Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

09 липня 2021 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Харківобленерго» згідно якої, представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 3 481, 00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] є абонентом АТ «Харківобленерго», особовий рахунок № [NUMBER] , оформлений на його ім`я за адресою: [ADDRESS] . 13.09.2008 з [PERSON] укладено договір № 29568 про користування електричною енергією, відповідно до п. 11 якого, побутовий споживач зобов`язується вносити плату за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору та виключно на розподільчий рахунок енергопостачальника в повноважному банку. Згідно розділу IV п. 4.19 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, споживачі зобов`язані оплачувати обсяг використаної електричної енергії, відповідно до умов договору. З боку [PERSON] грошове зобов`язання не виконується належним чином, а саме оплата за поставлену електроенергію не здійснюється, чим порушено умови договору та «Правил роздрібного ринку електричної енергії», що призвело до виникнення заборгованості за спожиту електроенергію за відповідачем станом на 01.01.2019 в сумі 3481,00 грн. Несплачений борг відповідача спричиняє майнову шкоду товариству. 27.03.2020 АТ «Харківобленерго» зверталося до Дергачівського районного суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з [PERSON] та 04.05.2020 було видано судовий наказ про стягнення боргу (н.с. 619/1041/20, н.п. 2-н/619/219/20). 19.05.2020 за заявою боржника судовий наказ був скасований. [PERSON] мотивував свою заяву тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.03.2014 будинок за адресою: [ADDRESS] був ним відчужений на користь [PERSON] . Однак, відповідно до абз. 16 п. 5.5.5 «Правилами роздрібного ринку електричної енергії» споживач електричної енергії зобов`язаний не пізніше ніж за 20 робочих днів до припинення користування електричною енергією на об`єкті споживача письмово повідомити електропостачальника, оператора системи та постачальника послуг комерційного обліку про розірвання договорів та розрахуватися за електричну енергію, включаючи день виїзду. Відповідно до абз. 5 п. 4.27 «Правилами роздрібного ринку електричної енергії» у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів. З новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих правил та нормативно-технічних документів після розірвання договорів із споживачем, який звільняє приміщення. [PERSON] з заявою про припинення постачання електроенергії чи про розірвання договору про користування електричною енергією № 29568 до АТ «Харківобленерго» не звертався. Враховуючи факт купівлі [PERSON] житлового будинку по [ADDRESS] , новий власник користується електричною енергією без переоформлення договору про користування електричною енергією № 29568, у зв`язку з цим АТ «Харківобленерго» звернулося до суду за захистом своїх прав з даним позовом. Ухвалою суду від 04 серпня 2021 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача АТ «Харківобленерго» Курдюкова О.М. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить їх задовольнити та справу розглядати за його відсутності з постановленням заочного рішення. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, згідно розміщення оголошення на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України» в розділі «Громадянам» під назвою «Інформація для громадян, які викликані до суду через веб-портал «Судова влада України», що автоматично дублюється з можливістю швидкого знаходження на головній сторонці суду 18.11.2021. Про поважні причини неявки відповідач суду не повідомив, відзив на позов не подав. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності в заочному судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Згідно із ч. 3 ст. ЦПК України в редакції цього Закону провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Судом установлено, що 13.09.2008 між АТ «Харківобленерго» та відповідачем [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією № 29568. Особовий рахунок відкрито на ім`я відповідача [PERSON] . Договір про користування електричною енергією вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. Пунктом 29 вказаного Договору передбачено, що цей договір може бути розірваний достроково у разі зміни споживачем місця проживання та остаточного припинення користування електричною енергією. З довідки про розрахунок за спожиту електричну енергію вбачається, що від показів засобу обліку «0895» на 28.10.2018 до показів «4255» на 01.01.2019 спожито 3360 кВт/год на суму 5481,00 грн, сплачено 2000,00 грн, загальна заборгованість складає 3481,00 грн. 27.03.2020 АТ «Харківобленерго» зверталося до Дергачівського районного суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з [PERSON] та 04.05.2020 було видано судовий наказ про стягнення боргу (н.с. 619/1041/20, н.п. 2-н/619/219/20). 19.05.2020 за заявою боржника судовий наказ був скасований. [PERSON] мотивував свою заяву тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.03.2014 будинок за адресою: [ADDRESS] був ним відчужений на користь [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] 25.03.2014 зареєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку № 864 , виданого 25.03.2014 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року за № 1357. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно п.п.19, 20, 21 Правил користування електричною енергією, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Пунктом 48 Правил користування електричною енергією встановлено, що споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Як вбачається з договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.03.2014, [PERSON] передав у власність, а [PERSON] набула у власність житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час відповідач [PERSON] не є власником вказаного будинку, не проживає за вказаною адресою і не є споживачем житлово-комунальних послуг. Згідно ксерокопії паспорту - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 11.02.2014, тобто в період, в який виникла заборгованість, а саме з 30.10.2018 по 01.01.2019 року відповідач не був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За цих обставин договір № 29568 про користування електричною енергією не діє з моменту відчуження житла іншому власнику. Стягнення житлово-комунальної заборгованості повинно проводиться за фактом використання електроенергії. Статтями 12, 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, оскільки позивачем не надано суду доказів що відповідач [PERSON] , користується будинком та споживає послуги з електропостачання, то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір віднести за рахунок позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed