Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

08 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2005 року по 25 березня 2014 року, що встановлено також рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 03 березня 2014 року в справі за її заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Рішення суду набрало законної сили. З травня 2005 року по вересень 2006 року вони з відповідачем за рахунок спільних коштів здійснили фінансування коштів у будівництво спірної квартири. 27 вересня 2006 року згідно акта № 2 до договору про участь у Фонді фінансування будівництва від 16 травня 2005 року відповідачу була передана квартира [ADDRESS]. З листа Служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 10 квітня 2014 року № 108/24-1132 їй стало відомо, що відповідач 14 лютого 2008 року без її згоди уклав договір купівлі-продажу квартири з третьою особою - [PERSON] Вважає, що договір купівлі-продажу квартири укладений всупереч вимогам ч. 3 ст. 65 СК України, оскільки вона не надавала своє згоди на відчуження квартири. Просить суд ухвали рішення, яким визнати недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 14 лютого 2008 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко Д.В., зареєстрований в реєстрі за № 266. Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року до участі в справ в якості третьої особи залучено ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». У судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась (а.с. 200). 23 листопада 2015 року та 18 березня 2016 року [PERSON] направила в суд заяви з проханням справу розглядати за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи документів (а.с. 170, 201). У судовому засіданні представник відповідача [PERSON], яка також є і представником третьої особи [PERSON], проти задоволення позову заперечувала. Вважає, що вимоги позивача не ґрунтуються на нормах закону. Квартира була відчужена [PERSON] правомірно. Третя особа [PERSON] придбав спірну квартиру за гроші отримані за кредитним договором від 14 лютого 2008 року, укладеним з ВАТ «Банк «фінанси та Кредит», і в той же день передав квартиру в іпотеку за іпотечним договором від 14 лютого 2008 року. Строк дії кредитного договору та договору іпотеки до 11 лютого 20028 року. Представник третьої особи - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом третя особа повідомлялась. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14 лютого 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко Д.В., зареєстрований в реєстрі за № 266 (а.с. 16). Згідно з цим договором відчужувана квартира належала [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, серії [NUMBER], виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 09 листопада 2006 року на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 01 листопада 006 року № 2043-С/КІ (а.с. 16). 14 лютого 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «фінанси та Кредит» було укладено договір іпотеки, за яким квартира [ADDRESS] передана в іпотеку до 11 лютого 2028 року (а.с. 75). Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 03 вересня 2014 року задоволено заяву [PERSON]., заінтересована особа [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрацію шлюбу. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2005 року по 25 березня 2014 року (а.с. 8). Рішення набрало законної сили. Позивач просить визнати договір купівлі-продажу квартири недійсним з тих підстав, що вона не давала своєї згоди на відчуження квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У тексті договору купівлі-продажу спірної квартири від 14 лютого 2008 року (п. 9) продавець [PERSON] зазначив, що особи, які б могли ставити питання про право на відчужуване майно відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України відсутні (а.с. 16). Рішення суду про встановлення факту проживання сторін однією сім'єю ухвалено судом 03 вересня 2014 року. Вбачається, що на момент укладення договору - 14 лютого 2008 року [PERSON] був єдиним власником спірної квартири, тому відсутність письмової згоди позивача (не визначеного співвласника) на її відчуження не свідчить про допущення порушення вимог ст. 203 ЦК України. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 травня 2012 року в справі № 6-36цс12 та є обов'язковою для застосування (ч. 1 ст. 3607 ЦПК України). [PERSON], порушуючи питання про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON], не порушувала питання про визнання квартири їх спільною сумісною власністю. З огляджу на наведене, в задоволенні позову слід відмовити. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року вжито заходів забезпечення цього позову та накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки у задоволені позову відмовлено, суд вважає за можливе скасувати вжиті в цій справі заходи забезпечення позову.

Outcome: dismissed