Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

08.07.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 16.12.2011 року, з тих підстав, що сімейне життя у них не склалось через різні характери та погляди на життя. На даний час шлюб розпався остаточно, шлюбні відносини не підтримують, близько року проживають окремо. Просила також стягувати з відповідача аліменти на малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500 грн на кожного з дітей, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до повноліття дітей, з тих підстав, що відповідач добровільно відмовляється утримувати дітей. У підготовче засідання сторони не з`явилися, спрямували кожен до суду заяви. Позивачка зменшила позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просить стягувати на кожного з дітей 1000 грн, позов про розірвання шлюбу підтримала. Відповідач згідно поданої заяви зменшені позовні вимоги визнав у повному обсязі, погоджується на розірвання шлюбу та на сплату 1000 грн на кожну дитину. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторні, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд постановляє рішення у підготовчому судовому засіданні у випадку визнання відповідачем позову. За положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 16 грудня 2011 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб у Привітівсьткій сільській раді Любарського району Житомирської області ( а.с. 5). Сторони є батьками малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] ( а.с 6,7). Відповідно до довідки Райгородоцької сільської ради від 02.07.2019 малолітні діти сторін проживають з позивачкою ( а.с. 11). За положеннями частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки подружнє життя у сторін розладналося, вони спільно не проживають, не бажають зберігати шлюб, про що свідчать їх заяви, суд доходить висновку, що збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. За таких обставин шлюб слід розірвати. За положеннями статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання батьком дітей, наявні підстави для стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей за судовим рішенням. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач позов про стягнення з нього аліментів у розмірі 1000 гривень на кожного з дітей визнав повністю, таке визнання позову відповідає закону, суд стягує аліменти в такому розмірі, як того просить позивачка. При цьому розмір стягуваних аліментів не може бути меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп., за вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивачка за законом звільнена. Зважаючи на визнання позову відповідачем позову, суд на підставі ч. 1 ст. 142 та ч.1 ст.141 ЦПК України повертає позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 384,20 грн та стягує з відповідача на користь позивачки 50% таких судових витрат в розмірі 384,20 грн.

Outcome: approved