Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

09.04.2020 позивач СФГ «Дельта» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору оренди землі з наступними вимогами: - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6321784500:02:000:0327, загальною площею 3,600 га., укладений 01.10.2015 строком на 25 років між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 11904637 від 02.11.2015; - припинити право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6321784500:02:000:0327, загальною площею 3,600 га., зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 11904637 від 02.11.2015. В обґрунтування позову зазначив, що 01.07.2007 між СФГ «Дельта» та [PERSON] , яка є спадкодавцем [PERSON] , було укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6321784500:02:000:0327 загальною площею 3,6003 га., строком на 15 років. Вказана земельна ділянка розташована на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області. Цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Категорія земель - землі сільськогосподарського призначення. Договір оренди було зареєстровано в управлінні Держкомзему Зміївського району Харківської області 15 грудня 2009 року, за номером 040969100043. 29.09.2015 на ім`я [PERSON] , було видано свідоцтво про право на спадщину за законом №2-332, спадщина на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки кадастровий номер 6321784500:02:000:0327 загальною площею 3,6003 га., на яку в Державному реєстрі речових прав було зареєстровано право власності за №1138777. У березні 2020 року позивачу СФГ «Дельта» стало відомо про те, що [PERSON] , 01 жовтня 2015 року, без відповідного повідомлення, уклав новий договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером 6321784500:02:000:0327 до 2024 року з [PERSON] , та зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 11904637 від 02.11.2015. Зазначені обставини стали підставою для звернення з цим позовом до суду. Ухвалою суду від 22.04.2020 позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд. 28.05.2020 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи це тим, що дійсно 01.10.2015 між ним та [PERSON] , укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6321784500:02:000:0327, загальною площею 3,6003 га., (право зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 11904637 від 02.11.2015). На момент укладання договору [PERSON] стверджував, що обтяження по вказаній земельній ділянці - відсутні. В оренду будь - кому вказану земельну ділянку ні ним, ні його матір`ю передано ніколи не було. Згідно витягу з Державного земельного кадастру №НВ-6302104482015 від 05.10.2015, станом на момент реєстрації договору були відсутні будь - які обмеження у використанні ним земельної ділянки. Зі змісту договору ним виявлено наявність виправлень у цьому договорі, що не були засвідчені [PERSON] , а також виявлено «різність» підписів у договорі оренди, акті прийому-передачі земельної ділянки та в акті визначення меж земельної ділянки. Візуально підписи у вказаних документах є різними. Акт прийому-передачі земельної ділянки стосується зовсім іншого договору оренди, а саме: договору №299 від 01.01.2007 року, хоча, за твердженнями СФГ «Дельта» діючим договором на даний час є саме договір за №096. 16.06.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач [PERSON] не є стороною в договорі якій укладений між СФГ «Дельта» та спадкодавцем [PERSON] . Та зазначає, що дійсність договору не оспорюється сторонами договору та його існування не спростовується орендодавцем - [PERSON] , а тому позов просить задовольнити в повному обсязі. (а.с.76-77) Представник позивача Даузе Ю.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові. Представник відповідача [PERSON] , відповідач - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що нині померла [PERSON] , ніколи не укладала договору оренди землі з СФГ «Дельта», орендної плати не отримувала, а договір №096 від від 01.01.2007 року є фальсифікованим з приводу чого він звернувся до правоохоронних органів, а тому є підстави для призначення почеркознавчої експертизи у справі. Крім того зазначив, що між ним та керівником СФГ «Дельта» Штих Ю.П., мала місце усна домовленість відповідно до якої ним оброблялась спірна земельна ділянка та сплачувалась орендна плата [PERSON] . Заслухавши учасників справи, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 01 січня 2007 року між [PERSON] та СФГ «Дельта» було укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,60 га, зареєстрований в управлінні Держкомзему Зміївського району Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 грудня 2009 року за № 040969100043 (а. с. 7-10). Як вбачається з акту прийому передачі земельної ділянки від 01 січня 2007 року, [PERSON] , було передано СФГ «Дельта» земельну ділянку загальною площею 3,60 га., в тому числі ріллі 3,60 га. (а.с.11) За умовами вказаного договору, на підставі акта прийому передачі земельної ділянки від 01.01.2007 [PERSON] передала в строкове платне користування СФГ «Дельта» належну їй на праві власності земельну ділянку загальною площею 3,60 га., у тому числі рілля 3,60 га., до закінчення терміну оренди, яка належить їй відповідно до державного акту серії Р2 №753216. (а.с.14-15) Відповідно до п. 8 договору оренди земельної ділянки договір укладений на 15 років. Згідно з п. 35 дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи; договір припиняється також у інших випадках передбачених законом. Згідно з п. 36 дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом . У п. 37 договору обумовлено, що умовами розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Згідно з п. 39 договору оренди перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізацію юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Відповідно до п. 41 договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.09.2019 [PERSON] , набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером 6321784500:02:000:0327 площею 3,6003 га., у межах згідно з планом, що розташована на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії Р2 № 753 216, виданого Зміївським районним відділом земельних ресурсів Харківської області 27 червня 2003 року. (а.с.15, 20) З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованої 01.04.2020 за №205803404 встановлено, що державним реєстратором Зміївської державної нотаріальної контори 29.09.2015 здійснено запис №11383777 щодо реєстрації права оренди земельна ділянка загальною площею 3,6003 га., кадастровий номер 6321784500:02:000:0327, яка належить [PERSON] за [PERSON] відповідно до договору оренди №б/н від 01.10.2015 (а.с.18-19). З наданої [PERSON] копії договору №б/н від 01 жовтня 2015 року вбачається, що він укладений між [PERSON] та власником земельної ділянки [PERSON] , щодо оренди земельної ділянки площею 3,6003 га., розташованої на території Скрипаївської сільської ради, Зміївського району Харківської області. Строк дії договору 25 років. Відповідно до пунктів 8 вказаного договору після закінчення вказаного строку договору його дія знову автоматично поновлюється на такий саме ж строк, якщо за 25 днів до закінчення строку договору жодна з сторін не заявить бажання про його припинення (а. с. 63-66). В силу положення ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно із частиною 3 статті 152 Земельного кодексу України, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною. За змістом ст. 1, ст. 13 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 14 вказаного Закону встановлено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально, типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно з ст. 18 Закону України «Про оренду землі», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ст. 20 означеного Закону). Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до приписів статей 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до вимог частини першої статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Таким чином до [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , перейшли права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за договором оренди від 01 січня 2007 року. Крім того, на період укладення договору оренди земельної ділянки №096 від 01.01.2007 року, діяло два нормативних акти, відповідно до яких проводилася державна реєстрація договорів оренди землі, зокрема - Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073, який втратив чинність 05 серпня 2011 року та Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Держкомзему України від 02 липня 2003 року №174, який втратив чинність з 20 серпня 2012 року. Відповідно до вказаних нормативних актів реєстрація договорів оренди землі відрізнялася лише процедурною складовою. Таким чином, суд дійшов до висновку, що державна реєстрація договору оренди землі, укладеного між позивачем СФГ «Дельта» та [PERSON] 01.01.2007, яка була проведена Харківською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» 15.12.2009, здійснена у відповідності з чинним на період її проведення законодавством. Отже, вказаний договір оренди землі від 01 січня 2007 року набрав чинності з моменту державної реєстрації права оренди позивача у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 15.12.2009 та на даний час є дійсним. Крім того, у п. п. 36-37 договору оренди земельної ділянки від 01.01.2007, укладеного між СФГ «Дельта» та [PERSON] , визначено, що дія цього договору припиняється у разі: закінчення строку, на який було укладено; придбання земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи; договір припиняється також у інших випадках передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. У Постанові Верховного Суду від 7 серпня 2019 року у справі № 193/11/17, зазначено про те, що повторна державна реєстрація підлягає скасуванню, якщо державний реєстратор не перевірив законність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, не встановив відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на майно, а право оренди земельної ділянки вже було зареєстровано. Як Закон «Про оренду землі», Земельний кодекс, так і договір не передбачають права припинення договору оренди у зв`язку зі смертю орендодавця. Тобто, спадкоємець, отримавши права і обов`язки орендаря, не може в період чинності договору самостійно розпоряджатися землею. Оскільки строк дії договору оренди не закінчився, правові підстави для припинення цього договору не зазначені та не доведені, а сторони не дійшли згоди про його розірвання, орендодавець не мав законних підстав укласти договір оренди цього ж предмета з іншою особою - орендарем на той же часовий проміжок, що і чинний договір оренди. Судом встановлено, що СФГ «Дельта» та [PERSON] , як спадкоємець померлої [PERSON] , згоди про розірвання договору оренди №096 не дійшли, а тому на момент чинності договору останній не мав законних підстав укласти договір оренди цього ж предмета з іншою особою - [PERSON] . Оскільки, укладений між відповідачами правочин порушує речове право позивача на спірну земельну ділянку, одночасне існування двох договорів оренди та їх державної реєстрації суперечать вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захист державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, суд дійшов до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову. Аналогічні правовідносини були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №587/2135/16-ц від 10.04.2019 року. Доводи відповідача про недійсність, фальсифікацію договору оренди №096 від 01.01.2007 року, уладеного між СФГ «Дельта» та [PERSON] , суд до уваги не приймає, оскільки вказана позиція не підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами. Відповідачем не реалізовано право на подання зустрічного позову, не представлено відомостей щодо звернення за захистом свого права в частині визнання недійсним договору оренди №096 чи інших об`єктивних відомостей, які могли б вплинути на результати розгляду справи, виходячи з предмету позову та спірних правовідносин. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів.

Outcome: approved