overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

07.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхніх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.07.2016 року сторони розірвали шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою і перебувають на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судове засідання позивачка не зявилася, проте завчасно подала заяву до суду, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутності (а.с.17). Відповідач не зявився до суду також, проте відповідно до адресованої суду письмової заяви позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності (а.с.9). Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється судом за відсутності цих осіб, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Копією рішення Прилуцького міськрайонного суду від 13.07.2016 року про розірвання шлюбу (а.с.3) підтверджується той факт, що [PERSON] та [PERSON] перебували у юридичному шлюбі, який 26.07.2016 року було припинено. З копій свідоцтв про народження (а.с.4-5) вбачається, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки комітету самоорганізації населення №3 мікрорайону Рокитний Прилуцької міської ради (а.с.6) неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з матір'ю - позивачкою [PERSON] Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки сторони являються батьками неповнолітніх дітей та зобов'язані матеріально утримувати їх, відповідач спроможний виплачувати на користь позивачки аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) на утримання і до досягнення повноліття дітей, які перебувають на утриманні позивачки, зважаючи на те, що згідно з письмовими заявами сторін позивачка наполягає на стягненні аліментів, а відповідач не заперечує проти такого, то суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5ЗУ «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн 00 коп. слід стягнути з відповідача [PERSON] На підставі викладеного та ст.180 - 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

07.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 26.03.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутності спільних інтересів, протилежних понять щодо розуміння сімї та відносин між чоловіком та дружиною. Відповідач зловживає спиртними напоями, через що між ними виникали конфлікти, які часто переростали в сварки та скандали. Чоловік не забезпечує сімю матеріально. Тривалий час сторони не підтримують шлюбних стосунків, ведуть окремо свої господарства. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сім?ї є неможливим. Оскільки сторони мають неповнолітню дитину, і не можуть розірвати шлюб через відділ РАЦС, тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. В судовому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, враховуючи, що вжиті судом заходи до збереження шлюбу позитивних результатів не дали, суд позов задовольняє. Відповідно до ст. 84, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн., та 400 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджуються документально (а.с.8-10).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

07.12.2016 року [PERSON], який відбуває покарання у Казанківській виправній колонії №93 Миколаївської області звернувся до суду з заявою про розірвання шлюбу, заінтересована особа [PERSON] , просив розірвати шлюб між ним (заявником) та заінтересованою особою [PERSON], зареєстрований 17.03.2015 році Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Казанківського РУЮ у Миколаївській області, актовий запис № 17, мотивуючи тим, що спільне життя з [PERSON] не склалося, що привело до припинення шлюбних відносин в березні 2016 року, спору про поділ майна немає, спільних дітей не мають і зараз вони мешкають окремо, він відбуває покарання у Казанківській виправній колонії №93 Миколаївської області . Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про те, що свої вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити та розглянути справу без його участі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про те, що вимоги викладені в заяві заявника підтримує та просить суд їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Ії прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.\~\~\~ \~\~\~\~ Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17.03.2015 року. Від даного шлюбу дітей не мають. Відповідно до наданої заявником довідки від 29.11.2016 року № 93/213-166 [PERSON] [INFO], дійсно відбуває покарання в Казанківській ВК № 93 Миколаївської області з 10.08.2013 року по теперішній час згідно ухвали Колегії судової палати Верховного суду України по кримінальним справам від 25.05.2006 року, початок строку 17.06.2005 року , кінець строку 09.07.2019 року. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявника і заінтересованої особи , спору про поділ майна у сторін по справі немає, спільних дітей не мають, шлюбні відносини подружжя припинились в березні 2016 року, сумісне життя останніх не склалось і зараз вони мешкають окремо . Сукупність досліджених судом доказів, їх оцінка свідчать проте, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі ст. 109 СК України та ст. ст. 10, 209, 212, 213-215, 218, 259 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

07.12.2016 року заявник звернувся в суд із заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. Вимоги обґрунтовані тим, що останній є його батьком. [PERSON] народився в с.Макеєвка Донецької області, з 13.01.2012 року проживав та був зареєстрований у комунальному закладі Львівської обласної ради «Великомостівський геріатричний пансіонат», що за адресою: вул.Шевченка, 1А, с.Волиця Сокальський район Львівська область. У липні 2015 року її батько самовільно залишив вищевказаний заклад і до сьогоднішнього дня місце його проживання та перебування невідоме. Вказує, що з цього часу жодних відомостей він нього не надходило. Вжитими правоохоронними органами заходами також не вдалося встановити місце перебування батька. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно для оформлення спадщини у майбутньому, оскільки він є спадкоємцем його майна першої черги по закону. Заявник у судовому засіданні вимоги уточнив, просить визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім з 17.07.2015 року. Вимоги заявника підтримав у судовому засіданні його представник [PERSON] Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, подав заяву №1413/02.1-06-17 від 14.12.2016 року про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, його представника, зясувавши обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], [INFO]. Зазначене підтверджується довідкою відділу реєстрації Червоноградської міської ради № 12849 від 01.12.2016 року про склад сімї. Із довідки № 05-435, виданої КЗ ЛОР «Великомостівський геріатричний пансіонат» 01.12.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно проживав на повному державному утриманні і зареєстрований у пансіонаті з 13.01.2012 року по даний час. Згідно довідки Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області від 31.10.2016 року, станом на 28.10.2016 року [PERSON], [INFO], з 17.07.2015 року перебуває в розшуку Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області як безвісті відсутній та місце знаходження його невідоме. У матеріалах справи наявна інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 74724347, із якої видно, що за [PERSON] на праві приватної власності зареєстровано квартиру [INFO]. Відповідно до частини 1 статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Враховуючи доведення того, що за місцем постійного проживання [PERSON] протягом більше одного року немає відомостей про місце його перебування, суд приходить до висновку про визнання його безвісно відсутнім. За наведених обставин суд вважає, що заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

07.12.2016 року заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання недієздатним каменєва В.В. та встановлення опіки над ним. Заявниця в судовому засіданні вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Представник зацікавленої особи Сиса О.М., який діє на підставі довіреності від 11.01.2017 року №08-11/124/2-17, підтримав заяву [PERSON] та звернувся до суду з поданням про доцільність призначення [PERSON] опікуном сина [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявниці, ознайомившись з волевиявленням заінтересованої особи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст.39 ЦК України - фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку судово- психіатричного експерта №238 у [PERSON] в теперішній час виявляються ознаки стійкого хронічного психічного розладу у у формі важкої розумової відсталості. Відповідно до свого психічного стану нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За таких обставинах суд вважає необхідним визнати [PERSON] недієздатним. На підставі ст.41 ЦК України року над недієздатною особою встановлюється опіка, бо недієздатна особа не вправі вчинять будь-яких правочинів. Згідно ст.60 ЦК України опіка над недієздатними установлюється на підставі рішення суду. Згідно з поданням опікунська рада просить та вважає можливим призначити [PERSON], [INFO] опікуном сина [PERSON]. За таких обставин суд вважає можливим призначити опікуном над [PERSON] [PERSON] На підставі ст.ст.10,11,236,237,239,240,241 ЦПК України, ст.ст.39,41,60 ЦК України, - СУД

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

07.12.2016 року Новоселицьким районним судом Чернівецької області відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON], [PERSON], про припинення права на частку у спільній сумісній власності та визнання права власності на 1/3 частину будинковолодіння, за безпідставністю. При ухвалені даного рішення судом в мотивувальній частині рішення зазначено, що внесені позивачем гроші в сумі 46700 грн. на депозитний рахунок ТУДСА в Чернівецький області по квитанції від 13 жовтня 2016 року за №80 підлягають поверненню, однак в резолютивній частині рішення суд помилково не зазначив даний абзац.\~ Квитанцією № 80 від 13.10.2016 року [PERSON] внесено на депозитний рахунок ТУДСА в Чернівецький області грошові кошти в сумі 46700 грн.. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З розяснень які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі в п. 20 зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (1618-15); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. З огляду на те, що при ухваленні вищевказаного рішення судом в резолютивній частині не було зазначено, що внесені позивачем гроші в сумі 46700 грн. на депозитний рахунок ТУДСА в Чернівецький області підлягають поверненню, у звязку із чим суд вважає за необхідне винести додаткове рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

07.12.2016 року органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Урвенської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області звернувся в суд з заявою про призначення [PERSON], [INFO] опікуном для [PERSON], [INFO]. Обгрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначив, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18.04.2007 року визнано недієздатним [PERSON], [INFO]. Опікуном було призначено [PERSON], який рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 15.11.2016 року було звільнено від обовязків опікуна. З метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів недієздатного [PERSON], просить призначити опікуном його батька [PERSON]\~\~ В судове засідання представник органу опіки та піклування Урвенської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області не з'явився, подав до суду заяву від 04.01.2017 року, якою підтримав свої вимоги, просив розглянути справу без його участі. В судове засідання заінтересована особа [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву від 30.12.2016 року, якою не заперечував проти задоволення заяви. В судове засідання представник заінтересованої особи КЗ «Урвенський психоневрологічний інтернат» не з'явився, подав до суду заяву від 04.01.2017 року, якою не заперечував проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18.04.2007 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним, призначено опікуна [PERSON] Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 15.11.2016 року [PERSON]. [INFO], звільнено від обовязків опікуна над [PERSON]. [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 11.06.1985 року. Згідно з висновком органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Урвенської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити опікуном [PERSON] над недієздатним сином [PERSON] Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦК України\~суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч. 4\~ст. 63 ЦК України\~опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічними, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов'язки опікуна. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та про необхідності її задоволення. На підставі ст.ст.\~41,\~55,\~58,\~60,\~63 ЦК України\~та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

07.12.2016 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] та при розірванні шлюбу прізвище не змінювати. Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 04.04.2011 року. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO] Стосунки з відповідачем погіршилися. На даний час сторони не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву про провдення судового розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про провдення судового розгляду справи у його відсутності, зазначивши, що позов визнає. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 04.04.2011 року. За час спільного проживання у них є син [PERSON], [INFO] Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сімї. Суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. З відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

07.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач звернулась до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримує та просить задовольнити, шлюбно- сімейні відносини між ними припинені з вересня 2015 року, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Окрім того зазначила, що позовні вимоги щодо стягнення на її користь з відповідача понесених витрат по сплаті судового збору просить залишити без розгляду. Відповідач звернувся до суду з заявою з проханням слухати справу за його відсутності, проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу не заперечував, просив покласти судові витрати на позивача. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.09.2014 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з вересня 2015 року у зв'язку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, сім'я існує формально, позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

07.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами про стягнення заборгованості із заробітної плати у розмірі 299,40 грн та про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи за період з 08.12.2015 року по 07.12.2016 у розмірі 14907,42 грн. Сторони у судове засідання не прибули, у поданих заявах просять суд здійснити розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд встановив, що згідно наказу відповідача №348к від 07.12.2015 року, позивач з 07.12.2015 року був звільнений з роботи за згодою сторін. Відповідач на момент звільнення працівника з роботи не здійснив виплату позивачу нарахованої заробітної плати у розмірі 299,40 грн, що становить 15,4% від середньомісячного заробітку позивача, розмір якого становить 1949,91грн. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. У відповідності до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України - підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідач, в порушення вимог ст.ст.115, 116 КЗпП України, не виплатив позивачу на момент звільнення належні грошові суми по заборгованості із заробітної плати у розмірі 299,40 грн (з яких утримані податок та обов'язкові платежі), суд покладає на відповідача також обов'язок виплатити позивачу середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи за період з 08.12.2015 року по 07.12.2016 року у розмірі 2272,55 грн, виходячи із принципів справедливості та співрозмірності середньомісячного заробітку позивача до розміру заборгованості за час затримки розрахунку при звільненні, із утриманням із вказаної суми податку та обов'язкових платежів і ці обставини є підставами для часткового задоволення позову. Судові витрати по справі (за дві позовні вимоги) - необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial