Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

07 листопада 2016 року [PERSON], звернулась до суду з дійсним позовом до [PERSON] міської ради, за участю третьої особи: Публічне акціонерне товариство «Державний [PERSON] України» про визнання права власності. Мотивувала свої вимоги тим, що 21 травня 2014 року помер її чоловік [PERSON], якому на праві власності належало нерухоме майно, яке розташоване у м. Горлівка, а саме житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, земельна ділянка, яка розташована по вул.Красноградська, будинок 43, а також грошові кошти у ПАТ «Державний [PERSON] України». Зазначила, що вона надала заяву про прийняття спадщини, у зв'язку з чим Першою [PERSON] державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №56178035, номер у нотаріуса 509-2014 від 11 червня 2014 року. Проте, вона не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати за собою право власності на вищевказане майно, тому що у м.Горлівка Донецької області, де вона мешкає та де знаходиться спадкове майно, почалася антитерористична операція і сьогоднішній день нотаріальні контори не працюють, а спадкова справа зберігається саме в Першій [PERSON] державній нотаріальній конторі. У звязку з викладеним в неї немає іншої можливості отримати спадщину. Просить суд, визнати за нею право власності у порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 21 травня 2014 року, а саме: на житловий будинок А-1, загальною площею 60,1 кв.м., тамбур «а», козирок «а1», літня кухня «Г», тамбур «г», козирок «г1», душова «З», сарай «Е», сарай «И», вбиральня «К», огорожа №1 та на земельну ділянку, розташовані за адресою: Донецька область, м. Горлівка, вул.Красноградська, будинок 43 , а також грошові кошти у ПАТ «Державний [PERSON] України». Позивач та її представник [PERSON], який діє на підставі договору на представництво інтересів у суді першої та апеляційної інстанції по цивільній справі від 04 листопада 2016 року (а.с.19), будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання, в залу суду не зявились, надали суду заяву з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, позов просили задовольнити в повному обсязі (а.с.21, 30). Місце юридичної адреси відповідача [PERSON] міської ради зазначено: Донецька область, м.Горлівка, пр.Перемоги, буд.67. Під час розгляду справи, судом приймались усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляд заяви. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду [PERSON] міській раді. Таким чином, незважаючи на прийняті судом заходи, представник відповідача [PERSON] міської області Донецької області у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Ухвалою суду від 22 листопада 2016 року до участі у справі у якості третьої особи було залучено Публічне акціонерне товариство «Державний [PERSON] України» (а.с.28). Представник третьої особи ПАТ «Державний [PERSON] України» у судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом судових повісток (а.с.32; 38) та за допомогою електронної пошти (а.с.37). 18 січня 2017 року в провадження суду надійшло клопотання представника третьої особи за довіреністю від 08 листопада 2016 року [PERSON] (а.с.44), про розгляд справи за її відсутністю (а.с.42). Дослідивши надані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши \~всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО №396525, яке видано 17 березня 1973 року у Палаці шлюбу Центрально-міського району м.Горлівка Донецької області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що свідчить відповідний актовий запис №366. Прізвище після одруження дружини [PERSON] (а.с.7). Отже, у судовому засіданні встановлено, що позивач є дружиною померлого [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО №780910, яке видано 26 травня 2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер 21 травня 2014 року, у віці 64 років, про що зроблений відповідний актовий запис №806 (а.с.8). Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37595548 від 11 червня 2014 року, після смерті [PERSON] заведено спадкову справу у Першій горлівській державній нотаріальній конторі за №509-2014 (а.с.9). З договору купівлі-продажу від 31 березня 1976 року, який посвідчений державним нотаріусом Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], вбачається, що [PERSON] придбав жилий будинок з належними надвірними побудовами та спорудами, який знаходиться за адресою: м.Горлівка, вул.Красноградська, будинок №43, жила площа будинку 36,5 кв.м. (10-11). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок №43 по вул.Красноградській м.Горлівка, Донецької області власником якого є [PERSON] побудований у 1975 році (а.с.12-16). Як вбачається з копії домової книги будинку №43 по вул.Красноградській м.Горлівка, Донецької області, позивач та померлий [PERSON] були в ньому зареєстровані з 2002 року (а.с.40-41). З інформаційної довідки зі спадкового реєстру №45746896 від 11 листопада 2016 року вбачається, що в Першій [PERSON] державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після [PERSON], померлого 21 травня 2014 року (а.с.26-27). Однак, 12 липня 2016 року, державним нотаріусом Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок №43, що розташований у м. Горлівка Донецької області по вул.Красноградській, після смерті її чоловіка [PERSON], у звязку із відсутністю оригіналу спадкової справи, яка залишилась на тимчасово окупованій території у м.Горлівка (а.с.18). Таким чином, у звязку з тим, що оригінал спадкової справи, яка заведена у Першій [PERSON] державній нотаріальній конторі, залишився на тимчасово окупованій території у м.Горлівка, позивач не має можливості захистити свої спадкові права іншим шляхом, ані ж як через звернення до суду. Згідно вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами статей 10 і 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статей 1216 і 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до розяснень, наданих у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п.27 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК є правом, а не обовязком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. На підставі ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця на спадщину. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.182 ЦК України, право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація на нерухомість є публічною і здійснюється відповідним органом. Спірний будинок, який належав [PERSON] тривалий час знаходився в його користуванні на підставі договору купівлі-продажу. Після його смерті, позивач звернулась до Першої [PERSON] державної нотаріальної контори де і була заведена спадкова справа №509-2014. Проте, вона не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати за собою право власності, тому що м. Горлівка Донецької області, почалася антитерористична операція. Оскільки на теперішній час у відповідності до ст.25 ЦК цивільна правоздатність [PERSON] припинилась у звязку з його смертю, тому позивач у справі не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за нею права власності на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину. З огляду на викладене, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на зазначений будинок. Як зазначила позивач у своїй позовній заяві, до спадкового майна померлого [PERSON], також входять грошові кошти, що зберігаються у ПАТ «Державний [PERSON] України». Вирішуючи зазначену позовну вимогу, суд виходить з наступного. Статтею 1261 ЦК України визначається перша черга спадкоємців, так зокрема частиною першою вказаної статті визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~Статтею 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»\~установлено, що вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до частини першої\~статті 1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з пунктом 2 частини першої\~статті 512 ЦК України\~самостійною підставою заміни кредитора в зобов'язанні є правонаступництво. Відповідно до частини другої\~статті 608 ЦК України\~зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора. Проте у зобов'язаннях, не пов'язаних з особою кредитора, смерть не призводить до припинення зобов'язань, а відбувається перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб спадкоємців. Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним (частина друга\~статті 1228 ЦК України). Однак, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження доводи позивача, щодо наявності будь-яких грошових коштів у ПАТ «Державний [PERSON] України» на імя померлого [PERSON] На ухвалу суду від 28 грудня 2016 року про витребування доказів, а саме: всіх відомостей по рахунку,\~ відкритому у зазначеній установі (відділеннях), на грошові кошти на імя [PERSON], представник ПАТ «Державний [PERSON] України» надав відповідь, відповідно до якої документи з юридичного оформлення рахунку надати неможливо у звязку з тим, що вони залишилися у відділенні ТВБВ №10004/0500 за адресою: м.Горлівка, вул.Колиснеченка, буд.1. На даний час зупинена діяльність зазначеного ТВБВ, у звязку з тим, що воно розташоване в населеному пункті Донецької області, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Перевірка наявності компенсаційних, нерухомих рахунків, їх суми та заповідальних розпоряджень за всіма вкладами можлива лише після відновлення роботи тимчасово не працюючих відділень на непідконтрольній українській владі території (а.с.43). Таким чином, на даний зазначена позовна вимога [PERSON] не підлягає задоволенню, у звязку з відсутністю доказів існування грошових коштів померлого у відділенні ТВБВ №10004/0500 ПАТ «Державний [PERSON] України». Проте, це не позбавляє позивача права звернутися повторно з аналогічними позовними вимогами, у разі отримання нею відповідних доказів, відновлення роботи тимчасово не працюючих відділень на непідконтрольній українській владі території, тощо. З огляду на викладене, аналізуючи у сукупності всі наведені вище докази, враховуючи передбачені\~ст.16 ЦК України\~способи захисту цивільних прав та інтересів, суд приходить до висновку, що право власності у порядку спадкування позивача на житловий будинок з будівлями та спорудами та земельну ділянку по вулиці Красноградська, 43 міста Горлівка Донецької області підлягає судовому захисту шляхом визнання за позивачем права власності на це нерухоме майно у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі ст.ст. 25, 182, 328, 392, 1216, 1218, 1265, ч.5 1268, ч.3 ст.1296 ЦК України,

Outcome: partial