] народилась дитина - син [PERSON] , батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. (а.с. 5). Згідно положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, малолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Під час слухання справи, позивач фактично змінила позовні вимоги без подання окремої заяви, а саме просила стягнути аліменти в частині від доходу, а в твердій грошовій сумі в розмірі 7 000,00 гривень щомісячно. Крім цього, відповідач в своїй заяві погодився з такими змінами та зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] , [INFO] щомісячно 7000,00 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у визначеному позивачем способу та розмірі. Виходячи з положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За положенням ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] [INFO] , суд виходить з того, що відповідач погодився не заперечував щодо змінених позовних вимог позивача та погодився сплачувати аліменти в розмірі 7 000,00 гривень щомісячно.. Враховуючи обставини викладені в позовній заяві, докази надані позивачем, а також те, що відповідачем на спростування не надано будь-яких доказів, то суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 07 серпня 2019 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved