Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

10.01.2017 року до суду звернулась [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], з позовною заявою до [PERSON], в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, будинком № 12 по вул. Садовій в с. Нижній Бишкин Зміївського району Харківської області. На обґрунтування позову зазначила, що на праві власності позивачу належить вищезазначений житловий будинок, в якому значиться зареєстрованим її чоловік, шлюб з яким розірвано, однак, останній у будинку з 01.07.2009 року не проживає, участі в сплаті комунальних послуг не приймає. Факт реєстрації відповідача у будинку позбавляє позивача права вільно розпоряджатися належним їй майном. Просила позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася, від представника позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, посвідченої 16.12.2016 року приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області, надала заяву про те, що позовні вимоги підтримує повному обсязі, з підстав, зазначених вище. Просить справу розглянути за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до положення ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується оголошенням у пресі. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, входячи з наступного. За положеннями ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою ст.. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Судом встановлено, що на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 22.12.2004 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області, [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями № 12 по вул. Садовій в с. Нижній Бишкин Зміївського району Харківської області. (а.с. 10) Вказаний будинок в комунальному підприємстві «Зміївське бюро технічної інвентаризації» зареєстрований 12.01.2005 року на імя [PERSON] (а.с. 11) Відповідно до акту обстеження, складеного 10.12.2016 року депутатом Н-Бишкинськї сільської ради Зміївського району Харківської області у присутності свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], дійно за адресою: с. Н.Бишкин Зміївського району Харківської області, вул. Садова, 12, не мешкає з 01.07.2009 року. (а.с. 12) З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 133194, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 26.06.2012 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 30. (а.с. 13) З довідки № 02.22/572 від 12.12.2016 року, виданої головою Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, вбачається, що [PERSON]має житловий будинок № 12 по вул. Садовій в с. Нижній Бишкин Зміївського району Харківської області, в якому значаться зареєстрованими: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з 27.04.2005 року по теперішній час. (а.с. 14) Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. \~ \~ \~ \~ Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ \~ \~ \~ У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь - які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Враховуючи, що [PERSON] не проживає за адресою реєстрації \~\~понад строки, визначені ч. 2 ст. 405 ЖК \~\~України, добровільно залишив будинок, фактично мешкає за іншою адресою, тобто обрав \~\~інше постійне місця проживання, \~\~не приймає участі в утриманні спірного житла та оплаті комунальних послуг за користування ним, \~суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та можливість їх задоволення у повному обсязі. Відповідно до частини п'ятої статті 124 і частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а обов'язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Outcome: approved