Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

09.06.2016 року [PERSON] звернувся до суду поштою з позовною заявою, в якій просить з відповідача кошти в сумі 5000 доларів США, що в еквіваленті становить 125500 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., судовий збір. В обґрунтування вимог посилається на те, що 10.03.2015 року між ним та відповідачем укладено договір позики у формі письмової розписки, згідно з якою він передав відповідачу грошову позику у розмірі 5000 доларів США, що в еквіваленті становить 125500 грн.) зі строком повернення до 10.06.2015 року. До теперішнього часу відповідач свої зобовязання не виконав, гроші не повернув. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Відповідач позовні вимоги визнав, зазначив, що у нього відсутні грошові кошти для поверненню їх позивачу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з оригіналом розписки, 10.03.2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошову позику у розмірі 5000 доларів США, яку зобовязався повернути до 10.06.2015 року. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що позивачем надано оригінал розписки від 10.03.2015 року, а відповідач визнав позовні вимоги, то є достатні підстави вважати, що відповідачем грошова сума у розмірі 5000 доларів США в гривневому еквіваленті, не повернута позикодавцю. Відповідно до частини 1 статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Разом із тим частина 2 статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Отже, незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня. Відповідно до абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Позивач просить стягнути суму позику у розмірі 5000 доларів США, що в еквіваленті становить 125500 грн., тобто позивач просить стягнути еквівалент за курсом 1 долар США = 25,1 грн. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності у позивача ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, беручи до уваги, що позивач просить стягнути грошову суму в еквіваленті за курсом 25,1 грн. за 1 долар США, який не перевищує офіційного курсу валют, встановленого НБУ, станом на день ухвалення рішення (100 доларів США = 2588,8929 грн.), тому з відповідача на користь позивача з урахуванням принципу диспозитивності підлягає стягненню сума позики у розмірі 125500 грн. Правовідносини, що існують між сторонами, є зобовязальними. У разі порушення зобовязання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК України). Оскільки між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані норми ЦК України (ст.ст. 625, 1046-1053), що не передбачають такого виду відповідальності відповідача, як відшкодування моральної шкоди. Можливість відшкодування моральної шкоди у таких правовідносинах не виключається у випадку, якщо сторони передбачили таку відповідальність в укладеному договорі. Розписка від 10.03.2015 року не містить умов, згідно з якими відповідач повинен відшкодовувати моральну шкоду. У звязку з цим, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. задоволенню не підлягають. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). Враховуючи, що позовні вимоги майнового характеру задоволені, то стягненню підлягає судовий збір у розмірі 1255 грн. Оскільки у задоволенні позовних вимог немайнового характеру (щодо стягнення моральної шкоди) відмолено, то сплачений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial