overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

10.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування боргу в якій зазначила, що у зв'язку з невиконанням відповідачкою взятих на себе зобов'язань щодо повернення їй в строк до 30.12.2013 року боргу, просила стягнути з останньої на її користь борг в сумі 3000 грн. та понесені нею судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому порядку, причину неявки до суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Пояснення позивача [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], розписка за підписом відповідачки [PERSON] вказують на те, що [PERSON] в жовтні 2012 року передала відповідачці [PERSON] 3000 гривень, яка зобов'язалася їх повернути позивачу [PERSON] до 30.12.2013 року. Згідно вимог ст.ст.1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Своїх зобов'язань відповідачка [PERSON] не виконала. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про відшкодування заборгованості за договором позики, тому задовольняє заявлені вимоги в повному обсязі. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України суд з відповідачки [PERSON] стягує на користь позивача судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

10.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває в шлюбних відносинах з 07.06.2003 року. Від даного шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання дітей відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами вона була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Інших платежів аліментного характеру відповідач не має. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дітей позивача: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, - а.с.3, 4. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, - а.с.5. Таким чином суд вважає необхідним задовольнити позов в повному обсязі і відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10, 11, 60, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

10.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON] від якого мають дитину: дочку - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені внаслідок того що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явилася, позов підтримує в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов слід задовольнити. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 19.09.2003 року позивач зареєструвала шлюбу з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернівського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис за № 357 (а.с. 5). Сторони припинили шлюбні відносини з тієї причини, що у них різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст. ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

10.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 18.07.2009 року у відділі РАЦС Сєвєродонецького МУЮ Луганської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання припинили у вересні 2013 року по причині втрати почуття любові та поваги одне до одного. Майновий спір між сторонами відсутній. Згода на утримання дитини досягнута. Тому позивач просить шлюб розірвати, відновивши їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надала телефонограму, в якій просить суд справу розглянути без її присутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та позов визнав повністю. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання у вересні 2013 року, майновий спір відсутній, згода на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] досягнута, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

10.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 05 березня 2011 року, від шлюбу мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Через відмінність характерів в сім'ї постійно відбувалися сварки та скандали. Шлюб існує формально, спільного господарства між подружжям не ведеться, проживають окремо з 2013 року. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам подружжя та їх неповнолітньої дитини. У зв'язку із чим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів, зазначених у позовній заяві, та просила суд задовольнити їх. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 05 березня 2011 року зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим зроблено відповідний запис № 183 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу подружжя має малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 21 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів про народження Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим (а.с.6). Основна причина розірвання шлюбу - це відмінність характерів між подружжям, що призводило до постійних сварок та скандалів. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітньої дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного, на підставі статей 104, 105, 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

10.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ружичанськї сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, про визнання права власності на земельну ділянку, площею 0,08 га., посилаючись на те, що вказана земельна ділянка перебувала у власності її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] не закінчивши оформлення державного акту на землю, що стало перешкодою для прийняття спадщини через нотаріальну контору. В ході розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги в частині площі земельної ділянки та в судовому засіданні її представник наполягає на визнанні за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], на земельну ділянку, площею 0,06 га для ведення садівництва, яка розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що заперечень проти позову не має. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши учасника процесу, дослідивши обставини справи суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до рішення 14-ї сесії Ружичанської сільської ради народних депутатів Хмельницького району 21 скликання від 03.04.1994 року № 10 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,06 га. На підставі вказаного рішення [PERSON] видано державний акт, але не зареєстровано його в книзі реєстрації державних актів. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем померлого є його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті чоловіка на інше майно. Вказані обставини підтверджуються: державним актом від 17.07.1995 року; архівним витягом Хмельницької районної державної адміністрації від 17.09.2013 року з рішення 14-ї сесії Ружичанської сільської ради від 03.04.1994 року №10; свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвами про право на спадщину за законом; відзивом на позовну заяву Ружичанської сільської ради від 08.04.2014 року. В ч.1 ст. 1296 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В зв'язку з відсутністю правоустановлюючого документу на земельну ділянку площею 0,06 га. на території Ружичанської сільської ради [PERSON] позбавлена можливості належним чином оформити належне їй спадкове майно. На компенсації судових витрат позивач не наполягає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

10.02.2014 року [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] та зняття з реєстрації [PERSON] за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона, згідно рішення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу від 16.02.2011 року, є опікуном малолітнього [PERSON], [INFO], який є власником квартири [ADDRESS]. Вищевказана квартира була успадкована малолітнім [PERSON] після батька [PERSON], померлого [INFO] року. За життя спадкодавець [PERSON] на прохання відповідача [PERSON] зареєстрував його в спірній квартирі, згідно договору №27 піднайму житлового приміщення від 21.10.2010 року. [PERSON] з моменту реєстрації у вищезазначеній квартирі не проживає, комунальні платежі, які на нього нараховуються не сплачує, тим самим перешкоджає позивачу у здійсненні його права власності на житло, зокрема вільно володіти та користуватися квартирою. Вирішити питання про зняття відповідача з реєстрації на добровільних засадах не вдалось, оскільки на теперішній час [PERSON] відбуває покарання в Петрівській виправній колонії в Кіровоградській області (49). На підставі викладеного, позивач [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], просить суд ухвалити рішення котрим усунути перешкоди в користуванні приватною власністю малолітнього [PERSON], [INFO], - квартирою [ADDRESS], визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язавши Тернівський РС ДМС у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації [PERSON] за вказаною адресою. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Представник третьої особи - ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена завчасно та належним чином. Оскільки відповідач позов визнав, тому відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. На підставі ст.168 ЖК України, ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

10.02.2014 року до суду звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності йому, ідентифікаційний номер [NUMBER], Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 999276, який було видано на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації № 258 від 07.06.2012 року та № 320 від 11.07.2012 року, на земельну ділянку 0,0700 га, що розташована на території [ADDRESS], свою заяву мотивував тим, що в державному акті невірно вказаний його ідентифікційний номер, що унеможливлює реалізацію його права власності на зазначену земельну ділянку. В судовому засіданні заявник підтримав заяву та просив суд встановити факт належності йому Державного акту про право власності на земельну ділянку серії. Представник заінтересованої особи просив задовольнити подану заяву. В судовому засіданні встановлено, що 25 липня 2012 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку 0,0700 га, що розташована на території [ADDRESS], в якому ідентифікаційний номер заявника був указаний [NUMBER], замість [NUMBER]. Зазначену помилку було виявлено при отримані документів та намаганні зареєструвати право власності на вказану земельну ділянку. Факт належності заявнику Державного акту підтверджується розпорядженням Ріпкінської державної адмінстрації від 07 червня 2012 року № 258, яким передано безоплатно у власність земельну ділянку, в межах норм безоплатної приватизації, громадянину [PERSON] ([ADDRESS]) площею 0,0700 га, що розташована на території [ADDRESS] (а.с. 6). Розпорядженням № 320 від 11 липня 2012 року, внесено зміни до розпорядження від 11 липня 2012 року щодо адреси земельної ділянки змінено з «[ADDRESS]» на «[ADDRESS]». Згідно із копією паспорта [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). Рішенням № 9282665 від 20.12.2013 року заявнику відмовлено державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] в державній реєстрації права власності на земельну ділянку через невідповідність ідентифікаційного номера, вказаного в Держвно акті. У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], належить Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 999276 .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

10.02.2014 року до суду з позовом звернувся [PERSON] про розірвання шлюбу. В своєму позові він вказав, що 01.12.2006 року вони з відповідачкою уклали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Немирівського РУЮ Вінницької області, актовий запис № 131. Від подружнього життя у них народилась донька - [PERSON], [INFO] та син [PERSON] [INFO]. На протязі подружнього життя в сім'ї склались відносини при яких подальше спільне проживання стало неможливим, відсутня взаємоповага та взаєморозуміння, в сім'ї постійні сварки, суперечки, сім'я фактично розпалась, на протязі одного року вони проживають окремо, примирення між ними не можливе. Вважає, що збереження сім'ї з відповідачкою суперечить їхнім інтересам і інтересам їхніх малолітніх дітей, тому просить шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заві. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Просить суд після розірвання залишити її прізвище «[PERSON]». Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони помиритись не бажають, сім'я фактично розпалась і подальше її збереження неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

10.02.2014 року до суду із даним позовом звернувся прокурор Турківського району Львівської області. Посилається на те, що вироком Турківського районного суду від 14.11.2013 року [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 246 КК України, і яким було завдано шкоди на суму 21059 грн. 22 коп. Проте відповідач в добровільному порядку не відшкодував завдані збитки. Просить суд стягнути із [PERSON] на користь Боберківської сільської ради Турківського району Львівської області 21059 грн. 22 коп. відшкодування за завдану шкоду та судові витрати. В судовому засідані представник позивача позов підтримав і надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач та представник Боберківської сільської ради повторно в судове засідання не з'явилися, про час розгляду справи повідомлялися завчасно і належним чином, заперечень на позовну заяву до суду не подали. Вислухавши представника позивача, дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що 05.10.2013 року відповідач в кварталі № 50, обході № 2 Надсянського лісництва Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП «Галсільліс» вчинив самовільну рубку п'яти сироростучих смерек загальною кубомасою 3,63 м. куб. Діями відповідача державі в особі Боберківської сільської ради Турківського району Львівської області завдано майнову шкоду в сумі 21059 грвн. 22 коп. Наведені вище обставини підтверджуються вироком Турківського районного суду Львівської області по справі № 458/1552/13-к провадження 1-кп/458/97/2013. Не довіряти даному доказу у суду підстав немає. У відповідності до ст.ст. 105 ч.2, 107 Лісового кодексу України особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев, несуть цивільно-правову відповідальність і зобов'язані відшкодувати шкоду внаслідок порушення лісового законодавства. В силу ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідач не надав суду заперечень на позов, а тому у суду відсутні підстави для зменшення розміру відшкодування. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» сума заподіяної шкоди підлягає стягненню до місцевого бюджету. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

10.02.2014 року КС «Аккорд» звернулась з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №Офіс-С/КР-2738/3 від 02.02.2008 року в розмірі 44030,26 грн. та 440,30 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору №Офіс-С/КР-2738/3 від 02.02.2008 року, КС «Аккорд» надала [PERSON] кредит в сумі 5820 грн. зі сплатою 60% річних від початкової виданої суми кредиту за кожен день користування кредитом до 02.02.2009 року. Відповідно до вимог договору, відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на момент звернення до суду становить 44030,26 грн. і складається з наступних сум: 5820 грн. - залишок кредиту; 20818,04 грн. - залишок відсотків; 5820 грн. - нараховані штрафні санкції; 11572,22 грн. - інфляційна складова та 3% річних. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати - 440,30 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 02.02.2008 року між КС «Аккорд» та [PERSON] було укладено кредитний договір, - а.с.6, 7. Відповідач взяті на себе зобов'язання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків не виконує, має заборгованість перед КС «Аккорд» по кредитному договору в розмірі 44030,26 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 5820 грн. - залишок кредиту; 20818,04 грн. - залишок відсотків; 5820 грн. - нараховані штрафні санкції; 11572,22 грн. - інфляційна складова та 3% річних, - а.с.4, 5. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь КС «Аккорд» заборгованість за кредитним договором в розмірі 44030,26 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 440,30 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved