Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

09 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 194842,21 грн., з яких заборгованість за кредитом 35593,54 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 47916,17 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 1060,20 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 110272,30 грн. та судового збору 1948,42 грн. На підтвердження вимог, до заяви долучені копії кредитного договору, розрахунок заборгованості, документів про особу позивача, відповідача, довіреності. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами між сторонами по справі був укладений кредитний договір № НАG4АК08950012 від 20 вересня 2005 року, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кошти в розмірі 63473,00 грн., з яких на купівлю автомобіля 46500 грн., на сплату страхових платежів 16973,00 грн. на термін до 17 вересня 2010 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,75 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії 0,12 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. Оскільки відповідач порушив договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків, комісії та інших витрат, банк просив стягнути із нього заборгованість за кредитним договором на загальну суму 194842,21 грн., з яких заборгованість за кредитом 35593,54 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 47916,17 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 1060,20 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 110272,30 грн. та судовий збір 1948,42 грн. У судовому засіданні представник позивача підтвердив викладені у позовній заяві обставини, пояснив, що дійсно між сторонами був укладений кредитний договір та договір застави рухомого майна 20 вересня 2005 року. Заставодавець надав у заставу спірний легковий автомобіль. Оскільки свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] не виконував, між сторонами 30 листопада 2012 року здійснено прийом-передачу автотранспортного засобу, про що складено акт. Транспортний засіб був оцінений, проданий та в рахунок погашення заборгованості 05 вересня 2013 року відбулося списання кредитних коштів, в рахунок заборгованості. Особа, яка придбала т/з на аукціоні внесла на рахунок Банку кошти, а потім вже Банк вніс суму, а саме 35000 грн. на рахунок відповідача. Відповідач свої зобовязання по договору не виконав, просить позов задовольнити у повному обсязі, вважає, що строк позовної давності не був перерваний. У судовому засіданні відповідач позов не визнав, просив застосувати строк позовної давності. В судовому засіданні досліджені: розрахунок заборгованості до договору та заява позичальника (а.с.4-6), кредитний договір № НАG4АК08950012 від 20 вересня 2005 року (а.с.7-8), копія паспорта відповідача (а.с.9), кредитна справа, інші документи. Відповідно до ч.1 ст. 109 ЦПК України, цей позов підсудний Кегичівському районному суду за місцем проживання відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку: Як вбачається з матеріалів справи, 20 вересня 2005 року між сторонами укладено кредитний договір № НАG4АК08950012. За вказаним договором [PERSON] надано кредит у розмірі 46500 грн. на купівлю автомобіля та 16973,00 грн. на сплату страхових платежів, на строк до 17 вересня 2010 року зі сплатою відсотків та комісії. Своїм особистим підписом у Договорі [PERSON] підтвердив, що він ознайомився та згоден з умовами надання кредиту (а.с.8 зворотня сторона сторінки). Кредитний договір містить усі істотні умови - суму кредитних коштів, процентну ставку, строки сплати кредиту та процентів щомісячними платежами, розмір комісії. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд у відповідності до вимог, ст. ст. 611, 1054 ЦК України, вважає, що відповідач прострочив виконання зобовязання за кредитним договором, а тому для нього настають правові наслідки, передбачені цим договором. Оскільки відповідач взятих на себе зобовязань не виконав, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитом 194842 грн., з яких заборгованість за кредитом 1916,54 грн., заборгованість за кредитом 35593,54 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 47916,17 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 1060,20 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 110272,30 грн. Даний договір є строковим та укладався між позивачем та відповідачем на строк з 20 вересня 2005 року по 17 вересня 2010 року. Останній платіж по поверненню коштів, як зазначив представник позивача, був внесений Банком після продажу автомобіля, а саме 05 вересня 2013 року (а.с.6). Матеріали справи не містять доказів про продовження строку дії кредитного договору. З розрахунку заборгованості вбачається і не заперечується сторонами, що відповідачем останній платіж по поверненню коштів здійснено у лютому 2009 року, у звязку з чим уже в березні 2009 року позивачу було відомо про порушення свого права (а.с.5). Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частина 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Суд приходить до висновку про те, що у позивача виникло право вимагати повернення кредиту згідно умов договору з жовтня 2010 року, а щодо сплати процентів та інших платежів з березня 2009 року. Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із відповідним позовом 09 червня 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Внесення в рахунок погашення заборгованості після продажу автомобіля 35000 грн. 05 вересня 2013 року (а.с.6) Банком, не може бути розцінено судом, як переривання строку позовної давності, оскільки ці дії були вчинені не винною особою, що свідчило б про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Відповідно до ч.2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. Після переривання перебігу позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст. 264 ЦК України). Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 01.12.2008 року задоволено позовні вимоги Банку по вказаному вище кредитному договору, стягнено з відповідача 37420,26 грн. та судові витрати (а.с.64), заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 30.05.2012 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] по тому ж договору у розмірі 157132,15 грн. звернуто стягнення на предмет застави, на спірний автомобіль (а.с.79-80). Таким чином вбачається, переривання перебігу позовної давності двічі, другий раз зі зверненням позову представником позивача до суду у квітні 2012 року, рішення ухвалено 30.05.2012 року. Так як позовна давність переривається у разі предявлення особою позову, то і в даному випадку вона сплинула. Отже, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору присудженню на користь позивача не підлягають

Outcome: dismissed