Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

09 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що на вул. Садова, 32 с. Зелена Діброва, Зарічненського району, Рівненської області в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що 27 березня 2013 року помер її батько [PERSON]. Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що на вул. Садова, 32 с. Зелена Діброва, Зарічненського району, Рівненської області. Спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину не прийняв, а відтак вона є спадкоємцем за законом, та прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Покликаючись на те, що вона не має можливості оформити право власності на будинок в нотаріальній конторі, у звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів, змушена звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] предявлений позов підтримав, просив визнати за позивачем право власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті її батька [PERSON] Дібрівська сільська рада Зарічненського району Рівненської області явку повноважного представника для участі в судовому засіданні не забезпечила. Згідно листа від 21 серпня 2017 року № 280 просить справу розглядати за відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує (а.с.35). В судовому засіданні третя особа [PERSON] суду пояснив, що спадкодавець [PERSON] при житті продав йому житловий будинок на вулиці Садовій в с. Зелена Діброва, який знаходиться неподалік житлового будинку, на який претендує позивач. За купівлю цього будинку, яку оформили заповітом, заплатив спадкодавцю 1800 доларів США. Спадкодавець був його рідним дядьком. Разом з спадкодавцем не проживав, після його смерті до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. На даний час у придбаному будинку проживає його син. Щодо визнання права власності за позивачем на будинок 32 на вул. Садовій, с. Зелена Діброва, Зарічненського району, Рівненської області не заперечує. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися в судове засідання, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити, виходячи з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 27 березня 2013 року помер батько позивача [PERSON] (а.с.13). Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина на належне йому майно. За технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 32 на вул. Садова, с. Зелена Діброва, Зарічненського району, Рівненської області, та погосподарської книги № 4 особовий рахунок № 03036-1 власником будинку зазначений спадкодавець [PERSON] (а.с.17,18-22). З дослідженого в ході судового розгляду заповіту [PERSON] видно, що він 11 лютого 2004 року заповів усе своє майно [PERSON] (а.с.14) третій особі по цій справі. [PERSON] не прийняв спадщину за заповітом після смерті свого дядька [PERSON], оскільки у шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. З довідки Дібрівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області видно, що спадкодавець [PERSON] до дня своєї смерті проживав [INFO] на вул. Садова, с. Зелена Діброва, Зарічненського району, Рівненської області (а.с.33), а третя особа [PERSON], згідно відмітки у паспорті з 22 грудня 1977 року прописаний в с. Вовчиці, Зарічненського району, Рівненської області, вул. Садова, 32 (а.с.34зв.). У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 1265 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач є дочкою померлого [PERSON], що стверджується дослідженими в ході судового розгляду свідоцтвом про народження серії І-ГЮ № 221646, виданого повторно 05 травня 2015 року (а.с.9), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 24 червня 2015 року (а.с.10), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 414160, виданого 11 жовтня 1986 року (а.с.12), а тому згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25 вересня 2013 року вбачається, що після смерті [PERSON], 25 вересня 2013 року заведено спадкову справу № 97 (а.с.15). Позивач [PERSON] прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки у шестимісячний строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.32), та протягом строку для прийняття спадщини не відмовилася від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою від 26 квітня 2017 року державний нотаріус Зарічненської державної нотаріальної контори Рівненської області відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що на вул. Садова, 32 с. Зелена Діброва, Зарічненського району, Рівненської області, з підстав відсутності правовстановлюючого документа на цей житловий будинок (а.с.16). У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В матеріалах справи відсутні будь-які докази прийняття [PERSON] спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], а тому право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки [PERSON] при житті не оформив та не отримав правовстановлюючий документ на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, присудивши з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1). На підставі ст.ст. 328, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved