Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

09 жовтня 2017 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 7/20 частини кооперативної квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 02 квітня 2007 року померла його мати, [PERSON], яка проживала на день смерті в [ADDRESS]. На день її смерті залишилось спадкове майно у вигляді 7/10 частини кооперативної квартири [ADDRESS] (раніше бульвар Комсомольський) в місті Маріуполі, яка перебуває у ЖБК «Теремок», що належала їй на підставі рішення народного суду Орджонікідзевського району міста Жданова від 25 серпня 1972 року та ухвали судової колегії по цивільним справам Донецького обласного суду від 18 вересня 1972 року, відповідно до яких за нею було визнано право власності на 1/2 частину паю, виплаченого за рахунок погашення позики за квартиру, та виділені кімнати площею 16,3 та 13,55 кв.м, а підсобні приміщення залишились у спільному користуванні. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є він та донька померлої [PERSON], відповідач у справі. Померла [PERSON] була членом ЖБК «Теремок». Вартість спірної кооперативної квартири була виплачена у 1987 році. Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду міста Жданова (нині Маріуполя) від 25 серпня 1972 року, інша 1/2 частина паю на квартиру належала [PERSON], який помер 07 липня 2010 року, спадкоємцями після смерті якого були він - [PERSON], дружина померлого [PERSON], донька [PERSON] та донька [PERSON]. При цьому вони успадкували після смерті [PERSON] 3/10 частини вказаної кооперативної квартири, яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Маріупольською міською радою 08 жовтня 2010 року. На підставі цього 7/10 частини вказаної квартири належало померлій [PERSON] Після смерті [PERSON] він прийняв спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до Охинського нотаріального округу Сахалінської області та оформив частину спадщини у вигляді квартири № 8 в будинку № 37-а в місті Оха Сахалінської області, про що будо видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 липня 2007 року. Проте за час свого життя [PERSON] не встигла зареєструвати право власності на 7/10 частини квартири [ADDRESS], що на даний час чинить перешкоди для оформлення правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно та прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Вважає, що його мати, [PERSON], свого часу правомірно набула право власності на вказану кооперативну квартиру, проте не оформила правовстановлюючого документу та зареєструвала права власності на неї, оскільки це не було передбачено законодавством, яке діяло на час виплати паю за квартиру. Зокрема, рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 27 грудня 2011 року, за [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування на 7/20 частини вказаної квартири, а відносно нього було відмовлено з формальних причин, оскільки він був у справі відповідачем, а не позивачем. Отже, вважає, що дана частина квартири належить йому в порядку спадкування після смерті матері, оскільки незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Просив суд визнати за ним, [PERSON], право власності на 7/20 частини кооперативної квартири [ADDRESS] загальною площею 62,3 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 02 квітня 2007 року. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, від якого на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності, за участі його представника, адвоката [PERSON] Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, до суду також не зявилась, надіславши заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи ЖБК «Теремок» - голова кооперативу [PERSON], у судове засідання також не зявилася, надіславши на адресу суду заяву з проханням справу розглянути без участі представника ЖБК «Теремок», проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 15 Закону України „Про право власності, що діяв під час виникнення спірних правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Згідно ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. Відповідно п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи № 9 від 18 вересня 1987 року, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд, продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. З довідки ЖБК „Теремок від 10 грудня 2010 року вбачається, що частина квартири площею 40,6 кв. м. на підставі рішення суду від 25 серпня 1972 року належить [PERSON], яка померла 3 квітня 2007 року. При цьому пайовий внесок за кооперативну квартиру [ADDRESS] був сплачений повністю в 1987 році. Згідно рішення народного суду Орджонікідзевського району міста Жданова Донецької області від 25 серпня 1972 року, [PERSON] та членам її родини були виділені кімнати площею 16,3 кв. м. та площею 13,55 кв. м. у квартирі [ADDRESS] зі стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] 415 рублів. Підсобні приміщення були вказаним рішенням суду залишені у спільному користуванні. Вказане рішення суду від 25 серпня 1972 року ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18 вересня 1972 року було доповнено, за яким за [PERSON] та [PERSON] було визнано право на частку в паї на квартиру [ADDRESS] в розмірі 1331 рублів за кожним та виділено [PERSON] кімнату площею 12,95 кв. м. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 28 грудня 2010 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] помер 07 липня 2010 року, актовий запис № 926 від 07 липня 2010 року. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 05 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Охинського району управління РАЦС Сахалінської області, Росія, [PERSON] померла 02 квітня 2007 року, актовий запис № 115 від 03 квітня 2007 року. Відповідно до свідоцтва про народження, повторно виданого 15 грудня 1982 року міським РАЦС міста Оха Сахалінської області, [PERSON] народився 25 травня 1965 року, батьками якого є [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 262 від 11 червня 1965 року. З технічного паспорту 3-кімнатної квартири [ADDRESS] (нині Морському) в місті Маріуполі вбачається, що загальна площа квартири складає 63,4 кв. м., а жила площа - 40,7 кв. м. З урахуванням вивчених у судовому засіданні доказів, суд вважає встановленим, що за час свого життя [PERSON] та [PERSON] набули у власність кооперативну квартиру [ADDRESS] (нині Морському) в місті Маріуполі, оскільки сплатили пайові внески за вказану квартиру повністю у 1987 році. З урахуванням визначеної частки у паї на квартиру [ADDRESS] за рішенням суду від 25 серпня 1972 року, та наданої у користування [PERSON] кімнати 12,95 кв. м., останній згодом оформив на себе право власності на 3/10 частини вказаної квартири. При цьому, право власності на інші 7/10 частки вказаної квартири оформлені не були. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 квітня 2011 року, [PERSON] прийняв у спадщину після смерті [PERSON], який помер 07 липня 2010 року, 3/40 частини квартири [ADDRESS]. За вказаним свідоцтвом іншими спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. При цьому, право на володіння кімнатами площею 16,3 кв. м. та площею 13,55 кв. м. в квартирі [ADDRESS] [PERSON] ніким не ставилося під сумнів на протязі багатьох років. Обставина, що за життя вона не отримала правовстановлюючий документ на квартиру, не може бути покладена судом, як підстава у відмові позивачу у задоволенні позову. Так, [PERSON] за свого життя не оформила свої права на спірну квартиру, тому вказані права повинні бути включені до складу спадкового майна після її смерті. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 липня 2007 року, виданого нотаріусом [PERSON] Охинського нотаріального округу Сахалінської області, [PERSON] прийняв у спадщину майно після смерті матері, [PERSON], померлої 02 квітня 2007 року, у вигляді квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30 травня 2008 року, у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, вона включається до складу спадкового майна. Оскільки спірна квартира є єдиним цілісним обєктом нерухомості, то з урахуванням набутого права власності [PERSON] на 3/10 частини вказаної квартири, з урахуванням часток у паї на вказану квартиру, визначених рішенням суду від 25 серпня 1972 року та апеляційного суду від 18 вересня 1972 року, то до складу спадкового майна після смерті [PERSON] має бути включено 7/10 частини квартири [ADDRESS] (нині Морський) в місті Маріуполі. Зокрема, рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області № 2-973/11 від 27 грудня 2011 року, за [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 02 квітня 2007 року, на 7/20 частини кооперативної квартири [ADDRESS]. Водночас, в процесі розгляду даної справи, судом було встановлено, що за даними Четвертої державної маріупольської нотаріальної контори станом на 28 жовтня 2010 року, після смерті [PERSON], яка померла 02 квітня 2007 року, спадкова справа відсутня. Згідно ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. В сенсі ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, відповідно до вимог ст. 1269 та ст. 1270 ЦК України, позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, [PERSON], померлої 02 квітня 2007 року, оскільки він у передбачений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та у подальшому прийняв спадщину у вигляді квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідними матеріалами справи. Отже, враховуючи, що [PERSON] свого часу правомірно набула право власності на 7/20 частини кооперативної квартири [ADDRESS], яка має бути включена до спадкової маси після її смерті, судом не встановлено інших спадкоємців після смерті [PERSON], окрім позивача [PERSON], який вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, та відповідача [PERSON], за якою на підставі рішення суду вже було визнано право власності на 1/2 частину спірного спадкового майна, з урахуванням письмового визнання нею позову, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання за позивачем [PERSON] права власності на 7/20 частини кооперативної квартири [ADDRESS] (колишня назва Комсомольський) в місті Маріуполі в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON], яка померла 02 квітня 2007 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved