Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

07 травня 2015 року позивач [PERSON] підприємство Єдиний розрахунковий центр звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що відповідач проживає за адресою: [INFO] та є власником вказаної квартири, користується послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та відповідно є споживачем послуг. Позивач надає послуги відповідачу з 01.04.2012 року (з моменту прийняття будинку на баланс), яка неналежно проводить оплату за надані послуги, у звязку з чим виникла заборгованість. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у сумі 1\~254,37 грн., а також судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача у судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала на підставах, викладених у позові, та просила задовольнити позов у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали, пояснили, що відповідачем здійснюється плата за фактично надані комунальні послуги, заборгованість перед позивачем відсутня, просили відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 82). Рішенням Івано-Франківської міської ради від 02.06.2011 року № 212-Х «Про організацію та забезпечення роботи комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» на [PERSON] підприємство «Єдиний розрахунковий центр» покладено здійснення функцій балансоутримувача житлового фонду комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська (а.с. 6). Позивач, після прийняття будинку № 36 по вулиці Молодіжна у місті Івано-Франківськ на баланс, почав надавати послуги відповідно до структури та періодичності, строків їх надання, затвердженої рішенням сесії Івано-Франківської міської ради № 383-14 від 15.09.2011 року зі змінами від 29.12.2011 року № 546-18, від 29.05.2012 року № 763-25 (а.с. 7-20). Позивачем надаються відповідачу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 40-68). 11.07.2013 року складений акт 03-13/06-105 огляду прибудинкової території житлового будинку (а.с. 123-124). Позивачем надсилалися на адресу відповідача претензії про несплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 22-39, 144-147). Відповідач послуги, що надавалися позивачем, оплачувала з 01 квітня 2012 року до 30 березня 2015 року частково (а.с. 104-105), в результаті чого заборгованість з послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій складає 1\~254,37 грн., що підтверджується довідкою про розрахунки за надані послуги (а.с. 21). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2015 року по справі № 344/2494/15-ц скасований судовий наказ від 09 січня 2015 року, виданий Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] підприємства «Єдиний розрахунковий центр» заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у сумі 1\~113,10 грн. та судового збору у сумі 121,80 грн. (а.с. 69). 18.06.2013 року позивачем на адресу міського голови надана заява про зміни до переліку послуг з утримання будинку та прибудинкової території та претензії щодо якості та достовірності наданих послуг (а.с. 106). 02.07.2014 року співвласниками будинку № 36 по вулиці Молодіжна надана заява-претензія (а.с. 107-108). 03.09.2015 року позивачем надана заява до Івано-Франківського РЕМ (а.с. 121). 11.09.2015 року позивач у заяві до відповідача просить здійснити перерахунок за ненадані послуги (а.с. 122). Згідно листа від 11.07.2014 року, наданого на заяву жителя [INFO], відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання не є підставою для звільнення від оплати за послуги технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с. 125). З відповіді на запит мешканця [INFO], що надання послуги з прибирання сходової клітини припинено з 01.07.2013 року (а.с. 126). 15.09.2011 року Івано-Франківською міською радою прийнято рішення № 384-14 «Питання прибудинкових територій багатоквартирних житлових будинків» (а.с. 133-134). 06.03.2012 року Івано-Франківською міською радою прийнято рішення № 631-21 «Про порядок підготовки проектів розподілу територій мікрорайонів (кварталів) міста Івано-Франківська (а.с. 135-136). Рішенням від 25.04.2013 року № 1043-35 Івано-Франківської міської ради внесені зміни до рішення від 15.09.2011 року № 382-14 (а.с. 137). Складений акт прийняття-передачі обєкта в управління з управління (з балансу) (а.с. 138-139). Позивачу надана відповідь Філією Публічного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» «Івано-Франківського району електричних мереж» (а.с. 140). Рішенням 14 сесії міської ради від 15.09.2011 року № 383-14 затверджений договір про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (а.с. 141). Ст. 129 Конституції України передбачає, що одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутогопроти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Положеннями частин 1-3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частин 1-2 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Ст.ст. 68, 162 Житлового кодексу України передбачає, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством; якість житлово-комунальної послуги - сукупність нормованих характеристик житлово-комунальної послуги, що визначає її здатність задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживача відповідно до законодавства. Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 року № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207, утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Згідно із ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою (ч. 4 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власність зобов'язує. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» зазначає, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках, які відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» складаються з прибирання внутрішньобудинкових приміщень та території, санітарно-технічного обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточного ремонту, вивезенню побутових відходів, тощо. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачені права та обов'язки споживача, зокрема, споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; Згідно із ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний: 1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; 2) здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; 3) підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; 4) надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; 5) своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; 6) розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 7) утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; 8) сплачувати споживачу компенсацію за перевищення встановлених термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт у розмірі, визначеному договором або законодавством; 9) вести облік вимог (претензій) споживачів у зв'язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт; 10) своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) з іншим виконавцем. Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Судом встановлено, що окремий договір на надання послуг між сторонами відсутній. Неукладення договору не звільняє відповідача від плати за надані та спожиті послуги. Відсутність договору не є безумовною підставою для відмови у позові про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії. У разі встановлення за результатами аналізу факту погіршення нормованих показників якості води, витрати споживача, які він здійснив при оплаті вартості проведення аналізу води, підлягають компенсації за рахунок виконавця/виробника. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача [PERSON] щодо неналежного надання послуг відповідачем, оскільки у встановленому законом порядку відповідач не звертався з цього приводу до позивача. Також суд зазначає, що у разі звернення відповідача до позивача з заявами щодо ненадання та/або неналежного надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідачу проводився перерахунок і суми були перераховані, що і відображено у розрахунку заборгованості та відповідях позивача на звернення відповідача. Належних доказів (актів-претензій) ненадання або неналежного надання позивачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що передбачені ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідачем не надано. Крім цього, факт проживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] у судовому засіданні сторонами не заперечується. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підприємства Єдиний розрахунковий центр до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у сумі 243,60 грн. (а.с. 1), що були сплачені позивачем у вигляді судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved