Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

08 листопада 2016 року позивач Заступник військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави в особі Військової частини [NUMBER] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28 вересня 2016 року військовою прокуратурою Івано-Франківського гарнізону завершено досудове розслідування кримінального провадження № 42016090780000071 відносно [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 Кримінального кодексу України. В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до наказу командира Військової частини [NUMBER] № 247 від 26 грудня 2005 року, виданого на підставі наказу командира Військової частини № 7 від 24 листопада 2005 року, відповідач був призначений на посаду начальника метеорологічної групи та приступив до виконання службових обов`язків. Проте капітан [PERSON] , будучи\~ військовою службовою особою Військової частини [NUMBER] , відповідальною за збереження майна\~ метеорологічної служби вказаної військової частини неналежним чином виконував свої службові обов`язки через недбале ставлення до них, не передбачив можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи обов`язок і можливості їх передбачити, ігнорував покладені на нього обов`язки, що заподіяло істотну шкоду державі. Згідно акту № 1/2/4 інвентаризації авіаційно-технічного майна Військової частини [NUMBER] , затвердженого командиром вказаної військової частини 12 січня 2016 року, у період з 16 листопада 2015 року по 09 січня 2016 року проведено інвентаризацію авіаційно-технічного майна військової частини [NUMBER] , під час якої встановлено, що наявність авіаційно-технічного майна, в тому числі метеорологічної служби відповідає обліковим даним. У подальшому згідно акту №1/2/130 інвентаризації авіаційно-технічного майна Військової частини [NUMBER] , затвердженого командиром вказаної військової частини 19 липня 2016 року, у період з 16 червня 2016 року по 11 липня 2016 року проведено інвентаризацію авіаційно-технічного майна Військової частини [NUMBER] , під час якої виявлено нестачу окремого військового майна метеорологічної служби. Згідно довідки про вартість авіаційно-технічного майна метеорологічної групи, закріпленого за капітаном [PERSON] , якого не вистачає за даними бухгалтерського обліку, на момент виявлення нестачі згідно акту інвентаризації №1/2/130 від 19 липня 2016 року, загальна вартість недостачі військового майна становить 178\~177,10 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на користь Військової частини [NUMBER] шкоду, завдану внаслідок вчинення злочину, у розмірі 178\~177,10 грн. 02 грудня 2016 року позивачем надана до суду заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач вказує на те, що за результатами роботи комісії був встановлений фактичний розмір нанесених збитків, що становить 675\~848,42 грн., та просить стягнути з відповідача на користь Військової частини [NUMBER] шкоду, завдану внаслідок вчинення злочину, у розмірі 675\~848,42 грн. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. У судовому засіданні представник позивача просив суд\~ позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні\~ позовні вимоги визнав. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що працює начальником авіаційно-технічної служби Військової частини [NUMBER] , під час проведення інвентаризації йому повідомили, що виникла нестача військового майна, за результатами інвентаризації складений акт про оцінку шкоди, що підлягає відшкодуванню. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до акту № 1/2/130 інвентаризації авіаційно-технічного майна Військової частини [NUMBER] , затвердженого командиром Військової частини [NUMBER] 19 липня 2016 року, у період з 16 червня 2016 року по 11 липня 2016 року проведено інвентаризацію авіаційно-технічного майна Військової частини [NUMBER] , під час якої виявлено нестачу окремого військового майна метеорологічної служби (а.с. 7-9). Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2016 року, який набрав законної сили 08 листопада 2016 року, [PERSON] \~ визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 425 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнено [PERSON] від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки (а.с. 10-14, 213-217). Згідно наказу № 247 від 26 грудня 2005 року командира Військової частини [NUMBER] , [PERSON] , інженера метеорологічної групи, наказом командира Військової частини [NUMBER] від 24 листопада 2005 року № 7 призначено на посаду начальника метеорологічної групи, ВОС-2002004 (а.с. 15). Згідно акту № 350/484/5/169 від 18 листопада 2016 року «Про оцінку заподіяної шкоди начальником метеорологічної служби військової частини [NUMBER] - начальником групи капітаном [PERSON] », затвердженого командиром Військової частини [NUMBER] 18 листопада 2016 року, в результаті роботи комісії встановлено, що 611\~235,96 грн. це розмір заподіяної державі шкоди за фактичними втратами (пошкодженням) військового майна,\~ 675\~848,42 грн. це розмір суми, що підлягає стягненню з капітана\~ [PERSON] (а.с. 29-209). Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Положеннями частин першої-третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої-другої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частина четверта статті 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2016 року, що набрав законної сили 08 листопада 2016 року, є обов`язковим для суду при розгляді даної цивільної справи. Частинами першою-другою статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Пунктом 1 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, зазначено, що це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних\~ на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України. До військовослужбовців належать: солдати, матроси, сержанти, старшини строкової військової служби і ті, які проходять військову службу\~ за\~ контрактом, курсанти (слухачі)\~ військово-навчальних закладів, жінки, які проходять військову службу за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу, прапорщики, мічмани і офіцери Збройних Сил України, Прикордонних військ України, військ Цивільної оборони, Управління державної охорони України та інших військових формувань, створених відповідно до законодавства України, Служби безпеки України, військ внутрішньої та конвойної охорони Міністерства внутрішніх справ України, а також призвані на збори військовозобов`язані.\~ У пункті 4 зазначеного Положення визначено, що відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до\~ дисциплінарної\~ чи\~ кримінальної\~ відповідальності\~ за\~ дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду. У разі притягнення особи, яка\~ заподіяла матеріальну шкоду державі, до кримінальної відповідальності командир\~ (начальник) військової частини зобов`язаний подати щодо неї цивільний позов до суду на суму невідшкодованої шкоди. Згідно пункту 14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою\~ зброї\~ та\~ боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і\~ взуття, інвентарних речей та деяких\~ інших видів\~ військового\~ майна, несуть\~ матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі\~ вартості цього майна. Перелік\~ військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до\~ його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України. У відповідності з положеннями пункту 16 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, розмір заподіяної\~ державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що\~ обчислюються\~ в\~ порядку,\~\~ який визначається Міністерством економіки України. За таких обставин суд вважає, що в результаті скоєного злочину, винним у вчиненні якого за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2016 року є відповідач [PERSON] , шкода, завдана внаслідок вчинення злочину, у розмірі 675,848,00 грн. підлягає стягненню з відповідача. Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи доведені ті обставини, на які прокурор та представник позивача посилаються як на підстави позовних вимог, позовні вимоги є підставними, тому позовні вимоги Заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави в особі Військової частини [NUMBER] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину,підлягають задоволенню повністю. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 6\~758,48 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 11, 22, 1166 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved