Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

10.04.2014р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 14.05.2014р. провадження по справі було зупинено у зв'язку із наданням сторонам місячного терміну для примирення (а.с. № 34). 16.06.2014р. провадження по справі було відновлено (а.с. № 35). Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 26.06.1999р. у АНД відділі РАЦС РС Дніпропетровського міського управління юстиції . Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачкою припинилися з березня 2010р. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, втрата почуття любові та поваги. Крім того, позивач на сьогоднішній день знаходиться у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою - [PERSON] Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Строк на примирення, наданий судом, позитивних результатів не приніс. Просив шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за його відсутності без фіксування процесу технічними засобами, про що надав суду відповідну заяву (а.с. № 39). Відповідачка в судові засідання 14.05.2014р. та 09.07.2014р. не з'явилася, про дату та час слухання справи повідомлялася належним чином, про що в матеріалах справи є поштові повідомлення (а.с. №13, 38). Крім того, в наданій суду 28.04.2014р. заяві відповідачка вважала, що можливе примирення між сторонами, а також просила розглядати справу за її відсутності (а.с. № 14). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України розглядати справу за відсутності сторін та з урахуванням того, що відповідачка 28.04.2014р. надала суду свої пояснення, то суд вважає за можливе винести рішення по справі на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Розгляд справи відбувався на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.06.1999р. у АНД відділі РАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 333 (а.с. № 3). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через психологічну несумісність подружжя, відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, втрату почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин з березня 2010р. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені більше чотирьох років тому і з цього часу більше не відновлювалися, дітей від шлюбу не має, місячний строк для примирення, наданий судом, позитивних результатів не дав, позивач від позову не відмовився, а відповідачка будучи повідомленою належним чином, жодних доказів примирення між сторонами суду не надала, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, її відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243грн. 60коп. (а.с. № 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved