Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

08.01.2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обгрунтовуючи позовні вимоги, тим, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) пл. 3.61 га на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Після смерті спадкодавця, спадкоємці за законом звернулися до нотконтори з заявами про прийняття спадщини, але їм було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку. В судове засідання представник позивачів адвокат [PERSON] не з'явився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від відповідача Щербанівської сільської ради Полтавського району до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що вони не заперечують з приводу задоволення заявлених позовних вимог. Від третьої особи: Полтавської районної державної нотаріальної контори до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, зазначивши, що при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 10), свідоцтвами про народження (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю), що згідно розпорядження Полтавської райдержадміністрації від 05.03.1997 року за №122 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) на землі, яка перебувала у колективній власності агрофірми їм. Шевченка на території Щербанівської сільської ради Полтавського району розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), серія ПЛ №0190945. Сертифікат зареєстровано 08.12.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №103(а.с. 5). Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У встановлені законом строки позивачі звернулись до нотаріуса з заявами про вступ в спадщину за законом, але нотаріус видав довідку у відповідності до якої він не може вчинити нотаріальні дії по видачі свідоцтва на вступ в спадщину, так як в спадкоємців відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку (а.с. 12). Отже, позивачі були змушені звернутись до суду із позовом про визнання права власності на спадкове нерухоме майно після померлого батька - [PERSON]. Суд вважає, що позивачі, як єдині спадкоємці, мають усі підстави для узаконення права власності на спадкове нерухоме майно, шляхом визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом по ? частині приватизованої земельної ділянки (паю) площею 3.61га., що розташована на території Щербанівської сільської ради Полтавського району та області. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. У відповідності до ст.1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розділив спадщину між ними. У відповідності до ч. 3 ст.1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За викладених обставин позивачі були змушені звернутися до суду для визнання права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В зв'язку з повним визнанням позову відповідачем та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1225 , 1278, 1296 1296 ЦК України, п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року,

Outcome: approved