Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~08.06.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що вона являється власницею житлового будинку, розташованого за адресою: с. Великосербулівка, вул. Братів Жосан, 80 Єланецького району Миколаївської області. За вказаною адресою також зареєстрована відповідачка [PERSON], яка з 2010 року у вказаному будинку фактично не проживає. Посилаючись на те, що реєстрація за вказаною адресою відповідачки позбавляє її можливості володіти, користуватися та розпоряджатися її власністю на власний розсуд, просила суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування вищевказаним житлом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. На заочний розгляд справи згодна. В судове засідання відповідачка не з'явилася по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, у визначений строк відзив до суду не направила, тому у відповідності до ст.ст. 279,\~280,\~281\~ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши позивачку, свідків, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. У\~статті 13 Конституції України\~закріплено, що власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Статтею 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивачка є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: с. Великосербулівка, вул. Братів Жосан, 80 Єланецького району Миколаївської області (а. с. 6-9, 46-47). З матеріалів справи слідує, що у вищевказаному будинку зареєстрована також відповідачка [PERSON], яка є донькою колишньої невістки позивачки (а. с. 11). Проте, як встановлено в судовому засіданні з пояснень свідків [PERSON], [PERSON] та вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15.05.2018 року, відповідачка фактично не проживає за вищевказаною адресою з 2010 року (а. с. 10). Так, відповідно до\~статті 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні ним\~права користування\~та розпорядження\~своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. \~ \~ \~ \~З огляду на те, що відповідачка за вказаною адресою фактично не проживає, а також те, що наявність зареєстрованих осіб позбавляє позивачку права користуватися належним чином своїм нерухомим майном, суд дійшов висновку, що позов [PERSON]\~до [PERSON]\~про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved