Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

09 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона з 2004 року по 2006 рік перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, від утримання неповнолітньої дитини ухиляється, добровільної матеріальної допомоги не надає, а тому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, надав суду про розгляд справи в його відсутність, т.я. не має можливості прибути в судове засідання, є інвалідом другої групи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2004 року по 2006 рік. Від цих відносин мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с. 4,5). Відповідач проживає окремо, не працює, є інвалідом другої групи, отримує державну соціальну допомогу як інвалід другої групи у розмірі 949,00 грн., але від утримання неповнолітньої дитини ухиляється, добровільної матеріальної допомоги не надає (а.с. 24, 25). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В зв'язку з тим, що відповідач до суду не надав доказів неможливості виплати аліментів на утримання дитини, на утриманні інших осіб не має, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою Міжрайонної МСЕК, а тому відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідача звільнено від стягнення судового збору на користь держави (а.с. 24). На підставі викладеного,

Outcome: approved