Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

07 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, яким просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на період навчання їх повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частин від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення \~з \~дня подання позову і до закінчення \~навчання до 30 червня 2017 року. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що сторони є батьками повнолітнього сина, який продовжує навчання на державній основі денної форми навчання, стипендію не отримує, у зв'язку з чим не має змоги забезпечувати себе самостійно і потребує надання матеріальної допомоги з боку батьків. Позивач як мати утримує повнолітнього сина на період його навчання. Відповідач [PERSON] інвалідом не являється, працює, отримує заробітну плату і також може надавати допомогу сину, нести витрати, пов'язані з його навчанням. Сторони та третя особа на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, Позивач позов підтримує з наведених у ньому підстав, Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на період навчання повнолітнього сина, Третя особа не заперечує проти задоволення позову /ас. 29 - 31 /. Згідно з частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169, 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові докази, суд приходить на наступних висновків. Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що сторони до 11 січня 1999 року перебували у шлюбі, в якому 20 жовтня 1998 року народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON], остання після розірвання шлюбу змінила прізвище на «Сікорська» , а 08 липня 2016 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Міщенко», тому в розумінні частини першої статті 199 Сімейного кодексу України остання є правомірним позивачем /копії ас. 6-8/. Згідно з довідкою Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області № 767 від 19.10.2016, позивач [PERSON] мешкає разом зі своїми дітьми: повнолітнім сином [PERSON] та неповнолітньою донькою [PERSON] у будинку номер 14 по вул. Сумській в с. Самотоївка Краснопільського району Сумської області /ас. 9/; сукупний дохід сімї з 01.05.2016 по 31.10.2016 становить 7122,63 грн. / ас. 11-12/. Згідно довідки № 523 від 10.10.2016, виданої Державним професійно - технічним навчальним закладом «Сумський центр професійно-технічної освіти», [PERSON] з 01 вересня 2014 року є студентом Державного професійно - технічного навчального закладу «Сумський центр професійно-технічної освіти» 3 рівня акредитації зі спеціальності «Електрогазозварник. Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування», навчається на денному відділенні за рахунок коштів державного бюджету. Термін навчання [PERSON] - до 30 червня 2017 року /ас. 10/. Правовідносини, що склалися між сторонами, виникли із сімейних правовідносин, врегульовані нормами статей 182,199,200 Сімейного Кодексу України /далі СК України/. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також сама дочка, син, які продовжують навчання. Як роз'яснено в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Судку України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх сина, дочку у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначені розміру аліментів, у відповідності до ст. 182 СК України, суд враховує як стан здоров'я та матеріальне становище позивача так і відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб та приходить до наступного. У відповідності до статті 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову суд не вбачає. Враховуючи наведене, виходячи з принципу рівності прав та обов'язків батьків, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), щомісяця, але без урахування часу канікул, починаючи стягнення з дня подачі позову з 07 листопада 2016 року і на весь період навчання до 30 червня 2017 року або припинення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і підставним для задоволення у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд стягує з відповідача 551 грн. 20 коп. в дохід Державного бюджету України.

Outcome: approved