Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

08 серпня 2014 року позивачка звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача, в якому просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 2004 року по січень 2008 року вона проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від фактичних шлюбних відносин з відповідачем мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Після припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачем, дитина залишилась проживати разом з позивачкою. Спорів щодо визначення місця проживання дитини між сторонами не було. Сім'я відповідача жодного разу не виявила бажання побачитись чи поспілкуватись з дитиною. Дитина не має до батька ніяких почуттів, оскільки відповідач не проявляв до нього батьківської турботи. Позивачка разом з сином проживають з її батьками. Вони забезпечують дитині нормальні соціально-побутові умови для розвитку, навчання та проживання, які сприяють її повноцінному розвитку в суспільстві. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник Служби у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради вимоги позову підтримала в повному обсязі, надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Прокурор в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Малолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає разом з матір'ю, батька він не пам'ятає, він з ними не проживає, ніяких почуттів до батька в нього немає. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність відповідачки, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення позивачки, Служби у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, малолітнього [PERSON], думку прокруора, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії Довідки форми № 3, виданої ТОВ «Центральний 1», [PERSON], [INFO], проживає разом з сином - [PERSON], [INFO], матір'ю - [PERSON], [INFO], батьком - [PERSON], [INFO], дідусем - [PERSON], [INFO]. Як вбачається з копії Характеристики на учня 4-Г класу Миколаївської ЗОШ №? 53 [PERSON], він за час навчання показав себе як сумлінний учень. Мати здійснює постійний контроль над шкільною успішністю та поведінкою дитини, регулярно відвідує батьківські збори, бере активну участь в житті школи та класу. Батько на протязі всіх років навчання школу не відвідував, успіхами сина не цікавився. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2012 року з [PERSON], [INFO], було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу пред'явлення вимог - 14.12.2011 року, до повноліття дитини. 19 вересня 2013 року державним виконавцем Центрального ВДВС ММУЮ було подано до Центрального РВ УМВС України в Миколаївській області Подання про притягнення боржника [PERSON] до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення передбачене ст. 164 КК України. Згідно копії повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 13791 від 01.04.2014 року, на виконання ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.11.2013 року по цивільній справі № 6/487/971/13, про тимчасове обмеження у праві виїзду з України громадянина України [PERSON], [INFO], відомості про нього 08.04.2014 року введено до бази даних Державної прикордонної служби України «Відомості про осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України». Відповідно до Висновку № 2350/02.02.01-22/22/14/14 від 07.11.2014 року, Виконком ММР вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] Згідно статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Батьки зобов'язані, згідно статті 180 СК України, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача щодо його дитини доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Всупереч закону та моральним засадам суспільства, відповідач жодного з покладеного законом на батька обов'язків не виконує: він не спілкується з дитиною, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться її долею, не відвідує, не турбується про фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання, тобто останній у цілому ігнорує факт споріднення з сином. Оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідача та свідомим нехтуванням батьківськими обов'язками, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі та позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved