Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

07.11.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому прохала суд стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 50% частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою 23-х річного віку за умови, що вона буде продовжувати навчання. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що з відповідачем вони з 30.09.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано 07.02.2003 року. Від вказаного шлюбу вони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний момент навчається на 2 курсі Кам`янець-Подільського національного університету ім. Івана Огієнка на факультеті української філології та журналістики на денній формі навчання, на контрактній основі. Оскільки відповідач не виконує свого обов`язку з утримання дитини, що продовжує навчання, позивач вимушена була звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09.07.2019 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом всіх учасників справи. 29.07.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній повністю заперечував проти позовних вимог та прохав відмовити у позові. В обґрунтування заперечень вказував, що до досягнення донькою повноліття він сплачував аліменти за рішенням суду на її утримання, а саме грошові кошти відраховувались із його пенсії. Протягом першому курсу навчання донька отримувала аліменти до досягнення повноліття. Цей факт не був зазначений позивачем у позові. Відповідачем зазначено, що диспозиція статті 199 СК України передбачає умову сплати аліменти - можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу, а він не може надавати таку допомогу, оскільки є пенсіонером та отримує пенсію за вислугою років у розмірі 3 096,03 грн. Інших джерел доходу він не має. Кошти з доходу витрачаються на сплату комунальних послуг; йому було призначено субсидію; залишок коштів на життєві потреби не вистачає. Також, відповідачем зазначено, що він має поганий стан здоров`я, на підтвердження чого надано копію медичних виписок; зокрема, у березні 2014 року його було прооперовано, як наслідок, він оформлює документи для встановлення інвалідності; за станом свого здоров`я потребує лікування, що вимагає витрат. Відповідач вважає, що позивачка у новому шлюбі має задовільний матеріальний стан. За таких обставин, відповідач прохав врахувати відсутність у нього можливості сплачувати аліменти. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30.07.2019 року здійснено перехід до загального позовного провадження за заявою сторони відповідача. 19.08.2019 року до суді від позивача надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив зазначено, що у відзиві не спростував тверджень по суті позовних вимог; дочка дійсно продовжує навчання, що підтверджується письмовими доказами. Вона, як мати дитини, також має інвалідність та отримує дохід у вигляді пенсії у розмірі 2000 грн., а також має субсидію на оплату комунальних послуг; у шлюбі не перебуває (шлюб розірвано). Також, позивачем підтверджено, що дочка за станом свого здоров`я потребує постійного нагляду у лікаря, несе витрати на медичне обстеження. Інших письмових заяв по суті справи від сторін не надходило. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09.10.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач 07.11.2019 року надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, прохала суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився; адвокат Якименко В.В. в інтересах відповідача, надав до суду заяву про розгляд справи на підставі зібраних письмових доказів, без його участі, прохав відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши письмові заяви сторін по суті справи, а також зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.09.1998 року. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну повнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 07.02.2003 року, що вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 СК України, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено із Довідки з місця навчання № 87 від 11.09.2018 року, що повнолітня дочка сторін, [PERSON] , є студенткою І курсу факультету української філології та журналістики спеціальності 061 Журналістика (денна форма). Навчається за рахунок коштів фізичних осіб. Дата вступу - 01.09.2018 року. Дата закінчення навчання - 30.06.2022 р. Позивач прохала призначити до стягнення аліменти на її користь на утримання спільної дочки, що продовжує навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із довідки про склад сім`ї вбачається, що [PERSON] проживає разом із матір`ю (позивачем у справі) за адресою [ADDRESS] . Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням встановлених судом вище обставин, вбачається, що спільна дочка сторін досягла повноліття, продовжує навчання, та у зв`язку із навчанням на денній формі оплатній формі навчання - потребує допомоги батьків. Позивач прохала стягнути аліменти у розмірі 1/2 від доходу відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує спільний обов`язок обох батьків надавати таку допомогу. Судом враховується, що обидва з батьків є пенсіонерами, отримують невеликий дохід у вигляді пенсії (розмір пенсії позивача - 2 000,00 грн., розмір пенсії відповідача - 3 096,03 грн.), яка є єдиним їх доходом. Також, судом враховується стан здоров`я обох батьків. З урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що з доходу відповідача необхідно призначити до стягнення аліменти у розмірі 1/4 частину на утримання дочки, що продовжує навчання. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню половина суми судового збору у розмірі, що був встановлений вказаним Законом на період пред`явлення позову до суду, що становить - 384,20 грн. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial