overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

08.11.2018 року [PERSON] звернулася з позовною заявою\~ до [PERSON], якою просила розірвати зареєстрований шлюб із відповідачем. Вказував, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2012 року. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. 05 грудня 2018 року Ухвалою суду було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загально позовного провадження. Від позивача\~ надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON], перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.10.2012 року. Подружжя від шлюбу має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина за домовленістю сторін, залишається проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

08.11.2018 року до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: вони мають різні погляди на сімейне життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, постійно виникали сварки, непорозуміння, безпідставні ревнощі, що призвело до розпаду сім'ї; фактично шлюбно-сімейні відносини припинені 2 місяці, проживають окремо; подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Виявила бажання залишити шлюбне прізвище. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності. 07.12.2018р. відповідачем суду було надано відзив, в якому він позов визнав, але частково не погодився з обставинами, які викладені у позові та є підставами для розірвання шлюбу, а саме з тим, що у розпаді їх сім'ї винен саме він. Вказав, що в позові не зазначено про відсутність між ними кохання та конкретних причин для розірвання шлюбу, а також зазначив про наявність у них малолітньої доньки, з якою має намір спілкуватися. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 16 вересня 2015 року у виконавчому комітеті Червонодонецької селищної ради Балаклійського району Харківської області сторони зареєстрували шлюб (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають окремо. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідач у відзиві, хоча частково і не погодився з обставинами, які викладені у позові, його визнав та не просив надати строк для примирення, що розуміється судом як небажання зберегти шлюб. Окрім того, сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є таке бажання. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

08.11.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 грудня 2015 року виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №27. З 02 лютого 2018 року подружжя спільно не проживає, шлюбних відносин не підтримують, спільних дітей не мають, сумісного господарства не ведуть. Сімя фактично розпалась у звязку з тим, що між ними постійно виникають сварки з різних приводів. Відносини між ними стали неприязними, почуття любові та поваги втрачено. Вважає, що шлюб із [PERSON] має формальний характер та суперечить його інтересам. В звязку із викладеним, позивач [PERSON] просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 04 грудня 2015 року виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №27. До початку судового засідання позивач надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без його присутності, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її присутності, відзиву на позов не надала, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 04 грудня 2015 року підтверджується наданою суду копією Свідоцтва про шлюб, виданого цієї ж дати виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, [PERSON] І-КИ №327113, про що складено відповідний актовий запис №27 (а.с.6). Малолітніх/неповнолітніх дітей сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що фактично подружжям припинено сімейні відносини з лютого 2018 року, примирення між сторонами неможливе, сторони малолітніх/неповнолітніх дітей не мають, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані. Розяснити відповідачу [PERSON], що згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

08.11.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним вище позовом, зазначаючи\~те,\~що 06.01.2005 року помер його рідний дядько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина. Він є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців не має. Пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк у зв»язку з тим, що проживає в іншій області, мав скрутне матеріальне становище та нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач надав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача надав до суду заяву про слухання справи у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до цивільних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства: ст.ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до яких за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КГ №177398 від 10.01.2005 року [PERSON] помер 06.01.2005 року, копії свідоцтва про народження [PERSON] його матір»ю є [PERSON] (а.с.4-5). Згідно інформаційної довідки нотаріуса інших спадкоємців не має та відповідно до постанови приватного нотаріуса від 31.10.2018 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається з довідки виданої Сиваською селищною радою Новотроїцького району Херсонської області, померлий [PERSON] проживав та був зареєстрований в [INFO], разом з ним ніхто не проживав та не був зареєстрований. Відповідно ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України вбачається, що спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає причину пропуску строку поважною відповідно до ст. 1272 ЦК України та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини. Спору щодо спадкування не має, інших спадкоємців також , що вбачається з інформаційної довідки нотаріуса.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

08.11.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 11.08.2001 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, про що є актовий запис № 618. Посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з травня 2017 року. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які залишаються проживати з позивачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]», відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 11.08.2001 року, про що є актовий запис № 618 у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з травня 2017 року. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які залишаються проживати з позивачем. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 704, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

08.11.2018 року позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення фактичних шлюбних відносин з січня 2018 року внаслідок відсутності між ними, як подружжям, взаєморозуміння, поваги, почуття любові та підтримки. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Питання про стягнення аліментів на утримання дитини не вирішене. Спір щодо поділу спільного майна подружжя відсутній. Вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе, тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] У судове засідання позивач не з`явилася, у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Волноваського районного суду, заяву про причину неявки суду не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 02.08.2014 року зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №115. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. На теперішній час сторони припинили шлюбні відносини, не мають наміру їх поновити. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки вважає, що примирення між ними неможливе. При цьому суд також приймає до уваги, що про наявність спору про місце проживання дитини, поділу майна сторонами не заявлено. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжя втратило почуття любові та взаєморозуміння, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти позову не надав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок. На підставі ст.ст. 104, 105, 107, 109, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

08.11.2018 р. позивачка звернулася у суд з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, що укладений 20.11.2013 р. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що спільне життя у них з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, сімейні відносини не підтримують, проживають окремо, сім`я існує лише формально. 04.10.2019 р. у судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання 01.03.2019 р., 26.07.2019 р. та 04.10.2019 р. не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки не повідомляв. При цьому, відповідачем не було подано відзиву. На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.11.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб з позначкою «Повторно» серії [NUMBER] , виданого 29.12.2017 р. відділом ДРАЦС реєстраційної служби Миколаївського РУЮ у Львівській області. Згідно позовної заяви та клопотань по суті справи, сімейне життя в сторін не склалося, позивач наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім`ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, відтак шлюб між ними слід розірвати. Разом з цим, сплачений позивачкою судовий збір у сумі 704,80 гр. підлягає стягнення з відповідача у її користь в силу приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

08.11.2019 позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 21 січня 2006 року. Шлюб був зареєстрований Виконавчим комітетом Олицької селищної ради Ківерцівського району Волинської області, актовий запис №2. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства подружні стосунки погіршилися. Шлюб існує формально. Переконаний, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам, а тому просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує з підстав викладених у позовній заяві, просить розірвати шлюб з відповідачем. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 січня 2006 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Олицької селищної ради Ківерцівського району Волинської області, актовий запис №2 (а.с.6). В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с. 7). З позовної заяви вбачається, що сторони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, проживають окремо. Причини розірвання шлюбу носять тривалий характер. З врахуванням засад добровільності шлюбу, які установлені статтею 24 СК України, статтею 16 Загальної декларації прав людини та статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а, також, того, що позивач настоює на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

08.11.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя мати позивача склала заповіт, яким все своє майно заповіла на [PERSON] , яка спадщину не прийняла (заповіт [PERSON] від 16.10.2001, заява [PERSON] , посвідчена державним нотаріусом Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори). Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, але оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку він не може, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, тому змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності. В підготовче судове засідання сторони не з`явились. В тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Від [PERSON] на адресу Чуднівського районного суду Житомирської області надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, в якому одночасно зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved