Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

08 лютого 2018 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]І, про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина-інвалід. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що вона з 26.10.2013 року по 29.11.2017 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем. 19.12.2014 року у даному шлюбі у них народився син [PERSON]. Рішенням Заставнівського районного суду від 29.11.2017 року шлюб між ними розірвано, і з цієї ж дати присуджено стягнення аліментів на її користь для утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.11.2017 року до досягнення дитиною повноліття., а також вирішено стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. На сьогоднішній день дитині виповнилося три роки, однак [PERSON], [INFO] є дитиною інвалідом, перебуває на диспансерному обліку у лікаря невролога з діагнозом: дитячий аутизм, має затримку психічного розвитку, розвитку мови, комунікативні розлади. Позивач вказує, що ніде не працює, оскільки вимушена більше часу приділяти сину внаслідок його хвороби. Крім того їй необхідно оплачувати лікування та реабілітаційні процедури, які необхідні дитині в силу захворювання. Розмір соціальної допомоги, яку вона отримує складає 1729,40 грн., а також сума аліментів, які сплачує відповідач є недостатньою для матеріального утримання дитини і значно меншою прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, в звязку з чим вона змушена звернутися до суду та просити суд винести рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на її утримання в сумі 500 грн. щомісячно. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що аліменти на сина сплачує регулярно. Заробітну плату отримує незначну. Крім того із наданої позивачем доказів по справі не вбачається, що дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду. По мірі можливості надає допомогу, крім аліментів, а саме купує продукти харчування, засоби гігієни, одяг ліки та інші необхідні предмети для дитини, тому не спроможний сплачувати аліменти на утримання позивачки. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, обґрунтувала їх обставинами викладеними у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Зі змісту вказаної статті встановлено, що право на утримання виникає за умови, що дитина з інвалідністю потребує постійного стороннього догляду. Ця обставина має бути підтверджена відповідним документом закладу охорони здоров'я. На підставі ч.ч.1,3 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, сторони з 26.10.2013 року по 29.11.2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі. В даному шлюбі 19.12.2014 року у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-МИ №277016 від 19.12.2014 року (а.с.5). Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Малолітній [PERSON] є дитиною інвалідом, перебуває на диспансерному обліку у лікаря невролога з діагнозом: дитячий аутизм, має затримку психічного розвитку, розвитку мови, комунікативні розлади, що підтверджується медичним висновком №61 від 23.11.2017 року (а.с.10), посвідченням серії ААГ №183214 (а.с.15-16). В звязку з хворобою дитини, згідно медичного висновку №61 (а.с.10), йому рекомендовано спеціальні заняття щодо розвитку мови та мовлення, заняття щодо розвитку навичок, спостереження у дитячого психіатра. Враховуючи вік дитини, а саме 3 роки 5 місяців вона потребує постійного догляду, нагляду та сторонньої допомоги, тому позивачка не має змоги працювати ,оскільки постійно наглядає за дитиною та безперервно знаходиться з дитиною. Згідно наданою інформацією головного лікаря Заставнівської ЦРЛ [PERSON] вказано, що [PERSON], [INFO], перебуває з 23.11.2017 року на обліку, як дитина з інвалідністю, з діагнозом: Дитячий аутизм із загальним недорозвитком мови І рівня, руховими стереотипіями. Розлади психічних функцій виражені ІІ ступінь і значно вражені ІІІ ступінь. До підгрупи «А» не відноситься. Потребує стороннього догляду по віку, у звязку з хворобою. Крім цього судом встановлено, що згідно рішенням Заставнівського районного суду від 29.11.2017 року шлюб між ними розірвано, і з цієї ж дати присуджено стягнення аліментів на користь позивачки для утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.11.2017 року до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що з урахуванням матеріального становища позивача, те, що вона потребує матеріальної допомоги, оскільки проживає з дитиною з інвалідністю, яка потребує постійного стороннього догляду, дбає про неї, відповідач є працездатною особою, офіційно працює на ТзОВ «Техно-Нафта-Плюс» на посаді оператора заправних станцій, має стабільний заробіток, на утримання дитини з нього стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, інших утриманців не має. Крім того, як вбачається із відзиву на позовну заяву, відповідач зазначає, що має можливість та бажання допомагати матері в догляді за дитиною. Не відмовляється від утримання сина, надає по можливості позивачці допомогу, і крім визначених судом аліментів, купує продукти харчування, засоби гігієни, одяг, ліки та інші необхідні речі і предмети, а тому суд вважає, що з останнього слід стягнути аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, у розмірі 400 грн. щомісячно, протягом всього часу проживання з позивачем дитини з інвалідністю та опікування нею, починаючи стягнення з 08.02. 2018 року. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 704,80 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial