Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

08.04.2013 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та виселення. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що починаючи з 1995 року між КНУ ім. Т. Шевченка та Міністерством оборони України було укладено ряд договорів (договір про підготовку спеціалістів від 11.09.1995 року, договір № 135 від 22.12.1997 року, договір № 67 від 24.07.2006 року) та додаткових угод до них про підготовку спеціалістів та про надання у тимчасове користування приміщень Міністерству оборони України. Відповідно до умов договору «Про підготовку спеціалістів» від 11.09.1995 року та додаткових угод до нього № 07-94 від 21.02.1997 року і № 07-94-1 від 28.10.1998 року КНУ ім. Т. Шевченка передав у користування Міністерству оборони України блок-секції у гуртожитку [ADDRESS] для проживання офіцерів, офіцерів-слухачів та членів їх сімей на термін навчання (п. 1.5. додаткової угоди від 21.09.1997 року № 07-94). Пунктом 6 додаткової угоди від 28.10.1998 року № 07-94-1, яким внесено зміни до п. 2.10 Договору від 11.09.1995 року, встановлено, що «сім»ї військовослужбовців … оплату за проживання проводять особисто в бухгалтерію університету, розмір якої визначається за згодою сторін». Окрім вищезазначеного договору, 22.12.1997 року було укладено договір № 135 про підготовку спеціалістів. Також з метою урегулювання ситуації, що склалася з сім»ями військовослужбовців було укладено Додаткову угоду № 303/44/09 від 19.08.2009 року. Відповідно до розділу 2 зазначеної додаткової угоди Міністерство оборони України зобов»язалося після введення в експлуатацію житлового будинку по вул. Бориспільській, 26 у м. Києві вивільнити та передати університетові житлові кімнати в студентському [ADDRESS], зайняті 10 сім»ями військовослужбовців у тому числі звільнених у запас або відставку, а протягом 2010 року провести відселення решти сімей військовослужбовців, які проходять військову службу, і передати університету вивільнені житлові кімнати в студентському [ADDRESS] та до кінця 2011 року провести відселення всіх сімей військовослужбовців, звільнених у запас або відставку і передати університету вивільнені житлові кімнати в студентському гуртожитку [ADDRESS], тобто починаючи з 01.01.2012 року університет не має жодних договірних відносин з Міністерством оборони України, а отже, відсутні і підстави, які б надавали право на проживання у гуртожитках сім»ям військовослужбовців. Проте, фактично вони й досі не звільнили надані їм приміщення. Своїми діями вони порушують п. 2.3. Додаткової угоди № 303/44/09 та вимоги ст. 132 Житлового кодексу УРСР. Крім того, на час же проживання військовослужбовців в університетському гуртожитку, п. 3 додаткової угоди № 303/44/09 від 19.08.2009 року до договору № 135 від 22.12.1997 року було встановлено порядок здійснення ними розрахунків за користування житловим приміщенням і розмір платежів, відповідно до якого розмір та порядок місячної плати за користування житловими приміщеннями, місцями загального користування за надані житлово-комунальні послуги встановлюється наказами ректора університету. В разі зміни цін і тарифів на житлово-комунальні послуги та енергоносії, університет може змінювати розмір оплати за проживання в гуртожитку зобов»язковим попередженням про це мешканців не менше, ніж за місяць на підставі наказу ректора університету (п.п. 3.1.-3.2. додаткової угоди). Відповідно п.п. 3.4. цієї ж додаткової угоди, оплата за тимчасове користування житловими приміщеннями та спожиту електроенергію проводиться самостійно сім»ями військовослужбовців, які проживають в гуртожитку, на рахунок університету через установу банку на підставі рахунків, виписаних дирекцією студмістечка університету не пізніше 15 числа наступного місяця за оплачуваним. Військовослужбовці були заселені до гуртожитку [ADDRESS] на підставі списку військовослужбовців на заселення гуртожитку [ADDRESS] затвердженого заступником Міністра оборони України - командувачем військ протиповітряної оборони генерал-полковником О. Стеценко. Зокрема, [PERSON] була заселена до кімнати [ADDRESS] на підставі вищезазначених договорів ще у 2000 р., де проживає й досі. Таким чином відповідач проживає у кімнаті, яка має два ліжко-місця. На час її заселення розмір і порядок оплати було врегульовано наказом ректора від 21.03.2006 року № 184-32 «Про оплату за користування гуртожитками університету». 13.05.2011 року наказом ректора університету № 370-32 «Про оплату за користування гуртожитками університету» тарифи на проживання було змінено. Калькуляцією, яка є додатком до наказу визначено, що вартість проживання інших категорій проживаючих (до якої відносяться і військовослужбовці) у гуртожитку [ADDRESS] КНУ ім. Т. Шевченка встановлено у розмірі 420 грн. одне ліжко-місце за місяць. Про зміну вартості розміру оплати усі проживаючі були поперерджені своєчасно шляхом вивішення інформації на дошку оголошень. Окрім того, відповідно до п. 3.4. додаткової угоди № 303/44/09, дирекція студмістечка кожного місяця направляє проживаючим сім»ям військовослужбовців рахунок за надані послуги для самостійної оплати. Протягом терміну дії вказаних договорів та після їх закінчення відповідач проживає у гуртожитку університету, відповідно отримує послуги з проживання (у тому числі і комунальні послуги). Оплату отриманих послуг [PERSON] спочатку вносила в повному розмірі, а згодом частково, а тому з урахуванням змін тарифів борг останньої станом на листопад 2012 року складає 17 332 грн. 59 коп., сплатити який у добровільному порядку відповідач не бажає. Крім того, студентські гуртожитки університету призначаються для проживання студентів, аспірантів, слухачів підготовчих відділень, інститутів і факультетів університету на період навчання. На поселення в гуртожитках університету потребують понад 100 сімей осіб, що навчаються в університеті, проте не можуть бути забезпечені житлом у зв»язку з браком ліжко-місціь. Просив, стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 17 332 грн. 59 коп., суму судового збору та виселити із займаної кімнати [ADDRESS] університету. Під час судового розгляду справи, представник позивача заявлений позов з зазначених у позовній заяві підстав підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Крім того, посилаючись на те, що за час розгляду справи відповідач не звільнила займану нею кімнату у гуртожитку, отримані послуги не сплачувала у повному обсязі, а тому її розмір боргу станом на листопад 2013 року збільшився до 23 832, 59 грн., які просила стягнути з відповідача [PERSON] Відповідач та її представники, позовні вимоги КНУ ім. Т.Шевченка не визнали, просили відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Відповідач [PERSON] не заперечувала, що вона поселилася до кімнати в гуртожитку [ADDRESS], що належить КНУ ім. Т.Шевченка на підставі договору, укладеного між позивачем та Міністерством оборони України, відповідно до якого плату за проживання в гуртожитку проводять сім»ї військовослужбовців самостійно до бухгалтерії університету, розмір якої визначається за згодою сторін та оформляється відповідним актом. З червня 2011 року позивач надсилає їй до сплати квитанції про сплату вартості за проживання у гуртожитку та отримані послуги у розмірі який не був узгоджений з нею, а тому вона продовжує сплачувати отримані послуги у розмірі, що був узгоджений на момент укладення договору. Крім того, укладаючи договір з позивачем, Міністерство оборони України, взяло на себе зобов»язання про звільнення отриманих у користування кімнат у гуртожитку шляхом переселення до кінця 2011 року військовослужбовців у тому числі звільнених у запас або відставку. Відповідач та її представники також стверджували, що правовідносини за договором, з приводу якого заявлено спір існують між позивачем та Міністерством оборони України, а тому вважають, що відповідати за будь-які порушення порядку проживання у гуртожитку та оплати вартості отриманих послуг відповідач може тільки перед Міністерством оборони України. Заслухавши учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені КНУ ім. Т. Шевченка позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.09.1995 року між Київським університетом імені Тараса Шевченка в особі ректора Скопенка В.В. та командуючим Військами Повітряної Оборони України в особі генерал-полковника Лопатіна М.А., було укладено договір про підготовку спеціалістів з вищою освітою. Для досягнення мети даного договору сторони взяли зобов»язання: університет зобов»язався для забезпечення житлово-побутових умов курсантам ВЗП виділити гуртожиток [ADDRESS] з наявними меблями, інвентарем та іншим обладнанням, кімнати в гуртожитку [ADDRESS], які надані для проживання офіцерів-слухачів та членів їх сімей; замовник (Командуючий військами Повітряної Оборони України) приміщення, надані у тимчасове користування утримувати в справному стані, виключно для досягнення мети, передбаченої даним договором та за їх прямим призначенням, після закінчення строку дії договору та в інших випадках у 3-х місячний термін здати надані в користування приміщення в повному порядку. Умовами договору також визначено, що сторони можуть вносити зміни та доповнення в даний договір шляхом укладення додаткових угод, а також можливість його розірвання на вимогу однієї зі сторін з попереднім повідомленням за шість місяців іншої сторони.(а.с.27-29). 21.02.1997 року між Київським університетом імені Тараса Шевченка в особі ректора Скопенка В.В. та заступником Міністра Оборони України - Командувачем Сил Протиповітряної оборони України укладено додаткову угоду №07-94 до договору від 11.09.1995 року «Про підготовку спеціалістів», метою якої є спільне використання студентського гуртожитку [ADDRESS], для досягнення якої сторони взяли зобов»язання: університет - передати по акту прийому-передачі будинок гуртожитку, а замовник ( заступник Міністра оборони України) прийняти по акту прийому-передачі будинок гуртожитку та проектно-кошторисну документацію, яка є в наявності, від «Університету» для проведення реконструкції та капітального ремонту до 25.02.1997 року. Цією ж додатковою угодою визначено, що загальні приміщення будинку гуртожитку використовуються «Університетом» та «Замовником» спільно по взаємній домовленості. Термін дії даної угоди з 21.02.1997 року до 22.02.2007 року, угода може бути розірвана на вимогу однієї зі сторін з попереднім повідомленням за шість місяців іншої сторони.(а.с.25-26). 28.10.1998 року заступником Міністра Оборони України - Командувачем Сил Протиповітряної оборони України та ректором КНУ ім. Т. Шевченка укладено додаткову угоду №07-94-1 до договору від 11.09.1995 року «Про підготовку спеціалістів», відповідно до якої п.2.10 викладено в новій редакції - сім»ї військовослужбовців, заселені в гуртожиток на житлову площу, передану в користування «замовнику», оплату за проживання проводять особисто в бухгалтерію «Університету», розмір якої визначається за згодою сторін та оформляється відповідним актом (а.с.24). 17.11.1998 року заступником Міністра Оборони України - Командувачем Військ Протиповітряної Оборони України затверджено список військовослужбовців на заселення гуртожитку [ADDRESS] до складу якого включено [PERSON] для заселення до кімнати №512 (а.с.9). Судом також встановлено, що [PERSON] займає два ліжкомісця у кімнаті [ADDRESS]. 22.12.1997 року між Київським університетом імені Тараса Шевченка та заступником Міністра оборони України - Командувачем Сил Протиповітряної Оборони України було укладено договір №135 «Про підготовку спеціалістів», за умовами якого «Університет» зобов»язувався для забезпечення житлово-побутових умов курсантам ВВП виділити гуртожиток [ADDRESS], а «замовник» зобов»язався, приміщення надані у тимчасове користування утримувати у справному стані, своєчасно за свій рахунок проводити капітальний ремонт. Щомісячно оплачувати проживання курсантів у гуртожитку[ADDRESS] по узгодженим сторонами цінами, що діють для студентів університету згідно затвердженого кошторису розрахунку (а.с.98-99). 19.08.2009 року між КНУ імені Тараса Шевченка та Міністерством оборони України було укладено додаткову угоду №303/44/09 до договору №135 «Про підготовку спеціалістів від 22.12.1997 року, якою сторони дійшли згоди про внесення змін до договору №135 «Про підготовку спеціалістів від 22.12.1997 року, щодо викладення у новій редакції пунктів 1.3.,4.1. відповідно до яких: для забезпечення житлово-побутових умов курсантам та слухачам військового інституту виділено житлові кімнати у гуртожитку [ADDRESS], які надані університетом в тимчасове користування Міністерству для проживання 57 сімей військовослужбовців і працівників Збройних Сил України, а також військовослужбовців звільнених у запас або відставку та членів їх сімей, згідно додаткових угод №07-94 від 21.02.1997 року, №07-94-1 від 28.10.1998 року; №66 від 24.07.2006 року до договору «Про підготовку спеціалістів» від 11.09.1995 року та договору №67 від 24.07.2006 року.; Термін дії даного договору з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2011 року. Крім того, цією ж додатковою угодою встановлено, що після введення в експлуатацію житлового будинку по вул. Бориспільській, 26 у м. Києві Міністерство вивільняє та передає університету житлові кімнати в студентському гуртожитку [ADDRESS], зайняті 10 сім»ями військовослужбовців у тому числі звільнених у запас або відставку, протягом 2010 року проводить відселення решти сімей військовослужбовців, які проходять військову службу, а до кінця 2011 року проводить відселення всіх сімей військовослужбовців, звільнених у запас або відставку і передає університету вивільнені житлові кімнати в студентському гуртожитку [ADDRESS]. Розмір та порядок місячної плати за користування житловим приміщенням, місцями загального користування та надані житлово-комунальні послуги встановлюється наказами ректора університету. На час укладення додаткової угоди діє розмір оплати встановлений наказом ректора від 21.03.2006 року №184-32. В разі зміни цін і тарифів на житлово-комунальні послуги та енергоносії Університет може змінювати розмір оплати за проживання в гуртожитку з обов»язковим попередженням про це мешканців, не менш, ніж за місяць на підставі наказу ректора Університету. Оплата за тимчасове користування житловим приміщенням та спожиту електроенергію проводиться самостійно сім»ями військовослужбовців, які проживають у гуртожитку, на рахунок університету через установу банку на підставі рахунків, виписаних дирекцією студмістечка Університету не пізніше 15 числа наступного місяця за оплачуваним. Після закінчення терміну тимчасового користування житловими приміщеннями в місячний термін звільнити їх. Термін дії додаткової угоди з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2011 року. (а.с.20-22). За правилами ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Правилами ч.2, ч.3 ст. 61 ЦПК України визначено, що не підлягають доказуванню обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Так, звертаючись в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за проживання у кімнаті №512/2 у гуртожитку КНУ імені Тараса Шевченка [ADDRESS] позивач посилається на те, що [PERSON] займає зазначене житлове приміщення на підставі договорів про підготовку спеціалістів, укладених із Міністерством оборони України та не виконує у повному обсязі обов»язку щодо оплати за проживання у порядку та розмірі визначеному університетом. Позивач стверджує, що з 27.01.1999 року по 21.01.2013 року [PERSON] нараховано за проживання 30 699, 06 грн., фактично сплачено 13 366,47 грн., заборгованість станом на 21.01.2013 року становить 17 332 59 грн, а станом на листопад 2013 року [PERSON] нараховано за проживання 38 709,06 грн., фактично сплачено останньою 14 906, 47 грн., борг становить 23 832,59 грн. (а.с.13,86-87). Заперечуючи проти позову, представники відповідача та відповідач стверджували про відсутність договірних правовідносин між сторонами у справі, невиконання позивачем обов»язку щодо попередження відповідача про підвищення розміру оплати за проживання у гуртожитку. Будучи присутньою у судовому засіданні [PERSON] визнала, що чергова гуртожитку пропонувала ознайомитися з наказом ректора про підвищення розміру плати за проживання у гуртожитку, однак вона від підпису відмовилась, оскільки заперечувала проти підвищення оплати. Відповідно до встановлених судом обставин правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договорів, укладених між КНУ імені Тараса Шевченка та Міністерством оборони України, за умовами яких обидві сторони взяли на себе зобов»язання. Зокрема відділення військової підготовки Київського університету здійснює підготовку офіцерських кадрів для Міністерства оборони України, а Університет зобов»язався створити умови для необхідної підготовки в тому числі житлово-побутові. Надані житлові приміщення Міністерство оборони зобов»язалося після закінчення терміну тимчасового користування житловими приміщеннями в місячний термін звільнити їх. Обов»язок оплати за тимчасове користування житловими приміщеннями та спожиту електроенергію покладено на сімей військовослужбовців які проживають у гуртожитку на підставі рахунків виписаних дирекцією студмістечка Університету. Відповідно до статтей 11,14,15,627,629 ЦК України: підставами виникнення цивільних прав та обов»язків є договори та інші правочини.; Цивільні обов»язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов»язковим для неї.; Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.; Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору , виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.; Договір є обов»язковим для виконання. Судом встановлено, що передача у користування та порядок користування сім»ями військовослужбовців житловими приміщеннями у гуртожитку [ADDRESS], врегульовані договором «Про підготовку спеціалістів» від 11.09.1995 року та додатковими угодами до нього №07-94 від 21.02.1997 року та №07-94-1 від 28.10.1998 року, а також додатковою угодою №303/44/03/09 до договору №135 «Про підготовку спеціалістів» від 22.12.1997 року, укладеною 19.08.2009 року. Наразі, на підставі договору «Про підготовку спеціалістів» від 11.09.1995 року [PERSON] заселилася до кімнати [ADDRESS], а додатковою угодою №303/44/03/09 до договору №135 «Про підготовку спеціалістів» від 22.12.1997 року, укладеною 19.08.2009 року встановлено термін дії договору, що став підставою для тимчасового проживання відповідача [PERSON] у спірному житловому приміщенні до 31.12.2011 року. За умовами зазначених вище договорів, саме Міністерство оборони України зобов»язалося після закінчення терміну тимчасового користування житловими приміщенням в місячний термін звільнити їх шляхом відселення всіх сімей військовослужбовців , однак Міністерство оборони України не виконало свого зобов»язання про що свідчить проживання заселених ним до житлових приміщень гуртожитку [ADDRESS] сімей військовослужбовців у тому числі і [PERSON] станом на час вирішення заявленого КНУ імені Тараса Шевченка спору в суді. Відтак, заселена до кімнати 512/2 у гуртожитку [ADDRESS] [PERSON] не може бути виселена у примусовому порядку судом з тих підстав, що на час звернення позивача в суд з позовом