Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

08.07.2015 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В обґрунтування позову зазначила, що в період з 13.01.2005 року по 09.11.2006 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають спільну дитину - малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що дитина проживає разом з нею, перебуває на її матеріальному утриманні, саме вона дбає про фізичний, моральний та духовний розвиток доньки. Відповідач участі в житті спільної дитини не приймає, її вихованням не займається, розвитком та станом здоров'я не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає. [PERSON] вказує, що [PERSON] періодично хворіє застудними захворюваннями, для профілактики та попередження яких лікарі рекомендують відпочинок на морі, в зв'язку з чим позивач має намір оздоровлювати дитину за кордоном. Крім того, такі подорожі сприятимуть розширенню світогляду дитини, будуть мати позитивне значення для її духовного та інтелектуального розвитку. Водночас, отримати від відповідача згоду на виїзд дитини за кордон не вбачається можливим, так як місце поживання останнього невідоме, зв'язку з донькою та позивачем він не підтримує. Таким чином, для забезпечення можливості виїзду дитини за кордон без згоди батька, [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття, а також на виготовлення документів для тимчасового виїзду дитини за кордон без згоди батька. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа, Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, направила до суду заяву про розгляду справи за відсутності свого представника та зазначили, що проти задоволення позову не заперечують. За таких обставин, враховуючи заяву позивача, суд на місці ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 11.05.2005 року. Як вбачається з Свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] від 19.05.2009 року, 09.11.2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як встановлено з Довідки РВ ГУ ДМС України в Голосіївському районі м. Києва, [PERSON] був знятий з реєстраційного обліку в квартирі, де проживає позивач з дитиною, з 03.04.2015 року. Як вбачається з рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2015 року, вказаним рішенням було встановлено, що [PERSON] не проживає в одній квартирі з позивачем та спільною дитиною, що підтверджується відповідними актами від 02.08.2014 року, 16.09.2014 року, 24.10.2014 року. Відповідно до Довідки Спеціалізованої школи №239 від 27.04.2015 року, яку відвідує малолітня [PERSON], опікується навчанням та вихованням дитини саме матір, батько участі в вихованні дитини не приймає, батьківські збори не відвідує. Крім того, з доданих до позову документів також вбачається, що малолітній [PERSON] рекомендується санаторно-курортне лікування. [PERSON] має можливість виїздити з донькою за кордон, з метою відпочинку та оздоровлення дитини, в той час як від відповідача отримати дозвіл на виїзд немає змоги. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 141 СК визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Оскільки з позову вбачається, що виїзд за кордон малолітньої [PERSON] відповідає її інтересам, з метою відпочинку та оздоровлення дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved