Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

08.09.2016 року позивач [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Вовнянської сільської ради Миргородського району про визнання договору оренди землі недійсним, третя особа [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.05.2010 року між [PERSON] та Вовнянською сільською радою Миргородського району Полтавської області на підставі рішення Вовнянської сільської ради №45 від 18.05.2010 року, було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення та додаткові угоди №1 та №2 до нього, терміном на 5 років тобто до 24.11.2015 року. Договір укладений на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для товарного виробництва загальною площею 7,20 га, яка знаходиться на території вказаної сільради в межах с. Вовнянка. Бажаючи продовжити строк дії договору, він звернувся до Вовнянського сільського голови Козаченко Л.В. з листом-клопотанням продовжити строк дії договору, додавши до нього проект додадкової угоди № 3. Вказаний лист разом з проектом додаткової угоди № 3, передав особисто сільському голові Козаченко Л.В. і очевидцем цього був мешканець с. Вовнянка [PERSON]. На його заяву Вовнянська сільська рада своїм листом від 29.09.2015 року № 02-27/260 повідомила позивача, що згідно рішення сесії № 44 від 18.08.2015 року земельна ділянка площею 7,20 га, яка ним орендується, після закінчення договору оренди 24.11.2015 року буде надана громадянам-військовослужбовцям, які беруть участь в антитерористичній операції і тому просили не обробляти і не засівати дану земельну ділянку. Однак 22.02.2016 року відповідачем укладено новий договір оренди земельної ділянки орендованої позивачем, з мешканцем м. Миргород [PERSON] строком на один рік, незважаючи на його переважне право на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк. Тому просив суд визнати договір оренди земельної ділянки, укладений 22.02.2016 року між Вовнянською сільською радою Миргородського району Полтавської області та [PERSON] недійсним; визнати недійсним рішення Вовнянської сільської ради Миргородського району Полтавської області № 6 від 19.02.2016 року в частині надання в оренду земельної ділянки загальною площею 7,20 га [PERSON]; визнати недійсним рішення Вовнянської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 11.07.2016 року в частині відмови [PERSON] у продовженні договору оренди на земельну ділянку площею 7,20 га ріллі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Представник відповідача Вовнянської сільської ради Козаченко Л.В. позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Стверджувала, що заява на продовження договору оренди земельної ділянки від 19.05.2010 року до сільської ради від позивача не надходила, на розгляд сесії в 2015 році не виносилась, про що свідчить відсутність її копії в журналі реєстрації заяв Вовнянської сільської ради, а також в протоколах і рішеннях сесій. В зв'язку з прийняттям рішення 45 сесії 6 скликання від 23.09.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] в межах с. Вовнянка Миргородського району Полтавської області» пунктом 7 передбачено повідомлення Позивача про дане рішення. Повідомлення було відправлене рекомендованим листом. Після отримання рішення [PERSON] не зміг заключити договір на розробку проекту землеустрою в зв'язку із відсутністю затвердженого плану зонування та детального плану території населеного пункту села Вовнянка, так як прийнятий Закон України від 17.02.2011р№3038-УІ «Про регулювання містобудівної діяльності» забороняє з 01.01.2015 року надавати земельні ділянки для містобудівних потреб, якщо для відповідної території не розроблений план зонування території або детальний план. Так як розроблення генерального плану є дорогим проектом і сільська рада не мала раніше коштів на його виготовлення, було прийнято рішення 5 сесії 7 скликання від 27.01.2016 року «Про розроблення генерального плану с. Вовнянка Вовнянської сільської ради» та виділення коштів згідно розробленої програми. З метою наповнення сільського бюджету та дотримання раціонального використання земель згідно цільового призначення, недопущення забур'яненості та екологічно безпечного використання, депутатами було прийнято рішення про надання в оренду земельної ділянки гр. [PERSON] площею 7,20 га ріллі, землі державної власності (землі запасу) в межах с. Вовнянка Миргородського району, згідно поданої його заяви. Земельна ділянка була надана в оренду [PERSON] тому, що заяв від інших громадян на оренду земельної ділянки на той час не надходило. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні не підтвердили факт передачі позивачем особисто сільському голові Вовнянської сільської ради Козаченко Л.В. листа-клопотання про продовження строку дії договору оренди земельної ділянки, проекту додаткової угоди № 3 у термін передбачений договором. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день,час місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 88,89). Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.05.2010 року між позивачем [PERSON] та Вовнянською сільською радою Миргородського району Полтавської області на підставі рішення Вовнянської сільської ради №45 від 18.05.2010 року, було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 7,20 га, яка знаходиться на території вказаної сільради в межах с. Вовнянка, для товарного виробництва та додаткові угоди №1 та №2 до нього, терміном на 5 років тобто до 24.11.2015 року. Пунктом 9 Договору передбачено обов'язок звернення Орендаря не пізніше 60 днів до закінчення терміну дії договору з клопотанням про продовження його дії. Ненадходження клопотання у вказаний термін є рівноцінним відмові орендаря від продовження договору оренди (а.с. 5-10). Рішенням Вовнянської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 18.08.2015 року внесено зміни до рішення 35 сесії шостого скликання від 29.09.2014 року «Про забезпечення військовослужбовців земельними ділянками» (а.с.31-32). Листом № 02-27/260 від 29.09.2015 року Вовнянська сільська рада повідомила позивача, що згідно рішення сесії № 44 від 18.08.2015 року земельна ділянка площею 7,20 га, яка ним орендується, після закінчення договору оренди 24.11.2015 року буде надана громадянам-військовослужбовцям, які беруть участь в антитерористичній операції та тому просили не обробляти і не засівати дану земельну ділянку (а.с.11,30-31). 27.01.2016 року відповідачем прийнято рішення про розробку генерального плану села Вовнянка з метою додержання вимог ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.37). За відсутності якого не можливо надати у власність земельну ділянку [PERSON], якому рішенням Вовнянської сільської ради від 23.09.2015 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо введення земельної ділянки у власність для ведення особистого фермерського господарства площею 2,0000 га на підставі ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та рішення відповідача №44 від 18.08.2015 року (а.с. 32). В зв'язку з цим з метою наповнення сільського бюджету та дотримання раціонального використання земель згідно цільового призначення, недопущення забур'яненості та екологічно безпечного використання, на підставі заяви [PERSON] від 09.02.2016 року, Вовнянською сільською радою прийнято рішення від 19.02.2016 року про надання в оренду спірної земельної ділянки [PERSON] (а.с.39-40). 22.02.2016 року між [PERSON] та Вовнянською сільською радою Миргородського району Полтавської області укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,20 га. ріллі, яка знаходиться на території Вовнянської сільської ради строком на один рік, оскільки [PERSON], як попередній орендар не подав у встановлені строки заяви про продовження строку оренди земельної ділянки (а.с.41-44). За користування земельною ділянкою, орендну плату [PERSON] сплатив повністю (а.с.45). 18.04.2016 року [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про продовження договору оренди земельної ділянки площею 7,20 га від 19.05.2010 року, яку він орендував раніше, на один рік (а.с.47). Рішенням Вовнянської сільської ради від 11.07.2016 року відмовлено [PERSON] у продовженні договору оренди на земельну ділянку площею 7,2 га ріллі, розташованої за бувшим комплексом, у зв'язку з закінченням терміну договору оренди земельної ділянки та неподання заяви про продовження даного договору за 60 днів до його закінчення і передачею даної земельної ділянки учасникам АТО згідно чинного законодавства (а.с.46). На думку суду не заслуговують на увагу твердження позивача, про те що, він відповідно до вимог п.9 договору та ст. 33 Закону України «Про оренду землі» звернувся до Вовнянського сільського голови Козаченко Л.В. з листом-клопотанням продовжити строк дії договору, додавши до нього проект додаткової угоди № 3 передавши особисто сільському голові Козаченко Л.В. вищезазначені документи у строки встановлені договором. Тому що позивач не надав жодного об'єктивного доказу на підтвердження тверджень про своєчасне подання до відповідача Вовнянської сільської ради клопотання про продовження строку дії договору, відповідно до вимог законодавства. Цей факт не підтвердили допитані судом свідки. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Частинами першою-п'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність такого юридичного факту, як повідомлення до закінчення строку дії договору орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, та подання разом з листом-повідомленням проекту додаткової угоди. Таку ж думку висловив Верховний суд в постанові від 23 березня 2016 року у справі № 6-146цс16 про визнання договору оренди землі недійсним. Оскільки позивачем не надані суду докази своєчасного надання ним відповідачу листа-повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, разом із проектом додаткової угоди, тому позовні вимоги про визнання недійсними рішення Вовнянської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 19.02.2016 року про надання в оренду земельної ділянки площею 7,2 га [PERSON] та договору оренди земельної ділянки, укладеного 22.02.2016 року між Вовнянською сільською радою Миргородського району Полтавської області та [PERSON], в зв'язку з відмовою позивачу у продовженні терміну дії договору оренди спірної земельної ділянки та визнання недійсним рішення Вовнянської сільської ради від 11.07.2016 року в частині відмови [PERSON] у продовженні договору оренди земельної ділянки площею 7,2 га, є безпідставними і не підлягають до задоволення, так як переважне право орендаря (позивача) яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не було порушено.

Outcome: dismissed