Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

07 вересня 2020 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Кредитної спілки «САМАРА» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 06 листопада 2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір споживчого кредиту № 497/19 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 8\~000 грн. строком на 12 місяців з 06 листопада 2019 року по 05 листопада 2021 року, [PERSON] зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором станом на 31 серпня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 19\~595,48 грн., яка складається з 7\~992 грн. залишку за кредитом, 11\~603,48 грн. процентів за користування кредитом. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 497/19 від 06 листопада 2019 року в розмірі 19\~595,48 гривень. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження та позову з доданими до нього документами отримала 27 жовтня 2020 року (а.с.22), однак правом на подачу відзив на позов не скористалася. У судове засідання представник позивача не з`явився, у заяві просив розгляд справи проводити за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належно повідомлена про розгляд справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, у судове засідання повторно не з`явилася. Про причини неявки суд не повідомила. На підставі ч. 4 ст.\~223, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України\~суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~ У ході судового розгляду встановлено, що 06 листопада 2019 року між Кредитною спілкою «САМАРА» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту № 497/19, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 8\~000 грн. строком на 12 місяців з 06 листопада 2019 року по 05 листопада 2021 року, [PERSON] зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 3.1.2 Договору кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, та сплати нарахованих, але не сплачених процентів у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. Також договором було встановлено графік повернення кредиту та сплати процентів (а.с.5-7). Відповідно до видаткового касового ордеру від 06 листопада 2019 року відповідач отримала від позивача 8\~000 грн. (а.с.8). Згідно з розрахунком, наданим позивачем та не спростованим відповідачем, заборгованість [PERSON] за Договором станом на 31 серпня 2021 року становить 19\~595,48 грн., з яких 7\~992 грн. залишок за кредитом, 11\~603,48 грн. проценти за користування кредитом (а.с.4). 27 травня 2020 року в порядку досудового врегулювання спору позивачем направлено відповідачу вимогу про погашення поточної заборгованості за кредитом, в якій позивач просив погасити заборгованість за Договором (а.с.9). Однак, відповідач в добровільному порядку не виконала зобов`язання за Договором, що зазначається позивачем та не заперечувалось відповідачем. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.\~526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Враховуючи викладене, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при подані позову в розмірі 2\~102 грн., підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved