Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

09 квітня 2015 року Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, які стягуються з відповідача за Рішенням Колегії суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2011 року по справі № 22ц-9568/2011 на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку. В обґрунтування позову зазначив, що починаючи с жовтня 2010 року та станом на 24 березня 2015 року, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів 18 840,64 грн. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість з оплати аліментів. Відповідно за період з жовтня 2010 року по 30 березня 2015 року розмір неустойки (пені), що підлягає сплаті відповідачем на користь позивача складає 158 388,66 грн. Тому, позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 158 388,66 гривень. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяви, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач, [PERSON], позов не визнав у повному обсязі. Проти задоволення позову заперечував та суду пояснив, що в нього немає можливості сплачувати аліменти на утримання свого батька за рішенням суду, оскільки він не працює, крім того на його утриманні перебуває малолітній син, який тяжко хворіє. Враховуючи наведене просив позов залишити без задоволення. Судом встановлено, що відповідно до рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2011 року по справі № 22ц-9568/2011 з відповідача [PERSON] стягнуто на утримання його батька - [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (а.с. 6). Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається держаним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. Так, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по в/листу № 2-1299, заборгованість [PERSON] перед [PERSON] станом на 24 березня 2015 року складає 18 840,64 грн. (а.с. 8). Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, посилаючись на ч. 1 ст. 196 СК України, відповідно до приписів якої, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд зазначає, що вказана стаття міститься у Главі 15 СК України «Обов'язок матері, батька утримувати дитину та його виконання», а відтак регулює відносини з приводу сплати неустойки у випадку прострочення виплати аліментів саме на утримання дитини. Тобто, вказана правова норма не може слугувати підставою для стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання батьків та не регулює спірні правовідносини сторін у даній справі, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Враховуючи наведене, судові витрати по справі підлягають віднесенню на рахунок держави. На підставі ст. 195, 196 СК України, та

Outcome: dismissed