Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

08.05.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд з малолітньою донькою [PERSON], [INFO] з України до Російської Федерації у період з 01 липня 2015 року по 01 вересня 2015 року без згоди та супроводу батька . 03.06.2015 року позивачка уточнила свої позовні вимоги. Просить суд надати їй дозвіл на оформлення паспорту для виїзду за кордон [PERSON], [INFO], та всіх інших документів, пов»язаних із перетинанням нею Державного кордону України, без згоди батька дитини - громадянина України [PERSON], [INFO] та надати дозвіл на виїзд з України до Російської Федерації у період з 01 грудня 2015 року по 01 березня 2016 року у супроводі матері - громадянки України [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька дитини. Обґрунтувуючи позовні вимоги зазначила, щоз літа 2011 року співмешкала з [PERSON]. Від спільного проживання має малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Узаконити відносини шляхом офіційної реєстрації шлюбу відповідач категорично відмовився. За час спільного проживання сімейні відносини між ними так і не склались з вини відповідача. [PERSON] неодноразово безпідставно, на очах у малолітньої доньки спричиняв їй тілесні ушкодження. За час спільного проживання відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання доньки. Єдиним джерелом доходів є державна грошова допомога на дитину, якої недостатньо для забезпечення належного харчування дитини, придбання одягу. Батько ж дитини не забезпечує її матеріально, не створює належних умов для гармонійного, всебічного розвитку дитини. Матеріальну допомогу на проживання надають батьки позивачки. З 23 квітня 2015 року вона разом з донькою проживає у своєї тітки, оскільки фізичне насилля з боку відповідача не має меж. Крім того, постійні сварки в присутності дитини призвели до того, що дитина страждає на нічний енурез. Крім того, позивачка в позові вказує, що в 2013 році у неї виявили серйозне гінекологічне захворювання, яке потребує хірургічного втручання. Її матеріальне становище не дозволяє пройти курс лікування. Тому вона впродовж року неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати згоду тимчасово виїхати з донькою в Росію до батьків, де вона за їх матеріальної підтримки зможе прооперуватись. В грудні 2015 року вона планує виїхати з донькою до Російської Федерації з метою спілкування з батьками та надати можливість спілкування доньки з її рідними дідусем і бабусею. Відповідач категорично заперечує проти цього та відмовляється надати нотаріально посвідчену довідку-згоду на виїзд. Позивач вважає дії відповідача неправомірними, такими, що порушують вимоги діючого сімейного законодавства і тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав і інтересів. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали вказані позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що дорожить своєю донькою та хоче, щоб вона знаходилась на території України. Підстав для виїзду до РФ позивачки та доньки, він не вбачає. Проти виготовлення паспорту категорично заперечує та вважає, що в разі задоволення позову, позивачка та донька до України більше не повернуться. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення уточнених позовних вимог [PERSON] та пояснила, що 18.06.2015 року Балаклійська районна державна адміністрація прийшла до висновку про доцільність надання дозволу на оформлення паспорту та інших документів для виїзду за кордон малолітньої дитини [PERSON] та її тимчасовий виїзд до РФ у супроводі матері без згоди та супроводу батька. Свідки [PERSON], [PERSON], допитані в судовому засіданні, по суті справи нічого не повідомили. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, згідно ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Відповідно до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися , як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України). Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. За приписами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, батьки, відповідно до положень ст. 151 СК України вправі обирати самі. Як вбачається з наданої копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Гусарівською сільською радою Балаклійського району Харківської області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Судом встановлено, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебувають. Згідно довідок №654, №655, виданих 12.11.2014 року Гусарівською сільською радою Балаклійського району Харківської області, [PERSON] з донькою [PERSON] зареєстрована в с.Волобуївка, вул. Незалежності,25, Балаклійського району Харківської області (а.с.9,10). Згідно вимог ст. ст. 154, 155 СК України батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини; здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків (ч.ч.1,2 ст.257 СК України). Згідно наданих ксерокопій паспортів [PERSON] та [PERSON], відповідно баба та дід [PERSON], проживають на законних підставах в Російській Федерації, мають постійне місце роботи і житло (а.с.11-14). Як вбачається з висновку Балаклійської районної державної адміністраціі від 18.06.2015 року, комісія дійшла висновку про доцільність надання дозволу [PERSON] на оформлення паспорту та інших документів для виїзду за кордон малолітньої дитини, [PERSON] та її тимчасовий виїзд до РФ у супроводі матері без згоди та супроводу батька (а.с.61-62). Перевіривши всі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що підстави, які б свідчили про неможливість надання дозволу на виїзд дитини за межі України в межах зазначеного у позові строку, відсутні. Приймаючи рішення по даній справі, суд керується, в першу чергу, інтересами дитини, її потребами у розвитку та оздоровленні. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. За положеннями ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених устатті 2 цього Закону. За вимогами ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є зокрема,проїзний документ дитини. З іншого боку ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Крім того, відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010р. № 724) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. В свою чергу п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ № 231 від 31.03.1995 р., оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова [PERSON] від надання згоди на тимчасовий виїзд доньки за межі України шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному і гармонійному розвитку. Своїми діями відповідач порушує права дитини, передбачені і гарантовані Сімейним кодексом України, Конвенцією «Про права дитини» і Закону України «Про охорону дитинства». Виходячи з наведеного,

Outcome: approved