Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

08 листопада 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем з 18.07.2008 року вона перебувала у шлюбі. 01.12.2020 року шлюб між сторонами розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова. В період шлюбу у них народились діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком дітей, постійної матеріальної допомоги на утримання доньок добровільно не надає. Позивач стверджує, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, тому що він є працездатним та не має інших утриманців. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09.11.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про визнання позовних вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з липня 2008 року по грудень 2020 року. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 липня 2010 року [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31 жовтня 2019 року [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із матір`ю - [PERSON] , та знаходяться на її утриманні, що не заперечувалось відповідачем. Згідно вимог статей 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідач не заперечував проти задоволення позову в частині стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. В порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, крім іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Зі змісту ст. 180 СК України вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При цьому, частиною 5 статті 183 СК України визначено, що той із батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, законодавством встановлено гарантований мінімальний розмір аліментів на утримання двох дітей у разі звернення до суду з такими вимогами. Враховуючи зазначене та надані докази, суд вважає необхідним задовольнити вказаний позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дітей та не порушить прав сторін. При цьому, задовольняючи позов, суд звертає увагу, що відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відтак стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позву, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що відповідає положенням ст. 183 СК України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. З врахуванням ст. ст. 141, 142 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та з огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду про стягнення аліментів на утримання дітей, тому з відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі 454 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved