Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

07 березня 2017 року представник позивача адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] В обґрунтування вимог позивач зазначив, що у 2003 році між сторонами по справі був укладений шлюб. Від даного шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, тому 15 вересня 2004 року вищевказаний шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу відповідачка присвоїла собі дівоче прізвище «Парлікокош». У подальшому остання уклала шлюб та змінила прізвище на «Лукіна». [PERSON], являючись матірю для своєї дитини, у добровільному порядку повністю ухилилася від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню та утриманню сина, а саме не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчування, зовсім не спілкується, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, фінансової та матеріальної підтримки не надає, по місцю реєстрації характеризується негативно. На теперішній час дитина постійно проживає разом з батьком, у якого створені належні умови для проживання та виховання сина. Зважаючи на викладене, позивач звернувся до суду та просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON]. В судове засідання позивач та його представник, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилися. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу без його та [PERSON] участі, вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилася, про причини неявки суд не поінформувала. Представники третіх осіб, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Надали письмові заяви, в яких вимоги підтримали та просили розглядати справу без участі представника служби у справах дітей Татарбунарської райдержадміністрації та органу опіки і піклування Дмитрівської сільської ради. Суд, у звязку з повторною неявкою відповідачки та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами по справі розірвано 15 вересня 2004 року, що підтверджується повторною копією свідоцтва про розірвання шлюбу, долученою до матеріалів справи серії 1-ЖД №100437 від 27.04.2011 року (а.с.6). Судом встановлено, що позивач з відповідачкою є батьками [PERSON], [INFO], відповідно копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 384787 від 01.04.2014 року (а.с.7). З акта обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] слідує, що він, як батько, належним чином виконує свої батьківські обовязки відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], умови проживання дитини задовільні, хлопчик має окрему кімнату, у нього є робочий стіл, батько піклується про дитину, цікавиться його успіхами у школі, відвідує батьківські збори (а.с.9). Згідно характеристики Дмитрівської сільської ради (а.с.10), [PERSON], характеризується позитивно. З висновку Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області № 245 від 24.03.2017 року вбачається, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обовязків відносно своєї дитини, не цікавиться його життям та не приймає участі у його вихованні та матеріальному забезпеченні, дитину залишила колишньому чоловікові і вже декілька років не відвідує його. Під час проживання в с.Дмитрівка [PERSON] характеризувалася негативно, не працювала, вела аморальний спосіб життя, зловживала алкогольними напоями, не створювала належних умов для проживання і повноцінного розвитку дитини, тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити матір [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.36). З довідки Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №2812 від 23.11.2016 року слідує, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає [INFO] разом зі своїм сином [PERSON], [INFO], який знаходяться на його утриманні (а.с.16). Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Статтею 150 Сімейного кодексу (далі СК) України встановлено низку обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття нею повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав можливе за наявності підстав, визначених у ст.164 СК України. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, окрім іншого, ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК). З цієї підстави мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав лише у разі досягнення ними повноліття. З урахуванням того, що відповідачка, яка є повнолітньою особою, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не забезпечує належних умов для проживання та розвитку дитини, беручи до уваги те, що вона, як мати, не бере участі у його вихованні та матеріальному утриманні, не цікавиться його життям та не підтримує з ним стосунків, тривалий час проживає окремо від дитини, зовсім не спілкується з сином, суд дійшов висновку, що є підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 та 3 ст.88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON], який звернувся із заявою до суду щодо захисту прав та інтересів дитини, звільнений від сплати судового збору. Отже, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. за подання до суду позовної вимоги підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави. З огляду на викладене,

Outcome: approved