Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

09.02.2015 р. та уточнено 27.03.2015 р. а.с.48 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, виселення відповідачів та вселення його в квартиру [ADDRESS]. Вказує, що є власником спірної квартириу, яку придбав до шлюбу з відповідачем [PERSON] Шлюб розірвано 09.09.2013 р. З за наявності інвалідності 1-ї групи, він потребує постійного догляду, змушений проживати з батьками по [ADDRESS]. Його колишня дружина [PERSON] та її син [PERSON] без належних правових підстав, проживають в квартирі до теперішнього часу, чим порушують його права власника. Відповідачі роблять неможливим спільне з ними проживання, тому підлягають виселенню відповідно до ст.ст.116, 150 ЖК України, та ст.ст.319-321 ЦК України, а він як власник підлягає вселенню в спірне житло. [PERSON] подавала до суду позов про визнання квартири спільним майном, але рішенням суду від 31.10.2014 р. в позові було відмовлено. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували, вказують, що проживають та зареєстровані в спірній квартирі як члени сім»ї позивача. Припинення сімейних відносин з власником не має за собою наслідки виселення, а проти вселення позивача, який залишив квартиру за вимогою своїх родичів, вони не заперечують. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає що позов слід задовольнити в частині вселення, а в задоволенні позову про усунення перешкод в користуванні власністю та виселенні - відмовити. Судом встановлено поясненнями сторін, договором купівлі-продажу, свідоцтвом про шлюб, рішенням суду про розірвання шлюбу а.с.15-21, що квартира [ADDRESS] придбана позивачем [PERSON] 23.08.2007 р. до зереєстрованого шлюбу з [PERSON] 24.11.2007 р. Шлюб сторін розірвано 09.09.2013 р. Відповідач [PERSON] є колишньою дружиною позивача, проживає та зареєстрована в спірній квартирі разом з сином [PERSON] з 2007 року згідно акту та даних паспорту а.с.13, 40. Тобто судом встановлено, що відповідачі проживають в спірній квартирі як члени сім'ї власника, а посилання позивача на безпідставність проживання відповідачів в квартирі, спростовується дослідженими судом доказами. Згідно ст.ст.156-157, 116 ч.1 ЖК України - член сім'ї власника житлового будинку /квартири/ може бути виселений без надання іншого житлового приміщення, якщо він систематично порушує правила проживання, робить неможливим для інших членів сім'ї спільне з ним проживання в одному будинку, а заходи попередження та впливу виявилися безрезультатними. Члени сім'ї власника користуються жилим приміщенням нарівні з власником, а припинення сімейних відносин з власником не позбавляє їх права користування житловим приміщенням Таким чином виселенню з житлового приміщення підлягає член сім'ї власника, та для вказаного виселення потрібна обов'язкова ознака систематичності, тобто вчинення дій два та більше разів, з заходами попередження, а розірвання шлюбу з позивачем не тягне для відповідачів наслідків звільнення житла. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач всупереч ст.ст.10, 27 ЦПК України не надав та не довів в суді відповідними доказами обґрунтованість та законність заявлених вимог про виселення, та усунення перешкод в користуванні власністю, не зазначаючи яким чином відповідачі чинять перешкоди в користуванні квартирою, тому в цій частині позову слід відмовити. Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319,321,391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Оскільки [PERSON] є власником квартири в якій не проживає, то його права підлягають захисту шляхом вселення позивача в спірну квартиру. На підставі ст.ст.150, 156, 157, 116 ч.1 ЖК України,

Outcome: partial