Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

09.11.2016 року позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача компенсації за несвоєчасну виплату пенсії у розмірі 1389,20 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн. у звязку з безпідставною відмовою у виплаті пенсії з березня 2015 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2017 року позов [PERSON] до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату пенсії та моральної шкоди задоволено повністю. Стягнуто з Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України на користь [PERSON] компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії у розмірі 1389,20 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а всього 6389 (шість тисяч триста вісімдесят девять) грн. 20 коп. Стягнуто з Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України на користь держави судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України, не погоджуючись із вищезазначеним судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати вказане судове рішення, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Доводи скарги зводяться до того, що суд не врахував поданих заперечень на позов, що підстав для виплати компенсації та моральної шкоди не має, при визначенні суми компенсації позивачем вона склала 1389 грн. 20 коп., а за підрахунками відповідача 1388 грн. 22 коп., що моральна шкода при встановленні факту її заподіяння незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень підлягає відшкодуванню за рахунок коштів держави чи органу самоврядування. Вислухавши суддю доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.05.2016 року (справа №750/3151/16-а), відповідач був зобовязаний з 24.032015 року здійснити перерахунок вказаної пенсії позивача згідно ст.ст.27, 28 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із проведенням доплати. Пенсійні права позивача були порушені відповідачем, а тому по причині несвоєчасної виплати пенсії та невірного визначення її розміру [PERSON] втратив частину грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати у розмірі 1389,20 грн., що згідно п.3 Порядку нарахування компенсації доходів у звязку з порушенням термінів їх виплатів, затвердженого постановою КМУ №159 від 21.02.2001 року є підставою для задоволення позову в цій частині. Також районний суд зазначив, що неотримання позивачем протягом восьми місяців належної по закону пенсії заподіяло позивачу моральну шкоду у розмірі 5000 грн., так як позивач приймав додаткові заходи з організації власного життя, що згідно положень ст.1167 ЦК України є підставою для задоволення позову в цій частині. З такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна, зважаючи на таке. Судом встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), що підтверджується посвідченням серія А №504483, виданим Чернігівською обласною державною адміністрацією 28.04.2004 року. 24.03.2015 року позивач (який 13.02.2015 року досяг 47 річного віку) звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 13 років, у чому йому було необґрунтовано відмовлено, а постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 15.10.2015 року (справа №750/8097/15-а) порушені права позивача було поновлено, із зобовязанням відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із зниженням пенсійного віку на 13 років, починаючи з 24.03.2015 року. Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.05.2016 року (справа №750/3151/16-а), відповідач був зобовязаний з 24.032015 року здійснити перерахунок вказаної пенсії позивача згідно ст.ст. 27, 28 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із проведенням доплати. Згідно з частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує виплату пенсій за минулий час, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону. Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Із зазначеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Вказані висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України № 21-518а14 від 18 листопада 2014 року. Отже, позивач має право на одержання компенсації втрати частини доходів у звязку з несвоєчасною виплатою і позовні вимоги заявлені до належного відповідача. Складений позивачем розрахунок компенсації втрати частини доходів відповідає вимогам ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159; проведення нарахування у відповідності з Порядком не заперечувалась представником відповідача в засіданні апеляційного суду, а тому невірне округлення сум, судом не може сприйматися як неналежний розрахунок. На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що по причині несвоєчасної виплати пенсії та невірного визначення її розміру [PERSON] втратив частину грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати у розмірі 1389,20 грн., що згідно п.3 Порядку нарахування компенсації доходів у звязку з порушенням термінів їх виплатів, затвердженого постановою КМУ №159 від 21.02.2001 року є підставою для задоволення позову в цій частині, в звязку з чим апеляційна скарга відповідача у вказаній частині є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись з висновком місцевого суду про стягнення з відповідача моральної шкоди виходячи з наступного. Відповідно до п. 10-1. Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. Оскільки судом першої інстанції вказаних вимог не враховано, відповідний орган Державного казначейства України до участі в справі не притягнуто, а апеляційний суд не наділений повноваженнями залучення до справи інших осіб, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2017 року в частині стягнення з Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 5000 грн. та в частині стягнення з Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України на користь держави судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. скасуванню. В задоволенні позову [PERSON] до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України про стягнення моральної шкоди належить відмовити, а судові витрати компенсувати за рахунок держави. В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2017 року підлягає залишенню без змін.

Outcome: partial