Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

07 вересня 2017 року, позивачі звернулись із позовом до [PERSON], третя особа Відділ реєстраційних послуг при Зміївській міській раді Харківській області в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] а також стягнути із відповідача на свою користь понесені витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду. В обґрунтування позову вказали, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. Вказана квартира належить позивачам на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у відповідних частках. 5/8 частин вказаної квартири належать [PERSON], 3/8 частин відповідно [PERSON] В квартирі позивачів зареєстрований [PERSON], який є сином позивача [PERSON] та який був зареєстрований в квартирі з 2010 року і жодного дня з моменту своєї реєстрації в квартирі не проживав. З часу свого народження, відповідач мешкав у будинку своєї бабусі. Особистих речей відповідача в будинку не має. У зв'язку із тим, що реєстрація відповідача [PERSON] має лише формальний характер та останній не проживає за місцем реєстрації з 2010 року, позивачі позбавлені можливості на власний розсуд розпоряджатися належним їм на майном та змушені звернутися до суду із вказаним позовом та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце проведення судового розгляду повідомлені належним чином. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку згідно із фактично встановленим місцем перебування. Заяв про відкладення, заперечень проти позову до суду не надходило. Представник третьої особи Зміївської міської ради Харківської області подав суду заяву про розгляд справи без участі представника. При ухваленні судового рішення покладаються на розсуд суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, по наявним в матеріалах справи доказам, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою учасників судового засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до копій свідоцтва про право на спадщину за законом, свідоцтва про право власності на житло, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, квартира [ADDRESS] належить позивачам [PERSON], [PERSON] (а.с. 8 - 11) Зазначене повністю підтверджується наявною в матеріалах справи копією технічного паспорту КП Зміївське БТІ Харківської області на квартиру [ADDRESS]. (а.с. 12 - 13) З копії довідки про склад сім'ї, виданої [PERSON] 14.02.2017 року Зміївською міською радою Харківської області вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO]. (а.с. 14) Факт того, що відповідач [PERSON] дійсно не проживає у квартирі [ADDRESS], підтверджується актом обстеження від 12.08.2017 року, складеним депутатом Зміївської міської ради Харківської області Ковальовою Н.О. в присутності свідків [PERSON], [PERSON] про факт непроживання [PERSON], з 16.03.2010 року. (а.с. 15) Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв'язку з тим, що в будинку позивачів зареєстрований відповідач, яки фактично там не проживає, позивачі [PERSON], [PERSON], як власники, не можуть повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та законом на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб 'єктів права власності. Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України, Позивач, як власник майна має права безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, зокрема, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачам володіти та розпоряджатись їх власністю. Таким чином, відповідача слід визнати таким, що втратила право на користування житловим приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь [PERSON]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved