Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

09.09.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 06.06.2016 року виконавчим комітетом Гранітненської селищної ради Малинського району Житомирської області, актовий запис №1, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому з 2017 року вона разом з малолітнім сином проживає в м.Болграді Одеської області. Фактично шлюбні відносини вони припинили. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , тому вона змушена звернутися до суду. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, особисто надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, особисто надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, на розірвання шлюбу згодний, строк для примирення просить не надавати. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 06.06.2016 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Гранітненської селищної ради Малинського району Житомирської області, про що складено відповідний актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 06.06.2016 року (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 13 грудня 2016 року виконавчим комітетом Гранітненської селищної ради Малинського району Житомирської області, на підставі актового запису про народження № 13 від 13 грудня 2016 року (а.с.9). Сторони разом не проживають, сумісного господарства не ведуть, зберегти шлюб не бажають, спору про місце проживання дитини на час розгляду справи не має. Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засідання встановлено, що сторони однією сім`єю проживати не бажають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved