Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

07.11.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Із позову вбачається, що 27.05.2008року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № SAMDN56000021409792. Відповідно до умов даного договору, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 3300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконав взяті на себе зобовязання перед позивачем і порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася прострочена заборгованість. Загальна сума заборгованості, станом на 31.08.2017року, становить 53988,36 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 3221,85 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом- 44957,54 грн., заборгованості за пенею та комісією- 3000,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2558,97 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 53988,36 грн., а також понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, заперечення до позовної заяви суду не надала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 536ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 615ЦК України, у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Внаслідок односторонньої відмови від зобовязання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Згідно ст. 1054 ч.1ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ч.2ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено, що 27.05.2008року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № SAMDN56000021409792. Відповідно до умов даного договору, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 3300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 7-14). Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав кредит [PERSON] в сумі 3300,00 грн. на термін, що відповідає строку дії карти. Але [PERSON] в порушення умов кредитного договору свої зобовязання за кредитним договором не виконала. У звязку з невиконанням умов кредитного договору заборгованість відповідача станом на 31.08.2017року, становить 53988,36 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 3221,85 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом- 44957,54 грн., заборгованості за пенею та комісією- 3000,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2558,97 грн. - штраф (процентна складова). (а.с. 4-6). Відповідно статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» «Із змінами, внесеними згідно із Законами\~ № 189-VIII від 12.02.2015, №222-V111 від 02.03.2015, №911-V111 від 24.12.2015» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 20 ч.1 цього Розпорядження м. Краматорськ Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте, 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14). Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Краматорськ Донецької області. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки на теперішній час м. Краматорськ, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача і звільняють його від обовязку по оплаті пені та штрафів на користь ПАТ КБ «Приватбанк», з урахуванням положень ст. 5 ЦК України та ст. 58 Конституції України. Згідно ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, у тому числі, про стягнення неустойки (штрафу, пені). Крім того, незалежно від подання заяви про застосування позовної давності ( п.п. 3,4\~ст. 267 ЦК України) вимоги ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~про застосування строку позовної давності є обов'язковим для суду, нарахування пені не може перевищувати одного року. Таким чином, враховуючи вищевикладене, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення заборгованості за пенею та комісією 3000,00 грн., штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 250,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 2558,97 грн. На підставі наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованость за кредитом у розмірі -3221,85 грн. та заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 44957,54 грн., а всього в сумі 48179,39 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подається юридичною особою, судовий збір дорівнює 1,5 відсотку ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600 грн.) Позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп., оскільки позовні вимоги позивача задоволенні частково, то на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1427 грн. 84 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial