Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

08 вересня 2020 року до Любашівського районного суду Одеської області звернулася [PERSON] з позовом до Зеленогірської селищної ради Любашівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. Любашівським районним судом Одеської області залучено до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Любашівську районну державну адміністрацію Одеської області. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка на день смерті проживала в с.Ясеново Друге Любашівського району Одеської області. ЇЇ мати являлась членом КСП ім. КОбися Любашівського району Одеської області. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: на право на земельну частку (пай) розміром 4.22 умовних кадастрових гектари із земель колишнього КСП ім. Кобися Любашівського району Одеської області. Вона фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , вступила в оперативне управління спадковим майном, звернулась до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після смерті матері, так як вона є єдиним спадкоємцем за законом. Однак, нотаріус не взмозі видати їй свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно померлої [PERSON] , так як відсутній правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай), а саме Сертифікат на право на земельну частку (пай), так як її мати не встигла його отримати і померла. Тому, просила визнати її право власності на спадкове майно, а саме на право на земельну частку (пай), що належала її матері [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, свої вимоги підтримала в повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого. З архівної довідки № 5 від 08.01.2019 року видно, що згідно архівного фонду СВК «Кобися» (з 1950 року когоспи ім.Жданова, ім. Кагановича, ім. Мічуріна, з 1970 року колгосп ім. Ворошилова, з 1992 року КСП ім. Кобися, з 2000 року СВК ім. Кобися)) [PERSON] дійсно працювала у вказаних господарствах у 1944-1946 роках, 1950 році, 1952 році, 1955-1967 роках (а.с. 11). З листа Ясенівського старостинського округу №№ 403, 404 від 27 листопада 2019 року видно, що [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] разом із [PERSON] (а.с. 9,10). З листа Ясенівського старостинського округу № 378 від 17 серпня 2020 року видно, що [PERSON] прийняла в оперативне керування майно [PERSON] (а.с. 8). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видно, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 6). Із свідоцтва про народження та одруження позивачки видно, що позивач дійсно являється донькою померлої [PERSON] та відповідно до ст. 1261 ЦК України (ст. 529 ЦК УРСР, яка діяла на чаас відкриття спадщини) є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] (а.с. 14). З листа відділу у Любашівському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 659/111-20 від 27.07.2020 року видно [PERSON] була включена до списку членів КСП ім.Кобися Любашівського району Одеської області, які мають право на земельну частку (пай). Розмір земельної частки (пай) складає 4.22 умовних кадастрових гектари. Сертифакт про право наземельну частку (пай) [PERSON] не отримувала. Згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії ОД-22 КСП ім. Кобися Любашівського району Одеської області отримало 25 березня 1996 року. Вказаний Державний акт було зареєстровано в Ясенівській сільській раді Любашівського району Одеської області 25 березня 1996 року за № 22. Згідно доданого до вказаного Державного акту на право колективної власності на землю списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) під номером 227 зазначена [PERSON] з позначкою померла [INFO] (а.с. 22). З трудової книжки серії [NUMBER] виданої 30 жовтня, архівної довідки № 400 від 14 листопада 2016 року видно, що в період з 1966 року по 1973 рік та з 1977 року по 1992 рік [PERSON] дійсно працював в колгоспі імені Ворошилова, пізніше з 1992 року КСП ім. Кобися Любашівського району Одеської області. З довідки Любашівського районного трудового архіву № 485 від 14.11.2017 року видно, що [PERSON] працював в колгоспі ім.Ворошилова, пізніше КСП «Кобися» в 1992 році протягом січня-березня (а.с. 23-25). Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~ право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Абзацом 2 частини 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про\~практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] була включена до списку осіб, що мають право на отримання земельної частки (паю) із земель КСП ім. Кобися Любашівського району Одеської області, що підтверджується довідкою відділу у Любашівському районі Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області № 659/111-20 від 27.07.2020 року, однак Сертифікат про право на земельну частку (пай) не отримала так як померла. У зазначених списках навпроти її прізвища зазначено померла [INFO] (а.с. 7). Державного акту на право колективної власності на землю КСП Ім. Кобися Любашівського району Одеської області отримало 25 березня 1996 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на момент отримання КСП ім. Кобися Державного акту на право колективної власності на землю, станом на 25 березня 1996 року, [PERSON] померла [INFO] , а тому і не набула права на земельну частку (пай) із земель КСП ім. Кобися Любашівського району Одеської області, так як законодавство повязує набуття права на земельну частку (пай) саме з моментом отримання господарством Державного акту на право колективної власності на землю та включенням до списку осіб, що мають на це право. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] не набула права на земельну частку (пай) із земель КСП ім. Кобися Любашівського району Одеської області, а тому вказане право і не входить до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . Тому, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Зеленогірської селищної ради Любашівського району Одеської області, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Любашівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме на право на земельну частку (пай), що залишилось після смерті [PERSON] належить відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed