Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

07 липня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, заінтересована особа: приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Буланкіна С.М. 08 липня 2021 року провадження по справі відкрито. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, просила встановити факт проживання однією сім`єю її та [PERSON] з липня 2000 року по [INFO]. Приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Буланкіна С.М. звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечує. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю з липня 2000 року по день смерті [PERSON] [INFO] , вели спільне господарство. [PERSON] здійснила його поховання за власні кошти. Судом встановлено, що [PERSON] 30.09.2013 купив житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,2500 га, розташованих по [ADDRESS] , що підтверджується копіями відповідних договорів. [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] . На час смерті за даною адресою інших зареєстрованих осіб не було, що підтверджується довідкою Краснолуцької сільської ради. З матеріалів справи також вбачається, що 20 лютого 2015 року та 19 липня 2013 року [PERSON] своїм дорученням уповноважував [PERSON] отримувати належну йому заробітну плату та інші грошові виплати, поштові переводи на його ім`я Гадяцької філії ПАТ «Полтава-банк» в м. Гадяч. Розрахункова книжка за користування природнім газом особистий рахунок [NUMBER] в с. Глибока Долина Гадяцького району оформлена на споживача [PERSON] . Згідно копій квитанції [PERSON] на протязі 2016-2019рр. сплачував кошти за користування природнім газом по особистому рахунку [NUMBER] . Розрахункова книжка за спожиту електричну енергію в с. Глибока Долина Гадяцького району оформлена на [PERSON] . Згідно копій квитанції [PERSON] на протязі 2016-2019рр. сплачував кошти за спожиту електричну енергію. Оригінали цих книжок знаходяться у заявника [PERSON] , тобто вона є їх держателем на даний час. Також у заявниці знаходяться оригінали документів на автомобіль, власником якого є [PERSON] та військовий квиток на ім`я [PERSON] [INFO] в м. Гадяч [PERSON] помер. [PERSON] у відділі ДРАЦС оформила відповідні документи про смерть [PERSON] та отримала допомогу на його поховання. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] по [ADDRESS] від 13 травня 2021 року встановлено, що на даний час заявник проживає одна, зі слів сусідів [PERSON] у період з липня 2000р. і до дня смерті [PERSON] проживала з ним в незареєстрованому шлюбі у даній квартирі, вели спільне господарство та мали спільний побут. В якості доказів [PERSON] також надала фото з її спільним зображенням з [PERSON] у різні періоди. Приватним нотаріусом Буланкіною С.М. відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю у спадкоємця документів, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Буланкіної С.М. після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася [PERSON] . Інформація про наявність інших спадкоємців щодо майна [PERSON] , в спадковій справі відсутні. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1221 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також, передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення даного факту має юридичне значення з метою реалізації заявником права на отримання спадщини. Відповідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З досліджених в судовому засіданні доказів достовірно і об`єктивно встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] в м. Гадяч. Наданими доказами заявником доведено факт проживання із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю на час його смерті, що в розумінні ч.3 ст.1268 ЦК України є свідченням прийняття ним спадщини та породжує юридичні наслідки для заявника як спадкоємця, оскільки в достатній мірі свідчить про прийняття ним спадщини. Щодо періоду їх спільного проживання, суд вважає необхідним звернути увагу на наступні обставини. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7). Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. 1 січня 2004 року набув чинності Цивільний Кодекс України, який передбачив четверту чергу спадкоємців за законом. Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. Таким чином, норми СК України розповсюджуються на правовідносини, які виникли чи існували з січня 2004 року. Беручи до уваги викладене, судом встановлено, що між сторонами виникли відносини до набрання чинності СК України, тобто до 01.01.2004. [PERSON] не була членом сім`ї [PERSON] у розумінні приписів ст. 6, 12, 13, 22, 95, 96 КпШС УРСР, оскільки за змістом наведених норм закону поняттям «члени сім`ї» охоплювалося коло осіб, які мали кровний зв`язок, або ж їхні взаємовідносини виникали внаслідок встановлення опіки (піклування), усиновлення. Згідно з вимогами статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам, необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. У п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справа про встановлення факту, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 1 застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів; постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України. Оскільки наявними у матеріалах справи доказами доведено проживання [PERSON] і [PERSON] однією сім`єю з липня 2000 року, тобто між сторонами виникли правовідносини до набрання чинності СК України, до 01.01.2004 та продовжили існувати. Таким чином, факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю набув юридичного значення після набрання чинності ЦК України з 01 січня 2004 року. До цієї дати чинне законодавство не передбачало юридичних наслідків для осіб, які проживала разом однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому факт такого спільного проживання має бути встановлений з 1 січня 2004 року, тобто з дня набрання чинності Сімейним та Цивільним Кодексами України. За наведених обставин, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial