Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

09 жовтня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 17 липня 2011 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 17 липня 2011 року померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої по вул. Радянській, 53/147 в місті Новомосковську Дніпропетровської області. Будучи єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері позивач вчасно подати заяву про прийняття спадщини не змогла, через чергу в Новомосковській міській державній нотаріальній конторі, яку вона декілька раз займала, але коли вона доходила до позивача, закінчувався робочий день у нотаріуса, внаслідок чого не змогла вчасно подати заяву. Окрім того коли померла мати, за якою остання доглядала 2 роки по онкологічному захворюванню, то внаслідок сильного душевного хвилювання позивач не могла збагнути, що потрібно протягом 6 місяців звернутися в нотаріальну контору. Окрім того, квартиру, в якій проживала мати позивач купила на власні кошти. Коли строк був пропущений, в жовтні 2015 року позивач звернулася в Новомосковську міську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак постановою Державного нотаріуса від 06 жовтня 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що на її думку порушує її права, як спадкоємця. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Вказав на те, що пропуск позивачем строку звернення до нотаріуса пояснюється крім іншого і перебуванням позивача на лікуванні лікаря-травматолога КЗ «Новомосковська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради в період з 28 грудня 2011 року по 18 січня 2012 року. В судове засідання 26 листопада 2015 року представник позивача не з`явився, надавши суду заяву, згідно якої підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, розглянувши справу за відсутності сторін. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, підстав неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. В звязку з неявкою сторін в судове засіданні фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 17 липня 2011 року померла [PERSON] /а.с.8/ - мати позивача /а.с.6, 7/. За життя [PERSON] склала заповіт, у відповідності до якого заповіла все належне їй майно [PERSON] /а.с.12/. У відповідності до отриманої судом копії спадкової справи після смерті [PERSON], 06 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою Державного нотаріуса від 06 жовтня 2015 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку, встановленого для прийняття спадщини /а.с.11/. Матеріалами справи підтверджено, що в період з 28 грудня 2011 року по 18 січня 2012 року позивач перебувала на лікуванні у лікаря-травматолога діагностичного центру КЗ «Новомосковська центральна міська лікарня» ДОР з приводу після травматичного остеохондрозу поперекового відділу хребта, вираженого больового синдрому /а.с.27/. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Матеріалами справи підтверджено, що позивач зареєстрована за адресою: пл..Леніна, 10/06, м. Новомосковськ Дніпропетровської області /а.с.4/. Померла на час смерті проживала за адресою: [INFO]. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Матеріали справи підтверджують поважність причин пропуску позивачем строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини знаходження на лікуванні. Вказана підстава перешкоджала позивачу звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та припадає на 6-ти місячний строк від дня відкриття спадщини, пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Інших спадкоємців судом не встановлено, тому суд вважає, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини після смерті її матері з поважних причин і є підстави для застосування ч.3 ст. 1272 ЦК України до спірних правовідносин із задоволенням позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини терміном один місяць з дня набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved