Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

08.10.2018 року [PERSON] звернулась до суду із заявою в порядку Глави 13 Розділу IV ЦПК України, про видачу обмежувального припису з метою припинення домашнього (побутового) насильства. Мотивуючи означену заяву [PERSON] зазначає, що між нею та [PERSON] 20.06.2001 року було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис № 42. У шлюбі народилось троє дітей, малолітні сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та малолітня донька [PERSON], [INFO] Заявник вказує, що з червня 2018 року [PERSON] систематично застосував відносно неї психологічне, економічне та фізичне насильство. Зазначає, що 10 червня 2018 року внаслідок безпідставної агресії з боку її чоловіка остання зазнала фізичного насильства, заявник була жорстоко побита. Після побиття, заінтересована особа позбавив заявника особистих речей, документів, засобів комунікації та обмежив її пересування постійно супроводжуючи її з метою недопущення контакту з будь-якими особами, особливо з поліцією. 01 серпня 2018 року заінтересована особа почав сварку, перебуваючи у збудженому стані, погрожував їй смертю, засунувши кляп у рот заявнику почав її піддавати тортурам, які продовжувалися з 19 години 01 серпня 2018 року по 04 годину 02 серпня 2018 року. 02 серпня 2018 року заявнику вдалося втікти з квартири разом з малолітньою донькою, в якій їх утримував чоловік. [PERSON] неодноразово зверталась до поліції із заявами, які залишались без відповідного реагування. При цьому, заявник вказує, що насильством щодо неї, [PERSON] не обмежився, утримував та застосовував щодо двох синів психологічне насильство, при цьому не тільки забороняв спілкуватися їй з дітьми, а і погрожував фізичним покаранням синам за спілкування з матір'ю. Зазначає [PERSON], що заінтересована особа був раніше засуджений до позбавлення волі строком на 5 років та 6 місяців, відбував покарання у 2001 році за скоєння злочину відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 121 КК України, вважаючи обгрунтованими її побоювання щодо погроз розправи з боку чоловіка. Вважачи, що зазначені нею факти насильства з боку [PERSON] мають ознаки фізичного, економічного та психологічного домашнього насильства, що може призвести до непередбачуваних негативних наслідків по відношенню до неї особисто так і негативно впливає на морально-психологічний стан дітей, та з метою запобіганню насильства, просила видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким: - заборонити [PERSON] [INFO], перебувати в квартирі № [ADDRESS] з літерою А, яка належить йому та постраждалій [PERSON] на праві спільної часткової власності; - заборонити [PERSON] [INFO], наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів до місць проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалих [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] У судовому засіданні представник заявника [PERSON] вимоги заяви підтримав з підстав викладених у заяві, просив задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. З урахуванням положень ст. 350-5 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності заінтересованої особи, оскільки його неявка не є перешкодою у розгляді даної заяви. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис № 42. У шлюбі народилось троє дітей, малолітні сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та малолітня донька [PERSON], [INFO] Заявник [PERSON] та діти зареєстровані за адресою в квартирі № [ADDRESS], що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи. У вказіній квартирі заявник проживає разом з дітьми та чоловіком. Заінтересована особа [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - подружжя; особи, які мають спільну дитину (дітей). Звертаючись до суду за захистом прав і інтерсів, які порушенні від домашнього насильства, шляхом видачі обмежувального припису відносно особи [PERSON], має місце посилання заявника на те, що заінтересованою особою вчинялись щодо заявника економічне, фізичне та психологічне насильство. Статтею 1 ЗУ «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено наступні терміни, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст. 21 ЦПК України, постраждала особа має право, в тому числі, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Так, має місце посилання заявника [PERSON], що з червня місяця 2018 року відносно останньої її чоловіком [PERSON] здійснювалось психологічне, економічне та фізичне насильство, та за наслідками даних обставин заявник неодноразово зверталась за захистом порушенних прав та інтересів від домашнього насилля до Міністерства соціальної політики України, директора Печерського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, Печерської РДА в м. Києві, також до Печерського УП ГУ НП в м. Києві з приводу побутового насильства. Як вбачається із листа служби у справах дітей Печерської районної у м. Києві Державної адміністрації від 28.08.2018 р. № 105/78/Р-60, спеціалістом служби у справах дітей Печерської райдержадміністрації з громадянином [PERSON] проведено профілактичну бусіду щодо неприпустимості застосування будь-якої форми насильства або розв'язання конфліктів в присутності дітей, роз'яснено зміст ст. 157 Сімейного кодексу України та ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» щодо законодавчо закріпленого права особистого спілкування із дитиною, того з батьків, який окремо проживає від дитини. Окрім цього, у листі від 28.09.2018 № Р-3630/125/52/04-18 Печерського УП ГУ НП в м. Києві зазначено, що на протязі останнього часу [PERSON] неодноразово зверталась із заявами та повідомленнями по спец. лінії «102» на чоловіка [PERSON], [INFO], з приводу побутових конфліктів. Та, 30.08.2018 р. на [PERSON] було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КупАП за вчинення насильства у сім'ї. [PERSON] при зверненні до суду з вимогою про видачу обмежувального припису, а також у судовому засіданні представник наполягав на тому, що такі дії [PERSON] є психологічним, фізичним тиском на неї та їх дітей, оскільки заявник боїться за життя своє і дітей, такі дії чоловіка щодо неї є людським приниженням та не може запобігти таким діям. Із змісту заяви вбачається посилання заявника на обставини, що носять у собі ознаки катування та нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження з боку заінтересованої особи до заявника. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закірплює одну з фундаментальних ціностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Нелюдське поводження або покарання передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, рішення ЄСПЛ «Ireland v. the UK», n. 167. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності фізичного, психологічного насильства, яке чинить [PERSON] щодо [PERSON], суд вважає, що заявник та її малолітні діти, як жертви такого насильства потребують захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно статті 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. На думку суду, дії [PERSON], саме вчинення сварок та бійок, знущання, погрози по відношенню до [PERSON] та малолітніх дітей є проявом психологічного та фізичного насильства, що у відповідності до практики Європейського суду з прав людини є нелюдським поводженням. За наведених вище обставин, суд приходить до переконання про обгрунтованість поданої заяви та необхідності з метою запобігання та протидії домашньому насильству, що має місце з боку [PERSON] по відношенню до заявника та їх спільних малолітніх дітей, видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким: заборонити [PERSON] перебувати в квартирі № [ADDRESS] з літерою А, яка належить йому та постраждалій [PERSON] на праві спільної часткової власності; заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів до місць проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалих [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] При цьому, [PERSON] не позбавлений місця проживання, оскільки зареєстрований за адресою [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved