Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

07 березня 2014 року позивачка звернулась до суду із зазначеним вище позовом до відповідачки про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді належного йому садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 137,0 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки площею 580,0 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS]. На підставі того, що вона, як донька, померлого у першу чергу має право на спадкування за законом, позивачка у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса [PERSON], із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане нерухоме майно. З наведених підстав позивачка просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею, [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом на ? частину садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 137,0 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS], та на ? частину земельної ділянки площею 580,0 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS], яка в цілому становить загальної площі 580,0 кв.м. Представник позивачки [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву від 24 липня 2014 року, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі і прохав суд їх задовольнити, справу просить розглянути в його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] неодноразово викликалась у судові засідання на 08 травня 2014 року, 27 травня 2014 року, 17 червня 2014 року шляхом направлення відповідачці через ДП «УкрПошта» судової повістки про виклик до суду рекомендованим листом із повідомленням про вручення, але усі повістки повернулись без вручення у зв'язку зі спливом терміну зберігання. Також представник позивачки, [PERSON], двічі отримав судову повістку про виклик до суду відповідачки [PERSON] на 02 липня 2014 року та на 24 липня 2014 року, для подальшого вручення цієї повістки особисто відповідачці під розпис. Письмовими заявами від 02 липня 2014 року та 24 липня 2014 року представник позивачки, [PERSON], повідомив суд, про те, що двічі особисто намагався вручити судову повістку, однак відповідачка двічі в категоричній формі відмовилася отримувати судову повістку під розпис і взагалі відмовилася отримувати судову повістку про виклик до суду. Після кожної відмови, представник позивачки відправляв судову повістку на адресу відповідача кур'єром через компанію «Нова Пошта», що підтверджує експрес-накладна № 59000063929229 та експрес-накладна № 59000065179217. Судову повістку про виклик до суду відповідачки [PERSON] на 02 липня 2014 року було повернуто без вручення адресату, оскільки кур'єру компанії «Нова Пошта» за адресою [ADDRESS] ніхто не відкрив двері. Судову повістку про виклик до суду відповідачки [PERSON] на 24 липня 2014 року теж було повернуто без вручення адресату, через категоричну відмову відповідачки [PERSON] одержати судову повістку, що підтверджує роздруківка з офіційного інтернет-сайту компанії «Нова Пошта» від 11 липня 2014 року. Частина 8 ст. 76 ЦПК України передбачає, що особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. В порушення цих вимог, відповідачка, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, не повідомила суду причини неявки у судове засідання, тобто не з'явилась в судове засідання без поважних причин. Згідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належними чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до п. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідачка, як було вище наведено, фактично відмовилася від отримання судової повістки, та не з'явилася в судове засідання з невідомих суду причин і про причини неявки суд не повідомила, а також враховуючи письмові заяви представника позивачки, суд, згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчівши та дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, [INFO] року помер рідний батько позивачки - [PERSON]. Дослідивши матеріали спадкової справи за № 1/2012 та з урахуванням інформації, отриманої з реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, вбачається, що померлому [PERSON] (батьку позивачки) за життя на праві власності належали - садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 137,0 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS], а також земельна ділянка площею 580,0 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS]. Окрім позивачки, як доньки померлого, після смерті [PERSON], спадкоємцями також є - його син [PERSON], його дружина [PERSON] та його мати [PERSON]. Всі четверо спадкоємців своєчасно звернулись до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON], з приводу чого приватним нотаріусом було заведено спадкову справу за № 1/2012. Як вказано у Листі № 38/02-14 від 05.03.2014 року приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON], син померлого, [PERSON], та мати померлого, [PERSON] - відмовились від спадщини на користь відповідачки, [PERSON]. Також цим листом приватний нотаріус роз'яснила, що позивачка [PERSON] має право претендувати на отримання ? частки спадщини. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що спадщина, яка залишилась після смерті [PERSON] підлягає поділу тільки між двома його спадкоємцями, тобто між позивачкою, [PERSON], та відповідачкою [PERSON]. Однак, Листом приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON] № 38/02-14 від 05.03.2014р. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на відповідну частку вищевказаного нерухомого майна, у зв'язку з відсутністю у позивачки правовстановлюючих документів на цю спадкову масу, в наслідок чого позивачка не має змоги вирішити в нотаріальному порядку питання про спадкування нерухомого майна. Відсутність правовстановлюючих документів позивачка у своєму позові пояснює тим, що всі правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходились у її батька, [PERSON], та його дружини, відповідачки [PERSON]. Однак на даний час ці правовстановлюючі документи відповідачка надавати відмовляється, через що приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON] у Листі № 38/02-14 від 05.03.2014 року відмовила позивачці у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їй частку у спадщині. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із вимогами ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна відповідно до ст. 1217 ЦК України. Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичною особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за законом і за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до п.«г» ст.81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 392 ЦК України: Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до абзацу 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі викладеного вище, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Також суд вважає, що відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню понесені позивачкою судові витрати у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved