Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

09.10.2019 [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», починаючи з 27.12.2007, ним укладалися страхові Поліси обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна», та сплачувалися на користь відповідача страхові платежі. 08.02.2015 позивач [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] д.н.з [NUMBER] по вул.Хомутецькій в с.Малі Сорочинці Миргородського району, в порушення п.13.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечний інтервал, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з належним гр. [PERSON] на праві власності автомобілем марки «RENAULT MASTER» д.н.з. [NUMBER] під керуванням його сина - [PERSON] Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Винним у вчиненні ДТП постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2015 року визнано [PERSON] , якого було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. 31.08.2015 [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] , ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою суду від 12.05.2016 провадження по справі в частині позовних вимог заявлених [PERSON] до ПрАТ «СК «Провідна» залишено без розгляду за клопотанням позивача. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 12.05.2016 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 16452,74 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 800 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 2822,40 грн. судових витрат (судові витрати складаються з витрат по оплаті судового збору та по оплаті висновку експертизи). Позивачем [PERSON] повністю відшкодовано [PERSON] матеріальну та моральну (немайнову) шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 20075,14 грн.. 10.02.2015 позивач звертався до ПрАТ «СК «Провідна» та належним чином повідомив його про настання події, яка мала місце 08.02.2015, із забезпеченим транспортним засобом в с.Малі Сорочинці Миргородського району по вул .Хомутецькій. На що експерт відповідача в телефонному режимі повідомив [PERSON] , що ПрАТ «СК «Провідна» відшкодує фактично понесені позивачем затрати на відшкодування шкоди потерпілому. Після ухвалення судом вищезазначеного рішення на користь потерпілого в ДТП [PERSON] , [PERSON] знову звернувся до відповідача, щоб повідомити про наявні обставини, де його запевнили, щоб він не хвилювався та сплачував потерпілому всю суму, а в подальшому звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому внаслідок ДТП. Після сплати потерпілому всієї суми заборгованості та закриття виконавчого провадження позивач звернувся до відповідача з заявою про відшкодування йому понесених витрат, на що отримав лист-відмову від 10.04.2019 №17-12/3023). Позивач просив суд стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на його користь кошти в сумі 20075,14 грн., сплачені потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судові витрати з оплати судового збору, понесені останнім при зверненні з позовом до суду (а.с.2-3). В направленому на адресу суду відзиві на позовну заяву, відповідач ПрАТ «СК «Провідна» зазначив, що не визнає пред`явлені до нього позовні вимоги та заперечує проти задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (надалі - ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ»), у разі настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.35 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви про виплату страхового відшкодування додаються документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди в оригіналі або належним чином оформленій копії. Відповідач зазначив, що до теперішнього часу потерпіла особа в порушення ст.35 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» не зверталась до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» з заявою про страхове відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП; документів, які підтверджують розмір завданої шкоди та є необхідними для з`ясування наявності підстав для виплати страхового відшкодування позивачем не надано, а тому у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» відсутній обов`язок щодо прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» не передбачено здійснення виплати страхового відшкодування страховиком на користь будь якої іншої особи, ніж особа, що постраждала внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика. У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком. Позивач питання щодо взаєморозрахунків з потерпілим зі страховиком - ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» не узгоджував, попередньо не надав страховику - відповідачу документів щодо примусового стягнення з нього сум, які відповідають наданим ним копіям квитанцій. Таким чином, ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» не має правових підстав для компенсації витрат страхувальника потерпілому, про що відповідач повідомив позивача письмово листом №17-12/3023 від 10.04.19. Просив у задоволенні позову [PERSON] до ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування коштів, виплачених потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити у повному обсязі (а.с.49-57). В свою чергу позивач направив на адресу суду клопотання про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву, поданого відповідачем, та розгляд справи за наявними матеріалами. Наголосив, що ПрАТ «СК «Провідна» порушено строки подання відзиву, визначені судом, відповідно до ч.7 ст.178 ЦПК України, в ухвалі про відкриття провадження у справі (а.с.58). Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному об`ємі, як законний та обґрунтований, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач ПрАТ «СК «Провідна» в судове засідання свого представника не направив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.75). Як вбачається зі змісту доданого до матеріалів справи відзиву позивач просив розглянути справу у відсутність представника Товариства (а.с.52). На час розгляду справи судом інших клопотань від позивача не надходило. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що 25.12.2014 між позивачем [PERSON] та ПрАТ «СК «Провідна» укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2525923 відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність осіб, які на законних підставах експлуатують забезпечений транспортний засіб ВАЗ-210994-20, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.14). Як вбачається з матеріалів архівної справи №541/2302/15-ц, провадження 2/541/29/2016, досліджених в судовому засіданні, рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.05.2016, яке набрало законної сили, позов [PERSON] задоволено частково. Ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 16452,74 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і 800 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 2822,40 грн. судових витрат (судові витрати складаються з витрат по оплаті судового збору та по оплаті висновку експертизи) (а.с.125-129 справа №541/2302/15-ц). Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29.06.2016 вищезазначене рішення залишено без змін (а.с.181-186 справа №541/2302/15-ц). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.12.2016 рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.05.2016 та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29.06.2016 залишено без змін (а.с.202-203 справа №541/2302/15-ц). Судами при розгляді вищезазначеної справи встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2015 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності по ст.124 КУпАП за порушення п.13.1 Правил дорожнього руху України. Зі змісту даної постанови вбачається, що [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ-210994-20 д.н.з. [NUMBER] в с.Малі Сорочинці Миргородського району допустив зіткнення з автомобілем марки RENAULT MASTER д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] .. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 серпня 2015 року адміністративну справу відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП провадженням закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Юридично власником автомобіля RENAULT MASTER номерний знак [NUMBER] являється [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля RENAULT MASTER номерний знак [NUMBER] становить 16452,73 грн.. Частково задовольняючи позов [PERSON] , суд, застосувавши положення ЦК України про цивільну-правову відповідальність особи, винної в дорожньо-транспортній пригоді, ст.27 Закону України «Про страхування», ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до висновку про те, що потерпілий, який є позивачем у справі, має право на пред`явлення вимоги як до особи, відповідальної за завдані збитки, так і до страховика і саме він обирає на власний розсуд спосіб захисту свого порушеного права (ст. 11 ЦПК України) Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: № 6-2587цс15 від 23 грудня 2015 року, № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Виконавчий лист №2/541/29/2016, виданий 14.07.2016 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 20075,14 грн. перебував на виконанні у Миргородському міськрайонному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області з 05.08.2016 по 28.11.2018 (а.с.31-33). Відповідно до постанови державного виконавця від 28.11.2018 виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/541/29/2016 виданого 14.07.2016 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, закінчено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду (а.с.33, 34). Позивач звернувся до страхової компанії, у якій він застрахував свою цивільно-правову відповідальність, - ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», з метою компенсації своїх витрат, понесених при відшкодуванні потерпілому матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті ДТП. Проте, відповідач листом від 10.04.2019 №17-12/3023, на підставі ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відмовив [PERSON] у компенсації понесених ним витрат, у зв`язку з тим, що позивач здійснював витрати без попереднього погодження зі страховиком та попередньо не надав останньому документи, щодо примусового стягнення з [PERSON] сум, які відповідають наданим ним копіям квитанцій. Крім того, зазначив, що потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання страхового відшкодування у порядку передбаченому ст.35 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», із повідомленням та/або заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», не звертались (а.с.35). Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 №85/96 ВР, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Положеннями ст.979 ЦК України, передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст.980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1). життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2). володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3). відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV є спеціальним у сфері страхування цивільно-правової відповідальності, яка здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників шляхом здійснення такого відшкодування страховиком при настанні страхового випадку. Нормами ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Положеннями ст.25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. П.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial