Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

07 листопада 2017 року [PERSON] , (далі по тексту Позивач) звернулась з позовом до [PERSON] , (далі по тексту Відповідач) про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно подружжя, в якому зазначила, що з 08 грудня 1999 року по 20 квітня 2017 року вона та [PERSON] , проживали разом однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, за адресою: [ADDRESS] , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. А, з 16 лютого 2005 року [PERSON] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , у м.Каховка Херсонської області помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з грошових вкладів, що знаходяться на банківських рахунках, відкритих на ім`я спадкодавця у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» та Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк». Позивач зазначає, що після смерті [PERSON] , вона прийняла спадщину, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Іншим спадкоємцем, який має право на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] , є Відповідач [PERSON] , на яку спадкодавцем складено за час свого життя заповіт на всі належні [PERSON] , грошові внески, що знаходяться в будь-яких банківських та фінансових установах. У зв`язку з тим, що грошові внески до вказаних банківських установ були зроблені за час спільного проживання Позивачки та [PERSON] , як одна сім`я, Позивач вважає, що вона має право на 1/2 частину грошових внесків, що були заощаджені ними спільно, за час проживання, як жінка та чоловік, в тому числі і на депозитні рахунки в банківських установах. Просила встановити факт проживання однією сім`єю з 08.12.1999 року по 20.04.2017 року (день смерті) її та [PERSON] . Визнати, що грошові внески, здійснені до ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , є спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею - [PERSON] , право власності на 1/2 частину грошових внесків, які оформлені на ім`я [PERSON] , у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» та Публічному акціонерному товаристві КБ «ПриватБанк». У судовому засіданні представник Позивача - адвокат Вознюк О.В., що діє на підставі Договору «Про надання юридичних послуг» від 12.09.2017 року позовні вимоги підтримав із підстав, що наведені у позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач та її представник - адвокат Зарицький А.І., що діє на підставі Договору «Про надання правової допомоги у цивільній справі» від 27.08.2018 року, у судовому засіданні заявлений позов не визнали та просили відмовити Позивачу повністю у задоволенні позовних вимог. Заслухавши доводи представників сторін, Відповідача, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , до [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно подружжя підлягають до часткового задоволення виходячи із наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 21.04.2017 року [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в м.Каховка Херсонської області, про що 21 квітня 2017 року складено відповідний актовий запис № 189 (а.с.5). З копії будинкової книги для реєстрації громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] вбачається, що в ньому було зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] з 26.11.1976 року та з 16.02.2005 року - [PERSON] , [INFO] , (а.с.7-11). Згідно довідки з місця проживання від 25.10.2017 року № 6732, виданої Начальником відділу реєстрації місця проживання осіб Каховської міської ради, у будинку [ADDRESS] проживали та вели спільне господарство [PERSON] та його співмешканка [PERSON] , (а.с.6). Відповідно до наявних у матеріалах цивільної справи № 287/428/17-ц ксерокопій банківських карток, виданих на ім`я [PERSON] , останній мав вклади у банківських установах, зокрема в: ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ КБ «ПриватБанк», (а.с.17). Зі змісту заповіту від 13.07.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Каховської міської державної нотаріальної контори Херсонської області Кравцовою А.О., слідує, що [PERSON] , на випадок своєї смерті зробив розпорядження згідно з яким [PERSON] повідомив, що на випадок його смерті всі належні йому грошові внески, що знаходяться в будь-яких банківських та фінансових установах, він заповідає: [PERSON] , [INFO] , (а.с.51 «а»). З 14.06.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» перейменовано в АТ КБ «ПриватБанк», та з 05.06.2019 року ПАТ «Ощадбанк» перейменовано в АТ «Ощадбанк». У інформаційному листі АТ КБ «Приватбанк» від 17.05.2019 року № 20.1.0.0.0/7-190515/2324 (а.с. 181), зазначено, що на ім`я померлого [PERSON] , у АТ КБ «Приватбанк» відкриті депозитні рахунки: - № [NUMBER] , договір № SAMDNWFD0070868422 від 23.10.2015 року, залишок по якому складає - 86 145.32 грн., заповідальне розпорядження відсутнє; - № [NUMBER] , договір № SAMDN27000736036630 від 21.06.2013 року, залишок по якому складає - 1 171.77 грн., заповідальне розпорядження відсутнє; - № [NUMBER] , договір № SAMDNWFD0070924529 від 27.11.2015 року, залишок по якому складає - 40 000.00 грн., заповідальне розпорядження відсутнє. Картки: - № [NUMBER] від 15.12.2014 року, залишок на якій складає - 22 522.27 грн., заповідальне розпорядження відсутнє; - № [NUMBER] від 15.09.2014 року, залишок на якій складає - 8 072.13 грн., заповідальне розпорядження відсутнє. У інформаційному листі АТ «Ощадбанк» від 17.05.2019 року № 86-07/3968/115826т (а.с. 184), зазначено, що на ім`я померлого [PERSON] , [INFO] : 1. В філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» відкриті наступні рахунки: - № [NUMBER] , залишок по якому складає - 70 000.00 грн.; - № [NUMBER] , залишок по якому складає - 19 939.94 грн. 2. В філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк» відкрито наступні рахунки: - № [NUMBER] , залишок по якому складає - 122 182.12 грн.; - № [NUMBER] , залишок по якому складає - 0.00 грн.; - № [NUMBER] , залишок по якому складає - 0.00 грн. Відповідно до витягів: про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48558164 від 27.07.2017 року, (а.с.16), та про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 24199704 від 13.07.2010 року, (а.с.51 «а», на звороті), після померлого [INFO] [PERSON] , до Каховської міської державної нотаріальної контори Херсонської області звернулись: 27.07.2017 року [PERSON] , співмешканка померлого, з заявою про прийняття спадщини; у вересні місяці 2017 року [PERSON] , спадкоємиця за заповітом, з заявою про прийняття спадщини за заповітом. За приписами ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. За положеннями ч.ч.1, 2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст.36 цього СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом з тим, відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Період проживання [PERSON] , та [PERSON] , [INFO] однією сім`єю з 1999 року по день смерті останнього (20.04.2017 року) складає 18 років поспіль та підтверджується наданими письмовими доказами і не заперечувалося Відповідачем та її представником - адвокатом Зарицьким А.І., у судовому засіданні. Але при вирішенні питання про встановлення цього факту суд приймає до уваги те, що відповідно до прикінцевих положень СК України цей Закон набирає чинності з дня його опублікування, тобто з 01.01.2004 року. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України). Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на зазначене позовні вимоги [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно подружжя є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України крім того покладено обов`язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, позивачем не заявлялося вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат, а саме судового збору, за таких обставин, і враховуючи приписи ст.13 ЦПК України, суд обмежується лише вирішенням заявлених у позові вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial