Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

09.07.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 30.09.2000 року, з тих підстав, що місяць вони не проживають разом. 31.07.2013 року позивач подала до суду заяву про можливість збереження сім'ї, що стало підставою для вжиття судом заходів примирення подружжя. У судове засідання 31.01.2014 року позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в порядку ч.5 ст. 74 ЦПК, причин неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. Згідно зі ст. 224,225 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує, а заява про згоду з позовом та можливість вирішення справи у відсутність відповідача (а.с.13) стосувалась лише засідання 31.07.2013 року. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, у порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з урахуванням письмової заяви позивача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.09.2000 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Джанкойського міськвиконкому Автономної Республіки Крим, актовий запис № 214 (а.с. 6), дошлюбне прізвище позивача змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8,7). Сторони сімейні та подружні відносини не підтримують з червня 2013 року, спільне господарство не ведуть, загального бюджету не мають. Відповідачем встановлені судом обставини не спростовані. Заходи, вжиті судом для примирення сторін, результату не дали. Задовольняючи вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористувався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Оскільки статтею 113 СК передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а відповідно до ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, суд вважає можливим задовольнити вимогу позивача про залишення їй шлюбного прізвища «[PERSON]». На підставі ст.ст.24, ст.104 ч. 2, ст.105 ч. 3, 110 ч.1, 112, 113, 115Сімейного кодексу України,

Outcome: approved