Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

10.07.2017 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулась комунальна лікувально-профілактична установа «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська» із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [PERSON] був госпіталізований 09.07.2017 року о 20-40 год. до КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська». Направлення на госпіталізацію було видане лікарем - психіатром Покровської ЦРБ, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність його госпіталізації до психіатричного стаціонару для обстеження та лікування у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе оточуючих. Підставою для висновку про необхідну госпіталізацію є відомості про поведінку [PERSON], які надійшли від матері хворого та на підставі яких [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром [PERSON] в приймальному відділенні КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська» 09.07.2017 року о 20-40 год., який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Також [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська», які підтвердили обґрунтованість рішення про його госпіталізацію. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня у зв'язку з його відмовою від госпіталізації за психічним станом. Заявник просить суд винести рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу. В судовому засіданні представник заявника[PERSON] заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на госпіталізації [PERSON] В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] пояснив, що під час огляду хворого у останнього був виявлений тяжкий психічний розлад у вигляді помірної розумової відсталості. Гіперактивність, в силу якого [PERSON] виявляє неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, які забезпечують його життєдіяльність та вчиняє дії, які являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Особа, стосовно якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] в судовому засіданні за психічним станом не змогла висловити свою позицію. Прокурор Страшненко О.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра та прокурора, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав: -відповідно до лікарсько-психіатричного огляду № 475/1 від 10.07.2017 року у [PERSON] виявлений тяжкий психічний розлад у вигляді: помірної розумової відсталості. Гіперактивність, в силу якого [PERSON] виявляє неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, які забезпечують його життєдіяльність та вчиняє дії, які являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Контакту не доступний, хворий аутоагресивний і агресивний до оточуючих, постійно завдає собі удари, бється головою об стіну і навколишні предмети, рухомо розгальмований, на місці не утримується, кидається на оточуючих людей, відмовляється від прийому їжі та лікування. Критика до свого стану відсутня. Відповідно до\~ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, а саме - справа «Акопян проти України» від 05.06.2014 року, в якій Європейській суд з прав людини дійшов висновку про те, що невиправдане поміщення особи у психіатричний заклад стало можливими внаслідок відсутності справедливих та належних превентивних засобів захисту, які могли б забезпечити їй адекватний юридичний захист від свавілля. Ні в якому разі не можна допустити, щоб тримання особи у психіатричній лікарні супроводжувалося примусовим лікуванням, завдано їй тяжких страждань та шкоди приватному і сімейному життю, а також позбавляло її можливості ефективно оскаржити своє примусове лікування. У відповідності до\~ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не було встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Окрім того, відповідно до ч. ч. 1, 5\~ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність психіатричного огляду і вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра. Лікар-психіатр має право робити запит щодо надання йому додаткових медичних та інших відомостей, необхідних для прийняття відповідного рішення. В даному випадку в судовому засіданні було з достовірністю встановлено, що [PERSON] потребує психіатричної допомоги в умовах стаціонару, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved