Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

07 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в с.Миколаїв Радехівського району Львівської області помер її чоловік [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 03 березня 1996 року Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області. Згідно з свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданим повторно Радехівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівської області від 24.05.2017 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.11.1960 року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові « [PERSON] », дружині « [PERSON] ». Після смерті Спадкодавця , окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 січня 2001 року за № 12312. З Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] вбачається, що спадкодавцю було передано у приватну власність земельна ділянка площею 1,1859 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] вбачається, що спадкодавцю було передано у приватну власність наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 1,0915 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,0945 гектарів. Згідно Довідки № 413 від 26 травня 2017 року, виданої виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області вбачається що, гр. [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом із ним на день його смерті в житловому будинку була зареєстрована і проживала його дружина [PERSON] . Відповідно до довідок відділу Держгеокадастру у Радехівському районі Львівської області від 30.10.2017 року №97-13-0.30-1105/173-17, №97-13-0.30-1104/173-17 вбачається, що загальна вартість земельних ділянок становить - 20976,06 грн. Крім позивача, інших осіб які б претендували на майно ні за законом ні за заповітом немає. Позивач після смерті спадкодавця, фактично вступила в володіння спадщиною і надалі продовжує користуватись та розпоряджається майном, а саме городом, садом, земельною ділянкою загальною площею 1,0915 гектарів, земельною ділянкою загальною площею 0,0945 гектарів, які відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] належать спадкодавцю. Проте, на даний час з метою отримання свідоцтва про право на спадщину в установленому законом порядку позивач до нотаріуса не звертався, у зв`язку з відсутністю оригінала Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] оскільки він втрачений. Просить визнати за [PERSON] право власності на наступні земельні ділянки в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , які належали спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , а саме: земельну ділянку загальною площею 1,0915 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,0945 гектарів (а.с.2-5). 20 листопада 2018 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.41). У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Однак представник позивача скерував в адресу суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, в якій зазначив, що позов підтримує повністю та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.48). Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився. Однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо задоволення позову (а.с.49). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася відповідач. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Із врахуванням наведеного, на підставі ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області 03 березня 1996 року, актовий запис №6 (а.с.6). Родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , зокрема [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.11.1960 року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові « [PERSON] », дружині « [PERSON] » (а.с.7). Із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] , виданого 24 січня 2001 року Радехівською районною Радою народних депутатів на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 23 червня 2000 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №12312, вбачається, що земельна ділянка, площею 1,1859 га, яка складається з двох земельних ділянок площею 1,0915 га та площею 0,0945 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, належить [PERSON] (а.с.9). Відповідно до копій довідок, виданих виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області 26.05.2017 року №413 та [INFO] року №223, [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті в житловому будинку була зареєстрована і проживала його дружина [PERSON] . Заповіт від імені померлого виконкомом Миколаївської сільської ради не посвідчувався (а.с.10,29). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] , виданий 24 січня 2001 року після смерті спадкодавця. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення.

Outcome: approved