Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

08.09.2021 [PERSON] звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до Військової частини [NUMBER] , третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом № 56 від 09.07.2021 року щодо зняття з квартирного обліку у військовій частині [NUMBER] позивача зі складом сім`ї 1 одна особа, а також наказ командира військової частини [NUMBER] від 09.07.2021 р. № 188ад «Про затвердження рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] від 09.07.2021 року №56 в частині зняття з квартирного обліку у військовій частині [NUMBER] позивача зі складом сім`ї 1 одна особа» та зобов`язати військову частину [NUMBER] в особі її житлової комісії, поновити позивача зі складом 1 одна особа на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині [NUMBER] , в загальній черзі - з 03.11.2004 року, за тим же номером у списку, станом на 08.07.2021 та просив стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він проходив військову службу у Збройних Силах України з 1994 по 11.08.2020. Під час проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] позивач перебував на квартирному обліку в складі 1 особа в загальній черзі з 03.11.2004. Житловою площею під час проходження військової служби не забезпечений, компенсації не отримував. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 11.08.2020 №182 його було звільнено у запас за пунктом «а», відповідно до п.2 ч.5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». В подальшому рішенням житлової комісії військової частини [NUMBER] , яке оформлене протоколом № 56 від 09.07.2021 № 56 позивача було знято з квартирного обліку у військовій частині [NUMBER] , у зв`язку із звільненням його з лав Збройних Сил України в запас по закінченню контракту. Дане рішення було затверджене наказом командира Військової частини [NUMBER] №188 від 09.07.2021. Із зазначеним рішенням житлової комісії, а також наказом командира Військової частини [NUMBER] позивач не погоджується, оскільки вважає їх незаконними та такими, що суперечить вимогам нормативно-правових актів Ухвалою суду від 09.09.2021 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Військової частини [NUMBER] в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, причин неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не подавав. Представник третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, причин неявки суду не повідомив.. Суд зі згоди позивача, обумовленою у заяві поданій його представником, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Згідно із ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, позивач [PERSON] проходив військову службу у Збройних Силах України з 1994 по 11.08.2020. Останнє місце проходження військової служби військова частина [NUMBER] . Під час проходження військової служби [PERSON] зі складом сім`ї 1 (одна) особа перебував на квартирному обліку у військовій частині [NUMBER] у загальній черзі з 03.11.2004. На підставі наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 11.08.2020 № 182 [PERSON] звільнено у запас відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту). Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 11.08.2020 № 182 [PERSON] виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та зараховано до оперативного резерву першої черги за спеціальністю начальника командно технічного вузла, ВОС-0460023. Загальна вислуга років позивача у Збройних силах України становить: календарна - 26 років, з урахуванням пільгової - 26 років 08 місяців. Згідно із зазначеного вище Витягу із наказу від 11.08.2020 № 182 постійним або службовим житлом [PERSON] не забезпечувався. Згідно витягу з протоколу № 56 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 09.07.2021 вирішено виключити майора [PERSON] в складі 1 (однієї ) особи із загальної черги 03.11.2004 з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов згідно керівних документів з 09.07.2021. При цьому, житлова комісія виходила з того, що п.9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.3 ст.40 ЖК України СРСР та під. 3 п.26 Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та згідно наказу МОУ №380 від 31.07.2018 передбачають, що право залишатися на квартирному обліку в разі звільнення з лав Збройних Сил України мають військовослужбовці, які звільнені з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, а військовослужбовці які звільненні в запас по закінченню контракту не можуть перебувати на обліку осіб які потребують поліпшення житлових умов. Рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] зазначене в протоколі засідання житлової комісії № 56 від 09.07.2021, а саме про зняття позивача в складі 1 (однієї ) особи із загальної черги 03.11.2004 з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов згідно керівних документів з 09.07.2021 було затверджено наказом командира військової частини [NUMBER] № 188 ад від 09.07.2021. Звертаючись з позовними вимогами позивач [PERSON] , як військовослужбовець у запасі зазначав, що рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] зазначене в протоколі засідання житлової комісії № 56 від 09.07.2021 про виключення його з квартирного обліку у зв`язку із звільненням з військової служби, та наказ командира військової частини [NUMBER] № 188 ад від 09.07.2021 про затвердження рішення житлової комісії є незаконним і такими що порушують його конституційні права. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за можливе зазначити таке. Згідно із статтями 34,37 ЖК УРСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання. Статтею 43 ЖК УРСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей, визначено Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03серпня 2006№1081 (з наступними змінами). Відповідно до п. 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Пунктом 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Аналогічні приписи закріплені й в п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Визначальним у такій ситуації є дія п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у п. 62 Положення та ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку. Судом встановлено, що [PERSON] звільнений із з військової служби у запас відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту), а не вік, стан здоров`я або скорочення штатів чи проведення інших організаційний заходів. Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. При цьому, у вказаному пункті Порядку не зазначено таку підставу для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, як звільнення із військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту. В свою чергу, порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України регулюється також Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МО України від 31 липня 2018 року № 380. Так, відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МО України від 31 липня 2018 року № 380, військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Як зазначалося вище, [PERSON] постійним або службовим житлом не забезпечувався, грошова компенсація не виплачувалася. При цьому, відповідно до п. 21 Інструкції зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадин у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Таким чином, будь яких сумнівів стосовно того, що позивач, станом на час його звільнення у запас із Збройних Сил України вважався таким, що потребує надання житла та у зв`язку з цим має перебувати на відповідному обліку для його отримання, матеріали справи не містять, а судом не встановлено. В свою чергу, відповідно до п. 1 розділу 6 Інструкції житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку. Враховуючи наведене, суд погоджується із тим, що для того, щоб позивач міг реалізувати своє гарантоване право на отримання від Міністерства оборони України постійного житла на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він має перебувати на квартирному обліку. Поряд з цим, маючи вислугу на військовій службі понад 20 років, а саме календарна - 26 років,з урахуванням пільгової - 26 років 08 місяців та не будучи забезпеченим службовим чи постійним житлом за рахунок Міністерства оборони України, після звільнення з військової служби у запас, позивач має право перебувати на квартирному обліку до одержання житла чи відповідної грошової компенсації. Таким чином, враховуючи вимоги Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, суд приходить до висновку про те, оскаржуване рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом № 56 від 09.07.2021 року щодо зняття з квартирного обліку у військовій частині [NUMBER] позивача зі складом 1 (одна) особа, а також наказ командира військової частини [NUMBER] від 09.07.2021 р. № 188ад «Про затвердження рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] від 09.07.2021 року №56 в частині зняття з квартирного обліку у військовій частині [NUMBER] позивача зі складом 1 (одна)особа», як такого, що втратив право перебування на квартирному обліку військової частини у зв`язку із звільненням з лав ЗСУ є незаконними та підлягає скасуванню із одночасним зобов`язанням відповідача поновити позивача на квартирному обліку. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат у справі суд виходив з такого. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу правову допомогу в сумі 5800 грн., то вирішуючи такі, суд з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку, що такі підтверджені належними доказами, зокрема, договором про надання правової допомоги № 163-21 від 09.08.2021 укладеним між [PERSON] та адвокатом Хлопецьким О.О, предметом якого є надання клієнту правової допомоги у справі пов`язаній із поновленням його на квартирному обліку, актом виконаних робіт (наданих послуг) від 08.09.2021 року, згідно якого вартість послуг, наданих адвокатом становить 5800 грн., та довідкою про проведення готівкової оплати від 08.09.2021 згідно якої адвокат Хлопецький О.О. отримав кошти від [PERSON] за надані адвокатом юридичні послуги правничу (правову) допомогу клієнту на підставі Акту виконаних робіт від 08.09.2021 у сумі 5800грн.. Суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі, а відтак з відповідача потрібно стягнути витрати на професійну правничу допомогу на користь позивача, що становить 5 800,00 гривень.

Outcome: approved