overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

09.08.2017 р. до суду заявлено позов, в якому позивачка просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до його повноліття, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обов'язку надавати їх спільній неповнолітній дитині щомісячне утримання, хоча отримує заробітну плату, працює вантажником в ДТЕК Ладижинська ТЕС і має стабільний дохід, що дає можливість надавати кошти. Позивачка в судове засідання не з`явилася, письмово позовні вимоги змінила просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до його повноліття, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обов'язку надавати їх спільній неповнолітній дитині щомісячне утримання, хоча отримує заробітну плату, працює вантажником в ДТЕК Ладижинська ТЕС і має стабільний дохід, що дає можливість надавати кошти, просила змінені вимоги задовольнити без її участі (а.с. 14). Відповідач в судове засідання не з`явився, письмово змінені позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував, просив справу розглянути без нього (а.с.15). З урахуванням позиції сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне змінені позовні вимоги задовільнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обов'язку по наданню утримання неповнолітній дитині, хоча отримує постійний і стабільний дохід, має можливість надавати кошти. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом частці від їх доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач має стабільний дохід і можливість надавати утримання своєму неповнолітньому сину [PERSON], [INFO], але від добровільного виконання свого законного обов`язку по наданню коштів на його утримання ухиляється, чим порушує його права, то належні кошти необхідно щомісячно стягувати з нього в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку на утримання дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до його повноліття,- в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

09.08.2017 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просили визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 8 по провулку Суднобудівників №3 в м. Миколаєві, посилаючись на те, що відповідачі з 2011 року не проживають у даній квартирі. Позивачі в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяву, в якій позов підтримали в повному обсязі, просили справу слухати без їхньої участі, не заперечували проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідачів. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло, посвідченого Фондом комунальної власності міської ради від 04.06.2003 року (а.с.4) квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] 1/5 частка та її членам сім'ї : [PERSON] 1/5 частка; [PERSON] 1/5 частка; [PERSON] 1/5 частка; [PERSON] 1/5 частка. Згідно довідки, виданої ПП ЖЕК-10 № 1398 від 18.07.2017 року (а.с.6), у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. При огляді Акту виданого ПП ЖЕК-10 від 08.08.2017 року (а.с.7) видно, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають з 2011 року. Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Відповідачі не проживають у зазначеній квартирі протягом 6 років, а тому вважаються такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою №8 розташованою за адресою: провулок Суднобудівників №3 в м. Миколаєві. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON] судові витрати, понесені останньою та підтверджені письмовими доказами в сумі по 213 гривень 33 копійки з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

09.08.2017 року [PERSON], [PERSON] звернулись до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 18 за адресою: м. Миколаїв вул. Лазурна 6-а, посилаючись на те, що відповідач з 2009 року не проживає за вказаною адресою. Позивачі в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяву, в якій позов підтримали в повному обсязі, просили справу слухати без їхньої участі, не заперечували проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.06.2000 року виданого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради, вбачається, що квартира № 18 в м. Миколаєві по вулиці Лазурна 6-а належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частина) та [PERSON] (1/2 частина). Згідно довідки, виданої ЖКП Миколаївської міської ради БРИЗ ЖЕК №2 № 1679 від 08.06.2017 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON]. При огляді Акту про непроживання від 08.06.2017 року видно, що [PERSON], у квартирі №18 за адресою: вул. Лазурна 6-а м. Миколаїв не проживає з 2009 року. Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Відповідач з 2009 року не проживає у зазначеній квартирі, а тому вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №18 розташованою за адресою: вул. Лазурна 6-а в м. Миколаєві. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON] судові витрати, понесені останньою та підтверджені письмовими доказами в сумі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

09.08.2017року [PERSON] звернувся в суд з позовом в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №78 на вул. Шевченка,362 в у м. Львові. В обґрунтування своїх позовних вимог покликаються на те, що йому на праві приватної власності належить квартира №78, яка розташована в будинку №362 на вул. Шевченка у м. Львові. В даній квартирі зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (син власника), [PERSON] (невістка власника), [PERSON],2011р.н. (внучка власника), [PERSON], 2008р.н. (внук власника). Відповідач в квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає з листопада 2015 року. Зареєстроване місце проживання [PERSON] порушує його права, оскільки реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає можливості користуватися і розпоряджатися квартирою, крім цього це також впливає на розмір комунальних платежів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на мотиви викладені в позові. В судовому засіданні відповідач позовну вимоги не визнала та заперечила проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира №78, яка розташована в будинку №362 на вул. Шевченка у м. Львові, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 березня 2013року під №1683677. В даній квартирі зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (син власника), [PERSON] (невістка власника), [PERSON],2011р.н. (внучка власника), [PERSON], 2008р.н. (внук власника). Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04.03.2016року було розірвано шлюб між [PERSON] Анатолієвичем та [PERSON]. [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає з листопада 2015 року. Відповідач жодним чином не цікавиться станом квартири, не здійснює оплату за комунальні послуги, не приймає участі в спільному побуті та й взагалі його особистих речей в квартирі не має. Також між [PERSON] та [PERSON] немає жодних домовленостей про збереження за нею житлової площі. Комунальні послуги сплачує [PERSON], що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг. Факт не проживання [PERSON] за адресою м. Львів вул. Шевченка,362, кв.№78 підтверджується актами складеними комісією та затверджені директором ЛКП «Рясне-402», зокрема: актом від 07.04.2016року, актом від 27.10.2016року, актом від 02.02.2017р. Зареєстроване місце проживання [PERSON] порушує права [PERSON], оскільки відсутні будь-які домовленості щодо можливості її проживання у помешканні, реєстрація місця проживання відповідачки перешкоджає можливості користуватися і розпоряджатися квартирою, крім цього це також впливає на розмір комунальних платежів. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

09.08.2017 року [PERSON] звернувся з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що з 29.10.2004 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої позов підтримав, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася про розгляд справи в порядку статей 74,76 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 29.10.2004 року перебувають у шлюбі, який згідно свідоцтва про шлюб зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №1599. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи подружні стосунки між сторонами припинені, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сім'ї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сім'я розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

09.08.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що вона є інвалідом першої групи по зору з 2014 р. Вже рік позивач має онкологічне захворювання і потребує постійного лікування. Пенсії, яку я отримую не достатньо для сплати за лікування. Відповідач має стабільну роботу, працює капітаном на судні іноземного власника і отримує дохід, але допомоги добровільно не надає. Відповідач має ні сімї, ні дітей. Уточнивши розмір позовних вимог, позивач остаточно просила суд стягувати аліменти в твердій грошовій сумі на її користь в розмірі 20\~000 грн. щомісячно, зазначила, що останній отримує дохід в розмірі 165 євро за добу, в місяць 5\~115 євро. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у відсутність позивача, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги можуть бути задоволені, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач на даний час є інвалідом першої групи, непрацездатна в зв'язку з хворобою на онкологію та не працює, проходить лікувальні курси (а.с.20-21). Відповідач інших осіб на утриманні немає, працює капітаном на судні іноземного власника, отримує дохід 150 165 євро за добу, тривалість рейсів 2 та 6 місяців (а.с.25-26). Частиною 1 ст.202 СК України встановлено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Статтею 203 СК України передбачено покладення обов'язку брати участь у додаткових витратах на батьків, які викликані тяжкою хворобою, інвалідністю, немічністю. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

09.08.2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Полтавського академічного обласного театру ляльок про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, визнання рішення атестаційної комісії протиправним та скасування рішення атестаційної комісії. В процесі розгляду справи [PERSON] відмовилась від позовних вимог про визнання рішення атестаційної комісії протиправним та скасування рішення атестаційної комісії. Позовні вимоги про поновлення її на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди змінила, просила змінити формулювання причин її звільнення з посади художника оформлювача Полтавського академічного обласного театру ляльок за наказом № 28-ОС від 07.07.2017 року у зв»язку з невідповідністю працівника займаній посаді за п. 2 ст. 40 КЗпП України на звільнення з підстав, передбачених п. 1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін. Ухвалою суду від 08.09.2017 року провадження у справі з приводу позовних вимог [PERSON] про визнання рішення атестаційної комісії протиправним та скасування рішення атестаційної комісії закрите з підстав. передбачених п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. У судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали змінені позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представники відповідача змінені позовні вимоги визнали. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що [PERSON] працювала у відповідача на посаді художника-оформлювача з 02.03.2015 року та була звільнена з роботи 07.07.2017 року з підстав. передбачених п. 2 ст. 40 КЗпП України, а саме у зв»язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді. У судовому засіданні відповідач визнав змінені позовні вимоги, в частині зміни формулювання причин звільнення з роботи та звільнення позивача з роботи за згодою сторін за п.1 ст. 36 КЗпП України. Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам ч. 4 статті 174 ЦПК України та не порушує права інших осіб, а тому слід дійти до висновку про задоволення позовних вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом, а отже судові витрати по справі необхідно віднести на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

09.08.2017 року [PERSON] звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, де зазначила, що не перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак від спільного проживання мають доньку [PERSON] [INFO], в свідоцтві про народження якої відповідач зазначений батьком. Донька знаходяться на її утриманні , тому вона змушена звернутися до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. Позивач і представник позивача у судове засідання не з'явилися , однак надали до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності . Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оглянувши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України , розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 10.02.2016 року відповідач [PERSON] є батьком доньки [PERSON] [INFO]. Договір про утримання дітей між сторонами не укладено. Сторони проживають окремо. Враховуючи невиконання батьком встановленого законодавством обов'язку із утримання дитини, оскільки доказів протилежного ним не надано, тому враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачу, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн. 00 коп. На підставі ст. ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

09.08.2017 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В позові зазначено, що 27.02.2015 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом із нею, та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця до повноліття дитини, починаючи з 09.08.2017 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в частині розміру аліментів, а саме: просив стягнути ?, а не 1/3 частку його доходу. Вимоги позивачки підтверджуються копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6), копією свідоцтва про народження доньки [PERSON], [INFO], довідкою з місця мешкання від 07.09.2017 року, з якої вбачається, що малолітня [PERSON] зареєстрована з матірю за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Кочубея, 23. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця починаючи з дня звернення до суду тобто з 09.08.2017 року до повноліття дитини. Крім того, проти стягнення такого розміру аліментів позивачка в судовому засіданні не заперечувала. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

09.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 10.10.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції у Полтавській області зареєструвала шлюб із відповідачем, актовий запис № 115. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання сторони припинили з листопада 2016 року та тривалий час не проживають разом з підстав виникнення між ними частих сварок та непорозумінь, що призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного, в результаті чого сімя розпалася, тому позивач прохала шлюб розірвати, залишивши їй після розлучення прізвище «Касюра» та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. та за правову допомогу в розмірі 650,00 грн. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, про що свідчить оголошення про його виклик до суду в газеті «Зоря Полтавщини», в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, розглянувши, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання з листопада 2016 року та тривалий час проживають окремо один від одного, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], майновий спір відсутній. Отже шлюб, зареєстрований 10.10.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції у Полтавській області між [PERSON] та [PERSON] ( до шлюбу Яковенко) [PERSON] необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачеві «Касюра». В порядку ст. 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат між сторонами. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Outcome: approved