Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

10.02.2014 року [PERSON], яка діє від її імені та в інтересах [PERSON] за довіреністю, звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом, в якому після неодноразового уточнення з урахуванням остаточних позовних вимог просила визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] СОГ «Ветеран» від 26.06.2007 р. в частині прийняття в члени СОГ «Ветеран» [PERSON], визнати незаконним та скасувати рішення правління СОГ «Ветеран» від 22.03.2007 р. про виділення [PERSON] земельної ділянки № 24, площею 0,06 га, 3 масив, лінія 8, с. Молодіжне Овідіопольського району Одеської області, визнати незаконним Рішення Молодіжненської сільської [PERSON] Одеської області від 11.10.2007 р. за № 868-V про надання дозволу на підготовку технічної документації по складанню державних актів на право власності безкоштовно на земельні ділянки для ведення садівництва в с.Молодіжному, в СОГ «Ветеран», 3 - масив, лінія, 8, ділянка, 24, гр. [PERSON], визнати незаконним Рішення Молодіжненської сільської [PERSON] Одеської області № 964- V від 14.12.2007 р. про затвердження технічної документації та передачу земельної ділянки безкоштовно у власність для ведення садівництва в с. Молодіжне, лінія, 8, ділянка, 24, Овідіопольського району гр. [PERSON], визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку № 24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Молодіжне, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул. Лінія, 8, загальною площею 0,063 га. за цільовим призначення для садівництва, серії ЯД № 967834, виданий Молодіжненською сільською радою Одеської області згідно рішення XVI сесії, V скликання від 14.12.2007 р. за № 964- V, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010852900462 на імя [PERSON], скасувати державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку № 24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Молодіжне, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул. Лінія, 8, загальною площею 0,063 га. за цільовим призначення для садівництва, державний акт серії ЯД № 967834, виданий Молодіжненською сільською радою Одеської області згідно рішення XVI сесії, V скликання від 14.12.2007 р. за № 964- V, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010852900462 від 24 квітня 2008 року, кадастровий номер [NUMBER] 02\~004 2928, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку № 24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Молодіжне, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул. Лінія, 8, загальною площею 0,063 га. за цільовим призначення для ведення садівництва, серії ЯЖ 715249, виданий на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 20.06.2008 р. за № 2305, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010952900248 від 09 квітня 2009 року на імя [PERSON], скасувати державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку № 24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Молодіжне, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул. Лінія, 8, загальною площею 0,063 га. за цільовим призначення для садівництва, державний акт серії ЯЖ 715249, виданий на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 20.06.2008 р. за № 2305, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010952900248 від 09 квітня 2009 року, кадастровий номер [NUMBER] 02\~004 2928, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № 24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Молодіжне, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул. Лінія, 8, загальною площею 0,063 га. від 20 червня 2008 р., укладений між [PERSON], діючим від імені [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON] за № 2305, визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер 330 від 17.02.2014 р. земельної ділянки № 24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Молодіжне, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул. Лінія, 8, загальною площею 0,063 га., укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]І, витребувати від [PERSON] земельну ділянку № 24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Молодіжне, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул. Лінія, 8, загальною площею 0,063 га. шляхом повернення її в користування [PERSON], визнати за [PERSON] право користування земельною ділянкою № 24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Молодіжне, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул. Лінія, 8, загальною площею 0,063 га. зобовязати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] користуванні земельною № 24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Молодіжне, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул. Лінія, 8, загальною площею 0,063 га. ділянкою шляхом звільнення цієї земельної ділянки, стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 3654 гривень та судовий збір за забезпечення позову в розмірі 121 грн. 80 коп, судовий збір за забезпечення доказів в розмірі 121,80 грн. Свої вимог позивач обґрунтовує тим, що період її членства в СОГ «Ветеран» з 1992 р. по 2007 р., до моменту її виключення, в користуванні позивача знаходилась земельна ділянка № 24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольский район, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул. Лінія, 8, Після виключення позивача з членів СОГ «Ветеран» земельна ділянка незаконно передана в користування [PERSON], яка отримала державний акт про право власності на земельну ділянку. Позивач зазначає,що оскільки [PERSON], яка на час виникнення правовідносин не була членом СОГ «Ветеран» та користувачем земельної ділянки, отримавши довідку правління СОГ «Ветеран» про виділення їй спірної земельної ділянки рішенням правління за від 22.03.2007 р. Протокол № 3, звернулась до Молодіжненської сільської [PERSON] Одеської області з заявою про передачу їй земельної ділянки у власність. Рішенням Молодіжненської сільської [PERSON] Одеської області від 11.10.2007 р. за № 868-V останній було надано дозвіл на підготовку технічної документації по складанню Державних актів на право власності на спірну земельну ділянку та Рішенням Молодіжненської сільської [PERSON] Одеської області за № 964- V від 14.12.2007 р. [PERSON] було передано у власність спірну земельну ділянку на яку вона отримала державний акт Серії ЯД № 967834, зареєстрований 24.04.2008 р. в книзі реєстрації державних актів за № 010852900462. В подальшому [PERSON] за договором купівлі-продажу від 20.06.2008 р. відчужила земельну ділянку [PERSON]. Вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 22.02.2013 р., який набрав чинності 14.05.2013 р. колишнього голову СОГ «Ветеран» [PERSON] визнано винною та засуджено за незаконне вилучення земельної ділянки, шляхом виключення [PERSON] із членів СОГ «Ветеран», прийняття в члени СОГ «Ветеран» [PERSON] та передачі земельної ділянки [PERSON] Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.03.2013 р. [PERSON] поновлено в правах члену СОГ «Ветеран», з якого її незаконно було виключено рішенням ради СОГ «Ветеран» 26.07.2007 р. Позивач також зазначає, що [PERSON] отримавши державний акт серії ЯЖ 715249, виданий на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 20.06.2008 р. за № 2305, під час відкриття провадження справи в Овідіопольському районному Суді Одеської області відчужила земельну ділянку [PERSON] 17.02.2014 р. за договором купівлі-продажу за № 330. За цих обставин позивач вважає, що їй була спричинена шкода у звязку з незаконним вилученням земельної ділянки та зазначає, що земельна ділянка перебуває у власності інших осіб, а членом СОГ може бути виключно землекористувач тому вона просить захистити її права в межах предмету заявлених нею позовних вимог в уточненій редакції позову. Представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача СОГ «Ветеран» [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення [PERSON] СОГ «Ветеран» від 26.06.2007 р. в частині прийняття в члени СОГ «Ветеран» [PERSON] визнали, позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасувати рішення правління СОГ «Ветеран» від 22.03.2007 р. про виділення [PERSON] земельної ділянки № 24, площею 0,06 га, 3 масив, лінія 8, с. Молодіжне Овідіопольського району Одеської області просили відмовити оскільки рішення правління СОГ «Ветеран» не існує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Овідіопольського району Одеської в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, головою ради 04.05.2014 року надано до суду заперечення в яких рада просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] Держемагенства в Овідіопольському районі Одеської області в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, начальником відділу 26.03.2014 року було надано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просить суд у його задоволенні відмовити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити посилаючись на безпідставність позовних вимог. Вважає, що [PERSON] є добросовісним набувачем, тому земельна ділянка не може бути від неї витребувана. Також просив суд застосувати строки позовної давності. Представник третьої особи Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав: Згідно відповідей за № 4 від 31.01.2014 р., № 5 від 31.01.2014 р. наданої СОГ «Ветеран» на імя [PERSON] зазначено, що СОГ «Ветеран» не має у власності земельних ділянок та не є власником жодної земельної ділянки, меж земельних ділянок СОГ «Ветеран» не встановлено. У відповідності до Рішення виконавчого комітету Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області від 18.04.1991 року за № 184 рекомендовано виконкомам виділити 1% землі громадянам [PERSON],\~[PERSON] та іншим населеним пунктам під городи строком на 1 рік. Згідно Рішення виконавчого комітету Овідіопольської районної ради народних депутатів від 20.02.1992 року за № 119 вирішено питання про реєстрацію статуту садового кооперативу «Ветеран». Згідно списку осіб доданих до Статуту зазначено загальну кількість членів огороднього кооперативу «Ветеран» у кількості 1156 осіб. Згідно архівного витягу від 30.01.2014 р. за № В-53 наданого Овідіопольською районною державною адміністрацією [PERSON] виділено земельну ділянку під садівництво за № 1344 згідно переліку осіб в 1991 році. У відповідності до архівної довідки за № В-201 від 08.07.2015 року вбачається, що до розпорядження Овідіопольської районного адміністрації за № 208 з додатком до Статуту СК «Ветеран» в списку осіб, яким виділено земельні ділянки під сади зазначено прізвище [PERSON] під № 1344, загальна кількість осіб в списку складає 1552. Згідно Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.02.2013 р., яке набрало чинності та в силу ст. 61 ЦПК України є преюдиційним фактом [PERSON] була користувачем земельної ділянки про що свідчить членська книжка за № 1149 видана 23.10.1992 року. Згідно виписки з протоколу № 1 від 01.02.2004 р. зборів уповноважених СОГ «Ветеран» затверджено членство в СОГ «Ветеран» [PERSON] з 1992 року. Згідно довідки за № 1087 від 06.11.07 р. правління СОГ «Ветеран» підтверджує, що [PERSON] є членом садівничого товариства та їй виділена земельна ділянка № 24, площею 0,06 га., 3 масив, лінія 8, зазначено підставу, а саме рішення Правління № 3 від 22.03.2007 р. Згідно довідки СОГ «Ветеран» від 07.02.2014 р. за № 10 та від 20.03.2014 р. за № 19 зазначено, що в протоколі засідання [PERSON] СОГ «Ветеран» від 22.03.2007 р. за № 3 даних про прийняття [PERSON] в члени СОГ «Ветеран» та надання їй в користування земельної ділянки не існує. Та згідно Статуту СОГ «Ветеран», який діяв на період виділення [PERSON] земельної ділянки за № 24, 8 лінія, 3 масив Правлінням СОГ «Ветеран» не передбачено. Як вбачається з огляду протоколу засідання [PERSON] СОГ «Ветеран» від 22.03.2007 р. прізвище [PERSON] відсутнє. Як вбачається з протоколу за № 7 від 26.07.2007 року [PERSON] виключено з членів СОГ «Ветеран» у звязку із тим, що вона є громадянкою України та не проживає з 1994 року та вирішено питання про прийняття [PERSON] в члени СОГ «Ветеран». Як вбачається з Рішення Молодіжненської сільської [PERSON] Одеської області від 11.10.2007 р. за № 868-V [PERSON] надано дозвіл на підготовку технічної документації по складанню Державних актів на право власності на спірну земельну ділянку Згідно Рішення Молодіжненської сільської [PERSON] Одеської області за № 964- V від 14.12.2007 р. [PERSON] було передано у власність спірну земельну ділянку. Згідно державного акту Серії ЯД № 967834, зареєстрованого 24.04.2008 р. в книзі реєстрації державних актів за № 010852900462, [PERSON] є власником земельної ділянки. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 20.06.2008 р. [PERSON] відчужила земельну ділянку [PERSON]. Згідно Вироку Іллічівського міського суду Одеської області, який набрав чинності 14.05.2013 р. встановлено, що 26.06.2007 р. голова СОГ «Ветеран» [PERSON] внесла до розгляду [PERSON] СОГ «Ветеран» пропозицію про виключення [PERSON] з членів обєднання та прийняття в члени СОГ «Ветеран» [PERSON] та питання про надання [PERSON] земельної ділянки. Довідка за № 1087 від 06.11.2007 року в якій зазначено підстава виділення [PERSON] земельної ділянки за № 24 на 8-линій, 3 масиві СОГ «Ветеран» та виписка з протоколу засідання ради СОГ «Ветеран» від 26.06.2007 року за № 7 головою СОГ «Ветеран» [PERSON] видані незаконно та з перевищенням повноважень. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.02.2014 р. накладено арешт на земельну ділянку, № 24, площею 0,06 га., 3 масив, лінія 8. Як вбачається з матеріалів, які надішли від приватного нотаріуса [PERSON] [PERSON] отримавши державний акт серії ЯЖ 715249, виданий на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 20.06.2008 р. за № 2305, відчужила земельну ділянку [PERSON] 17.02.2014 р. за договором купівлі-продажу за № 330. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 21.02.2014 р. власником земельної ділянки є [PERSON] Судом застосовується законодавство на час виникнення правовідносин та суд зазначає наступне. Так, пунктом 6.2. Статуту СОГ «Ветеран» (в редакції 2007 р. на час виникнення правовідносин) визначено, що до компетенція [PERSON] обєднання поширюється на прийняття рішень щодо прийому та припинення членства. Згідно із ч.4 ст.6, ч.1 ст.13 Закону України «Про обєднання громадян»\~\~усі основні питання діяльності об'єднань громадян повинні вирішуватись на зборах усіх членів або представників членів об'єднання. Об'єднання громадян діє на основі статуту або положення. Загальні збори членів об'єднання правомочні приймати рішення за умови присутності більш як половини членів об'єднання (п. 5.2. Статуту\~СОГ\~«Ветеран»), виключно до компетенції. Пунктом 4.1.1 статуту\~СОГ\~«Ветеран» (у редакції, чинній на час виникнення правовідносин) визначено, що вищим органом управління об'єднання є загальні збори членів об'єднання. Повноваження, порядок скликання та інші питання діяльності зборів регламентуються цим статутом. Пунктом 5.5. Статуту СОГ «Ветеран» встановлено, що до виключної компетенції Загальних зборів відноситься виключення та прийняття членів СОГ. Пунктом 4.1.2. Постійно діючими органами є також [PERSON] та [PERSON], а такий орган, як правління статутом не був передбачений. Частиною 5 ст.116 ЗК України\~(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно із п.б ч.1\~ст.141 ЗК України\~підставами припинення права користування земельною ділянкою є: вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом. Суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] було виключено незаконно з членів СОГ «Ветеран», про що свідчить Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.03.2013 р., а [PERSON] незаконно прийнято до членів СОГ «Ветеран» та передано їй земельну ділянку Правлінням СОГ, діяльність, якого не передбачена Статутом СОГ в редакції 2007 р., та яка належить [PERSON] на праві користування, вимоги в частині позову про визнання незаконним та скасування рішення [PERSON] СОГ «Ветеран» від 26.06.2007 р. в частині прийняття в члени СОГ «Ветеран» [PERSON], визнання незаконним та скасування рішення правління СОГ «Ветеран» від 22.03.2007 р. про виділення [PERSON] земельної ділянки № 24, площею 0,06 га, 3 масив, лінія 8, с. Молодіжне Овідіопольського району Одеської області є обґрунтованими та можуть бути задоволені. Суд зазначає, що згідно із положеннями частин першої та\~другої\~ст.116 ЗК України (редакція на момент виникнення правовідносин) визначено, що громадяни та\~юридичні особи\~набувають\~права власності\~та\~права користування земельними ділянками із земель держаної або комунальної власності\~за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані обєкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 118 ЗК України\~визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої, сьомої, восьмої, дев'ятої, десятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на час виникнення правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та\~органів місцевого самоврядування\~щодо приватизації\~земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка\~\~перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність\~земельної ділянки\~із\~земель державної\~або комунальної власності\~для ведення садівництва, у межах норм\~безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Вибір\~\~місця\~\~розташування\~\~земельної\~\~ділянки та надання дозволу\~\~і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються в порядку, встановленому\~статтею 151 ЗК України (редакція на момент виникнення правовідносин). Проект відведення\~земельної ділянки\~розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення\~ земельної ділянки\~погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним\~і\~санітарно-епідеміологічним органами,\~органами архітектури\~і\~охорони культурної спадщини\~та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або\~органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації (ст. 125 ЗК України в редакції на момент виникнення правовідносин). Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша\~статті 126 ЗК України\~в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин). Згідно із частиною третьою\~статті 152 ЗК України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. За змістом\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» (зі змінами та доповненнями в редакції на час виникнення правовідносин) у разу скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вносить запис про скасування державної реєстрації прав. Аналогічна позиція щодо застосування норм матеріального права викладена у [PERSON] Верховного Суду України від 23.10.2013 р. по справі 6-83 цс 13, 6-40 цс 12 висновки, якої є обовязковими для судів нижчих інстанцій. Суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка, яка передана у власність [PERSON], передана в порушення порядку, визначеного земельним законодавством, із землі, яка СОГ «Ветеран» у встановленому законом порядку не передавалась та не виділялась, сама [PERSON] членом СОГ «Ветеран» не була, а також указане рішення прийнято на підставі виданих головою СОГ «Ветеран» документів, в яких було вказано завідомо неправдиві відомості, що встановлено вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 22.02.2013 р., тому позовні вимоги [PERSON] в частині визнання рішення про надання дозволу на підготовку технічної документації по складанню державних актів на право власності незаконним, про визнання рішення про затвердження технічної документації та передачу земельної ділянки безкоштовно незаконним, визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, скасування запису про державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку є обґрунтованими та можуть бути задоволені. Аналізуючи позовні вимоги позивача щодо правових засад визнання правочинів недійсними суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1\~ст.203 ЦК України\~зміст правочину\~не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, також моральним засадам суспільства. Підставою недійсності правочину,\~у відповідності до ч.1\~ст.215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину\~\~стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, пятою та шостою\~ст.203 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.215\~ЦК України\~\~якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін, або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Так, суд приходить до висновку, що [PERSON] в установленому законом порядку не була позбавлена права користування земельною ділянкою, яка їй була виділена у 1991 році, за таких обставин, права позивача поновлюються шляхом визнання договорів відчуження земельної ділянки недійсними. Суд зазначає, що [PERSON] є землекористувачем земельної ділянки, яка вибула із її володіння та користування поза її волею, і\~є заінтересованою особою у розумінні ч.3\~ст.215 ЦК України. Суд приходить до висновку, що [PERSON] не була законним власником земельної ділянки та не мала права її відчужувати, а тому договір купівлі продажу земельної ділянки від 20 червня 2008 року укладений між [PERSON] та [PERSON] укладений у порушення\~ст.317 ЦК України,\~та його \~необхідно\~ визнати\~ недійсним\~\~на підставі ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України. Також вирішуючи питання, пов'язані з розмежуванням добросовісного та недобросовісного набувача, слід враховувати положення\~ст.330 ЦК України,\~\~відповідно до якої на майно, відчужене особою, яка не мала на це права, набуває право власності добросовісний набувач, якщо відповідно до\~ст.388 ЦК України\~майно не може бути витребуване у нього. Статтею 387 ЦК України\~визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з п.2\~ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Позиція щодо застосування положень ст.388 ЦК України викладена в [PERSON] Верховного Суду України по справі 6-107 цс 12 висновки, якої враховані судом першої інстанції при ухваленні зазначеного рішення. Оскільки [PERSON] відчужила земельну ділянку [PERSON] вказане свідчить, про те, що [PERSON] є добросовісним набувачем та з урахуванням положень ч.3 ст.215 ЦК України ч.2 ст.388 ЦК України земельна ділянка може бути витребувана у [PERSON], тому позовні вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування земельної ділянки, підлягають частковому задоволенню, оскільки положення реституції при відчуженні майна третім особам на думку суду не застосовуються. Щодо позовних вимог про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та визнання права користування суд зазначає наступне. Так, на момент виділення [PERSON] земельної ділянки був чинним\~Земельний кодекс Української РСР від 18 грудня 1990 року котрий передбачав поряд з постійним (без заздалегідь встановленого строку) і тимчасове користування земельними ділянками. Згідно п.18 Типового Статуту садівницького товариства затвердженого [PERSON] Міністрів Української РСР та Українською [PERSON] Профспілок № 412 від 02.12.1986 року, яка втратила чинність 07.07.1989 року правління садівницького товариства видає кожному члену протягом місяця з дня прийому членську книжку, в якому заносяться відомості про виділену земельну ділянку, відомості про вступні та членські внески та інші необхідні відомості. Земельний кодекс України\~від 13 березня 1992 року закріпив право колективної та приватної власності громадян на землю. Це свідчить про те,\~що поряд із впровадженням приватної власності на землю громадянам,\~на їх вибір забезпечувалася можливість подовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, або тимчасового користування. При цьому,\~в будь-якому разі виключалася як автоматична зміна титулів права на землю,\~так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою. Чинний Кодекс,\~прийнятий 25 жовтня 2001 року,\~визначив право постійного користування земельною ділянкою,\~як право володіння і користування,\~яка перебуває у державній або комунальній власності. Садівницьке товариство є юридичною особою, яка діє відповідно до\~Земельного кодексу України. Між тим,\~ст.35 ЗК України\~в редакції 2002 року передбачено,\~що при створенні садівницького товариства земельна ділянка,\~що виділяється садівницькому товариству,\~поділяється на землі загального користування,\~які передаються у власність товариству як юридичній особі та на земельні ділянки для закладення та вирощування плодових насаджень,\~які передаються у власність кожному члену товариства. Статут Об'єднання та новий\~Земельний Кодекс України\~2002 року передбачали підстави припинення права користування земельною ділянкою . Отже, підставою для виникнення або припинення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Чинний ЗК України серед підстав набуття права на землю громадянами та юридичними особами не називає оформлення чи переоформлення прав на земельні ділянки. Судом встановлено, що спірна земельна ділянка була надана [PERSON] в користування за ЗК України в редакції від 18 грудня 1990 року. Факт незаконного виключення [PERSON] та прийняття [PERSON] в члени СОГ «Ветеран», яка не є користувачем спірної земельної ділянки встановлено Вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 22.02.2013 р. Відповідно до положень ч.5 ст.48 Закону України «Про власність» (редакція на момент виникнення правовідносин) та ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положення цієї статті щодо захисту права\~власності\~поширюються також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві володіння. Оскільки [PERSON] є землекористувачем земельної ділянки, яка в установленому порядку не позбавлена права користування земельною ділянкою № 24, площею 0,06 га, 3 масив, лінія 8, с. Молодіжне Овідіопольського району Одеської області, а [PERSON] є добросовісним набувачем, суд вважає, що при витребування земельної ділянки у добросовісного набувача, остання повинна не чинити перешкоди у користуванні земельної ділянки, яка належить [PERSON] на праві користування за Земельним кодексом Української\~РСР від 18 грудня 1990 року Тому позовні вимог в цій частині суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Аналогічна позиція щодо застосування норм матеріального права викладена у [PERSON] Верховного Суду України від 23.10.2013 р. по справі, 6-40 цс 12, 21-3а11 висновки, якої є обовязковими для судів нижчих інстанцій та Ухвалі Верховного суду України по справі 6-28670св07. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Що стосується заяви представника відповідача [PERSON] [PERSON] про відмову у позові у звязку з пропуском без поважних причин позивачем строків позовної давності, суд вважає її безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з вимогами ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вже зазначав суд згідно Вироку Іллічівського міського суду Одеської області, який набрав чинності 14.05.2013 р. встановлено, що 26.06.2007 р. голова СОГ «Ветеран» [PERSON] внесла до розгляду [PERSON] СОГ «Ветеран» пропозицію про виключення [PERSON] з членів обєднання та прийняття в члени СОГ «Ветеран» [PERSON] та питання про надання [PERSON] земельної ділянки. Довідка за № 1087 від 06.11.2007 року в якій зазначено підстава виділення [PERSON] земельної ділянки за № 24 на 8-линій, 3 масиві СОГ «Ветеран» та виписка з протоколу засідання ради СОГ «Ветеран» від 26.06.2007 року за № 7 головою СОГ «Ветеран» [PERSON] видані незаконно та з перевищенням повноважень. Отже, суд вважає, що в даному випадку строк позовної давності слід обчислювати з моменту набрання законної сили Вироком Іллічівського міського суду Одеської області, тобто з 14.05.2013 р., в звязку з чим суд прийшов до висновку, що позивачем не пропущений строк позовної давності, а позов підлягає частковому задоволенню з підстав, викладених судом раніше.

Outcome: partial