Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

07 червня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 930 грн. на кожну дитину. На даний час найстарша дитина стала повнолітньою, а аліменти на решту дітей стягуються у розмірі, який є меншим 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а державний виконавець самостійно відповідно до закону розмір аліментів не обраховує. Відповідач працює, є приватним підприємцем та має дохід. А тому, просить суд збільшити розмір аліментів та змінити спосіб їх стягнення, що визначений рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2018 року та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.06.2021 року і до досягнення дітьми повноліття з наступною їх індексацією відповідно до Закону України «Про індексацію грошових коштів доходів населення». Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов не визнав, оскільки сплачує кошти на утримання сина [PERSON] та має сплачувати кошти на навчання повнолітньої дитини. Фіксування судового процесу не здійснювалось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши думки сторін, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що сторони з 03.10.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 26.02.2008 року. Від шлюбу у сторін є троє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] . З довідки відділу реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб від 01червня 2021 року вбачається, що в будинку по [ADDRESS] разом з [PERSON] , [INFO] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2018 року, яке набрало законної сили 17.05.2018 року, у цивільній справі №688/540/18 2/688/374/18 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: дочки [PERSON] - [INFO] , сина [PERSON] - [INFO] , дочки [PERSON] - [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 930 грн. на кожну дитину щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття. На підставі вищевказаного рішення 17.05.2018 року видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання до Шепетівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м.Хмельницький), згідно довідки якого №22696 від 01.06.2021 року розмір аліментів отримуваних [PERSON] від [PERSON] на утримання трьох неповнолітніх дітей з січня 2020 року по травень 2021 року включно становить 2790 грн. Вказані обставини також визнані сторонами, а тому доказуванню відповідно до ч. 1 ст.82 ЦПК України не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. В зв`язку з наведеним позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) батька, підлягає задоволенню. Щодо визначення частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд зазначає наступне. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи частку заробітку (доходу) відповідача [PERSON] , яка буде стягуватися як аліменти на утримання неповнолітніх дітей, суд враховує наявність уже двох неповнолітніх дітей, оскільки донька [PERSON] досягла повноліття, їх стан здоров`я, відсутність даних про незадовільний стан здоров`я платника аліментів, матеріальне становище відповідача [PERSON] , який зареєстрований як фізична особа-підприємець та отримує дохід; наявність на утриманні у платника аліментів ще однієї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , рівність прав неповнолітніх дітей, недоведеність відповідачем необхідності сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, вимоги ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якого загальний розмір усіх відрахувань у разі стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за кількома виконавчими документами допускається у розмірі до 70 % від доходу платника аліментів, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визначення розміру частки заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей та визначає 1/3 частину з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. В той же час, суд вважає за необхідне в іншій частині позову відмовити огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (зі змінами) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Отже, щорічно підлягає індексації відповідно до закону лише розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Оскільки суд дійшов висновку визначити розмір аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в задоволенні позовної вимоги про наступну індексацію таких аліментів слід відмовити. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. А тому не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення аліментів у визначеному судом розмірі починаючи з 07.06.2021 року. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 150, 180-184, 192 СК України,

Outcome: partial