Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

08 липня 2014 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свій позов мотивує тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 02 червня 2008 року. За час спільного життя у них народився неповнолітній син [PERSON], [INFO]. На підставі заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2010 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Зазначає, що він не працює, має мінливий заробіток, на його утриманні перебуває мати [PERSON], яка є пенсіонером, він є єдиним годувальником, та проживає разом із нею. Зазначає, що регулярно сплачує аліменти, але сума аліментів кожен місяць різна, і таким чином збирається борг. Вказує, що хворіє, проходить багаторазове лікування та профілактичні заходи проти туберкульозу. В уточнюючій заяві від 14 серпня 2014 року просив зменшити розмір аліментів та стягувати з нього на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, попередній виконавчий лист № 2-9183/2010 про стягнення з нього аліментів відізвати без подальшого виконання. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши подані докази, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково з врахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони із 2007 року перебували у шлюбі, який розірвали 22 липня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 15 вересня 2008 року (а.с.8). Під час подружнього життя у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 21 травня 2007 року (а.с.9). За рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 26 лютого 2009 року № 169-4, прізвище дитини змінено із «[PERSON]» на «[PERSON]» (справа №2-9183/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів а.с.8). На підставі заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2010 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено, ухвалено стягувати із [PERSON], 1977 р.н. в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 08 жовтня 2010 року і досягнення дитиною повноліття, стягнуто із [PERSON] судові витрати. Вказане заочне рішення суду не переглядалося та не оскаржувалося в судовому порядку, а тому набрало законної сили 01 грудня 2010 року (а.с.4). Як вбачається із розрахунку заборгованості від 02 червня 2014 року, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 9652,52 грн., станом на 31.05.2014 року (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається із роз'яснень викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Водночас, із врахуванням положень ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір, батько дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища, стану здоров'я батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 143 цс 13, викладеної у постанові від 05 лютого 2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено, що позивач [PERSON] на даний час ніде не працює, водночас, перебуває на диспансерному обліку в протитуберкульозному кабінеті з 19 березня 2014 року, та підлягає обліку до 19 березня 2017 року, що підтверджується довідкою КЗ «Білгород-Дністровської центральної районної лікарні» (а.с.57). Із відповіді Управління охорони здоров'я від 23 вересня 2014 року вбачається, що позивач [PERSON] перебував на обліку в протитуберкульозному кабінеті КЗ «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» з 03 березня 2014 року із туберкульозом обох легень, та з 01 вересня 2014 року із наслідками туберкульозу легень із залишковими змінами (а.с.48). Із поданих суду документів, а саме: копії реєстраційної картки № 386427 від 13 травня 2014 року, копії результатів обстеження також вбачається, що останній лікує захворювання очей. Крім того, позивач [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS], разом із матір'ю [PERSON], 1957 р.н., яка ніде не працює, а з 13 жовтня 2008 року по теперішній час отримує пенсію за віком в розмірі 988,63 грн., що підтверджується довідкою Управління Пенсійного фонду України № 131 від 21 жовтня 2014 року, довідкою Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району № 1221 від 28 жовтня 2014 року (а.с.59-60). Аналізуючи подані суду висновок ЛКК від 30.07.2014 року, про перебування неповнолітнього [PERSON], [INFO] на диспансерному обліку, перебування відповідача [PERSON] на обліку як безробітної, а також перебування на її утриманні матері-пенсіонера, суд приходить до висновку, що остання не була позбавлена можливості у зв'язку із погіршенням матеріального становища, погіршення здоров'я дитини, іншими обставинами, в тому числі факту наявності заборгованості по сплаті аліментів, звернутись до суду із вимогами про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення заборгованості за аліментами. Водночас, суд приходить до висновку, що аліменти не можуть бути лише єдиним джерелом матеріального утримання дитини, оскільки мати є працездатною, так само як і батько зобов'язана нести витрати на її утримання на рівні із батьком. Таким чином, у зв'язку із погіршенням здоров'я платника аліментів, його матеріального стану, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] за заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2010 року у справі № 2-9183/2010, слід змінити із 1/3 частки на тверду грошову суму в розмірі 600 грн. щомісячно з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Водночас, при визначенні розміру стягуваних аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановленого з 01 січня 2014 року для дітей відповідного віку, згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», а саме для дітей віком від 6 до 18 років - 1286 грн., положення ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України, а також положення ст. 141 СК України, відповідно до якої мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Щодо позовних вимог [PERSON] про відізвання без подальшого виконання виконавчого листа № 2-9183/210 про стягнення з нього аліментів, суд приходить до висновку, що вказані вимоги не підлягають до задоволення, оскільки вирішення питання про відкликання виконавчого листа не належить до компетенції суду, а є правом стягувача, як сторони виконавчого провадження, що передбачено ст.ст. 12 ,47 Закону України «Про виконавче провадження» на відмову від подальшого стягнення та повернення виконавчого документа.

Outcome: partial