Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

07.12.2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про повернення авансу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2020 року було визначено головуючого суддю у справі [PERSON] . Ухвалою від 11.12.2020 року провадження по вказаній справі відкрито та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження на 11.01.2021 року. 11.01.2021 року на адресу суду надійшло клопотання [PERSON] про відкладення судового засідання у зв`язку із запровадженням карантину. 05.06.2020 року на адресу суду надійшло клопотання від позивача [PERSON] про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що відповідач не мала можливості скористатися своїми правами, у тому числі правом на подання відзиву на позов. 26.01.2021 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення судового засідання, оскільки не закінчився строк наданий відповідачу на подачу відзиву на позов та цього ж дня після судового засідання надійшов відзив на позов [PERSON] 02.03.2021 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла заява про виклик свідків. Ухвалою суду від 10.03.2021 року було частково задоволено клопотання про виклик свідків. 29.03.2021 року від позивача [PERSON] надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу розписку. 06.04.2021 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про долучення до матеріалів справи заперечення на позов. 17.05.2021 року в судовому засіданні було долучено дублікат квитанції від 25.09.2020 року. 10.06.2021 року позивачем в судовому засіданні було долучено довідку № 314 від 10.06.2021 року, виданої ККП «Балтське БТІ» Балтської міської ради Одеської області. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що 27.09.2020 року у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] відповідач [PERSON] отримала від неї грошові кошти у сумі 1000 доларів США в якості авансу від суми договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою, оригінал якої наявний у позивача. Згідно досягнутих домовленостей договір купівлі-продажу даного будинку вони мали укласти протягом максимально короткого проміжку часу після того як позивач матиме у своєму розпорядженні повну суму грошових коштів 15000 доларів США, а продавець підготує для продажу весь пакет документів. Кошти для купівлі вказаного будинку позивач планувала отримати наступним чином: частину коштів їй мали надати її батьки (5000 доларів США), частину позичити її друзі (5000 доларів США), а решту шляхом укладення кредитного договору у банку, однак так сталося, що у наданні їй позики і друзі, і банки відмовили, а тому для купівлі даного будинку у неї відсутні грошові кошти, що позбавляє її можливості укласти з відповідачем договір купівлі-продажу даного житлового будинку. У зв`язку із цим вона повідомила відповідачу про неможливість укласти з нею даний договір купівлі-продажу та попросила повернути їй сплачений нею відповідачу авансовий внесок у сумі 1000 доларів США, однак відповідач відмовилася повертати отримані нею у неї дані грошові кошти, мотивуючи це тим, що вказані кошти є не авансом, а завдатком, останній з яких в даному випадку поверненню не підлягає. Намагаючись вирішити дане питання мирним шляхом у позасудовому порядку 05.11.2020 року вона звернулася з письмовою вимогою до відповідача повернути їй кошти, однак згодом дані поштові відправлення були повернуті позивачу без вручення відповідачу по причині відмови відповідача від отримання таких листів. Така поведінка відповідача свідчить про не бажання повертати їй вищевказану суму грошових коштів, що змусило позивача звернутися з даним позовом до суду. \~\~ В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. На запитання головуючого пояснила, що відповідач власноручно писала розписку про отримання авансу в сумі 1000 доларів США. Вона домовилась з відповідачем за 15000 доларів США купити в неї житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Протягом місяця відповідач мала зачекати, поки вона зберу всю суму коштів, щоб розрахуватись з нею, а після цього вони мали піти і підписати договір купівлі-продажу. Вказана сума була надана відповідачу для того, щоб вона мала змогу оформити нові документи на будинок, а саме зробити оцінку житлового будинку і земельної ділянки, новий технічний паспорт. Відповідач в останні судові засіданні не з`являлася, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце судових засідань, надіслала відзив на позов, в якому просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що за твердженням позивача, належним доказом наявності спору між сторонами та підставою для стягнення грошових коштів у сумі 1000 доларів США з відповідача є розписка від 27.09.2020 року, копія якої додана до позовної заяви. Інших доказів матеріали справи не містять. Щодо наявності свідків, відповідач звертає увагу суду, що сталою практикою Верховного Суду встановлено, що факт виконання зобов`язання за договором позики не може доводитися поясненнями сторони та показаннями свідків (Постанова у справі № 143/280/17 ВС від 18.07.2018 року). При цьому під зобов`язаннями мається на увазі як зобов`язання позикодавця надати позику, так і позичальника повернути позику у визначений сторонами строк та порядку. Відповідно до висновків Верховного Суду у справі № 524/4946/16-ц розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. При цьому із вищенаведеної розписки не вбачається наявність позивача стороною зобов`язання, і відповідно порушення саме прав [PERSON] . Позивач не надала жодних належних та допустимих доказів отримання відповідачем від неї грошових коштів у вигляді авансу. Факт передання грошових сум підтверджується відповідними первинними бухгалтерськими документами: касовий ордер, чек, розписка тощо. Отримання фізичною особою грошових коштів повинно супроводжуватись отриманням певних документів, підтверджуючих факт передання грошових коштів. Відповідач заперечує факт отримання будь-яких коштів від позивача. Надана у позовній заяві позивачем розписка від 27.09.2020 року не підтверджує та не засвідчує факт отримання коштів від [PERSON] у розмірі 1000 доларів США. Ідентифікувати отримання від невідомої особи також не вбачається можливим. Єдиний доказ, наданий позивачем, є неналежним та недопустимим, оскільки у розписці від 27.09.2020 року відсутні дані про особу, яка отримує кошти і дає кошти, а саме відсутні паспортні дані обох сторін, ПІБ, прописка, номер і серія паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків, також відсутній підпис з розшифровкою (ПІБ) кожної із сторін, відсутній підпис позивача, який би засвідчив передачу коштів. Таким чином, при наданих доказах і виходячи з тих підстав, з яких позов заявлено, відповідач не вбачає підстав для його задоволення і для стягнення заявленої суми. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється матір`ю позивача. Її дочка [PERSON] мала купити у [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] сказала, що потрібно їй дати аванс за будинок із свідками. Вона з дочкою прийшли за даною адресою, де їх чекали [PERSON] з [PERSON] та дочка передала [PERSON] 10 купюр по 100 доларів США в якості авансу за будинок, а [PERSON] власноручно написала розписку про отримання даних коштів, а вона та [PERSON] також розписалися в розписці в якості свідків. За ці кошти [PERSON] мала зробити нові документи на будинок. Домовилась дочка купити даний будинок у [PERSON] за 15000 доларів США. Позивач [PERSON] , яка допитана судом за її клопотанням та згодою в якості свідка пояснила, що 27.09.2020 року вона передала відповідачу [PERSON] аванс на оформлення документів на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Ця сума зараховувалась в загальну суму за купівлі даного будинку. Вона домовилась за 15000 доларів США купити вказаний будинок. Передала вона [PERSON] 10 купюр по 100 доларів США в присутності [PERSON] та [PERSON] . На отримані авансу наполягала відповідач [PERSON] . Передача коштів відбулася приблизно о 13:00 год. за адресою розташування житлового будинку по [ADDRESS] . В подальшому вона відмовилась від купівля вказаного будинку, оскільки не змогла зібрати відповідну суму коштів, а [PERSON] на меншу ціну не погоджувалась. Розписку про отримання коштів у сумі 1000 доларів США писала власноручно [PERSON] та поставила свій підпис, також у вказаній розписці містяться підписи свідків [PERSON] та [PERSON] . Вона намагалася вирішити даний спір в позасудовому порядку, але [PERSON] сказала, що кошти вона потратила і віддавати їх не збирається. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що 27.09.2020 року [PERSON] складена розписка про те, що вона отримала завдаток у сумі 1000,00 доларів. На підставі рішення Балтського районного суду Одеської області від 13.09.2004 року право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . Відповідач [PERSON] зобов`язалася підготувати необхідні документи для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим позивач оплатила оформлення нового технічного паспорту на [PERSON] , про що надала суду дублікат квитанції, який підтверджує факт оплати позивачем [PERSON] послуг ККП «Балтське бюро техінвентаризатор» в сумі 1500 грн., хоча в квитанції прізвище вказане відповідача [PERSON] , але РНОКПП [NUMBER] зазначено позивача [PERSON] та номер рахунку з якого проводилась оплата також належить позивачу [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилалася на те, що вона сплатила [PERSON] 1000,00 доларів США за придбання у майбутньому житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , однак в подальшому відмовилася його купувати. Так, отримання відповідачкою вказаних коштів у [PERSON] підтверджується наявною у позивачки розпискою, а тому, виходячи зі змісту ч. 2\~ст. 78 ЦПК України, факт отримання коштів підтверджений і письмовими доказами (розпискою) в сукупності з поясненнями свідків допитаних в судовому засіданні та попереджених про кримінальну відповідальність. Між тим, належних і допустимих доказів на спростування тверджень позивачки про неотримання цих коштів, відповідачем не надано. У\~ст. 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно з ч. 1\~ст. 546 ЦК України\~завдаток є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до\~ст. 570 ЦК України\~завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. У постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12 зроблено висновок, що внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та частин земельних ділянок. Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договів в майбутньому, передана [PERSON] відповідачу грошова сума в розмірі 1000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Аванс не має забезпечувальної функції (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року справа № 296/10217/15-ц, провадження № 14-727цс19). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 грудня 2018 року у справі № 544/174/17 (провадження № 61-21724св18) зроблено висновок щодо застосування положень\~ст. 545 ЦК України\~і вказано, що «у ст. 545\~ЦК України\~передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. У контексті презумпції належності виконання обов`язку боржником потрібно акцентувати на декількох аспектах: (а) формулювання «наявність боргового документа у боржника» варто розуміти розширено, адже такий документ може перебувати в іншої особи, яка на підставі\~ст. 528 ЦК України\~виконала зобов`язання; (б) вона є спростовною, якщо кредитор доведе протилежне. Тобто кредитор має можливість доказати той факт, що не зважаючи на «знаходження» в боржника (іншої особи) боргового документа, він не виконав свій обов`язок належно; (в) у ч. 3 ст. 545 ЦК України\~регулюються як матеріальні, так і процесуальні відносини. Матеріальні втілюються в тому, що наявність боргового документа в боржника (іншої особи) свідчить про належність виконання зобов`язання. У свою чергу, процесуальні відносини проявляються в тому, що презумпція належності виконання розподіляє обов`язки з доказування обставин під час судового спору; (г) ч. 3 ст. 545 ЦК України\~не охоплює всіх підстав підтвердження виконання зобов`язання, перерахованих у\~ст. 545 ЦК України. Це пов`язано з тим, що і розписка про одержання виконання доводить належність виконання боржником обов`язків, особливо у тих випадках, за яких кредитору не передавався борговий документ. Тобто й наявність у боржника (іншої особи) розписки кредитора про одержання виконання підтверджує належність виконання боржником свого обов`язку». Судом встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку між\~ [PERSON] та [PERSON] \~укладений не був, кошти у сумі 1000,00 доларів США\~ [PERSON] [PERSON] не повернула. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з\~ [PERSON] на користь [PERSON] \~грошових коштів у сумі 1000,00 доларів США. Крім того, суд відхиляє заперечення відповідача, зазначивши, що оригінал розписки зберігається саме у позивача [PERSON] , тому саме вона і передала гроші. Також суд звертає увагу на те, що оригінал розписки було надано до суду саме позивачем [PERSON] , а не будь-якою іншою особою, а тому посилання відповідача про іншу особу спростовано і нічим не підтверджено. Посилання відповідача [PERSON] про відсутність підстав для стягнення грошових коштів у розмірі 1000,00 доларів США з посиланням на те, що\~у розписці не зазначено, за що саме [PERSON] отримала завдаток у вказаній сумі є помилковим. Судом встановлено, що 27.09.2020 року [PERSON] була оформлена розписка про те, що вона отримала завдаток у сумі 1000,00 доларів, а також позивач оплатила послуги ККП «Балтське БТІ» за відповідача [PERSON] . Оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку між [PERSON] та [PERSON] \~укладений не був, то кошти у сумі 1000,00 доларів США, передані згідно з розпискою як завдаток, є авансом і підлягають стягненню з\~ [PERSON] на користь [PERSON] в тому розмірі, в якому вони надавались в перерахунку на гривні, що становить 27090 грн за курсом, встановленим на час винесення рішення. Доводи відповідача [PERSON] про те, що у розписці від 27.09.2020 року не вказано долари якої країни передані у розмірі 1000,00 доларів суд відхиляє, оскільки сама відповідач не зазначила, які ж тоді долари були отримані, якщо не долари США. Крім того доводи [PERSON] , стосовно того, що вона гроші не отримувала та розписку не писала є необґрунтованими та недоведеними, оскільки даний факт спростовується матеріалами справи. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи [PERSON] не заявляла. Відповідно до ч. 1\~ст. 218 ЦК України\~заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Факт передачі грошей 27.09.2020 року, підтверджено письмовим доказом, яким є розписка, яка власноручно підписана [PERSON] , іншого судом не встановлено. Достатніх та переконливих доказів про те, що розписка визнавалася недійсною відповідачем суду не надано. Вказаний письмовий доказ за змістом\~ст. 218 ЦК України\~не може заперечуватися показаннями самого відповідача. Посилання в відзиві відповідачем на те, що між сторонами не виникло зобов`язальних правовідносин, які стосуються повернення авансу, є необґрунтованими і фактично зводяться до помилкового тлумачення вищенаведених правових норм та встановлених обставин справи. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі та ухвалити рішення про задоволення зазначених позовних вимог. За подання позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн. Оскільки позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, з відповідача [PERSON] на її користь належить стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved