Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

08\~липня 2021 року, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,., такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 02.11.2001 року є власником квартири [ADDRESS] , відповідно до договору дарування серії АЕЕ № 582504 від 02.11.2001 року, та є відповідальним користувачем за особистим рахунком № [NUMBER] за яким користується усіма комунальними послугами. З позивачем зареєстровані його сім`я: дружина [PERSON] , донька [PERSON] , батько [PERSON] , проте більше 5-ти років за місцем реєстрації не проживають, їх особистих речей в будинку не має. У зв`язку із знаходження відповідачів на реєстраційному обліку по зазначеній адресі, позивач не може володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном самостійно та на власний розсуд. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 серпня 2021 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, але до суду від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У судове засідання відповідачі не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують, щодо їх задоволення. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, хоча про час, день та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи суду або заперечень стосовно позовних вимог позивача не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяви представника позивача та представника третьої особи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997\~року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 02 листопада 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ніколаєвською Л.Б. /а.с.5/ [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по теперішній час, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи./а.с.14/ [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по теперішній час, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи./а.с.15/ [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по теперішній час, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи./а.с.16/ Відповідно до витягу з будинкової книги від 01.06.2021 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 07 листопада 2014 року, та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . /а.с.11 зв./ Відповідно до витягу з будинкової книги від 01.06.2021 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 07 вересня 2017 року, та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . /а.с.11 зв./ Відповідно до витягу з будинкової книги від 22.06.2021 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 13 жовтня 2020 року, та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . /а.с.11./ Відповідно до ст.. 13 Конституції Україна, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно зі ст.. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст.. 319 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, у суду є всі підстави визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , оскільки останні не мешкають по зазначеному адресу понад рік. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житлом. Аналізуючи перелічені норми цивільного права, взявши до уваги надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2\~ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачем зазначена вимога не заявлена, тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved