Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

07 жовтня 2016 року публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з нього заборгованість за кредитним договором на загальну суму 14378грн.42коп. В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк» зазначило, що 05.10.2009року між банком та відповідачем укладено кредитний договір у формі договору приєднання, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 3800грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також щодо оплати комісії та пені за несвоєчасне виконання зобовязання. У порушення умов договору приєднання [PERSON] свої зобов'язання не виконав, що призвело до виникнення заборгованості станом на 20.09.2016 року у розмірі 14378грн. 42коп. Посилаючись на те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язань, позивач вважав, що є підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості у зазначеному розмірі. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Представник позивача в позовній заяві просив розглядати справи без його участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, який належним чином поінформований про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не зявився. Надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 05 жовтня 2009року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено договір приєднання, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3800грн. установленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії кредитної картки. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Договір складається із заяви [PERSON] про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою та тарифів банку (а.с.а.с.6-10). За змістом п.3.1 Умов та правил для надання банківських послуг (далі - Умови та правила) банк відкриває клієнту картрахунок, видає картку, вид та строк дії якої визначений в Заяві та в Памятці клієнта, підписанням якого клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата відкриття рахунку, вказана в розділі «Відмітки Банку» заяви. Відповідно до п.9.12 Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується та той же строк. Згідно з п.6.5 Умов та правил [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.6.6 Умов та правил у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Пунктом 6.7 зазначених Умов та правил встановлено, що володілець карти зобов'язаний стежити за витратою коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафта. Згідно з п. 4.6 Умов та правил клієнт доручає здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих валюті кредитного ліміту, в межах сум, які підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у випадку настання строків платежів по іншим договорам клієнта у розмірах, визначених цим договором (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. За умовами Договору банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше, ніж через 7 днів до внесення змін проінформувати клієнта. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається , що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну карту клієнта (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта (п.5.3 Умов та правил). Відповідно до п.6.4 Умов та правил за незгодою зі зміною правил та/або «Тарифів банку» позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Сторони також дійшли згоди, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250грн та 5% від суми позову (п.8.6 Умов та правил). Відповідно до п.5.2 Умов та правил банк у випадках порушення держателем діючого законодавства України та/або Умов даного Договору та/або у випадку виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту), а також вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частці. З наданого ПАТ «Акцент-банк» розрахунку вбачається, що [PERSON] припинив виконання грошових зобов'язань, допустивши станом на 20.09.2016 року виникнення заборгованості за кредитом у розмірі 3796грн., за процентами - 9421грн. 54коп., та штрафів у розмірі 1160грн. 88коп. (а.с.а.с.4,5). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами з зобов'язальних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких відноситься примусове виконання обовязку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК). Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Так, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Нормами статей 526, 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений у зобовязанні строк. Договором, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК). За ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). При цьому у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК ). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Зокрема, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинками (розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] допустив виникнення заборгованості, та, відповідно, порушив договірні зобовязання, у банка виникло право вимагати повернення наданих кредитних коштів та сплати процентів із застосуванням передбачених договором штрафних санкцій. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1378грн. (а.с.1). Докази на підтвердження понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, сплачений ПАТ «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 1378грн., підлягає стягненню з відповідача на користь банка. З огляду на викладене,

Outcome: approved