Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

10.04.2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Алчевського міського суду Луганської області від 03.03.2005 року належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Право власності на даний будинок належним чином зареєстровано за відповідачем в КП «АБТІ» за реєстраційним № 10716527. 19.02.2014 року вона за кошти, які належали їй особисто, придбала вищезазначений будинок і між сторонами був укладений договір купівлі-продажу спірного будинку, у зв'язку з чим продавець отримала від позивача 100000 гривень в рахунок вартості належного їй нерухомого майна, а відповідач надала їй розписку та передала ключі від будинку. Однак, посвідчити правочин купівлі-продажу спірного нерухомого майна в нотаріальній конторі сторони не можуть, оскільки відповідач, отримавши грошові кошти за проданий житловий будинок, уникає зустрічі з нею, посилаючись на те, що їй тяжко самотужки займатися питаннями, пов'язаними з отриманням документів, необхідних для складання договору купівлі-продажу квартири через нотаріальну контору. Згодом з'ясувалось, що земельній ділянці, на якій розташований житловий будинок, не надано кадастрового номеру і відсутній державний акт на право власності на земельну ділянку, а також те, що відповідач втратила оригінал правовстановлюючого документу на належний їй будинок, що унеможливлює переоформлення права власності. Позивач бажає найближчим часом зареєструвати спірний житловий будинок на своє ім'я, вважаючи себе повноправною власницею цього майна, проте не може цього зробити, не маючи документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності. Ці обставини змусили позивача звернутися з позовом до суду, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу спірного житлового будинку, який відбувся 19.02.2014 року між нею та відповідачем, та визнати за нею право власності на спірний житловий будинок. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Третя особа [PERSON], який є чоловіком позивача, не заперечував проти задоволення позову, та пояснив, що позивач дійсно придбала спірний житловий будинок за свої особисті кошти. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON], є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, згідно рішення Алчевського міського суду Луганської області від 03.03.2005 року [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20-22). Право власності на даний житловий будинок належним чином зареєстровано за відповідачем КП «АБТІ» за реєстраційним № 10716527 (а.с. 24). Згідно ст. 328 ЦК України право власності отримується на підставах, не заборонених законом. Право власності передбачається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не виходить із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. [PERSON], як продавець, передала у власність [PERSON], як покупцю, ключі від будинку, а остання у свою чергу сплатила їй вартість за житловий будинок у розмірі 100000, 00 (сто тисяч) гривень, про що продавець написала розписку (а.с. 30). Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що [PERSON] придбала спірний житловий будинок за власні кошти. Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини є майно, набуте нею за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто. Відповідно до листа, наданого 07.04.2014 року приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], у посвідченні вищенаведеного договору купівлі-продажу спірного житлового будинку сторонам відмовлено, у зв'язку з тим, що на земельну ділянку, на якій розташовано вищевказаний житловий будинок не оформлено право власності, або її не передано в оренду (а.с. 29). У відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Оскільки фактично умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, то суд вважає, що цей договір можливо визнати таким, що відбувся, та визнати право власності за [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved