Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

07.12.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просить постановити рішення, яким розірвати їхній шлюб, зареєстрований 13 лютого 2006 року Виконавчим комітетом Тустанської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. З позовної заяви поданої позивачем вбачається, що 13 лютого 2006 року Виконавчим комітетом Тустанської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Дітей у шлюбі немає. Прожили разом двадцять років, проте сімейне життя не склалося по тій причині, що у них склалися різні погляди на життя та обов'язки, ведення господарства. У зв'язку з цим, шлюбні стосунки фактично припинені. Шлюб носить формальний характер. Примирення між ними є неможливим. Тому просить шлюб розірвати. В судове засідання [PERSON] не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Однак в матеріалах справи міститься заява, в якій він просить провести розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Судом ухвалено розглядати справу в заочному порядку. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.10.2018 року - 13 лютого 2006 року Виконавчим комітетом Тустанської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис № 2. У шлюбі дітей немає. Сімейне життя у подружжя не склалося по тій причині, що у них відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на шлюб і сім'ю. Шлюбно-сімейні відносини припинилися, сім'я розпалася остаточно, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Сторони не змогли зберегти сім'ю, а тому суд вважає встановленим, що шлюб суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог, відповідно до яких: шлюб між сторонами слід розірвати. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами відсутній. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved