Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

07 вересня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 28, що розташований по вул. Івана Франка в с. Пересадівка Вітовського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 26 жовтня 1992 року. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті батька [PERSON] залишилося в тому числі вище вказане спадкове майно. Спадщину вона прийняла із фактичним проживання зі спадкодавцем на час його смерті. В той же час, в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав щодо вказаного житлового будинку позбавлена можливості через розбіжності в анкетних даних у правовстановлюючому документі на дане житло, де її батько зазначений як «[PERSON]І.» та особистих документах спадкодавця, де його прізвище зазначене як «Задиляк» та таке є вірним. Окрім того, можливість нотаріального оформлення її спадкових прав вичерпана через втрату оригіналу правовстановлюючого документу, через що за захистом своїх спадкових прав позивач була змушена звернутися до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення, і про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] селищна рада Вітовського району Миколаївської області в особі голови звернувся до суду із заявою, в якій просив про розгляд даної справи за відсутності їх представника, та не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши надані письмові докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до копії свідоцтва про смерть ІІ-ФП № 282485, [PERSON] помер 26 жовтня 1992 року. Актовий запис здійснено Пересадівською сільською радою Жовтневого (нині Вітовського) району Миколаївської області 27 жовтня 1992 року (а.с. 8). За даними спадкової справи, заведеної після його смерті, а також даних [PERSON] селищної ради щодо осіб, які проживали зі спадкодавцем на час смерті, єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину є позивач по справі [PERSON] (а.с. 9, 21). Підстави, з яких позивач була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються змістом письмових розяснень нотаріуса від 06.09.2017 року щодо підстав неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину стосовно спірного майна, та що відповідають обставинам, зазначеним позивачем у її позові (а.с. 15). Відповідно до п.4.12 Глави 8 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Зазначені нотаріусом підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії підтверджуються змістом дослідженої копії Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок № 28 по вул. Івана Франка в с.Пересадівка, в якому власника даного майна зазначено як [PERSON] (а.с. 11). В той же час, за даними особистих документів спадкодавця його прізвище є «Задиляк». Згідно інформації КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, станом на 28.12.2012 року власником спірного житлового будинку є [PERSON] (а.с. 14). З досліджених доказів вбачається про належність вищевказаного житлового будинку саме спадкодавцю [PERSON]. В той же час, зазначені розбіжності в написанні його прізвища при видачі правовстановлюючого документу щодо спірного майна Свідоцтва про право власності, перешкоджають позивачу в оформленні її спадкових прав. Відповідно до положень розділу VII ЦК 1963 року (діючого нас виникнення спадкових правовідносин), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За наведеного вище, судом встановлено про належність спірного майна саме спадкодавцю [PERSON], а також про право позивача на дане майно як спадкоємця першої черги, яка спадщину прийняла (ст.ст. 529, 549 ЦК 1963 року). Згідно ст. 548 ЦК 1963р., незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За наведеного, встановивши, що відповідно до положень ст.ст. 529, 549 ЦК 1963р., [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна першої черги після смерті батька [PERSON], спадщину прийняла, та встановивши належність вищевказаного спадкового майна до спадкової маси, а також, враховуючи, що можливість нотаріального оформлення спадкоємцем спадкових прав щодо спірного майна вичерпано, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України цивільне право [PERSON] підлягає захисту судом шляхом визнання за нею права власності на вищевказаний житловий будинок.

Outcome: approved