Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

09 вересня 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS]. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги дану спадщину прийняв та вступив управління спадковим майном до виповнення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, але не може її оформити, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на дане володіння. Позивач в судове засідання не з'явився, в позовній заяві міститься клопотання про проведення судового розгляду за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про слухання справи без участі представника. Позов визнає в повному обсязі. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 7). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS]. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги дану спадщину прийняв та вступив управління спадковим майном до виповнення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 222 від 07.05.2014 року виданої виконкомом Короп'ївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області (а.с. 9). Відповідно до довідки № 371 від 05.09.2014 року виданої виконкомом Короп'ївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] відноситься до категорії колгоспного двору. До складу даного колгоспного двору станом на 15.04.1991 року входив [PERSON] (а.с. 12). Згідно довідки № 170 від 13.05.2014 року, виданої КП «Ніжинське МБТІ» право власності на садибний житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 14). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року зі змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у п. 6 дано роз'яснення, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його син - позивач у справі [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Оскільки судом встановлено неможливість оформлення позивачем спадкових прав у встановленому законом порядку, та від прийняття спадщини позивач [PERSON] не відмовився, суд вважає, що відповідно до змісту вищезазначеного закону позов є обґрунтований, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved