Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

09.02.2016 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом, до вказаного вище відповідача вказуючи на те, що відповідно до договору б/н від 10.12.2008 року [PERSON] /далі відповідач/ отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте відповідач договір не виконує, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 31.12.2015 року становить 29 407,59 грн. та складається з наступного: - 5129,56 грн. заборгованість за кредитом; - 19 651,48 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2750,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн.- штраф (фіксована частина) - 1 376,55 грн. штраф (процентна складова). Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит вигляді встановленого ліміту на платіжу картку що підтверджується випискою з особового рахунку від\-повідача. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно повернення кре\-диту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача непогашений залишок кредиту та нараховані проценти, комісійні, неустойки та інші нарахування, передбачені договором. Просять стягнути виниклу заборгованість. Представник позивача до суду не з»явився, надав заяву в якій просить справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи був нележним чином двічі повідомлений . Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши, проаналізувавши матеріали справи і оцінивши докази у їх сукупності слід прийти до наступних висновків. Предметом спору являється вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, коштів за користування кредитом, штрафних санкцій за порушення умов договору. Виниклі правові відносини являться цивільними і регулюються вимогами ст.ст. 554,610 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року. Згідно ст 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання кредиту. На підставі договору № б/н від 10.12.2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом , однак [PERSON] неналежно виконує зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 29407,59 гривень. Оскільки відповідачем не виконуються зобовязання по кредитному договору, це є підставою до застосування передбачених договором санкцій за вибором позикодавця. На підставі вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved