Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

09.02.2016 року до суду з позовом звернувся [PERSON], в якому просить суд, визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилося після померлого 09.04.2014 року [PERSON], а саме на житловий будинок із всіма господарськими приміщеннями по вул.Леніна, 36 в с.Радовель Олевського району Житомирської області, як спадкоємець за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], мав у власності зазначений житловий будинок, однак позивачу було відмовлено в оформленні спадщини на будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б доводили належність зазначеного нерухомого майна спадкодавцю. Позивач надав до суду письмову заяву у якій просить суд розглянути справу у його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача - Радовельської сільської ради Олевського району у судове засідання не зявився, подавши до суду заяву стосовно розгляду справи у відсутності представника відповідача. Заявлені вимоги позивача визнають в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до довідки Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області № 193 від 08.02.2016 року за [PERSON] рахується житловий будинок № 36, який розташований по вул.Леніна в с.Радовель Олевського району Житомирської області (а.с.14). Будинок був побудований та введений в експлуатацію у 1965 році, що стверджується довідкою цієї ж сільської ради від 08.02.2016 року № 194, (а.с.13). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 09.04.2014 року, (а.с.08). За життя [PERSON], 03.03.2014 року склав заповіт відносно всього свого майна та житлового будинку з усіма надвірними спорудами, що знаходиться по вул.Леніна, 36 в с.Радовель Олевського району Житомирської області на користь [PERSON], що стверджується копією заповіту зареєстрованого в реєстрі № 12 від 03.03.2014 року виконавчим комітетом Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області (а.с.9). 09.04.2014 року в с.Радовель Олевського району Житомирської області помер [PERSON], який до дня смерті постійно проживав в [INFO], разом з ним на день смерті постійно проживав [PERSON], що підтверджується довідкою Радовельської сільської ради Олевського району № 192 від 08.02.2016 року і з того часу відкрилася спадщина, яка складається із зазначеного майна. Позивач є спадкоємцем за заповітом померлого [PERSON], і на час відкриття спадщини, у встановлений законом строк, подав заяву до Олевської державної нотаріальної контори, про прийняття спадщини після померлого спадкодавця, (а.с.10). Згідно постанови від 02.02.2016 року, виданої державним нотаріусом Олевської державної нотаріальної контори Житомирської області [PERSON], слідує, що позивачу було відмовлено у прийнятті спадщини після померлого [PERSON], згідно заповіту останнього із-за відсутності правовстановлюючих документів, які б доводили належність майна померлому спадкодавцю. (а.с.12) Суд, дослідивши і оцінивши всі докази по справі, прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.1217, 1220 -1222, 1233, 1234, 1235, 1251 ЦК України, з яких слідує, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Разом з тим відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», слідує, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом та фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, а саме будинком № 36 з надвірними спорудами по вул.Леніна в с.Радовель Олевського району Житомирської області, а право власності на спадкове майно належне померлому [PERSON] повністю підтверджене, однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б доводили належність зазначеного вище спадкового майна померлому [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як під час судового розгляду справи було встановлено, що позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] який своє майно заповідав позивачу [PERSON]Х, і у звязку з чим позивач має право, як спадкоємець за заповітом на спадкування всього належного спадкодавцю [PERSON] майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved