Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

09.08.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ізмаїльський елеватор» на її користь заборгованість з заробітної плати в розмірі 4133,87 (чотири тисячі сто тридцять три гривні вісімдесят сім копійок) грн.; грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2668,96 (дві тисячі шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок) грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24.02.2017 року її було прийнято на до ТОВ «Ізмаїльський елеватор» на посаду бухгалтера по веденню складських квитанцій. 31.01.2019 року позивач була звільнена за угодою сторін відповідно д п. 1 ст. 36 КЗпП України. 31.01.2019 року їй була видана належним чином оформлена трудова книжка. 31.01.2019 року їй був наданий розрахунковий листок за січень 2019 року, де сума нарахованої, але не сплаченої заробітної плати разом із грошовою компенсацією за невикористану відпустку склала 6802,83 грн. Відповідач маючи обов`язок провести повний розрахунок при звільненні не здійснив його, що й стало підставою для звернення до суду. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду сповіщена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного рішення суду. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до дублікату трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] , остання була прийнята до ТОВ «Ізмаїльський елеватор» 24.02.2017 року на посаду бухгалтера по веденню складських квитанцій, згідно наказу № 50 від 23.02.2017 року. 31.01.2019 року [PERSON] була звільнена з посади за угодою сторін (ч.1 ст.36 КЗпП України) згідно наказу № 18-к від 31.01.2019 року. Згідно розрахунковому листку за січень 2019 року борг за підприємством на кінець місяця складає 6802,83 грн. Як вбачається зі ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У відповідності до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі змістом ст. ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Зі змісту ст. 110 КЗпП України слідує, що обов`язок повідомляти працівника про розмір загальної суми заробітної плати, розміри і підстави відрахувань та суми заробітної плати, що належить до виплати, покладено саме на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про оплату праці» структурою заробітної плати є основна, додаткова та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до вимог ст.32 Закону України «Про оплату праці» трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що на час розгляду справи позивачу заборгованість по заробітній платі не виплачена, суд приходить до висновку про стягнення з ТОВ «Ізмаїльський елеватор» на користь [PERSON] заборгованість з заробітної плати в розмірі 4133,87 (чотири тисячі сто тридцять три гривні вісімдесят сім копійок) грн. та грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2668,96 (дві тисячі шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок) грн. У силу ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України Про судовий збір, з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 гривні 40 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved