Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

10.03.2015 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про виділення в натурі 2/3 частин домобудівлі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачам [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності по 1/3 частин від 37/100 домоволодіння [ADDRESS], інша частина (1/3) належить відповідачці [PERSON] Сторони не можуть дійти згоди щодо реального розподілу домоволодіння, тому позивачі просили виділити їм в натурі у володіння та користування у спільну часткову власність 2/3 частини від 37/100 домобудівлі [ADDRESS]. Під час розгляду справи позивачі доповнили позовні вимоги, просили усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення позивачів до житлового будинку [ADDRESS] В судових засіданнях позивачі підтримали доповненні позовні вимоги, позивач [PERSON] пояснив, що відповідачка чинить перешкоди у користуванні домоволодінням, не пускає до будинку, ключі не дає, при спробі зайти до будинку викликає правоохоронні органи. Просив усунути перешкоди у користуванні належною йому частиною домоволодіння [ADDRESS] з боку відповідачки шляхом вселення [PERSON], [PERSON] до вказаного домоволодіння. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивачами не доведено, що відповідачка чинить їм перешкоди у вселенні до будинку, просив у задоволені позову відмовити повністю. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи сторонам по справі належать по 1/3 частині від 37/100 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами до нього за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 7-9). Відповідно до частин 1-2 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У висновку судової будівельно-технічної експертизи №0197 від 23.11.2015 року експерт зазначив, що реальний розділ 37/100 частин житлового будинку літ. «А», розташованого за адресою: [ADDRESS], в частках 2/3 та 1/3, на дві ізольовані однокімнатні квартири з дотриманням вимог ДБН, санітарних норм та інших діючих норм на теперішній час, згідно наданого мотивування в дослідній частині, неможливо (а.с. 63-97). З урахуванням викладеного та враховуючи, що виділ часток співвласників неможливий, в задоволенні позову в частині виділу в натурі 2/3 частин домоволодіння слід відмовити. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 3 ст. 9 ЖК України, передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України) Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, та ст. 150 Житлового Кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право на захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, а саме, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки позивачам належить частина житлового будинку, відповідачка незаконно перешкоджає їм у користуванні спірним будинком, позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні належною позивачам частиною домоволодіння [ADDRESS] шляхом їх вселення до вказаного домоволодіння підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial