Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

08.01.2020 ркоу до Герцаївського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява за підсудністю подана представником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» (надалі по тексту - Банк) Чепіга Д .О. про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наступне. Відповідно до укладеного договору № б/н 29.05.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у Анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Відповідач зобов`язалась погашати заборгованість по кредиту та проценти за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісійні на умовах передбачених договором. Оскільки остання порушила зобов`язання за кредитним договором, станом на 30.04.2019 року має заборгованість по кредиту в розмірі 203552,27 грн., яка складається з: 1995,00 грн. - тіло кредиту, 195437,74 - проценти за користування кредитом; 6119,530 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання. Просить стягнути з відповідача на користь Банку лише заборгованість за тілом кредиту у сумі 1995,00 грн. а також заборгованість по процентам за користування кредитом з 29.05.2013 по 30.09.2018 року у розмірі 125434,86 грн., що в сукупності складає 127429,86 грн., а також судові витрати понесені при сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. Банк свого представника в судове засідання не направляв, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Однак, разом з позовною заявою до суду надійшла заява від представника позивача, в якій просив суд розглянути справу у відсутності позивача. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та у разі повторної неявки відповідача в судове засідання, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ст. 280, ч.4 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксація судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не проводилася. Суд, досліджуючи докази по справі, встановив наступні обставини справи. Відповідно до підписаної сторонами Анкети-заяви від 29.05.2019 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги заборговності, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором складеного станом на 30.04.2019 року, посилався на витяг з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ як невід`ємні частини спірного договору та саме із зазначеними тарифами та усовами договору була ознайомлена відповідач під час підписання Анкети-Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту у розмірі 1995,00 грн., стягнути складову його вартості, зокрема заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами за період з 29.05.2013 року по 30.09.2018 року у сумі 125434,86 грн. Суд, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За нормою частини 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так як відповідач на призначені судові засідання не з`явилась, відзиву на позовну заяву та будь-яких заперечень відносно позову надано не було, суд вважає неспросованими посилання позивача на те, що Умови та правила банківських послуг та Тарифи банку, які додані до позовної заяви є складовою частиною кредитного договору та саме вказані умови розуміла відповідач та на них погодилась під час підпистанян Анкети-Заяви про уприєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приват Банку, що підтверджується особистим підписом відповідача у Анкеті-заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язалась погашати заборгованість по кредиту та проценти за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісійні на умовах передбачених цим договором. Згідно ст. 529 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а також інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до п.2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Згідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29.05.2013 року, відповідач скористалась кредитним лімітом, останній платіж на погашення кредиту здійснила 01.11.2015 року. Так як відповідач не погашає заборгованість за кредитом, проценти за користування ним, станом на 30.04.2019 року виникла прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 203552,27 грн., яка складається з: 1995,00 грн. - тіло кредиту, 195437,74 - відсотки за користування кредитом; 6119,53 грн. - пеня та комісії за кориистуванян кредитом. Однак, враховуючи, що фактично відповідач у добровідлльному порядку не повернула кредит та його складові, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з неї на користь позивача суми заборгованості за кредитом. Так як законодавством не заборонено вимагати кредитором на свій власний розсуд будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, суд дійшов до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення заявленої суми заборгованості у розмірі 127429,86 грн., яка складається з: 1995,00 грн. - тіло кредиту та 125434,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 29.05.2013 року по 30.09.2018 рік. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн., а отже вказана сума підлягає стягенню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 526-527, 530, 610, 612, 615, 629, 634 1050, 1054, 1055 ЦК України та

Outcome: approved