Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

10.04.2017 позивач, через свого представника, звернулася з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 25.09.1999 вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 27.05.2014 даний шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей 2003 та 2006 р. н. Під час шлюбу в 2005 році ними спільно було придбано автомобіль марки ВАЗ21114, 2005 р. в., який було зареєстровано на відповідача. 14.11.2013 даний автомобіль було знято з реєстрації, а 15.11.2013 постановлено на облік на гр. [PERSON], яка є рідною сестрою відповідача. Позивач просить стягнути з відповідача половину середньої ринкової вартості аналогічного транспортного засобу ВАЗ21114, 2005 р. в., який є спільною власністю подружжя. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в їх задоволенні відмовити, зокрема, у звязку з пропуском позивачем строків позовної давності. Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх поданими сторонами доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі 25.09.1999 по 27.05.2014. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON], 30.09.2003 р. н. та [PERSON], 2006 р. н. Відповідно копії облікової картки №30308989 від 14/11/2013, власником [PERSON] було знято з обліку для реалізації автомобіль легковий автомобіль ВАЗ21114, 2005 р. в., кузов №ХТА21114050211444, а згідно Довідки-рахунок ВІА 010305 від 14 листопада 2013 року, виданої СП№2 ПП «Авто-Ліга», автомобіль ВАЗ21114, 2005 р. в., кузов №ХТА21114050211444, вартістю 30000 (тридцять тисяч) гривень був придбаний громадянкою [PERSON]. За правилами ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Правилами ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила, а статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється у три роки. Заявлені позивачем вимоги є вимогами цивільно-правового характеру, до них не передбачено спеціальної позовної давності, відповідно до вимог ст. 258 ЦК України. Згідно ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. З обставин, викладених в позовній заяві, вбачається, що відповідач [PERSON] знала про факт відчуження спірного майна в листопаді 2013 року. Крім цього, факт обізнаності позивача про момент відчуження майна свідчать, крім пояснень позивача, підтверджується показаннями свідка [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що позов було предявлено в квітні 2017 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, що вказує на необхідність у відмові в його задоволенні у звязку з пропуском строку позовної давності. На думку відповідача, з чим погоджується суд, строк позовної давності для звернення з даним позовом у позивача [PERSON] сплив у листопаді місяці 2016 року. Дана обставина являється безумовною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed