Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

09.06.2017р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила усунути їй перешкоди у користуванні житлом, шляхом визнання [PERSON], такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою № 79 у будинку № 24 по вул. Косарєва в м.Харкові та зняти з реєстрації за вищезазначеною адресою [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вказана квартира належить їй на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 24.05.2004 року. У вказаній квартирі зареєстровані вона, її син [PERSON] та невістка [PERSON] [PERSON] був одружений на [PERSON], але 28.10.2009 року шлюб між ними було розірвано. Відповідач 28.10.2009 року забрала всі свої речі та добровільно виїхала з вищевказаної квартири, повідомивши, лише те, що виїжджає до своєї матері з сестрою, які постійно проживають у м. Москва Російської Федерації. Відповідач впродовж 8 років житлом не користується, участі в утриманні житла не приймає. Позивач в судове засідання не з»явилася , надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила. Представник Департаменту реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позов в частині визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а в частині зняття з реєстрації за місцем проживання - відмовити. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частково задоволенню з наступних підстав. Згідно до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 24.05.2004 року (а.с.5) та витягом з реєстру права власноті а нерухоме майно (а.с.6). У вказаній квартирі зареєстровані: позивач, її син [PERSON] та невістка [PERSON] (а.с.9). [PERSON] був одружений на [PERSON], але 28.10.2009 року шлюб між ними було розірвано. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно до пояснень позивача, [PERSON] після розірвання шлюбу 28.10.2009 року, забрала всі свої речі та добровільно виїхала з вищевказаної квартири, повідомивши, лише те, що виїжджає до своєї матері з сестрою, які постійно проживають у м. Москва Російської Федерації. Відповідач впродовж 8 років житлом не користується, участі в утриманні житла не приймає, не намагається вселитися в спірну квартиру, її майна в спірному житловому приміщенні не мається, відповідач не несе жодних витрат по утриманню квартири і сплати комунальних послуг, не цікавиться її технічним станом. Доводи позивача підтверджуються також актом від 25.05.2017 року, який було складено сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.16), та актом від 25.05.2017 року за підписом [PERSON], [PERSON] а.с.(17), відповідно до якого відповідач [PERSON] після розлучення із [PERSON] 28.10.2009 року забрала усі свої речі та добровільно виїхала із вищевказаної квартири, впродовж 8 років житлом не користується, участі в утриманні житла не приймає, не намагається вселитися в спірну квартиру, її майна в спірному житловому приміщенні не мається, відповідач не несе жодних витрат по утриманню квартири і сплати комунальних послуг, не цікавиться її технічним станом. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою. Що стосується іншої частини позовних вимог щодо примусового зняти відповідачів з реєстраційного обліку за спірною адресою, то суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема, про позбавлення користування житловим приміщенням. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial