Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

08.08.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] з вимогами: визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням: а саме, будинком № 6 по вул. Заливній в м. Зміїв Харківської області. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що є власником житлового будинку за адресою: м. Зміїв Харківської області, вул. Заливна, 6. Відповідачі є колишньою невісткою та онукою відповідно. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідачі залишаються зареєстрованими в належному їй будинку, однак, фактично з вересня 2015 за місце реєстрації не проживають, особисті речі відсутні, що порушує її права як власника. Крім того, виникли труднощі в оформленні субсидії. Належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, заперечень проти ухвалення по справі заочного рішення не надала. Відповідачі [PERSON], [PERSON], які належним чином повідомлялися про розгляд справи, у судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили, відзиву на позов не подавали. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Спірним є право користування житловим приміщенням у виді житлового будинку за адресою: м. Зміїв Харківської області, вул. Заливна, 6, який на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори [PERSON], належить [PERSON] (а. с. 8). Право власності [PERSON] реєстровано в Зміївському МП технічної інвентаризації, реєстр. №19224618 (а. с. 9). За адресою: м. Зміїв Харківської області, вул. Заливна, 6 зареєстровані проживаючими, у тому числі, [PERSON], [PERSON] (а. с. 19). Даними акту обстеження, складеного 04.07.2018 депутатом Зміївської міської ради [PERSON] у присутності свідків [PERSON], [PERSON], підтверджується, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO], однак фактично за вказаною адресою не проживають (а. с. 11) З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ВЛ № 138652, зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 12) Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло; ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону чи за рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого житла. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у це право (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. theUnitedKingdom), заява № 19009/04, п. 50; рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitsky v. Ukraine») заява № 30856/03, п. 41. Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно вимог статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Позивачами надані докази того, що відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], але понад рік у спірному житловому приміщенні не проживають без поважних причин, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між співвласниками житла та відповідачами щодо збереження за ними права користування цим житловим приміщенням. За таких обставин суд дійшов висновку, що право відповідачів на користування чужим майном (спірною житловою квартирою) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна, відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved