Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

09 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що він є власником вищезазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.07.2009 року, а також рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02.05.2018 року, згідно якому за [PERSON] було визнано право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] . В ході розгляду справи встановлено факт здійснення повної оплати вартості квартири [PERSON] до укладення шлюбу із [PERSON] та введення житлового будинку до експлуатації й отримання свідоцтва про право власності на житло після укладення шлюбу. Відповідач [PERSON] проживала та була зареєстрована за вказаною адресою, як дружина позивача. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25.05.2018 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, одночасно ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18.06.2018 року було затверджено мирову угоду щодо визначення місця проживання малолітньої дитини та визначено спосіб у часті батька в її вихованні. Сторони припинили спільне проживання, тобто відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] , вже більш ніж два з половиною роки без поважних причин. Місце перебування або проживання [PERSON] на теперішний час не відомо, будь-яких контактів із відповідачем немає. Відповідач [PERSON] жодним чином не приймає участі в обслуговуванні житла, не сплачує за комунальні послуги, реєстрація місця проживання відповідача в належній позивачу квартирі перешкоджає йому користуватися і вільно розпоряджатися належним їм майном, в тому числі завдає суттєвих збитків при оплаті комунальних послуг та послуг на утримання житла (квартирної плати), що призводить до порушення його прав приватної власності, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання з`явилися позивач та його представник [PERSON] , позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом належним чином, правом на надання суду відзиву на позовну заяву не скористалася. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Суд, вислухавши позивача, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , пояснили, що вони періодично бувають у [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , його колишня дружина [PERSON] ще до розірвання шлюбу разом з дитиною та особистими речами виїхала з квартири, на протязі майже трьох років жодного разу не бачили її, позивач з колишньою дружиною спільним побутом не пов`язаний, жодних зв`язків не підтримує. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06 липня 2009 року [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 31.07.2009 року та інформацією з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ( а. с. 5-7). Згідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, 28.04.2007 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (до шлюбу - [PERSON] ) (а. с. 25). [INFO] у подружжя народилася дитина - [PERSON] , свідоцтво про народження [NUMBER] , видане 20.09.2013 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а. с. 26). Відповідно до довідки ДОП СП Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області від 25.11.2020 року [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в період з 2016 року до теперішнього часу зі слів сусідів та мешканців вищезазначеного будинку не проживали, їх місцезнаходження невідомо. (а. с. 8). Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02.05.2018 року за [PERSON] було визнано право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] (розпорядження Харківської міської ради від 17.05.2016 року «Про перейменування об`єктів топомініки м. Харкова) у м. Харкові. (а. с. 10-16). Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25.05.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а. с. 20-22). Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18.06.2018 року було затверджено мирову угоду щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] та визначено спосіб участі батька [PERSON] в її вихованні (а. с. 17-19). Згідно копії паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ ГУМВС України в Харківській області 10.08.2007 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 22-23). Згідно копії паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого Ленінським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 07.10.2015 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 27-29). Судом встановлено, що жодних перешкод у користуванні житлом за місцем реєстрації [PERSON] позивачем не вчинено. Статею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. ст. 317, 319,321 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 405 ч. 2 ЦК України визначено, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З аналізу встановлених обставин, відповідно до вказаних норм закону відповідач не проживає та не користується зазначеним житловим приміщенням понад три роки, а тому відповідно до вимог статті 405 ч.2 ЦК України втратила право на користування цим житлом. Відповідно ч. ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, позов про визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] підлягає задоволенню. За правилами статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved