Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

09 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Білопільської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями у порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 16 березня 2005 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на ? частку житлового будинку з господарським будівлями за адресою: м. Білопілля, вул. В.Дудки, 9 Сумської області, що належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 серпня 1980 року. Батько позивачки [PERSON] проживав та був зареєстрований за вищевказаною адресою разом з матірю до дня її смерті. Відмови від прийняття спадщини він не заявляв, отже вважається таким, що прийняв спадщину. 17 вересня 2008 року [PERSON] помер. Після смерті батька відкрилась спадщина, в тому числі на ? частку житлового будинку з господарським будівлями за вищевказаною адресою, яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності, яке видано виконкомом Білопільської міської ради 19 серпня 1965 року, а також відкрилась спадщина на ? частку житлового будинку, яку він успадкував після смерті дружини, але не встиг оформити спадкові права. Крім неї спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Білопільського районного суду від 06 липня 2016 року їй визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька. Як спадкоємиця після смерті батька, позивачка звернулась до держнотконтори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджувало б право власності на вищевказане домоволодіння. [PERSON] звернулась до суду за захистом свого права, як спадкоємниця першої черги після смерті батька, яка належним чином прийняла спадщину, але за відсутності правовстановлюючих документів позбавлена права власності на спадкове майно. Посилаючись на викладені обставини просить визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Сумська область, м. Білопілля, вул. В.Дудки, 9 в порядку спадкування після батька [PERSON], який помер 17 вересня 2008 року. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, надавши письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позов просила задовольнити. Представник відповідача Білопільської міської ради Сумської області в судове засідання не зявився. Заступник міського голови надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника та визнання позову. Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання також не зявився, надавши письмову заяву про розгляд справи без участі нотаріуса. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. У звязку з неявкою сторін, третіх осіб суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 377 ЦК України\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] укладено 11 лютого 1954 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ЯФ № 211351 (а. с. 10). На підставі свідоцтва про народження серії ІVУР № 0898188 батьками позивачки [PERSON] (дошлюбне прізвище) [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 23). Після реєстрації шлюбу 25 квітня 1987 року позивачці було присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БП № 495020 (а. с. 23). Крім того, батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є також [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-УР № 033832 та серії ГД № 681661 відповідно (а. с. 26, 29). Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БП № 356988 (а. с. 29). Наведене вище свідчить про родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON], а саме що останні є рідними братом та сестрами. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-БП № 005736 [PERSON] померла 16 серпня 2005 року, а [PERSON] помер 17 вересня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 091733 (а. с. 8, 16). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 серпня 1980 року, [PERSON] є спадкоємцем майна після [PERSON], яка померла 04 листопада 1977 року (а. с. 9). Рішеннями Білопільської міської ради від 29 грудня 1993 року [PERSON] та [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,09995 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою: м. Білопілля, вул. В.Дудки, 9 (а. с. 33-34). [PERSON] та [PERSON] проживали та були зареєстровані за адресою: [INFO], що підтверджується відміткою у будинковій книзі (а. с. 11-15). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців з часу відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї (а. с. ч. 3 ст. 1268). З матеріалів справи вбачається, що батько позивачки [PERSON] проживав та був зареєстрований за вищевказаною адресою разом з матірю до дня її смерті. Відмови від прийняття спадщини він не заявляв, отже вважається таким, що прийняв спадщину. З копії технічного паспорту, виданого 10 липня 1980 року та оновленого станом на 12 вересня 2016 року вбачається, що [PERSON] належить ? частки житлового будинку на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого виконкомом Білопільської міської ради 19 серпня 1965 року, а ? частки домоволодіння за адресою: м. Білопілля, вул. В.Дудки, 9 Сумської області належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Білопільською держнотконторою 22 серпня 1980 року (а. с. 17-19, 35-37). У відповідності до довідки Філіалу Білопільської ГВД КП «Сумське МБТІ» від 23 вересня 2016 року право власності на житловий будинок по вул. В.Дудки у м. Білопілля зареєстровано на право власності в БТІ за [PERSON] ? частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Білопільською держнотконторою 22 серпня 1980 року та за [PERSON] ? частки на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого виконкомом Білопільської міської ради 19 серпня 1965 року (а. с. 20). У відповідності до зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд, станом на 23 вересня 2016 року загальна інвентаризаційна вартість вказаного житлового будинку та господарських будівель і споруд складає 63 858 грн. (а. с. 38). Відповідно до висновку та довідки КП «Білопільське районне архітектурно-планове бюро» від 31 жовтня 2016 року житловий будинок та господарські будівлі, розташовані за адресою: Сумська область, м. Білопілля, вул. В. Дудки, 9, зведені з дотриманням архітектурних, санітарних і протипожежних норм та правил, знаходяться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці, а також не знаходяться на суміжних земельних ділянках (а. с. 39). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Зі змісту письмового розяснення з питань оформлення спадщини нотаріус розяснила, що видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно не можливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, що підтверджувало б право власності на вищевказане спадкове майно (а. с. 32). У розясненнях, наданих у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Виходячи з вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 06 липня 2016 року [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON], який помер 17 вересня 2008 року, тривалістю два місяці (а. с. 30). Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. З [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого Білопільською районною державною нотаріальною конторою Сумської області та матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкова справа після [PERSON], який помер 17 вересня 2008 року, заведена за № 247/2016 за заявою [PERSON] (а. с. 31, 46,47). Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] має право на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в м. Білопілля Сумської області по вул. В.Дудки, 9 в порядку спадкування після батька [PERSON], який помер 17 вересня 2008 року. Однак, вона позбавлена можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, а отже право останньої підлягає захисту в судовому порядку. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved