Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

08.07.2020 позивач ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із вищевказаною позовною заявою, в якій просив стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 11209273000 від 23.10.1983 у розмірі 153\~024,52 грн., стягнути із відповідачів на користь позивача понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2\~295,37 грн.; стягнути солідарно з із відповідачів на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 20\~000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що між [PERSON] (позичальник) та АКІБ «УкрСиббанк» (банк) 04.09.2007 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11209273000 за яким банк надав позивальнику кредит у розмірі 22\~700 доларів США зі сплатою 10.7 % річних; банк надав кредитні кошти [PERSON] в сумі 22\~700 доларів США; з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором банк та [PERSON] (поручитель) уклали договір поруки 04.09.2007, за яким поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором; 20.04.2012 між банком та ТОВ «Кредекс Фінанс», в подальшому назва змінена на ТОВ «Вердикт Капітал», було укладено договір відступлення прав вимоги, згідно якого останній набув право вимоги за кредитним договором до відповідачів; позичальником заборгованість за кредитним договором не погашена; загальний борг станом на 21.05.2020 складає 30\~946,9 доларів США, в т.ч.: за кредитом 15\~355,2 доларів США, за відсотками 1\~932, 98 доларів США (на дату відступлення вимоги), 13\~470,25 доларів США (на 21.05.2020); по пеням і штрафам 188,48 доларів США. 23 липня 2020 ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси відкрито провадження по справі, призначено судове засідання. 13 жовтня 2020 до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов відзив на позов, згідно якого відповідачі проти позову заперечили з підстав його необґрунтованості та незаконності вимог, просили у позові відмовити через його недоведеність, припинення поруки, відсутності права нараховувати проценти за кредитом та пені після закінчення строку кредитного договору, застосувати строки давності, стягнути з позивача на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу. 03 листопада 2020 ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси справу передано на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси. 17 грудня 2020 ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Шенцевої О.П. справу прийнято у своє провадження, призначено до розгляду в судове засідання. 08.06.2021 представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, представник відповідача надав заяву про проведення судового засідання згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні правовідносини. 04.09.2007 між [PERSON] (позичальник) та АКІБ «УкрСиббанк» (банк) був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11209273000, за яким банк надав позивальнику кредит у розмірі 22\~700 доларів США зі сплатою 10,7 % річних на строк 84 місяці, із зобов`язанням повернути кредит та сплатити передбачені платежі не пізніше 04.09.2014 (п.1.1,1.2, 1.3.1). 13.02.2009 між [PERSON] (позичальник) та АКІБ «УкрСиббанк» (банк) укладена Додаткова угода до договору про надання споживчого кредиту № 11209273000, згідно п.3.2 якого позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше 05.09.2016, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору. 04.09.2007 між [PERSON] (поручитель) та АКІБ «УкрСиббанк» (банк) був укладений договір поруки № 138696, згідно якого [PERSON] зобов`язався нести солідарну відповідальність перед банком за виконання позичальником [PERSON] в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором (п.1); порука діє до повного припинення всіх зобов`язань [PERSON] за кредитним договором (п.3.1). 13.02.2009 між [PERSON] (поручитель) та АКІБ «УкрСиббанк» (банк) був укладена додаткова угода № 1 до договору поруки від 04.09.2007 № 138696, згідно якого [PERSON] надала згоду на зміну кредитного договору із [PERSON] (п.1), виконання кого забезпечено договором поруки; інші умови договору поруки залишено без змін (п.3). Відповідно до наданих розрахунків позивача борг за кредитним договором складає: сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 21.05.2017 по 21.05.2020 36\~794,26 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 21.05.2019 по 21.05.2020 116\~230,26 грн.; борг по основній сумі кредиту 15\~355, 2 доларів США; борг по відсотках з 20.04.2012 по 21.05.2020 13470,24 долара США. 20.04.2012 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу, згідно якого банк відступив права вимоги, а ТОВ «Кредекс Фінанс» набув право вимоги за кредитним договором до відповідачів (витяг з додатку № 1 до цього договору). Відповідно до статуту позивача, свідоцтва про державну реєстрацію серії А01 № 623535, протоколу від 01.08.2018 загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» назва ТОВ змінена на ТОВ «Вердикт Капітал». Позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 11209273000 від 23.10.1983 у розмірі 153\~024,52 грн., зазначаючи її в тексті позовної заяви як загальний розмір заборгованості по сплаті 3% річних за користування кредитом станом на 21.05.2020 відповідно до розрахунку заборгованості; інші нараховані у позові та розрахунках до нього суми боргу (тіло кредиту в сумі 408 224, 13 грн., нараховані відсотки в сумі 5\~389,05 грн. і 358\~111,72 грн., залишок по пеням та штрафам в сумі 5\~010,82 грн.) позивач не просить стягнути; згідно розрахунку боргу 3% річних з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ по клієнту [PERSON] за кредитом № 11209273000 від 04.09.2007 (а не від 23.10.1983) в період з 21.05.2017 по 21.05.2020 сума боргу за користування грошовому коштами складає 36\~794,26 грн. (а не 153\~024,52 грн.). При цьому суд бере до уваги, що позивач вказав у позовній заяві, що надав всі наявні в нього докази, надання інших доказів є неможливим в зв`язку із їх відсутністю. Відповідно до ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. При цьому відповідно до ст. 77 цього кодексу належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням фактичних обставин до спірних правовідносин застосуванню підлягають ЦК України, згідно якого: підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини (ст.11); 1. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 2. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін (ст.526); 1. Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. (ст. 251); 1. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. 2.\~Термін визначається\~календарною датою\~або вказівкою\~на подію,\~яка має\~неминуче настати.\~(ст.252);\~ч.4\~Порука припиняється\~після закінчення\~строку,\~встановленого в\~договорі поруки.\~У разі,\~якщо такий\~строк не\~встановлено,\~порука припиняється,\~ якщо\~ кредитор\~ протягом\~ шести\~ місяців\~ від\~ \~дня настання\~ строку\~ виконання\~ основного\~ зобов`язання\~не пред`явить\~вимоги \~до \~поручителя (ст.\~559\~в редакції,\~яка діяла\~на момент\~виникненян спірних\~правовідносин);\~1.\~За кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. 2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. (ст. 1054); 1. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. (ст.1946);1. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ст.1049);1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.(ст. 1050); 1. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. (ст.256); 1. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.(ст.257); 1. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). (ст.266); 4. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.(ст.267); 1. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.(ст.261). Судом встановлено, що 04.09.2007 [PERSON] (позичальник) отримав від АКІБ «УкрСиббанк» (банк) за договором про надання споживчого кредиту № 11209273000 кредит у розмірі 22\~700 доларів США під 10,7 % річних з остаточним строком повернення до -04.09.2014; 13.02.2009 строк повернення кредиту був змінений на не пізніше 05.09.2016; до суду із позовом ТОВ «Вердикт Капітал» як правонаступник АКІБ «УкрСиббанк» за договором факторингу звернувся 08.07.20, тобто через 3 роки 10 місяців, тобто за межами загального строку позовної давності згідно 257 ЦК в 3 роки; відповідачі заявили про застосування строків давності до вимог позивача. Відтак у стягненні із [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 11209273000 у розмірі 153\~024,52 грн., зазначеної в тексті позовної заяви як загальний розмір заборгованості по сплаті 3% річних за користування кредитом станом на 21.05.2020, слід відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Відповідну правову позицію підтримано, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду, далі ВП ВС, від 24 квітня 2019 року в справі № 523/10225/15-ц (за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання - частина п`ята статті 261 ЦК України), у постанові ВС від 18 вересня 2019 року по справі № 523/7190/14-ц, згідно якої, в т.ч., сплив строку давності за основною вимогою свідчить про сплив давності і по додатковим вимогам. Хоча позивач, нараховуючи у позовній заяві та додатках до неї інші платежі (пеню, відсотки на кредит), не просить їх стягнути, але суд зауважує, що після закінчення строку кредиту, що відбулося 05.09.2016, таке право у кредитодавця припиняється. Відповідну правову позицію (після закінчення строку дії кредитного договору проценти та пеня не нараховуються) підтримано ВП ВС у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц; ВС в постанові №175/4753/15-ц від 06.02.2019. Судом також встановлено, що договір поруки від 04.09.2007 не містить певного строку його дії у вигляді певного проміжку часу або дати чи вказівку на подію, яка має неминуче настати; це свідчить про його припинення згідно ст. 559 ч. 4 ЦК України, оскільки в даному випадку в строк до 04.03.2015 (04.09.2014 + 6 місяців) позивач не подав позову до поручителя, то у вимогах до [PERSON] слід відмовити через припинення її зобов`язань за порукою. Відповідну правову позицію підтримано ВП ВС в постановах від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12, від 20 червня 2018 року у справі № 758/6863/14-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 523/3082/14, постанові ВС від 27 травня 2020 року по справі № 495/2234/16. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed