Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

08.04.2015 року позивач звернулася до суду з вище вказаною позовною заявою та просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки, [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позовної заяви до суду та до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що під час перебування у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем вона народила доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає, чим поставив позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідач знаходиться в працездатному віці, є фізично здоровою людиною, та має змогу щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за іі відсутності, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи ( а.с.25). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На адресу суду повернулися: поштове повідомлення про вручення судової повістки на 03.06.2015 року та на 15.07.2015 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання», направлений [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання (а.с.20, 21, 24), що свідчить про неможливість його вручення відповідачу, однак в силу п.5 ч.5 ст.74 ЦПК України він вважається таким, що вручений їй належним чином. Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з вищевикладеним, враховуючи думку позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд на місці ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували, але як зазначала позивач вони проживали однією сімєю, як чоловік та жінка (а.с.1). Від фактичних шлюбних відносин позивач народила доньку [PERSON], [INFO] батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-КИ № 477382 від 14.03.2014 року (а.с.2) та копією актового запису про народження № 638 від 16.08.2007 року (а.с.18) з якого вбачається, що відомості про батька внесені за заявою батьків про встановлення батьківства від 16.08.2007 року. Малолітня дитина проживає разом з позивачем по справі, та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 271 від 20.02.2015 року виданою виконавчим комітетом Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.4). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] між позивачем та відповідачем досягнуто не було. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків передбачених ст.. 184 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, при визначені частини заробітку (доходу), що підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] приймає до уваги те, що відповідач є фізично здоровою, працездатною людиною, інших аліментних зобовязань не має, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки, оскільки він до суду не зявився та доказів протилежного суду не надав. Отже, з урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що відповідач, в силу ст. ст. 180 - 183 Сімейного кодексу України, зобов`язаний та має можливість щомісячно сплачувати на користь позивача на утримання їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.04.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved