Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

08 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просить: стягнути з відповідача на її (позивача) користь грошові кошти у вигляді недоотриманої суми спадщини в розмірі 30 145,68 гривень, які належать їй на підставі свідоцтва про право на спадину за заповітом.В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач повинен був видати позивачу недотриману пенсію спадкодавця, яка належала їй за життя і увійшла до складу спадщини після її смерті на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 вересня 2019 року у повному обсязі, а саме у сумі 77758,47 грн., але позивач отримала спадщину у вигляді недоотриманої пенсії лише в сумі 47612,79 грн., а решту спадщини у сумі 30145,68 грн. відповідач не виплатив, у зв`язку з чим позивач була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання на 08 годину 45 хвилин 03 грудня 2019 року, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 03 грудня 2019 року підготовче судове засідання ухвалою суду закрито та справа призначена до судового розгляду по суті на 08 годину 00 хвилин 21 грудня 2019 року. Судове засідання 21 грудня 2019 року відкладено на 08 годину 15 хвилини 22 січня 2020 року через неявку представника відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: позивач - у відповідності до пункту 19 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції»: шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua, а представник позивача - у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою. Позивач та її представник 03 грудня 2019 року та 22 січня 2020 року направили на електронну адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі з зазначенням, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача - Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином: у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем не поданий, жодних заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду також не надходило. Тому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовну заяву потрібно задовольнити з таких підстав. Відповідно до частини 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 1850 від 12 червня 2019 року) (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла недотримана пенсія у Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області у сумі 77 758,47 грн, яка належала померлій. Спадкоємцем зазначеного майна є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про права на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Першої горлівської державної нотаріальної контори від 17 вересня 2019 року, спадкова справа № 184-2019, зареєстровано в реєстрі за № 3-889 (а.с. 9). Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області сплатило спадкоємиці [PERSON] пенсію померлої [PERSON] тільки у сумі 47 612,79 грн, що підтверджується службовим чеком АТ «Укрпошта» Донецька дирекція від 23 жовтня 2019 року (а.с. 10), а решту суми у сумі 30 145,68 грн виплачено не було. Згідно з ч. 1 ст. 1218 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно з ч. 1 ст. 1296, ч. 1 ст. 1298, ч. 1 ст. 1301 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Оскільки судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилась сума пенсії, яка належала спадкодавцеві, але не була нею одержана за життя за період з 01 вересня 2014 року по 31 січня 2019 року, право власності на яку підтверджується свідоцтвом про право [PERSON] на спадщину, яке не визнано недійсним, суд дійшов висновку про те, що сума пенсії, яка увійшла до складу спадщини складає 77 758,47 грн та не підлягає подальшому зменшенню, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч. 5 ст. 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, своєю чергою такий спадкоємець не є пенсіонером, в розумінні ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який має звернутися до управління Пенсійного Фонду України із заявою про отримання раніше нарахованої пенсії в межах трирічного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не визнає право власності [PERSON] на частину суми пенсії, яка належала спадкодавцю [PERSON] за життя в розмірі недоплаченої суми 30 145,68 грн (77 758,47 грн - 47 612,79 грн), вказане право підлягає захисту шляхом його визнання судом та стягнення з відповідача на користь позивача суму пенсії, яка належала спадкодавцю [PERSON] за життя в сумі 30 145,68 грн. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. В частині вирішення спору про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. За приписами ст.ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у цивільній справі № 372/1010/16-ц. З матеріалів справи вбачається, що 25 жовтня 2019 року між адвокатом Галієм С.А. та позивачем [PERSON] укладено договір № 7-н/2019 про надання правової допомоги (а.с. 13), розрахунок послуг складає 1850 грн., що підтверджується квитанцією № 7 від 25 жовтня 2019 року (а.с. 15), у зв`язку з чим суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані з правничою допомогою в сумі 1850 грн.

Outcome: approved