Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

07.12.2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Макарівської сільської ради Ширяївського району Одеської області (далі відповідач), в якій просить: встановити факт, що заповіт [PERSON], яка померла 17.08.2013 року, посвідчений 23.04.2004 року секретарем виконкому Макарівської сільської ради Ширяївського району Одеської області Ґедзь В.І., зареєстрованого в реєстрі № 19, на імя «Нагаєвській Тетяні Федорівні», дійсно належить [PERSON], так як під час складання даного заповіту секретарем Макарівської сільської ради Ширяївського району Одеської області було допущено помилку в написанні її імя, замість «Тєтяна» написано «Тетяна». Також просить визнати за нею, [PERSON], право власності на земельну ділянку розміром 4,3050 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 5125481900:01:003:0351, місце розташування: Одеська область, Ширяївський район, Макарівська сільська рада, масив № 17, ділянка № 105 та належала [PERSON], яка померла 17.08.2013 року, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 491115, виданий на підставі рішення органу місцевого самоврядування Рішення 17 сесії ХХХІІІ скликання Макарівської сільської ради Ширяївського району Одеської області 02.02.2001 року 5/ІV, в порядку права спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила те, що 17.08.2013 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, загальною площею 4,3050 га, що знаходиться на території Макарівської сільської ради Ширяївського району Одеської області. Після її смерті приватним нотаріусом Совєтського районного нотаріального округу АРК [PERSON] на підставі заяви [PERSON] було заведено спадкову справу № 49/2013. У звязку з тим, що з 20.02.2014 року АРК є тимчасово окупованою територією та відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 07.07.2014 року № 1087/5 «Про припинення приватної нотаріальної діяльності особами, які здійснювали приватну нотаріальну діяльність на території АРК та міста Севастополя і призначені на посаду нотаріуса Російської Федерації» нотаріусам було вказано припинити приватну нотаріальну діяльність по відповідному нотаріальному округу з 08.07.2014 року та протягом одного місяця передати до Державного нотаріального архіву Херсонської області всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. В звязку з чим нею було отримано оригінал спадкової справи № 49/2013 року для подальшої її передачі до нотаріального архіву Херсонської області. Однак листом Нотаріального архіву Херсонської області № 1815/01-18 від 29.11.2016 року їй було відмовлено в прийнятті нотаріальної справи до архіву та рекомендовано звернутися до суду. В звязку з тим, що в ситуації яка склалася, в іншому порядку оформити спадщину вона не може позивач змушена була звернутися з даним позовом до суду. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників провадження відповідно до ст. 158 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи та їх докази щодо встановлення факту, що має юридичне значення суд дійшов висновку про таке. Відповідно до положення ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.\~ В підтвердження того факту, що заповіт складений [PERSON], яка померла 17.08.2013 року, посвідчений 23.04.2004 року секретарем виконкому Макарівської сільської ради Ширяївського району Одеської області Ґедзь В.І., зареєстрованого в реєстрі № 19, на імя «Нагаєвської Тетяни Федорівни», дійсно належить [PERSON] є: копія заповіту (а.с. 12), копія паспорта та ІН (а.с. 24), копія свідоцтва про смерть (а.с. 10). Враховуючи викладене суд знайшов підтвердження тому факту, що заповіт складений [PERSON], яка померла 17.08.2013 року, посвідчений 23.04.2004 року секретарем виконкому Макарівської сільської ради Ширяївського району Одеської області Ґедзь В.І., зареєстрованого в реєстрі № 19, на імя «Нагаєвської Тетяни Федорівни», дійсно належить [PERSON], тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку права спадкування за заповітом, суд дійшов висновку про таке. 17 серпня 2013 року померла мати позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АП № 274056 від 19.08.2013 року (а.с. 10) та копією заочного рішення Совєтського районного суду АРК від 17.12.2013 року (а.с. 13). На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 491115, виданий на підставі рішення органу місцевого самоврядування Рішення 17 сесії ХХХІІІ скликання Макарівської сільської ради Ширяївського району Одеської області 02.02.2001 року 5/ІV, [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 4,3050 га, що знаходиться на території Макарівської сільської ради Ширяївського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (далі земельна ділянка). При житі 23.04.2004 року [PERSON] на ім'я позивача уклала заповіт, який посвідчений секретарем Макарівської сільської ради Ширяївського району Одеської області і зареєстрований в реєстрі за № 19, яким заповіла їй вище вказану земельну ділянку. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки. Позивач, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] за заповітом, у вигляді земельної ділянки та приватним нотаріусом Совєтського районного нотаріального округу АРК [PERSON] було заведено спадкову справу, але у звязку з тим, що територія АРК з 20.02.2014 року є тимчасово окупованою та на території АРК не працює жоден нотаріус України, Головним територіальним управлінням юстиції у Херсонській області від 23.06.2016 року № Н-504-5 було відмовлено в заведені другої спадкової справи та рекомендовано звернутися до суду. У зв'язку з тим, що позивач не має можливості в іншому порядку оформити спадщину, він був змушений звернутися до суду з вище згаданою позовною заявою. Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд дійшов висновку про таке. Відповідно до ч. 1\~ст. 178 ЦК України, об'єкти цивільних прав можуть переходити від однієї особи до іншої в порядку спадкування, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Після відкриття спадщини (ст. 1220 ЦК України) та належить спадкоємцеві (ст. 1268 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено судом раніше позивач є спадкоємицею за заповітом, але нотаріусом її спадкові права не були оформлені з причини того, що нотаріуса, яким було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] за заявою позивача, після окупації АРК було переведено на посаду нотаріуса Російської Федерації і Головним територіальни управлінням юстиції у Херсонській області було відмовлено у заведені другої спадкової справи та рекомендовано звернутися до суду. В силу\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1\~ст.328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~(пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до\~глави 29 ЦК України. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що інші спадкоємці за заповітом, в судовому засіданні не встановлені, та приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно, суд вважає, що вимоги позивача, підлягають задоволенню, оскільки в іншому порядку позивач позбавлена можливості оформити спадщину.

Outcome: approved