Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

09.01.2019 року адвокат Прядка В.М., як представник [PERSON] , звернувся до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом до Черкаської міської ради про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 23.12.2015 року померлою на ім`я позивача було складено заповіт, стосовно будь-якого майна, що їй належало. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом. Упродовж строку, який наданий законом для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Причиною цього є, те, що позивач не знав про наявність та взагалі існування вказаного заповіту, дізнався про це випадково, коли перебирав документи покійної. Вказану причину позивач вважає істотною і поважною, оскільки він фактично не здогадувався про існування заповіту, складеного на його ім`я. З цієї причини позивачем не подано вчасно заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. У листопаді 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва. Однак, отримати свідоцтво на спадщину він не може, оскільки пропустив строк для подачі заяви для прийняття спадщини, що роз`яснила нотаріус, винісши постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи це тим, що заявник пропустив шестимісячний строк для її прийняття. Вважає що вказане стало об`єктивною причиною і перешкодило позивачу своєчасно звернутися до нотаріальної контори та призвело до порушення його права з приводу оформлення спадщини після смерті [PERSON] , тому він змушений звернутися до суду за захистом свого особистого права для його відновлення. На підставі викладеного просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 10.01.2019 року позов [PERSON] залишено без розгляду. Ухвалою суду від 18.01.2019 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті спору. Ухвалою суду від 25.02.2019 року залучено до участі в справі в якості третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] . Ухвалою суду від 30.05.2019 року вирішено цивільну справу №711/208/19 розглядати у загальному позовному провадженні. Призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 10.02.2020 року підготовче провадження по цивільній справі №711/208/19 закрито та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача адвокат Прядка В.М. надав заяву з проханням справу розглянути без їхньої участі, позов задоволити повністю. В судове засідання представник відповідача Черкаської міської ради надала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила справу розглянути без їхньої участі. В судове засідання третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, були належно повідомлені про день, час та місце судового засідання. Причини неявки суду невідомі. У письмових поясненнях на позов від 03.09.2019 року та 19.12.2019 року третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали повністю, вважаючи їх безпідставними, недоведеними та необґрунтованими. Зокрема вказували, що посилання позивача на таку підставу пропуску ним строку для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, як незнання про існування заповіту, не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] , який не має родинних відносин із спадкоємцем та не є родичем померлої [PERSON] звертався ще 17.10.17 року до Соснівського районного суду та 07.11.2017 року до Придніпровського районного суду з позовами, де просив визнати за ним право власності на спадкове майно після [PERSON] в справі №712/12666/17 наявна копія заповіту [PERSON] від 23.12.2015 року. Крім того сам [PERSON] неодноразово в судових засіданнях заявляв про наявність в нього даного заповіту. Також позивач мав довіреність від [PERSON] та представляв її інтереси в суді. А тому просили відмовити [PERSON] в задоволенні його позову. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). У відповідності до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК). Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщин. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 23.12.2015 року [PERSON] було складено заповіт посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О., зареєстрованого в реєстрі за №3355, яким [PERSON] заповіла все належне їй на час смерті майно [PERSON] . На день розгляду справи у суду відсутні відомості щодо визнання вказаного вище заповіту недійсним чи оскарження його в судовому порядку. Відповідно до копії спадкової справи №1/18 заведеної приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Березій І.І., що відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись [PERSON] заява надійшла 05.01.2018 року та [PERSON] заява надійшла 29.11.2019 року. Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Березій І.І. 30.11.2018 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки позивачем не було подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк, а також на час відкриття спадщини він не проживав постійно із спадкодавцем за однією адресою, що унеможливлює видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутній факт прийняття спадщини. Відомості про видання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у суду відсутні. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За змістом статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що про існування заповіту йому стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Доказів іншого на час розгляду справи суду не надано. Суд не приймає до уваги посилання третьої особи [PERSON] та її представника на те, що [PERSON] знав про заповіт до закінчення шестимісячного строку для звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, оскільки належних та допустимих доказів цього суду надано не було. Таким чином суд приходить до висновку, що необізнаність спадкоємця [PERSON] про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Адже, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, а також і Верховним Судом у постановах від 20 листопада 2019 року у справі №209/1795/18, від 21 листопада 2019 року у справі №626/2055/18 та від 29 січня 2020 року у справі №489/1583/17, які відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України мають бути враховані судом під час застосування положень ч.3 ст.1272 ЦК України. При прийнятті рішення по справі, суд враховує думку представника відповідача Черкаської міської ради, який повністю погодився із заявленими позовними вимогами та не заперечував проти їх задоволення. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] з поважних причин не звернувся до нотаріуса у визначений законом строк з заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . За таких обставин, судом, під час розгляду справи в межах позовних вимог та на підставі наданих доказів, встановлено правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про визначення\~додаткового строку\~для подання\~заяви про\~прийняття

Outcome: approved