Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

08 липня 2016 року [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 27.03.2013 року у Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 144. Від цього шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON],[INFO]. Останні два роки сімейне життя між нею і відповідачем погіршувалось, що привело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач нехтує сімейними цінностями, коли він приїзжав з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан. З метою нав'язати своє бачення проблемних питань відповідач припускається до аморальних вчинків, будучи в нетверезому стані допускає фізичні образи що виражається в рукоприкладстві, навіть в присутності дитини. Позивачка з відповідачем не проживають разом з лютого 2015 року та не ведуть спільне господарство. Відповідач переїхав проживати до своїх батьків, вона з донькою проживають окремо. На примирення не згодна. Дитина залишиться проживати з позивачкою. Протягом тривалого часу відповідач взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати дитину. Крім того, між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Їй відомо, що відповідач офіційно непрацевлаштований, останні два роки працює на будівельних об'єктах у Російський Федерації. На сьогоднішній день працює відповідач чи ні не відомо. Він не має інших неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні. Вона не має змоги самостійно задовольнити потреби доньки, все це потребує значних коштів. На підставі чого просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 27 березня 2013 року в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 144. Стягнути з [PERSON], на її користь на утримання доньки [PERSON],[INFO], у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня подання позовної заяви, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином, надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов визнав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлене наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження Серії [NUMBER], 27.03.2013 року Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис №144. Відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Опікун має право пред'явити позов про розірвання шлюбу, якщо цього вимагають інтереси того з подружжя, хто визнаний недієздатним. Таким чином, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і позов пред'явлено належною особою, тоді як наявність причин, що перешкоджають розірванню шлюбу, в судовому засіданні не була встановлена. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаєминиподружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, сторони разом не мешкають, між ними відсутні взаєморозуміння, на примирення не згодні, що на думку суду є достатніми підставами для розірвання шлюбу. Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду із позовними вимогами про розірвання шлюбу позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 552 грн., а також з відповідача необхідно стягнути судові витрати в дохід держави, оскільки позивачка при зверненні до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів була звільнена від їх сплати. На підставі ст.ст. 110- 112 СК України,

Outcome: approved