Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

07 вересня 2021 року позивач звернувся до суду до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , який зареєстрований 02 вересня 2000 року Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 8. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2000 року. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя в зв`язку з чим втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають разом, однак спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім`ї неможливе. В судове засідання позивач не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, оскільки буде перебувати за межами м. Миколаєва, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище, присвоєне при державній реєстрації шлюбу, « [PERSON] ». Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб виданого 02 вересня 2000 року, серії [NUMBER] , сторони уклали шлюб 02 вересня 2000 року, який зареєстрований Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 8. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 4). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, хоча і мешкають за однією адресою, проте спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У своїй позовній заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідачка у свою чергу, у своїй заяві також не заперечує проти задоволення позову, що є свідченням того, що вона також втратила будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім`ю, у зв`язку з чим позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з чим суд вважає можливим задовольнити клопотання та після розірвання шлюбу відповідачці залишити прізвище присвоєне при державній реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved