Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

09.03.2017 позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття (а.с.1). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що на даний час діти проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні, а відповідач проживає окремо з іншою жінкою та не надає матеріальної допомоги дітям. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала, та підтверджує викладені в позовній заяві обставини. Вона вважає, що відповідач може сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, оскільки коштів, які він перераховує їй двічі в місяць по 1000 гривень, є недостатнім, оскільки по її підрахункам дохід позивача становить не менше 15000 гривень, а на її утриманні відповідач залишив приватний будинок площею 240 гривень та 10 собак. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що його дохід складає заробітна плата 9000 гривень та пенсія 3000 гривень, з яких він 7000 гривень сплачує за оренду квартири в м.Києві, а також близько 4000-4500 гривень - витрачає на ліки та обстеження. Він вважає, що може сплачувати аліменти в сумі 20% від його заробітку, а стягнення аліментів у зазначеному позивачем розмірі позбавить його в скрутне становище, оскільки, не отримуючи лікування, він не зможе продовжувати працювати, а проживання з позивачем в одному приміщенні стало неможливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали даної цивільної справи, а також надані сторонами документи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України судом було роз'яснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, та попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. В тому числі роз'яснено, що відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 09 жовтня 1992 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, долученої до матеріалів справи (а.с.7). У шлюбі у сторін народилися діти : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 5,6). Та обставина, що діти сторін проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідачем не оспорюється та підтверджується довідкою виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області від 09.03.2017 №384-02-28-12 (а.с.9). Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України в редакції закону, чинній з 08.06.2017 року, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1,2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Сторонами визнано, відповідач з 2016 року проживає окремо, та надає позивачу матеріальну допомогу, перераховуючи кошти на картковий рахунок позивача, що також підтверджується випискою ПриватБанку з карткового рахунку відповідача (а.с.39-45). Як визнано позивачем, така допомога становить 2000 гривень щомісяця. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів також встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], працює та отримує пенсію за віком. Згідно з довідкою з місця роботи відповідача №212 від 29.05.2017 року, виданою Національним університетом «Києво-Могилянська академія», середній заробіток відповідача за період травень 2016 року-квітень 2017 року включно становить: 12313,32 грн. (нараховано) та 9902,22грн. (виплачено) (а.с.55). Розмір пенсії позивача згідно з довідкою від 18.07.2017 №316/02, виданою Бориспільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України, становить 3352,28грн.(а.с.56). Сторонами визнано, та документально підтверджено, що відповідач має захворювання хронічний вірусний гепатит В, цироз печінки вірусної етіології «В», з приводу чого проходив стаціонарне та амбулаторне лікування та знаходиться на диспансерному обліку, а також потребує постійного лікування медичними препаратами, що також підтверджується долученими до матеріалів справи виписками та довідками лікарських установ (а.с.27-29,33). Сторонами визнано, що розмір щомісячних витрат відповідача на придбання ліків складає від 4000 до 5000 гривень. Крім того, такі витрати частково підтверджуються долученими до матеріалів справи платіжними документами та випискою ПриватБанку з карткового рахунку відповідача (а.с.30-32,39-45,54). Згідно з Договором оренди жилого приміщення від 30.01.2017 року, укладеного відповідачем, вартість орендної плати однокімнатної квартири в м.Києві, яку він винаймає, становить 5000 гривень щомісячно (а.с.35-38). Доказів того, що розмір орендної плати був збільшений, як стверджував в судовому засіданні відповідач, ним надано не було. З урахуванням викладених, встановлених в судовому засіданні обставин, зокрема щодо матеріального стану відповідача та його стану здоров'я, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у визнаному відповідачем розмірі 1/5 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. При цьому суд також враховує, що відповідач сплачував в добровільному порядку суму, яка є меншою, ніж ним визнана та визначена судом частка його доходу, а також зазначає, що з урахуванням доходів відповідача за місцем роботи та розмір його пенсії, 1/5 частка його сукупного доходу (2650грн.((9902+3352):5) є суттєво більшою ніж визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для дитину віком від 6 до 18 років, що складає з 01.05.2017 року - 1777 гривень. Крім того, суд враховує, що позивач має рівні з відповідачем обов'язки по матеріальному утриманню дітей та забезпеченню їх гармонійного розвитку, а також звертає увагу, що доводи позивача, що на її утриманні знаходяться собаки відповідача є необґрунтованими та недоведеними належними і допустимими доказами. А також вважає необхідним зазначити, що стягнення аліментів не звільняє платника аліментів від участі у додаткових витратах, викликаних особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хвороба, тощо), відшкодування яких, у разі їх понесення позивачем може бути предметом окремого судового розгляду. За змістом ст.191 Сімейного кодексу України суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 640 гривень, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позову в силу вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, якщо позивача звільнено від сплати судового збору, належний до сплати судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial