Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

09 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] у якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, дитину [PERSON] , залишити у неї на вихованні. У обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що з [PERSON] вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 22 липня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 263. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені з липня 2016 року у зв`язку з втратою взаємних почуттів, несумісністю характерів, різні погляди на життя і побут. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сім`ї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим, у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності від нього не надходила. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 22 липня 2011 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 263. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що заявлені позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як в судовому засіданні з`ясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Щодо позовних вимог стосовно залишення [PERSON] , [INFO] , на вихованні у позивача, то в цій частині слід відмовити, роз`яснивши позивачу її право, у разі наявності спору, на звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини.

Outcome: partial