Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

07 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26 березня 2016 року з вини відповідача, який керував автомобілем «Mitsubishi L-300, номерний знак О7727КВ та порушив Правила дорожнього руху, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої належний її транспортний засіб автомобіль «ВАЗ-2107», номерний знак 73968ОК отримав механічні ушкодження. Діями відповідача їй заподіяна матеріальна шкода, яка складається з витрат на відновлення автомобіля у розмірі 4567 грн. 06 коп., витрат на проведення незалежної експертної оцінки транспортного засобу у розмірі 840 грн., вартості банківського переказу у розмірі 5 грн., вартості поштових відправлень 90 грн., витрат на телефонний зв'язок 200 грн., витрат на поїздки 400 грн., а також моральна шкода у розмірі 600 грн. Також сплачено судовий збір у розмірі 640 грн. та 320 грн. Страхова компанія винуватця ДТП ПРАТ «СК Україна» відмовила їй у виплаті страхового відшкодування у звязку з відсутністю коштів, а МТСБУ повідомило, що не може відшкодувати завдані збитки, оскільки ПРАТ «СК Україна» не є банкрутом. Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача вищевказані суми коштів, з врахуванням індексу інфляції та упущеної вигоди, на загальну суму 10264 грн. 30 коп. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву, в якій спросить розглянути справу без її участі та задовольнити позов. В судовому засіданні, яке відбулося 13 квітня 2017 року, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечуючи, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася з його вини, вважає що вартість відновлювального ремонту автомобіля, визначена позивачкою у розмірі 4567 грн. 06 коп., є завищеною, та згоден відшкодувати заподіяну шкоду у розмірі не більше 1500 грн. Позовні вимоги в іншій частині не визнав, посилаючись на їх безпідставність. Представники приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (далі - СК «Україна») та моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), залучених судом до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не зявилися, в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважаться такими, що належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. З копії постанови судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 травня 2016 року, яка набрала законної сили 31 травня 2016 року вбачається, що [PERSON] 26 березня 2016 року о 09 год. 45 хв., здійснюючи рух автодорогою Р-70 [PERSON] [PERSON] Монаші км 10+900, керував автомобілем «Mitsubishi L-300, номерний знак О7727КВ, при цьому, в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2107, номерний знак 73968ОК під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вищевказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 340 грн. В силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України дана постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду при вирішенні цієї справи про цивільно-правові наслідки дій [PERSON], оскільки нею встановлено доведеність порушення ним Правил дорожнього руху та наявність його вини у дорожньо-транспортній пригоді. Автомобіль «ВАЗ-2107», номерний знак 73968ОК, належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ОІС № 589572 (а.с. 27 зворотний бік). Як вбачається з протоколу огляду транспортного засобу від 07 липня 2016 року, калькуляції вартості робіт та незалежної оцінки транспортного засобу № 07-07/1, проведеної субєктом оціночної діяльності ТОВ «ДЕЛФИ ГРУПП», в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ-2107», номерний знак 73968ОК отримав механічні пошкодження, а саме: деформація металу та сильні глибокі подряпин задніх лівих дверей, замок задніх лівих дверей на працює зовні, механічні пошкодження середньої і нижньої частини та подряпини заднього лівого крила, пошкоджено кріплення лівого дзеркала заднього виду, загини і відставання клейового шару молдинга (захисної накладки) від поверхні задніх лівих дверей в місці деформації. Вартість відновлювального ремонту автомобіля, з урахуванням фізичного зносу складових визначена у розмірі 4567 грн. 06 коп. (а.с. 17-27). Вартість проведення незалежної оцінки автомобіля складає 840 грн., що підтверджується рахунком фактурою від 07 липня 2016 року № СФ-0707/1 (а.с. 31). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно розяснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, суд дійшов висновку, що пошкодження автомобіля «ВАЗ-2107», номерний знак 73968ОК, належного [PERSON], відбулося з вини [PERSON], а тому він повинен відшкодувати позивачці заподіяну ним шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ч. 2, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Заперечуючи проти розміру заявлених позовних вимог в частині витрат на відновлення автомобіля, відповідач послався на те, що сума відновлювального ремонту автомобіля є завищеною, проте будь-яких доказів на підтвердження цих обставин та спростування звіту незалежної оцінки транспортного засобу, наданого позивачкою, суду не надав. Судом розяснено відповідачеві право заявити клопотання про призначення у справі судової транспортно-товарознавчої експертизи для визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, однак від проведення такої експертизи відповідач відмовився. З врахуванням викладеного, суд вважає заперечення відповідача в цій частині необґрунтованими, не приймає їх до уваги та вважає необхідним стягнути з нього на користь позивачки матеріальну шкоду, яка складається з вартості відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 4567 грн. 06 коп., а також витрати на проведення незалежної оцінки транспортного засобу у розмірі 840 грн. Водночас, позивачка не довела належними та допустимими доказами свої витрати на банківський переказ, поштові відправлення, на телефонний зв'язок, на поїздки та не обґрунтувала заподіяння їй моральної шкоди, що є її обов'язком відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України та було розяснено судом в судовому засіданні, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення шкоди з урахуванням індексу інфляції та упущеної вигоди за період з 26 березня 2016 року по 01 січня 2017 року, оскільки вимога про відшкодування шкоди позивачкою до відповідача раніше на заявлялась, а тому не можна вважати, що останній прострочив виконання зобовязання в розумінні ст.ст. 612, 625 ЦК України. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial