Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

07.11.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати незаконним та скасувати п. 26 Переліку об'єктів комунальної власності Солом`янського району м. Києва, що підлягають приватизації, яким надано погодження на приватизацію шляхом викупу ТОВ «Полісантр» нежилого приміщення за адресою [ADDRESS], додатку 1 до рішення Солом'янської районної ради м. Києва XVIII сесії V скликання від 02.07.2008 року № 288 «Про перелік об'єктів комунальної власності Солом'янського району м. Києва, що підлягають приватизації у 2008 році». Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] і як власнику квартири у багатоквартирному будинку їй, відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦПК України, належить на праві спільної сумісної власності з власниками інших квартир в цьому будинку приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Разом з цим, позивачка зазначає, що рішенням Солом'янської районної ради м. Києва XVIII сесії V скликання від 02.07.2008 року № 288 «Про перелік об'єктів комунальної власності Солом'янського району м. Києва, що підлягають приватизації у 2008 році», було порушено її право власності на нежитлові приміщення за адресою [ADDRESS], тим, що вказаним рішенням зазначені нежитлові приміщення передані у власність ТОВ «Полісантр» без врахування її думки. Виходячи з цього, позивачка, посилаючись на порушення відповідачем вимог чинного законодавства при прийнятті вказаного рішення, просить задовольнити її позовні вимоги. Відповідач - Ліквідаційна комісія Солом`янської районної в м. Києві ради та третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Палісандр», будучі належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в суді, в судові засідання не направили своїх представників. Про причини неявки своїх представників в судове засідання суд не повідомили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується. Стаття 16 ЦК передбачає право особи на звернення до суду з вимогою про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Стаття 21 ЦК визначає також загальний порядок визнання судом незаконними та скасування правових актів індивідуальної дії, а також нормативно-правових актів, виданих органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо вони суперечать актам цивільного законодавства й порушують цивільні права або інтереси. Умовою для задоволення такого позову є невідповідність актів, прийнятих органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування вимогам закону, а також порушення цими актами права власності або іншого титульного права. Незаконність може полягати як у невідповідності акта компетенції органу, який його прийняв, так і в безпосередньому порушенні права власності виданням такого акта. Акти зазначених органів в розумінні коментованої статті поділяються на нормативно-правові акти та акти індивідуальної дії. І ті, і інші можуть бути визнані недійсними та скасовані в судовому порядку. Правові акти індивідуальної дії можуть видавати різні органи влади, починаючі від Президента України, закінчуючи органами місцевого самоврядування. Форма акта в даному випадку не має значення. Це можуть бути розпорядження, постанови, накази, листи та інші документи, що містять відповідну розпорядчу дію, яка стосується цивільних прав та обов'язків (наприклад, повідомлення-рішення податкової інспекції, видані на підставі акту перевірки діяльності платників податків). Нормативно-правові акти стосуються невизначеного кола осіб та містять загальні правила поведінки. Разом з цим, позивачка звертається до суду з вимогою визнати незаконним та скасувати п. 26 Переліку об'єктів комунальної власності Солом`янського району м. Києва, що підлягають приватизації, який в розумінні ст. 393 ЦК України не є правовим актом, оскільки не містить розпорядчої дії, яка стосується прав та обов'язків позивача, а є лише Додатком до правового акту - рішення Солом`янської районної в м. Києві ради. Виходячи з обставин, викладених вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON].

Outcome: dismissed