Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

08 грудня 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом, в обґрунтування якого вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачем, через різні погляди на життя, позивач просила суд шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала аналогічні позову пояснення. Наголосила, що під час строку який було надано судом для врегулювання спору подружні стосунки не були поновлені та збереження сім»ї не можливе. Вказала на відсутності спору про місце проживання дитини та поділу майна подружжя. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд надати строк для примирення. Після сплину строку повідомив, що подружні стосунки поновлені не були, визнав позов та просив суд шлюб розірвати. Наголосив на відсутності на час розгляду справи спору про місце проживання дитини та поділу майна подружжя. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував, оскільки наданий судом строк не призвів до покращення стосунків між подружжям, та просив суд задовольнити позов. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 січня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 03 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] (а.с.6), яка після розірвання шлюбу за згодою сторін залишається проживати з матір'ю. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені, сторони проживають окремо. Вживані судом заходи по примиренню подружжя позитивних результатів не дали. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію сторін, суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, подружжя під час наданого строку для примирення не знайшло можливості для відновлення та збереження подружніх стосунків. За таких обставин суд вважає, що шлюб слід розірвати. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «[PERSON]», оскільки вона не виявила бажання його змінити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved