Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

09 вересня 2020 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] , у якій вона просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю. Ухвалою від 06.10.2020 позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк позивачем було усунуто недоліки позовної заяви. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що з 25.02.2009 вона зареєстрована і проживає у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Власником зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями був чоловік її сестри [PERSON] - [PERSON] . Сестра позивача [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] - [INFO] . Заповіт [PERSON] не залишив, спадкоємців у нього не було, із заявою про прийняття спадщини після його смерті ніхто не звертався. Разом з позивачем у вказаному будинку проживає її чоловік - [PERSON] . Позивач сплачує комунальні послуги, несе витрати з утримання зазначеного житлового будинку, робить поточний ремонт, іншого житла вона не має, протягом більше ніж десять років вона відкрито, безперервно володіє вказаним нерухомим майном. Вищенаведене стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою. Ухвалою від 12.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 13.01.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, згідно якої вона позовні вимоги підтримала. Від відповідача - Донецької селищної ради Балаклійського району Харківської області, яка є правонаступником Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача, згідно якої відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа - [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа - Балаклійська державна нотаріальна контора Харківської області про причини неявки свого представника суду не повідомила, письмових пояснень, заяв або клопотань від неї не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази у справі, беручи до уваги заяву відповідача, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Андріївської селищної ради народних депутатів Балаклійського району Харківської області № 324 від 30.09.1997 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам» передано безоплатно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,11 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с. 15). 06.08.1997 Балаклійським бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] (а.с. 9-14). [PERSON] , 1943 року народження, помер [INFO] у с. Тернова Чугуївського району Харківської області (а.с. 20). [PERSON] з 01.04.1962 перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , 1942 року народження (а.с. 18). Позивач є рідною сестрою [PERSON] , 1942 року народження, яка померла [INFO] у селищі Андріївка Балаклійського району Харківської області (а.с. 16, 17, 19). Третя особа [PERSON] , [INFO] , є чоловіком позивача [PERSON] . Шлюб між ними зареєстровано 21.06.1975 (а.с. 8). Позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована і проживає у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , з 25.02.2009, що підтверджується копіями паспорта позивача, акту обстеження від 30.07.2020, складеного депутатом Донецької селищної ради Балаклійського району Харківської області Лебідь Р.О. у присутності свідків, що є сусідами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , довідки про склад сім`ї від 12.10.2020, виданої виконавчим комітетом Донецької селищної ради Балаклійського району Харківської області (а.с. 22, 23, 43). Згідно відповіді Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області від 18.01.2021 на запит суду та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15.01.2021, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини або відмову від спадщини не звертався (а.с. 94, 95). Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивачем обрано такий спосіб судового захисту як визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині 1статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Відтак йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини 3статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина 2статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк становить десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вищевказаних умов у сукупності. Такі висновки щодо застосування відповідних норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № №910/17274/17, у постанові Верховного Суду від 09 липня 2019 року у справі № 920/999/16. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачем [PERSON] надано достатні докази на підтвердження її добросовісного, відкритого та безперервного володіння понад 10 років житловим будинком з надвірними будівлями, розташованим за адресою: [ADDRESS] , належним померлому [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно з 2009 року добросовісно, відкрито та постійно володіє вказаним житловим будинком з надвірними будівлями, утримує його, проводить ремонт та сплачує витрати за комунальні послуги, а отже бере участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку. Судом встановлено, що позивачем дотримані всі умови набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, - позивача [PERSON] , відсутність спадкоємців після смерті [PERSON] , які б претендували на цей житловий будинок з надвірними будівлями, законність, добросовісність, відкритість, безперервність та сплив установлених ЦК строків володіння [PERSON] вказаним майном, а також відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за напувальною давністю. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані позивачем та підлягають задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved