Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

08 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000 гривен. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 листопада 2013 року, має неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно відповідач не надає допомоги на утримання дитини, в звязку з чим вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1000 грн. на місяць на утримання сина, однак пояснив, що протягом усього періоду після розірвання шлюбу матеріально допомагав синові, перераховуючи на його платіжну картку грошові кошти, крім того зазначив, що до теперішнього часу виплачує кредит, який було отримано сторонами під час шлюбу та був пере кредитований за його власною ініціативою після розірвання шлюбу на нього особисто. Також зазначив, що він працює, та окрім основного місця роботи ще має додатковий заробіток, який має мінливий характер. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 вересня 1990 року між сторонами було укладено шлюб, який рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 листопада 2013 року розірвано (а.с. 3, 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьками якого являються сторони по справі (а.с. 5). Як встановлено у судовому засіданні, неповнолітня дитина проживає з матір'ю і потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Вимогами ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено можливість визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в разі, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, та те, що відповідач [PERSON] позов визнав повністю, і це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,згодний на стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., працює, тому суд вважає доцільним стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору та рішення ухвалено на її користь, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 487,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved