Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

07 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В заяві зазначив, що є власником земельної ділянки площею 4.05 га в межах території Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 03 квітня 2012 року уклав з відповідачем договір оренди вказаної земельної ділянки терміном на п'ятнадцять років. За умовами вказаного договору, відповідач зобов'язався сплачувати орендну плату у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на день укладення договору строком до 01 листопада поточного року. В порушення умов договору оренди земельної ділянки, відповідач систематично не сплачує позивачеві орендну плату за земельну ділянку, заборгованість якої становить 8259грн.57коп., а тому просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки з приватним підприємством «БАЯ» та стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі у розмірі 8259грн.57коп., суму індексу інфляції у розмірі 997грн.71коп., 3 % річних у розмірі 228грн.70коп., пеню у розмірі 278грн.25коп., судові витрати у справі 243грн.60коп. і повернути йому належну на праві власності земельну ділянку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив суд про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з»явився повторно, про день та час слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено слухати справу за його відсутності у порядку заочного розгляду на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. На підставі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до Положень ст.ст.626, 627,629, 651 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст.1,2,13,19,20,21,22,24,31 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендною землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, Законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Строк дії договору землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50-ти років. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій формах. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін, а на вимогу однієї із сторін може бути достроково розірваний за рішенням суду у порядку, встановленому законом, а саме у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст.24,25 цього Закону та умовами договору. Відповідно до п.»д» ч.1 ст.141 Земельного Кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК України, згідно з якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено, що позивачеві на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ІУ-МК №044519 (а.с.9) належить земельна ділянка площею 4,05 га у межах згідно з планом на території Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №4825780700:13:000:0063 та № 4825780700:12:000:0063. 03 квітня 2012 року сторони уклали договір оренди вказаної земельної ділянки терміном на п'ятнадцять років, за умовами якого позивач передав відповідачеві в оренду належну йому на праві власності земельну ділянку, а відповідач зобов'язався сплачувати за користування земельною ділянкою орендну плату у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у грошовому виразі до 01 листопада поточного року з урахуванням офіційного коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель (п.4.1-4.3 Договору). Відповідач у порушення умов вказаного договору за період 2012-2014 роки за користування земельною ділянкою розрахувався частково і на вимогу позивача погасити заборгованість з орендної плати у 2012-2014 роках не реагує. Позивачем надано розрахунок заборгованості з орендної плати, яка складається: за 2012 рік - 1856грн.09коп. заборгованості з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України №1185 від 31 жовтня 2011 року; за 2013 рік - 3911грн.23коп. орендної плати з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки; за 2014 рік - 2492грн.25коп. з розрахунку 211 днів за фактичне користування земельною ділянкою, а всього 8259грн.57коп. Доказів того, що вказана заборгованість виникла не з вини відповідача останнім суду не надано. Суд вважає, що вимоги позивача у цій частині ґрунтуються на договорі та законі, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно положень ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення суми індексу інфляції у розмірі 997грн.71коп. та 3% річних у розмірі 228грн.70коп. також ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення у повному обсязі. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач систематично не виплачував позивачу орендну плату у встановленому у договорі розмірі за 2012-2014 роки і це є безумовною підставою розірвання договору оренди земельної ділянки. Суд розриває договір оренди земельної ділянки від 03 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем і задовольняє вимоги щодо повернення вказаної земельної ділянки позивачеві. Що стосується вимог позивача про стягнення пені у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором (п.4.5 Договору), вони не ґрунтуються на законі і не підлягають до задоволення на підставі наступного. Частиною 2 ст.258 ЦК України встановлено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Позивач надав розрахунок пені по заборгованій орендній платі за 2012 та 2013 роки у розмірі 278грн.25коп., а строк позовної давності про стягнення пені за вказаним боргом сплив 01 листопада 2014 року, з заявою до суду позивач звернувся 07 листопада 2014 року. За такого, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення у частині стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 9485грн.98коп., з яких: 8259грн.57коп.- борг по орендній платі; 997грн.71коп. - інфляційні; 228грн.70коп. - 3% річних; розірвання договору оренди і зобов'язання повернення земельної ділянки позивачеві. На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 243грн.60коп.

Outcome: partial