Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

09 серпня 2017 року представник органу опіки та піклування Павлоградської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], 1993 року народження, [PERSON], 1992 року народження, по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], згідно діючого законодавства, починаючи з дня подання цієї позовної заяви і до повноліття дитини, на користь її законного представника у розмірі 1/4 заробітку (доходу) [PERSON], стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], згідно діючого законодавства, починаючи з дня подання цієї позовної заяви і до повноліття дитини, на користь її законного представника у розмірі 1/4 заробітку (доходу) [PERSON], передати малолітню [PERSON], [INFO], органу опіки та піклування Павлоградської міської ради для подальшого влаштування. Позовна заява мотивована тим, що у 2013 році [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] У шлюбі в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Батьки є інвалідами дитинства по слуху. Після народження дитини, [PERSON] разом з донькою одразу переїхала проживати до свого прадіда [PERSON] за адресою: [ADDRESS] [PERSON] в своєму поясненні повідомив, що за час сумісного проживання правнучки [PERSON] разом з чоловіком [PERSON], він зарекомендував себе з негативної сторони, за час проживання малолітньої [PERSON] у нього, батько дитини [PERSON] жодного разу не прийшов, не поцікавився станом її здоров'я. В перший місяць після народження дитини мати намагалася виконувати батьківські обов'язки, пізніше, вона взагалі сама почала уходити з дому залишаючи доньку на прадіда, [PERSON], якому понад 90 років. Її не цікавило здоров'я дитини, що вона їсть і хто за нею доглядає. У черговий раз в квітні 2017 року [PERSON] залишила дитину на прадіда і пішла в невідомому напрямку. За станом віку та здоров'я прадід та прабаба не в змозі доглядати за немовлям. Новонароджена дитина потребує особливої уваги та догляду. У зв'язку з відсутністю матері понад 10 днів, [PERSON] повідомив про це, своєму онуку [PERSON], який приїхав і забрав дитину. Зі слів [PERSON], він неодноразово проводив бесіди з [PERSON] відносно виконання батьківських обов'язків. Незважаючи на прохання дядька, вона в черговий раз на тривалий термін пішла із дому. [PERSON] 14.04.2017 року привіз дитину до Павлоградському відділі поліції. Відповідно до інформації КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» з квітня 2017 року мати вдома не з'являється, донькою не цікавиться. Малолітня дитина оглянута лікарем неврологом встановлений діагноз: синдром вегетовісцеральних розладів. Дитина оглянута лікарем ортопедом в ОДКЛ встановлений діагноз: дисплазія т/стегнових суглобів. Правостороння м'язова кривошия. Дитині були призначені фізіотерапевтичні процедури. Батьки свої обов'язки відносно лікування, обстеження, розвитку та утримання дитини не виконують. [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності, за неналежне виконання батьківських обов'язків (ст. 184 КУпАП). На теперішній час батьки не змінили свого відношення до виховання таутримання дитини. Батьки не можуть та і не хочуть повноцінно виховувати та утримувати малолітню дитину. Ні батько, ні мати не підготовлені до виховання дитини, тому подальше проживання дитини разом з батьками є небезпечним для її життя та здоров'я. Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі, дала пояснення відповідно до обставин, викладених в позові, зазначила, що дитина перебуває в КЗ «Дніпропетровській спеціалізований будинок дитини» ДОР» на повному державному утриманні терміном на рік з 24.05.2017 року, відповідачі жодного разу дитину не відвідували, не виявили будь-якого бажання турбуватись та виховувати свою дитину. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні 21.11.2017 року, кожен окремо, позовні вимоги не визнали в повному обсязі, зазначили, що люблять свою доньку [PERSON], [INFO], бажають турбуватись про неї та виховувати її, не відвідували дитину в комунальному закладі так як не знали де знаходиться дитина, не мали необхідних документів, зараз вони облаштовують побутові умови для проживання дитини, будуть відвідувати дитину, та хочуть довести, що вони можуть виховувати та утримувати свою доньку належним чином, просили не позбавляти їх батьківських прав відносно доньки. В наступні судові засіданні відповідачі не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представники третьої особи в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі, дала пояснення відповідно до обставин, викладених в позові, зазначила, що з відповідачами постійно проводилась робота щодо належного виховання та утримання доньки, але вони своєї поведінки не змінили, дитину жодного разу не відвідували. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 03 лютого 2017 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], яка народилась [INFO], про що 03 лютого 2017 року зроблений актовий запис № 105. Згідно акту від 14 квітня 2017 року складеного інспектором ЮП Павлоградського ВП старшим лейтенантом поліції Худан О.В., за участю понятих: [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), головного лікаря дитячого відділення КЗ «ПМЛ № 1» ДОР» [PERSON], про те, що [PERSON] ([ADDRESS]) о 20:00 годині 14 квітня 2017 року була виявлена дитини жіночої статі без догляду - [PERSON], [INFO]. Мати дитини: [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], батько: [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], у письмових поясненнях від 20 квітня 2017 року начальнику служби у справах дітей [PERSON] виклав наступне, після народження дитини [PERSON], [INFO], його правнучка [PERSON], [INFO] проживала разом з ним. Де проживав чоловік [PERSON] йому невідомо, він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Малолітня [PERSON] не зареєстрована. [PERSON] часто уходила з дому разом з дитиною на декілька днів. При поверненні дитина була в занедбаному стані, недоглянута, знесилена. Також [PERSON] на довгий час уходила з дому залишивши дитину без догляду. Останній раз пішла з дому 05 квітня 2017 року. В зв'язку з тим, що [PERSON] має літній вік 91 років і не в змозі з дружиною опікуватися [PERSON], він не заперечує про направлення дитини в дитячий будинок, так як взяти над дитиною опіку нікому, батьки не цікавляться долею дитини. Вищевказані пояснення [PERSON], також, підтверджуються поясненнями [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 351 від 24.05.2017 року влаштовано малолітню [PERSON] до КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР» терміном на один рік, на повне державне утримання, не підставі заяв батьків [PERSON] та [PERSON] у зв'язку зі складними життєвими обставинами. [PERSON], [INFO], є інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою № 059224 від 04 травня 2011 року, проживає за адресою: [ADDRESS], була притягнута до відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме ухилення від виконання покладених на неї батьківських обов'язків щодо своєї доньки [PERSON], 2017 року народження. [PERSON] неодноразово була повідомлена письмово про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків, а саме 28 квітня 2017 року та 29 травня 2017 року. Згідно повідомлення Комунального закладу «Цент первинної медико-санітарної допомоги м. Павлоград» № 332 від 27 квітня 2017 року [PERSON] з дитиною, [PERSON], з народження до квітня місяця 2017 року мешкала за адресою: [ADDRESS]. Дитина перебувала на грудному вигодуванні. Мати дитиною піклувалася, на профілактичні медичні огляди до лікаря-педіатра приходила вчасно. Всі рекомендації та призначення лікаря виконувала належним чином. Дитина була оглянута лікарем неврологом, діагноз: синдром вегетовісцеральних розладів. Оглянута лікарем ортопедом в ОДКЛ, діагноз: дисплазія т/стегнових суглобів, Правостороння м'язова кривошия. Дитині були призначені фізіотерапевтичні процедури. Мати призначення лікарів не виконувала. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 10 травня 2017 року, складеного комісією у складі головних спеціалістів служби - О.І. Грудняк, [PERSON], інспектора відділу поліції ГУНП - П.О. Писарькової, останні встановили, що однокімнатна квартира розташована на 4 поверсі 5 поверхового будинку, квартира складається з коридору, кладової, санвузла, кухні та житлової спальні, в квартирі є централізоване газо-, водо-, теплопостачання, електроосвітлення, загальна житлова площа кімнати складає - 33,20 кв.м., житлові та побутові умови проживання дитини умовно задовільні, в кімнаті є меблі, стіл, шафа, диван, у дитини немає одягу, іграшок та інших речей, сім'я матеріально не забезпечена, та дійшли висновку про те, що житлово-побутові умови для проживання малолітньої [PERSON], [INFO], не створені. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] № 2567/0/2-17 від 27.07.2017 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], 1993 року народження, [PERSON], 1992 року народження, по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. ст. 150, 151 Сімейного кодексу України, ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов'язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікована постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини батька є відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав. Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Приймаючи рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. «Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина» (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Враховуючи, що батьки [PERSON] та [PERSON], намагаються змінити своє життя та ставлення до дитини, зазначають, що люблять доньку, бажають виховувати, утримувати та доглядати її належним чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині позбавлення відповідачів батьківських прав, попередивши батьків про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. При цьому, з урахуванням встановлених судом обставин, враховуючи малолітній вік дитини [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку, що на даний час залишення дитини у відповідачів є небезпечним для її життя і здоров'я, тому необхідно відібрати дитину від батьків та передати органу опіки та піклування Павлоградської міської ради. Відповідно до ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 3 ст. 193 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів зі стягненням їх на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial