Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

07 лютого 2017 року позивач КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання. В обґрунтування позову посилається на те, що між КП «Дніпровоканал» та відповідачами встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг. Сума заборгованості відповідачів за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS], де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON], якій відкритий особовий рахунок № [NUMBER], станом на 31.12.2016 року складає 12 590,12 грн. Позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою до відповідачів про видачу судового наказу про стягнення заборгованості. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2016 року судовий наказ про стягнення заборгованості було скасовано. Позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по оплаті послуг водопостачання станом на 31.12.2016 року в сумі 12 590,12 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, та задовольнити заявлені вимоги. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином про дату судового засідання, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили застосувати до даних правовідносин строки позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. Встановлено, що КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надає фізичній особі споживачу [PERSON], [PERSON] житлово-комунальні послуги, що полягають у водопостачанні і водовідведенні за їх місцем проживання: [ADDRESS]. [PERSON] є абонентом послуг щодо користування послугами водопостачання і водовідведення, та їй був відкритий особовий рахунок за № [NUMBER]. Згідно довідки про склад сім'ї № 13370 від 31.05.2016 року, виданої начальником Єдиного абонентського відділу № 2 КП «Міські комунальні платежі» [PERSON], [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом з сином [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що сторони знаходилися у фактичних договірних відносинах, згідно яких позивач надавав відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачі були зобов'язані сплачувати за ці послуги грошові кошти відповідно до норм та тарифів, що діяли у відповідний період. Відповідно до п. 5 ч. 3ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами свого обов`язку щодо щомісячної оплати наданих позивачем послуг виникла заборгованість за період з 1999 року по 31 грудня 2016 року утворилась заборгованість, яка складає 12 590,12 грн., яку відповідачі добровільно не погашають, що підтверджується роздруківкою по особовому рахунку відповідачів. Відповідно до ст. 67 Житлового Кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з ч. 1ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи відповідачі заявили клопотання про застосування строків позовної давності. Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, висвітленої в рішенні «Стаббініс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року, строк позовної давності переслідує кілька важливих цілей, а саме забезпечує правову визначеність і остаточність, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийняті судами рішень щодо подій, що мали місце в далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми. Судом встановлено, що позивач вже звертався до суду 07 серпня 2015 року з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, що підтверджується копією ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2016 року про скасування судового наказу. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за водопостачання та водовідведення утворилася за період з 1999 року по 31 грудня 2016 року утворилась заборгованість, яка складає 12 590,12 грн. Відповідачі у наданій суду заяві заявили про застосування строку позовної давності до виниклих між сторонами правовідносин. З приводу цього суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За приписами статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Отже, строк позовної давності за даним позовом про стягнення заборгованості з відповідача переривався подією - зверненням КП «Дніпроводоканал» ДМР 07 серпня 2015 року із заявою про видачу судового наказу та видачею судового наказу 14 серпня 2015 року, при цьому суд приймає до уваги, що відповідачі не належним чином виконували зобов'язання щодо оплати заборгованості за спожиті послуги з водопостачання кожного місяця на протязі останніх трьох років, тобто момент прострочення відповідачем виконання зобов'язання встановлюється щодо кожного платежу, починаючи з 07 серпня 2012 року. Відповідно до ч. 1ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1ст. 252 ЦК України). Згідно ч.1ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів, повинна бути стягнута за період з 07 серпня 2012 року по 31 грудня 2016 року, з урахуванням строку позовної давності, оскільки позовна давність обчислюється з того дня коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права. Судом встановлено, що позивач був обізнаний про порушення своїх прав ще з 1999 року та мав можливість звернутися до суду у будь-який момент за їх захистом. В той же час, після першого свого звернення до суду у серпні 2015 року, позивач вдруге звернувся до суду лише у лютому 2017 року. У зв'язку з чим, суд вважає, що заява відповідачів про застосування строків позовної давності підлягає застосуванню до виниклих між сторонами правовідносин. У відповідності до ч. 4ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі вищевикладеного суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання Відповідача, щодо застосування загального строку позовної давності у три роки. Таким чином, наслідки пропуску строку позовної давності слід застосувати до вимог за період з 1999 року по 07 серпня 2012 року, та відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині. Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням правил ст. 256 ЦК України підлягає стягненню сума заборгованості з 07 серпня 2012 року по 31 грудня 2016 року у розмірі 7795 грн. 04 коп. Враховуючи все викладене вище в сукупності, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради підлягають частковому задоволенню. Згідно ст.541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У відповідності до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial