Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

08 червня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що 30.11.1996 року зареєстрував з відповідачем шлюб, актовий запис №800. Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені з листопада 2015 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, спір про поділ майна відсутній. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо задоволення позову, щодо зміни прізвища нічого не зазначила. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 30.11.1996 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Донецька, актовий запис №800, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу позивач з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.17). Шлюбні відносини припинені з листопада 2015 року, втрачено почуття любові, взаєморозуміння. Спір про поділ майна відсутній. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того у Постанові Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З матеріалів справи вбачається, що відповідач у повному обсязі визнала позовні вимоги, не заперечувала щодо їх задоволення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач не ставить питання про зміну прізвища, тому суд залишає їй прізвище «[PERSON]». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved