Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

08.02.2019 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем позивачка має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб має фактичний характер, сторони спільно не проживають більше року. Дитина проживає з позивачем, при цьому відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, відповідач є працездатною особою, офіційно не працює, має мінливий, не регулярний дохід. Від підробітків відповідач має дохід близько 15000,00 грн., а тому, на думку позивача, відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 5000,00 грн. Ухвалою суду від 12.02.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз'яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 01.03.2019 року до суду надійшло клопотання позивача про долучення до позовної заяви доказів. 05.03.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач просить суд стягнути з нього аліменти у розмірі ј частини від заробітку посилаючись на те, що він не отримує доходу про який зазначає позивачка в розмірі 15000,00 грн., такі твердження позивача є нічим не підтвердженими, насправді ж відповідач є безробітним, не отримує жодних доходів, є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території, перебуває у скрутному матеріальному стані та на даний момент є малозабезпеченою особою та знаходиться в пошуках роботи. Відповідач погоджується із тим, що має сплачувати аліменти на утримання дитини, однак вважає, що таке стягнення має відбуватись в розмірі ј від доходу відповідача. Ухвалою суду від 05.03.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 20.03.2019 року до суду надійшли заперечення відповідача проти клопотання сторони позивача про долучення до позовної заяви доказів зі змісту якого вбачається, що відповідач просить суд не приймати до розгляду вказане клопотання та всі додані до нього документи посилаючись на те, що клопотання подане з порушенням строків, додані документи не впливають на розмір аліментів і позивачем не вказано будь-яких поважних причин неподання доказів разом із позовною заявою. Вивчивши клопотання позивача про долучення доказів суд ухвалив прийняти до розгляду надані стороною позивача докази, оскільки в даному випадку, коли мова йде про захист прав малолітньої дитини, суд понад інше керується вимогами завдань та основних засад цивільного судочинства, які передбачені положеннями ст. 2 ЦПК України щодо справедливого розгляду цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав фізичної особи, принципами верховенства права та пропорційності. Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦПК України, суд зобов'язаний керуватись завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об'єктивно та всебічно з'ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що за змістом наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб, сторони у справі зареєстрували шлюб 19.12.2015 року (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 8). Позивачка є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою №3004-10720 від 29.04.2015 року (а.с. 7). Відповідач також є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою №0000177470 від 13.04.2017 року (а.с. 46). Згідно довідки №45 від 26.02.2019 року, [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад №577 (а.с. 27). Згідно довідки від 25.02.2019 року, [PERSON] з 13.09.2018 року відвідує танцювальну хореографію на платній основі 400,00 грн. в місяць. Також, приймає участь у спортивних змаганнях на платній основі (300,00 грн.) (а.с. 29). Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Враховуючи положення наведеної норми закону, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що стягнення аліментів має бути визначене у розмірі ј від доходу відповідача, оскільки визначення способу стягнення аліментів є правом стягувача, тож суд з урахуванням принципу диспозитивності, розглядає спір в межах заявлених позовних вимог про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.ст. 81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Визначаючи розмір аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання своєї неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, суд враховує наступне: - стосовно стану здоров'я та матеріального становища дитини, суд зазначає, що стороною позивача не визначено належним чином матеріального становища дитини, тобто який дохід одержує сама позивачка на утриманні у якої знаходиться дитина, не зазначено. З урахуванням наданих сторонами доказів, судом не встановлено наявності незадовільного стану здоров'я дитини, який би вказував, що такий стан виходить за межі звичайних захворювань дитини відповідного віку. Заняття у танцювальних та спортивних гуртках суд до уваги не приймає, оскільки такі витрати на дитину можуть бути розглянуті в межах вимог про стягнення додатках витрат на дитину у разі підтвердження відповідних досягнень дитини в цій галузі, що вказувало б на необхідність розвитку відповідних здібностей. Відвідування дитиною закладу дошкільної світи вкладається в межі аліментних зобов'язань, оскільки є обов'язковим для дитини відповідного віку; - стосовно стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, суд зазначає, що відповідач жодних посилань на незадовільний стан свого здоров'я в заявах по суті справи не зазначав та відповідних доказів не надавав. Матеріальне становище платника аліментів характеризується незадовільною складовою, оскільки позивачка вказуючи на те, що відповідач отримує дохід в розмірі близько 15000,00 грн. жодними доказами такого факту не підтверджує, натомість відповідач посилається на те, що не отримує жодного доходу та перебуває у складній життєвій ситуації щодо свого матеріального забезпечення. - стосовно наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, суд зазначає, що жодна зі сторін на наявність таких обставин у справі не посилалась. - також суд враховує, що так само як і відповідач, позивачка є тимчасово переміщеною особою, тож відповідні посилання відповідача не є підставою для врахування їх при визначенні розміру аліментів, з метою їх зменшення. Будь-яких інших обставин, передбачених ст. 182 СК України судом не встановлено та сторонами у справі не доводилось і не заперечувалось. Суд приходить до висновку про відсутність у платника аліментів інших осіб, що знаходяться на його утриманні, оскільки на наявність таких обставин відповідач не посилався, відповідач перебуває у працездатному віці, отже має змогу працювати, отримувати дохід та надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Будь-які данні про незадовільний стан здоров'я самого відповідача в матеріалах справи відсутні. Врахувавши всі зазначені вище обставини справи, суд приходить до висновку, що з метою дотримання вимог закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і враховуючи рівність обов'язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини, розмір аліментів слід в даному випадку визначити у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в сумі 1626,00 грн. Адже такий розмір забезпечить лише мінімум для в цілому існування дитини, а його подвійний розмір, що має бути забезпечений у рівній половині матір'ю дитини, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини. Отже, з врахуванням всіх встановлених обставин справи, заявлений позивачкою розмір аліментів у розмірі 5000,00 грн. має бути зменшений до 1626,00 грн., оскільки вказаний позивачем розмір не підтверджений наявністю відповідного матеріального забезпечення відповідача для сплати такої суми, і не підтверджений вказаний розмір як прямі витрати на дитину в межах поняття саме аліментних зобов'язань. Крім того, обоє з батьків в рівній мірі мають приймати участь у забезпеченні дитини, тож заявляючи аліменти в розмірі 5000,00 грн. позивачка мала би належним чином підтвердити витрати на дитину у розмірі не менше 10000,00 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Крім того, суд роз'яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial