Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

07 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 4624,86 швейцарський франків, що станом на 25 березня 2014 року за курсом НБУ становить 54193,09 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову позивач вказав, що 01 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббнк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11066499000. Відповідно до умов кредитного договору, останній надано кредит в іноземній валюті в сумі 19703,00 швейцарських франків зі сплатою відсотків в розмірі 8,2% річних, шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в розмірі 315,00 швейцарських франків, рахуючи з дати видачі кредиту, з кінцевим терміном повернення кредиту в повному обсязі не пізніше 01 листопада 2013 року. 10 грудня 2009 року між банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 11066499000 від 01 листопада 2006 року, відповідно до якого, [PERSON] переводить свій борг по споживчому кредиту на [PERSON]. Останній з умовами договору погодився в повному обсязі та зобов'язався повертати кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в розмірі 300,00 швейцарських франків 10 числа кожного календарного місяця строку кредитування. Однак, відповідач порушив взяті на себе договірні зобов'язання та не здійснив жодних платежів для погашення суми заборгованості та нарахованим відсоткам. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 01 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббнк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11066499000, у вигляді Умов договору банківського обслуговування, з якими [PERSON] ознайомилась та погодилась (а.с.6-17). Відповідно до змісту вказаного договору позивач надав [PERSON] кредит у сумі 19703,00 швейцарських франків зі сплатою відсотків в розмірі 8,2% річних шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в розмірі 315,00 швейцарських франків, рахуючи з дати видачі кредиту зі сплатою процентів, комісії в порядку і на умовах встановлених договором. Згідно договору про переведення боргу за договором про надання споживчого кредиту №11066499000 від 01 листопада 2006 року № 1 укладеного 10 грудня 2009 року, [PERSON] перевела на [PERSON] свій борг в сумі 11 996,45 швейцарських франків зі сплатою відсотків в розмірі 8,2% річних передбачених договором №1106649900 (а.с.18,19). В зв'язку з невиконанням умов договору про надання споживчого кредиту у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, яка, згідно розрахунку заборгованості станом на 25 березня 2014 року, становить 4 161,68 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 25 березня 2014 року становить 48 765,66 грн. з яких: кредитна заборгованість - 4 104,09 швейцарський франків, що за курсом НБУ станом на 25 березня 2014 року становить 48 090,83 грн., заборгованість по процентам - 57,59 швейцарських франків, що за курсом НБУ становить 674,83 грн., заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів - 463,18 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 23 березня 2014 року становить 5 427,43 грн. (а.с.22,23). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до частини 1 статті 546, статей 549, 611 ЦК України виконання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до статті 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. Ухвалюючи судове рішення по справі суд врахував повне визнання відповідачем пред'явленого позову, яке прийнято судом, оскільки таке визнання не порушує права, свободи та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved