Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

09.03.2016 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» про розірвання договору оренди землі. 09.03.2016 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» про розірвання договору оренди землі. 11.03.2016 року ухвалою Миргородського міськрайонного суду було відкрито провадження по справах за позовами [PERSON] і [PERSON] та обєднано їх в одне провадження (а.с. 40). В направленому на адресу суду позові позивачка [PERSON] зазначила, що на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку її батько [PERSON] був власником земельної ділянки загальною площею 4,32 га. з кадастровим номером 532328890:00:009:0156, яка розташована на території Черкащанської сільської ради Миргородського району. На підставі договору оренди від 25.09.2006 року її батько [PERSON] передав вище згадану земельну ділянку в оренду ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод». 28.03.2014 року [PERSON] помер, а вона прийняла спадщину на майно після смерті батька та оформила на себе право власності на спірну земельну ділянку. Позивач [PERSON] також в позові зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 4,26 га з кадастровим номером 5323288900:00:010:0054, яка розташована на території Черкащанської сільської ради Миргородського району. Дана земельна ділянка за договором оренди від 25.09.2006 року була передана ним в оренду ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод». На початку 2016 року маючи бажання самостійно займатися селянським господарством, позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулися до відповідача з проханням про припинення договору оренди землі за згодою сторін, зважаючи на ту обставину, що їх земельна ділянка протягом останнього періоду не оброблялася відповідачем. На їхні звернення відповідач жодним чином не відреагував. Позивачі звертають увагу суду на ст. 24 Закону України «Про оренду землі», за положеннями якої орендодавець має право вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів. Одним із обовязкових заходів із збереження родючості ґрунтів, які має здійснювати землекористувач, є розробка і дотримання проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь. Відповідач передбачений законом обовязок щодо розробки проекту землеустрою не виконав. Порушення відповідачем свого обовязку щодо розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель є істотним порушенням договорів оренди, адже наслідком такої бездіяльності буде різке зниження родючості орендованої земельної ділянки. Враховуючи те, що протиправна бездіяльність відповідача загрожує збереженню стану орендованої земельної ділянки, вважають, що договори оренди землі мають бути розірваними. Позивачі просили суд розірвати договори оренди землі від 25.09.2006 року, що були укладені між [PERSON] та ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» та між [PERSON] та ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод». В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, будучи належним чином повідомленими про день та час судового розгляду справи. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат [PERSON] позови підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Крім того, звернув увагу суду на ту обставину, що змінилася назва відповідача з часу укладення договору оренди. Договори оренди укладалися позивачами з ЗАТ «Великобагачанський комбікормовий завод», а на даний час назва відповідача ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод». Відповідні зміни до договорів оренди не внесено, що також є порушенням договорів оренди землі. Звертає увагу суду на ту обставину, що відповідачем не переукладався договір оренди землі із спадкоємцем [PERSON] [PERSON], що також призвело до порушення її прав. Зважаючи на вище викладене, позови просив задовольнити та розірвати договори оренди землі між позивачами [PERSON] та [PERSON] і ТОВ «Великобагачанським комбікормовим заводом». Представник відповідача ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» [PERSON] позови не визнала. Пояснила, що позивачами не доведено факт допущеного відповідачем порушення їхніх прав по укладеним договорам оренди землі. Позивачі у визначеному порядку отримують орендну плату. ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» є правонаступником ЗАТ «Великобагачанський комбікормовий завод». Зміна назви підприємства не призвела до порушення прав позивачів по укладеним договорам оренди землі. Успадкування земельної ділянки позивачкою [PERSON] і не переукладення з нею договору оренди не може слугувати підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди землі. В задоволенні позовів [PERSON] та [PERSON] просила відмовити за недоведеністю позовних вимог. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] земельної ділянки площею 4,3203 га. кадастровий номер 5323288900:00:009:0156, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка розташована на території Черкащанської сільської ради Миргородського району та перебуває в оренді ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» на підставі договору оренди землі від 25 вересня 2006 року, що був укладений між [PERSON] та ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод». Договір укладено на 6 років (а.с.8-16). Між сторонами 11.06.2007 року укладено додаткову угоду, за умовами якої п.8 Договору оренди землі викладено наступним чином: договір укладено на 10 років (а.с.17). Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,26 га на території Черкащанської сільської ради Миргородського району кадастровий номер 5323288900:00:010:0054. Цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. На підставі договору оренди землі від 25.09.2006 року [PERSON] передав належну йому земельну ділянку в оренду ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод». Строк дії договору 6 років (а.с.28-33). 11 червня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» було укладено додаткову угоду за умовами якої п.8 Договору оренди землі викладено наступним чином: договір укладено на 10 років (а.с.34). Позивачі приймали заходи до позасудового врегулювання спору, пропонуючи припинити договори оренди за згодою сторін, але відповіді на свої звернення не отримали. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 1 ст. 32 даного Закону визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно ст. 25 ЗУ «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів. Пунктом 38 укладеного між сторонами по справі договору встановлено, що його дія припиняється шляхом розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Підставами припинення права користування земельною ділянкою, передбаченими ст. 141 ЗК України, є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Таким чином, у справі позивач не довів факти невиконання відповідачем обов'язків, покладених на нього, як орендаря, ст. 25 ЗУ «Про оренду землі» або умовами договору чи інші передбачені законом підстави для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки. Згідно ч. 4 ст. 22 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. (в редакції, що діяла до 05.04.2015 року) Пунктом 18 Перехідних положень ЗК України передбачено, що на період до 1 січня 2015 року вимоги частини четвертої статті 22 цього Кодексу поширюються лише на тих власників та користувачів, які використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею більш як 100 гектарів. Механізм розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь визначено Порядком розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1134 від 2 листопада 2011 року. Під час розгляду справи в суді позивачем не було надано доказів факту умисного порушення відповідачем умов договору. Посилання позивача на використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без проекту землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обгрунтування сівозміни та впорядкування угідь, як на підставу для розірвання договору оренди є безпідставними, оскільки на момент укладення оспорюваного договору оренди земельної ділянки на 2006 рік і підписання додаткового договору в вересні 2007 року порядку розроблення проекту не існувало, так як він був прийнятий лише постановою від 02 листопада 2011 року. На час розгляду справи судом ст. 22 Земельного кодексу України діє у редакції від 05.04.2015 року відповідно до положень якої виключено частину четверту цієї статті в якій мова йде про використовуються земельної ділянки відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. Відповідні зміни до цієї статті були внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)». Суд вважає, що в судовому засіданні не зібрано безспірних доказів, що ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» недбало ставиться до використання земельної ділянки, погіршуючи її родючість. Крім того, повноваженнями для здійснення державного контролю за використанням та охороною земель наділений лише спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Спірні земельні ділянки передавались в оренду орендодавцями без розроблення агрохімічних властивостей ґрунту та еколого - агрохімічного паспорту земельної ділянки. Позивачами не доведено, що відповідачем порушено стан родючості землі. ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» є правонаступником ЗАТ «Великобагачанський комбікормовий завод». Зміна назви підприємства та успадкування земельної ділянки позивачкою [PERSON] не є підставою для розірвання договорів оренди землі відповідно до умов договорів оренди. Зважаючи на вище викладене, в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed