Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

08 лютого 2018 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 39816,15 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 5286 грн. на відшкодування моральної шкоди, 1200 грн. на проведення експертної оцінки, 3250 грн. витрат на правову допомогу, 1409 грн., 60 коп. витрат по оплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зіслався на те, що згідно протоколу серії БР №079390 від 09.11.2017 року, 09.11.2017 року о 20 год. 00 хв. у м. Львові по вул. Винниця, 2б, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], виїжджаючи з прилеглої території (гаражного кооперативу) не надав перевагу транспортному засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON] та який рухався по головній дорозі та здійснив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями [PERSON] порушив п. 10.2 ПДР України. При розгляді матеріалів адміністративної справи в суді [PERSON] свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення визнав повністю. Вина [PERSON] у вчиненні вказаного ДТП підтверджується протоколом, схемою, поясненнями та іншими матеріалами справи № 466/9061/17. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 07.12.2017 року по справі №466/9061/17 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та оштрафовано на 20 неоподатковуваних мінімумів в дохід держави. Дана постанова [PERSON] не оскаржувалася і набула законної сили. [PERSON] є співвласником з громадянином Польщі [PERSON] ([PERSON]) пошкодженого автомобіля на підставі Технічного паспорта SERIA DR/ВАК 1354053 (вписаний у техпаспорт як співвласник від 18.04.2014 року) і керує автомобілем на підставі посвідчення водія ВХХ 491821. Співвласник автомобіля [PERSON] ([PERSON]) видав довіреність на [PERSON] 22.01.2018року (перекладена з нотаріально посвідченим перекладом 07.02.2018р. зареєстрована приватним нотаріусом Вигнанською Ю.Я. за №156) згідно якої [PERSON] як співвласник пошкодженого автомобіля уповноважується отримати відшкодування за пошкодження автомобіля та у зв'язку із цим вчиняти всі дії, які будуть необхідними при реалізації довіреності. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [PERSON] зазнав механічних пошкоджень, внаслідок чого йому було завдано матеріальних збитків. Вартість відновлювального ремонту (з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля) складає 39816,15 грн., що підтверджується проведеною експертною установою незалежної оцінки - Звіт №2265/17 про оцінку автомобіля Volkswagen Passat реєстраційний № [NUMBER] Товариством з обмеженою відповідальністю АК «Експерт Сервіс» від 27.12.2017р. (Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №399/17 від 05.05.2017р., Свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 04.04.2005р. №2586, Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача [PERSON] АК-ПК-Тз №2366 від 10.11.2015р.). Вартість складення даного звіту 1200 грн. і була сплачена [PERSON] ( рахунок №2265 від 28.12.2017р. та квитанція №2054-28-019/С від 28.12.2017р. на суму 1200грн.). Більше того, у зв'язку з тим що [PERSON] необхідно використовувати автомобіль у повсякденній діяльності, [PERSON] фактично працює у місті Львові, а проживає у Новояворівську, [PERSON] використавши всі можливі засоби мирового врегулювання спору, але не отримавши жодного сприяння у мировому врегулюванні з боку [PERSON], був змушений звернутися до сервісного фахівця фізичної особи-підприємця [PERSON] (код ЄДРПОУ 20017665722), який провів ремонт його транспортного засобу про що видав Акт №79 здачі-приймання робіт по обслуговуванню та ремонту автомобіля від 06.02.2018 року та Товарний чек №79. Сума ремонту згідно підписаного Акту становить 41 100 грн. Проте, враховуючи той факт, що сума попередньо проведеної оцінки є нижчою на тисячу двісті гривень, [PERSON] просить стягнути нижчу суму як таку яка встановлена експертом. Розмір відшкодування моральної шкоди визначив у розмірі 5286 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, покликаючись на обставини, які викладені в позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечив, просив відмовити у даному позові. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів. Відповідно до вимог ст.ст.3,78 , 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У судовому засіданні встановлено, що 09.11.2017 року о 20 год. 00 хв. у м. Львові на вул. Винниця, 2б, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], виїжджаючи з прилеглої території (гаражного кооперативу) не надав перевагу транспортному засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. «[NUMBER]», яким керував [PERSON] та який рухався по головній дорозі та здійснив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями [PERSON] порушив п. 10.2 ПДР України. При розгляді матеріалів адміністративної справи в суді [PERSON] свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення визнав повністю. Вина [PERSON] у вчиненні вказаного ДТП підтверджується протоколом, схемою, поясненнями та іншими матеріалами справи № 466/9061/17. Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 07.12.2017 року по справі №466/9061/17 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та оштрафовано на 20 неоподатковуваних мінімумів в дохід держави. Дана постанова [PERSON] не оскаржувалася і набула законної сили. Згідно з положеннями ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку №2265/17 від від 27 грудня 2017 року експертного авто товарознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», р.н. [NUMBER] після його пошкодження в ДТП 09 листопада 2017 року, в цінах станом на час проведення дослідження становить 39816,15 грн. Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами першою, третьою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] 39816,15 грн. у відшкодування майнової школи, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають до задоволення. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути 1200 грн. за проведення експертизи, що підтверджується рахунком №2265 від 28.12.2017р. та квитанцією №2054-28-019/С від 28.12.2017 р. Положеннями п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються сторонам пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно прибуткового касового ордеру № 044 від 07 лютого 2018 року та квитанції до прибуткового касового ордеру №44 від 07 лютого 2018 року правова допомога, яка надана адвокатом [PERSON] позивачеві [PERSON] відповідно до договору про надання правової допомоги від 22 січня 2018 року складає 3250 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 5286 грн., суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Статтею 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, обґрунтовуючи форми прояву завданої позивачу моральної шкоди, позивач покликається на те, що внаслідок ДТП він пережив нервовий стрес, також дуже переживав внаслідок пошкодження транспортного засобу, пошкодження автомобіля істотно ускладнило його повсякдення життя в Україні, оскільки тривалий час не мав можливості повноцінно використовувати автомобіль за його цільовим призначенням. Для відновлення нормального порядку життя, був змушений витрачати значні зусилля, грошові кошти на доїзд громадським транспортом. Також змушений був ремонтувати автомобіль за власні кошти, що зумовило непередбачені витрати з його бюджету. Відповідно до практики Верховного суду України по розгляду справи «Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди» викладену у постанові № 61-5079 св від 14 лютого 2018 року про те, що відповідно до статтей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Доводи касаційної скарги про те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність заявника була застрахована, а тому саме страховик повинен відшкодувати завдану шкоду, є безпідставними, оскільки особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши доводи позивача щодо завданої йому моральної шкоди, форм її прояву, розміру завданої моральної шкоди у розмірі 5286 грн., суд звертає увагу на те, що належних доказів на підтвердження завдання моральної шкоди представником позивача суду не надано. Cуд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди , оскільки позивач хоча й володів транспортним засобом на відповідній правовій підставі, однак не є його власником. Позивач не має права на отримання відшкодування, оскільки він не є власником транспортного засобу, якому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди завдано механічних пошкоджень. При цьому посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб не є належними і достатніми доказами законності підстав для володіння автомобілем. Отже, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди. Згідно із ч. 2 п. 3 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову - судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судовий збір слід розділити порівну між позивачем та відповідачем у розмірі 704 грн., 80 коп.

Outcome: partial