про її виселення у КНУ імені Тараса Шевченка припинили існувати договірні відносини з Міністерством оборони України на підставі яких остання була поселена Міністерством оборони України до спірного житлового приміщення. Позовні вимого КНУ імені Тараса Шевченка в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з проживання підлягають задоволенню судом з огляду на наступне. За правилами ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов»язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов»язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.903 цього ж Кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов»язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов»язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Як встановлено судом, додатковою угодою №07-94-1 від 28.10.1998 року до договору «Про підготовку спеціалістів» від 11.09.1995 року встановлено, що сім»ї військовослужбовців, заселені в гуртожиток на житлову площу передану в користування Міністерству оборони України, оплату за проживання проводять особисто в бухгалтерію Університету, розмір якої визначається за згодою сторін та оформляється відповідним актом, а додатковою угодою №303/44/03/09 до договору №135 «Про підготовку спеціалістів» від 22.12.1997 року, укладеною 19.08.2009 року встановлено, що розмір та порядок місячної плати за користування житловим приміщенням, місцями загального користування та надані житлово-комунальні послуги встановлюється наказами ректора університету. На час укладення додаткової угоди діє розмір оплати встановлений наказом ректора від 21.03.2006 року №184-32. В разі зміни цін і тарифів на житлово-комунальні послуги та енергоносії Університет може змінювати розмір оплати за проживання в гуртожитку з обов»язковим попередженням про це мешканців не менш ніж за місяць на підставі наказу ректора Університету. Оплата за тимчасове користування житловим приміщенням та спожиту електроенергію проводиться самостійно сім»ями військовослужбовців, які проживають у гуртожитку, на рахунок університету через установу банку на підставі рахунків, виписаних дирекцією студмістечка Університету не пізніше 15 числа наступного місяця за оплачуваним. За даними довідки-розрахунку по оплаті за проживання та використану електроенергію [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] студмістечка КНУ імені Тараса Шевченка за період з 01.01.2002 року по 23.09.2013 року [PERSON] вносила оплату за послуги з проживання у розмірі визначеному університетом у тому числі і з урахуванням підвищення розміру оплати, що мало місце у червні та листопаді 2008 року, а після підвищення розміру оплати у січні 2010 року та червні 2011 року продовжувала оплату отриманих послуг у розмірі, що був визначений у листопаді 2008 року. Як зазначено судом вище, [PERSON] у судовому засіданні визнала, що її повідомили про підвищення розміру оплати за проживання у гуртожитку, однак вона відмовилася поставити підпис, оскільки не погодилася з підвищенням, однак будь-яких дій щодо захисту свого права на оплату отриманих послуг з проживання у гуртожитку у вже визначеному розмірі, або ж його узгодження не звернулася, правильність наведеного розрахунку боргу не заперечила. Протягом терміну дії вказаних договорів та після їх закінчення відповідач фактично проживає в гуртожитку університету, а отже отримує послуги з проживання (у тому числі і комунальні послуги), що надаються позивачем у справі. Визнання факту проживання та обов»язку здійснювати оплату наданих послуг мешканкою підтверджується шляхом внесення нею оплати за проживання спочатку в повному розмірі, а згодом частково. Тобто, відповідач отримує послугу з проживання на підставі договорів, укладених позивачем у справі з Міністерством оборони України, заперечуючи право позивача на збільшення розміру оплати послуги з проживання, будь-яких дій на захист порушенного, на її думку КНУ імені Тараса Шевченка, її права на оплату спожитих послуг у розмірі визначеному додатковою угодою №303/44/03/09 до договору №135 «Про підготовку спеціалістів» від 22.12.1997 року, укладеною 19.08.2009 року будь-яких дій на захист свого порушеного права не вчинила, а продовжувала споживати послуги, розмір наведеного позивачем розрахунку заборгованості не заперечила, а відтак суд приходить до висновку, що [PERSON] має обов»язок сплатити заборгованість за проживання у спірному житловому приміщені, розмір якої станом на листопад місяць 2013 року визначений позивачем у сумі - 23 832, 59 грн.. Отже, на задоволення заявлених КНУ імені Тараса Шевченка позовних вимог стягненню з [PERSON] підлягає заборгованість за отримані послуги з проживання у розмірі 23 832, 59 грн., а також понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 238, 32 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial