Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

08 січня 2020 року Кредитна спілка «СуперКредит» звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 21 листопада 2016 року з відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №СК-16/0105/16/151/06 про надання останній кредиту в сумі 7696,05 грн. зі сплатою відсотків, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 7696,05 грн., а відповідач зобов`язалася в строки, обумовлені кредитним договором та згідно графіка, повернути отримані кредитні кошти і своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадку невиконання або неналежного виконання сплатити пеню в розмірі 1 % за кожний день прострочення. Відповідач [PERSON] не виконала свої зобов`язання перед позивачем, внаслідок чого станом на 17 грудня 2019 року за нею утворилась заборгованість в сумі 30312,73грн., з яких відсотки за користування кредитом за період з 31 жовтня 2017 року по 17 грудня 2019 року - 10803,27 грн., пеня за період з 03 січня 2019 року по 17 грудня 2019 року - 19509,46 грн. Крім того, вказує, що в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, остання має сплатити на користь позивача інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 19 січня 2017 року по 30 листопада 2019 року в сумі 1414,95 грн., три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 19 січня 2017 року по 17 грудня 2019 року в сумі 430,56 грн. та три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 22 листопада 2016 року по 17 грудня 2019 року в сумі 994,49 грн. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просить суд стягнути з нього заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 17 грудня 2019 року, а також витрати на листування у розмірі 31,00 грн. та понесені судові витрати по справі. Представник Кредитної спілки «СуперКредит» в судове засідання не з`явився, надіслав заяву від 28 лютого 2020 року за №619/20, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася. Згідно поданої заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги не визнала. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 листопада 2016 року між Кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір кредитної лінії № СК-16/0105/16/151/06 про надання останній кредиту в сумі 7696,05 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 72 % річних, відповідно до умов якого позивач передав відповідачеві грошові кошти в сумі 7696,05 грн., а відповідачка [PERSON] зобов`язалася в строки, обумовлені кредитним договором та графіком платежів, повернути отримані кредитні кошти і своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом. Відповідно до платіжних доручень від 21 листопада 2016 року №7475, №7474 [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 2696,05 грн. та 5000,00 грн. Нарахування процентів за договором відповідно до п. 3.2 здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 72 % річних. Згідно умов даного кредитного договору відповідач зобов`язалася повністю повернути суму отриманого кредиту в передбачені строки, щомісячно погашаючи суму отриманого кредиту у вигляді мінімального платежу та розмір щомісячних процентів, зазначених у Графіку платежів, який погоджено сторонами у додатковому договорі № 1 до кредитного договору. Строк дії договору - з 21 листопада 2016 року по 21 листопада 2019 року. Відповідно до умов договору, у разі порушення прострочення позичальником термінів платежів кредитодавець має право стягувати з позичальника пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Так, за змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При цьому припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Також, судом встановлено, що в зв`язку з неналежним виконанням боржником умов укладеного договору, 07 листопада 2017 року Кредитна спілка «СуперКредит» звернулася в суд з позовом до боржника [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. 05 грудня 2017 року Білогірським районним судом Хмельницької області в цивільній справі № 669/1261/17 ухвалено рішення, яким достроково стягнуто з [PERSON] на користь Кредитної спілки «СуперКредит» заборгованість за кредитним договором від 21 листопада 2016 року № СК-16/0105/16/151/06 в сумі 11870,22 грн. (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят гривень двадцять дві копійки), з них: 7266,08 грн. заборгованість по сплаті тіла кредиту, 3849,79 грн. сума несплачених процентів та 754,35 грн. нарахованої суми пені;, а також 1600 грн. судових витрат, що підтверджується належним чином завіреною копією вказаного судового рішення. З матеріалів справи вбачається, що вищевказане рішення суду не виконане, Кредитна спілка «СуперКредит» продовжує нараховувати проценти та пеню за несвоєчасну сплату кредиту. Так, з розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору від 21 листопада 2016 року № СК-16/0105/16/151/06, який надано позивачем до позовної заяви, слідує, що станом на 17 грудня 2019 року сума заборгованості за [PERSON] визначена позивачем у розмірі 30312,73 грн., з яких заборгованість по сплаті процентів за період з 31 жовтня 2017 року по 17 грудня 2019 року - 10803,27 грн., пеня за період з 03 січня 2019 року по 17 грудня 2019 року - 19509,46 грн. З метою досудового врегулювання 17 липня 2019 року Кредитною спілкою «СуперКредит» відповідачу [PERSON] направлялася вимога про необхідність сплати простроченої заборгованості за кредитом, яку їй було вручено особисто 26 липня 2019 року, що вбачається із рекомендованого поштового відправлення. Разом з тим, суд вважає, що Кредитна спілка «СуперКредит», звернувшись 02 листопада 2017 року до суду з позовом до боржника - відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за укладеним договором, змінила строк виконання зобов`язання шляхом пред`явлення відповідної вимоги та використала своє право дострокового повернення несплаченої суми кредиту, процентів, належних їй відповідно до ст. 1048 ЦК України, а також пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів в судовому порядку. Таким чином, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості (дострокове стягнення), яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а є підставою виникнення права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач не мав права нараховувати проценти та неустойку (пеню) за кредитом після дострокового стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором від 21 листопада 2016 року № СК-16/0105/16/151/06, а відтак позов в частині стягнення процентів за період з 31 жовтня 2017 року по 17 грудня 2019 року в сумі 10803,27 грн. та пені за період з 03 січня 2019 року по 17 грудня 2019 року в сумі 19509,46 грн.. задоволенню не підлягає. Що ж стосується інших позовних вимог, а саме стягнення з відповідача інфляційних втрат на прострочене тіло кредиту, трьох процентів річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту та трьох процентів річних від простроченої суми зобов`язання по процентам, то суд вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В обґрунтування позовних вимог позивач розрахував та надав до позовної заяви, як письмові докази, розрахунки збитків, завданих інфляцією у зв`язку з несвоєчасним погашенням тіла кредиту за період з 19 січня 2017 року по 30 листопада 2019 року в сумі 1414,95 грн., трьох процентів річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 19 січня 2017 року по 17 грудня 2019 року в сумі 430,56 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 22 листопада 2016 року по 17 грудня 2019 року в сумі 994,49 грн. Разом з тим, згідно розрахунку трьох процентів річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 22 листопада 2016 року по 17 грудня 2019 року в розмірі 994,49 грн. позивачем розраховано вказану суму з врахуванням процентів в сумі 10803,27 грн., які позивач, як встановлено вище судом, не мав права нараховувати після дострокового стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором. Тобто, враховуючи наданий позивачем розрахунок, для обрахунку трьох процентів річних від простроченої суми зобов`язання по процентам суд враховує суму несплачених процентів, які встановлені та стягнуті рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 05 грудня 2017 року в розмірі 3849,79 грн. Згідно доданого до позову розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій по даному кредитному договору відповідачкою, після ухвалення вказаного судового рішення, проценти сплачені в повному розмірі в сумі 3849,79 грн. (а саме сплачено відповідачем процентів: 22 січня 2018 року - 95,65 грн., 06 лютого 2018 року - 300 грн., 12 березня 2018 року - 400,00 грн., 03 липня 2019 року - 670,49 грн., 02 серпня 2019 року - 800,69 грн., 10 вересня 2019 року - 800,69 грн., 25 листопада 2019 року - 782,27 грн.) що становить 3849,79 грн. Виходячи з вищевикладеного, в частині стягнення трьох процентів річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 22 листопада 2016 року по 17 грудня 2019 року позов задоволенню не підлягає. При цьому, суд погоджується з розрахунками, які надані позивачем та не спростовані відповідачем щодо збитків, завданих інфляцією у зв`язку з несвоєчасним погашенням тіла кредиту за період з 19 січня 2017 року по 30 листопада 2019 року в сумі 1414,95 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 19 січня 2017 року по 17 грудня 2019 року в сумі 430,56 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню збитки, завдані інфляцією у зв`язку з несвоєчасним погашенням тіла кредиту за період з 19 січня 2017 року по 30 листопада 2019 року в сумі 1414,95 грн., три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 19 січня 2017 року по 17 грудня 2019 року в сумі 430,56 грн., а всього 1845,51 грн. Позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 31 грн., витрачених на листування, задоволенню не підлягає, так як відповідно до ст. 133 ЦПК України дані витрати не відноситься до судових витрат. Відповідно до вимог ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 115,26 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 0,06 %). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial