Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

09.02.2018 року [PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки і піклування Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи, яка передана у зв'язку з звільненням судді [PERSON] у провадженні якого перебувала дана справа, визначено 08.10.2018р. головуючого суддю - Польську М.В. Позивач позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). 23.08.2007 року у відділі РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, який рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.06.2011 року було розірвано. З 2007 року сторони разом не проживають. Позивач доводила суду, що відповідач дитиною взагалі не цікавиться (а.с.11), не допомагав матеріально, що стало підставою звернення до суду та прийняття рішення від 30.10.2018р. про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки (а.с.52-55). Додатком 2 до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 22.08.2018 року надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO] (а.с.38-40). Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що є матір'ю позивача (бабусею дівчинки). Протягом 8 років відповідач [PERSON] взагалі не провідував свою доньку [PERSON] Крім того [PERSON] залежний від азартних ігор, викрав у їхній сім'ї грошові кошти. Свідок [PERSON] - батько позивача, суду пояснив, що 8 років не бачив [PERSON], який взагалі не зустрічається з своєю донькою [PERSON], жодного разу не вітав її з святами, не приймає участі у її вихованні. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз'яснення Пленуму Верховного Суду України і з'ясовує які безсумнівні докази свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутових умов життя та матеріального становища відповідача. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Рішенням виконкому Івано-Франківської міської ради від 22.08.2018 року №907 надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO] (а.с.38-40). Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав, як вже зазначалось вище, є винятковим та крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. На підставі наведеного, відповідно до ст. 19, 164 СК України,

Outcome: approved