Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

07 липня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн щомісячно. Позов обгрунтовує тим, що14.02.2003 вона з відповідачем уклала шлюб в якому у них [INFO] народилась донька [PERSON] . 13.12.2005 сторони розірвали шлюб, місце проживання доньки визначено з позивачем. 09.09.2020 позивач уклала договір з Національним транспортним університетом про надання [PERSON] освітньої послуги, а саме: здійснення навчання за денною формою у 2020-2024 роках для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр за спеціальністю транспортні технології (організація міжнародних перевезень). По Договору передбачена загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання 69 200 грн, по 17 300 грн за кожен навчальний рік. Відповідач є особою працездатного віку, має дохід та автомобіль 1992 р.в., добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки в зв`язку з продовженням навчання не надає. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутність та в своїй заяві змінила позовні вимоги в частині розміру аліментів, які просила стягнути з [PERSON] на утримання доньки змінивши з визначеної твердої грошової суми на ј частини заробітку відповідача до закінчення навчання. В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу про стягнення аліментів слухати в його відсутність та зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј частини заробітку. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому 12.03.2003 шлюбі , який 13.12.2005 було розірвано. Від подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2009 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] до її повноліття у розмірі ј частини всіх видів заробітку. На виконання вказаного рішення видано 19.09.2005 виконавчий лист. Згідно довідки про склад сім`ї № 416 від 08.06.2021 виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] з [PERSON] (мама) та [PERSON] (донька) . Відповідно до довідки № 1132 від 14.05.2021, виданої деканом ФТІТ [PERSON] . Національного транспортного університету, [PERSON] являється студентом І-го курсу, факультету транспортних та інформаційних технологій. Денна форма навчання. Термін навчання з 01.10.2020 по 30.06.2024. 09.09.2020 між [PERSON] та Національним транспортним університетом для [PERSON] був укладений Договір, з огляду на п. 1 якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги за денною формою у 2020-2024 роках для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр та п.9 якого встановлено, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 69 200 грн, 17300 грн за кожен навчальний рік. Частиною 2 ст. 2 Сімейного кодексу України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; нормативно-правовий акт № 475/97-ВР від 17.07.1997 Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Частинами першою та третьою статті 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно роз`яснень, наведених в п. 17, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Ст. 182, 200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За подання позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 908,00 гривень. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved