Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

08.09.2017 року позивачка [PERSON] пред'явила у суд даний позов і просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 20.06.2009 року Зарічанською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свій позов позивач мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі від якого має малолітнього сина [PERSON], який проживає біля неї і знаходиться на її повному утриманні. На даний час сім'я сторін розпалася, миритися не бажають і проживають окремо, тому позивач просить розірвати шлюб. Відповідач не надає допомоги на утримання дитини, тому позивач просить стягнути аліменти у примусовому порядку. У судове засідання позивач [PERSON] з'явилася, позов підтримала та зазначила, що відповідач є фізично здоровим, інших дітей не має, має тимчасові заробітки, його батьки є пенсіонерами, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в порядку ч.6 ст.128 ЦПК України, що підтверджується довідкою про доставку смс -повідомлення (а.с.25), у судове засідання не з'явився без пояснення причини неявки. Суд, вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. У суді встановлено, що 20.06.2009 року /актовий запис № 03/ Зарічанською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.9)). Сім'я сторін розпалася через несумісність характерів, різні погляди на життя, що призводить до постійних сварок. Тому збереження сім'ї є неможливим, сторони миритися не бажають та проживають окремо. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, яка передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що при таких обставинах подальше спільне проживання сторін неможливе і буде суперечити інтересам сторін та їхньої дитини, що має істотне значення по справі, а тому позов задовольняється і шлюб між сторонами розривається. З часу залишення сім'ї відповідач припинив надавати допомогу на утримання дитини, останній проживає біля матері і перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 402, виданою виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області 07.09.2017 року. (а.с.12). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, у зв'язку із набранням чинності 08.07.2017 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За таких обставин, враховуючи те, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю і стягує аліменти на утримання дитини у частці, в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Протягом усього часу розгляду справи по суті позивач не змінила підставу або предмет позову, не збільшила або зменшила розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. У зв'язку із задоволенням даного позову, суд, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати (сплачений судовий збір) в сумі 640,00 грн., а також суд стягує у дохід держави з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved