Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

09.08.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 1200000 грн., 42000 грн. відсотків за прострочення сплати грошового зобовязання, а також судовий збір в сумі 6890 грн. В обґрунтування позову позивач [PERSON]вказує, що 31.03.2015 [PERSON] взяла у нього в борг 1200000 грн., про що відповідач власноручно написала йому розписку, та зобовязалась повернути вказану суму боргу до 31.05.2015. Відповідач [PERSON] свої зобовязання у зазначений строк не виконала, має заборгованість перед позивачем в розмірі 1242000 грн., яка складається з наступних сум: 1200000 грн. основна сума заборгованості, 42000 грн. 3% річних. Дану суму заборгованості позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь, як і сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 6890 грн. судового збору. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена за допомогою опублікування оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» № 94 (1793) від 08.12.2016. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, копією розписки від 31.03.2015 (а.с.4), та приєднаним до справи оригіналом розписки, що між сторонами склалися правовідносини по договору займу. Згідно ст.ст.1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ гроші, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк, та в порядку встановлену договором. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на його підтвердження може бути представлена розписка позичальника. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші були одержані в меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно розписки від 31.03.2015, відповідач взяла в борг у [PERSON] 1200000грн. Вказану суму відповідач зобовязалася повернути до 31.05.2015, однак взяте на себе зобовязання не виконала. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530, 629 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Оскільки відповідач [PERSON] порушила умови договору позики щодо своєчасного повернення грошових коштів, тобто порушила вимоги ст.1049 ЦК України, тому слід стягнути з відповідача [PERSON] борг за договором позики на користь позивача в сумі 1200000 грн. та 3% річних від простроченої суми, що складає 36000 грн. замість заявлених позивачем 42000 грн., оскільки позивач виходив з розрахунку не 3% річних передбачених законом, а з розрахунку 3,5% річних. Факт порушенням встановленого договором позики строку повернення, не звільняє боржника від відповідальності, передбаченої ст.ст.625 ЦК України. У відповідності зі ст.79, 88 ЦПК України при задоволенні позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати 6890 грн. судового збору, сплачені позивачем при зверненні до суду згідно квитанції (а.с.16). На підставі ст.ст.525, 526, 530, 599, 625, 629, 1046-1051 ЦК України,

Outcome: partial