Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

08 липня 2020 року позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 09 жовтня 2004 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, актовий запис № 07. В період шлюбу у них народились діти: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день вони з позивачем разом не проживають, шлюбні відносини фактично припинили, одночасно відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. З моменту припинення шлюбних відносин, вона разом із дітьми проживає окремо. З відповідачем домовитись про порядок утримання дітей вона не може. Крім того, оскільки вона не працює та здійснює догляд за малолітньою донькою то і сама потребує матеріальної допомоги. На сьогоднішній день відповідач є працездатною особою, на утриманні інших дітей, дружини та батьків не має, враховуючи вік дітей та потреби, просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн, та стягнути аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі - 1000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 28.07.2020 року було відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засіданя не з`явилась, однак подала заяву, в якій позов підтримала і просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає часткого, надав довідку про доходи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та зазначених і доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2005 року, про що Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області було складено актовий запис за № 07, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] На сьогоднішній день відповідач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, що підтверджується інформацією з реєстру Судова влада України. Від шлюбу мають: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.06.2020 року, видане Веселинівським районним відділом державної реєстрацї актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Веселинівським районним відділом державної реєстрацї актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.06.2020 року, видане Веселинівським районним відділом державної реєстрацї актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є здоровою та працездатною особою молодого віку, офіційно не працює, інших неповнолітніх дітей на утриманні - не має. Дані обставини не оспорювались сторонами і підтверджуються дослідженими у судовому засідання матеріалами справи. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для утримання. За змістом положень ст.180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2). стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При цьому, позивачка в своїй позовній заяві зазначає, що відповідач є працездатною особою, на утриманні інших дітей, дружини та батьків не має, враховуючи вік дітей та потреби, просить суд стягнути з відповідача 6000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину щомісяця та 1000 грн аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Однак в ході судового розгляду справи було встановлено, що відповідач на даний час не працює, підприємницьку діяльність не здійснює. Зареєстрований як безробітній у Веселинівській районній філії Миколаївського обласного центру зайнятості та отримує допомогу по безробіттю, що підтверджується довідкою № 560 від 12.08.2020 року, виданої Веселинівською районною філією Миколаївського обласного центру зайнятості. За період з лютого 2020 року по липень 2020 року, відповідач отримав допомогу в розмірі 4968 грн. 35 коп. Таким чином відповідач не зможе сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини в розмірі заявлених позовних вимог. Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2020 році», у 2020 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень. На момент ухвалення судом рішення сину [PERSON] , [INFO] , виповнилось 15 років, доньці [PERSON] , [INFO] виповнилось 7 років, доньці [PERSON] , [INFO] виповнилось 2 роки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» 50% прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 1 липня 2020 року становить 929,50 грн, дітей від 6 років до 18 років з 1 липня 2020 року становить 1159 грн. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладених обставин, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідач [PERSON] , як батько зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1200 (Одну тисячу двісті) гривень на кожну дитину щомісяця та [PERSON] в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Статтею 80 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Крім того, згідно ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Законодавством не визначено, яку саме суму повинен сплачувати чоловік на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд вважає за необхідне, стягувати з відповідача на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. Відповідно до ст.176 ч.1 п.3 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача судовий збір в сумі 840,80 гривень в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 110-112, 113, 114, 181, 182, ч.1, 2 ст.184, 191 СК України,

Outcome: partial