Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

09 серпня 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що 20 жовтня 1996 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Шлюб реєстрували в Дунаєвецькому районному відділі реєстрації актів громадянського стану, про що зроблено відповідний актовий запис №100. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з самого початку складалось нормально, однак з часом відносини почали погіршуватись, часто почали виникати суперечки, під час яких не могли досягти згоди, в сімї не було поступок та взаєморозуміння. Все це привело до того, що припинили сімейні стосунки і спільне проживання. Позивачка вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що мають істотне значення, а тому звернулась з даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак до судового засідання подала заяву, в якій позов підтримала, просила шлюб розірвати, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 20 жовтня 1996 року сторони зареєстрували шлюб в Дунаєвецькому районному відділі реєстрації актів громадянського стану, про що зроблено відповідний актовий запис №100, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №011173. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 СК України суд при розірванні шлюбу з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалось через постійні суперечки, під час яких вони не могли досягти згоди, в сім'ї не було поступок та взаєморозуміння. Крім того, відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків та збереження сім'ї, не виконував сімейні обов'язки. Все це привело до того, що сторони припинили сімейні стосунки і спільне проживання. Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки сторони разом не проживають, миритися не бажають і їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved