Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

09.11.2017 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про стягнення з відповідача аліментів на його користь на утримання повнолітньої доньки\~ [PERSON], [INFO],\~ у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання даного позову до двадцяти трьох років або закінчення навчання, залежно яка обставина настане раніше; також просив стягнути з відповідача на його користь 137254,00 гривень додаткових витрат по оплаті навчання [PERSON] за період з 01.09.2016 р. по 31.12.2017 року., а також стягнути з відповідача на його користь 640 гривень витрат повязаних зі сплатою судового збору (а.с.1-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано та 24.04.2012 р. відділом РАЦС Бориспільського міського управління юстиції у Київській області було видано Свідоцтво про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають спільних дітей: доньку [PERSON], 25.10. [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які в період з 2014-2015 року проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні. Він зазначає, що відповідач виплачувала аліменти на утримання доньки [PERSON] до її повноліття. 25.10.2017 року донька [PERSON] досягла повноліття і виплата аліментів припинилася, але вона продовжує навчатися в Київському університеті культури на контрактній основі, та є студентом другого курсу денної форми навчання. Позивач зазначає, що донька потребує матеріальної допомоги, хоча і перебуває на його утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, хоч має таку можливість. Позивач стверджує, що відповідач знаходиться у працездатному віці та є фізичною особою-підприємцем, яка має свою швейну майстерню, а тому має можливість у розмірі 3000 грн. надавати грошову допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Також зазначає, що ним було сплачено за період навчання доньки [PERSON] з 01.09.2016 р. по 31.12.2017 р. - 27450,00 гривень. Тому вважає, що відповідач повинна йому відшкодувати 50% вартості оплаченого навчання, що складає 13725,00 гривень. Ухвалою суду від 19.02.2018 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи повнолітню [PERSON] У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив\~ його задовольнити. Додатково пояснив, що його заробітної плати, яку він отримує, не дає можливості повністю матеріально забезпечити потреби дочки, яка постійно потребує нормального харчування, одягу. Зокрема, вартість навчання за один семестр складає 9150 гривень, що потребує значних коштів і він сам не спроможний в повній мірі це забезпечити. Він повідомив відповідача, що дочка буде навчатися у вищому навчальному закладі на контрактній основі та раніше не звертався з позовом про відшкодування вартості навчання, оскільки працював на іншому місці роботи та мав можливість оплачувати навчання самостійно. Визначаючи розмір аліментів, враховував свої витрати, а саме: загальні витрати сімї на харчування близько 3000 гривень на місяць, оплата на навчання 1500 гривень на місяць, дорога та кошти на обід 100 гривень в день, що за чотири тижні становить 2000 гривень. Також є витрати на одяг, взуття, засоби гігієни. Були понесені витрати на стоматолога на встановлення брекетів 9000 гривень та їх корекцію по 250-300-400 гривень щомісячно. Також дочка потребує витрат на канцелярське приладдя, необхідне для навчання, також потребує нового компютера, вартістю якого становить близько 10000 гривень. Він також зазначає, що дочка хоче піти на курси водіїв, потребує витрат на оздоровлення, відвідування виставок та семінарів. Він визнає, що дочка шукає заробітки, працює аніматором, якщо є така можливість. Відповідач позов не визнала, підтримала наданий до суду письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 45-47). Пояснила, що не може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, поскільки\~ має проблеми зі здоровям через безліч хронічних захворювань. Також на її утриманні перебуває мати, [INFO], яка є пенсіонером за віком, майже сліпа та через похилий вік та стан здоровя потребує постійного стороннього догляду. Зазначила, що дійсно з 2003 року вона зареєстрована як фізична особа-підприємець, але її дохід за період з 01.07.2017 по 31.12.2017 р. складає 00,00 гривень, оскільки та діяльність не ведеться, внаслідок чого вона живе на пенсію своєї матері та випадковими заробітками. Стосовно вимоги про стягнення з неї додаткових витрат зазначила, що дочка вже є повнолітньою особою і зазначені позивачем витрати не викликані з розвитком її здібностей, вважає, що дочка могла обрати інший навчальний заклад та іншу спеціальність, яка більше відповідала її природнім здібностям, та, що позивач без врахування її думки обрав навчальний заклад та прийняв рішення про укладення договору про навчання дочки на контрактній основі. Коли дочка звертається до неї, вона допомагає, чим може, купляла взуття по акції, передавала речі з магазину, який раніше їй належав, а також сплачувала аліменти у сумі 500 гривень, відповідно до рішення суду до досягнення дочкою повноліття. Враховуючи наведене, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими , що не підлягають задоволенню. В звязку з чим, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа в судове засідання не зявилася, надала суду заяву (а.с.66), в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, надані суду документи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що\~ сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 07 квітня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ОК № 084188, виданим 24 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.15). Від шлюбу мають двох повнолітніх дочок, одна з яких: [PERSON], [INFO], яка з 01 вересня 2016 року є студенткою денної форми\~ навчання на контрактній основі Київського університету культури, 4 рівня акредитації, та закінчить навчання 30 червня 2020 року. Вартість оплати за один семестр\~ надання освітньої послуги становить\~9150 гривень. Зазначене підтверджується договором № 24093 про підготовку фахівця з вищою освітою від 12.08.2016 р. та довідкою № 1205 від 31.10.2017 року (а.с.20-23, 26). Як зазначив позивач, починаючи з 01.09.2016 р. по 31.12.2017 р. він сплатив за навчання доньки кошти в загальній сумі 27\~450,00 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 24,25), проте відповідач грошові кошти на навчання доньки не надавала. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст. ст. 182, 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини, стану здоровя та матеріального становища платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Встановлено, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, зареєстрована фізичною особою-підприємцем. За змістом довідки № 199/г/10-04 виданої 12.02.2018 р. Бориспільським відділенням Броварської обєднаної державної податкової інспекції, вбачається, що сума доходу за період з 01.07.2017 по 31.12.2017 р. ФОП [PERSON], згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку від 19.01.2018 р. № 2806, складає 00,00 грн. Декларація за період з 01.01.2017 по 30.06.2017 не подана (а.с.58). Згідно з поясненнями відповідача, вона має проблеми зі здоровям внаслідок хронічних захворювань (холецистит, пієлонефрит, нефролітіаз), що підтверджується медичною документацією на її імя (а.с.61-65), а також на її утриманні знаходиться мати, [PERSON], [INFO], яка є пенсіонером за віком, та через похилий вік потребує постійного догляду, що підтверджується актом обстеження житлових і матеріально-побутових умов та копією пенсійного посвідчення серії АВ № 016231(а.с. 59,60). Сторонами\~ визнано, що відповідач\~ [PERSON] сплачувала на користь позивача аліменти на утримання їх дочки\~ [PERSON], [INFO],\~ до досягнення дочкою повноліття в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, щомісячно, що підтверджується довідкою-розрахунком № 5481 від 07.02.2018 р. виданою головним державним виконавцем Бориспільського МРВ ВДВС ГТУЮ у Київській області Кисіль О.М.(а.с.55), з якої також вбачається, що заборгованість по аліментам за відповідачем станом на 07.02.2018 р. відсутня. Також встановлено, що ані позивач ані відповідач не звертались до суду з позовом про збільшення, або зменшення розміру аліментів, які стягувались з відповідача на користь позивача до досягнення дочкою [PERSON] повноліття. Даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд прийшов до переконання, що за своїм\~ матеріальним станом відповідач не має можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі 3000 гривень, оскільки має проблеми зі здоровям (а.с.61-65), має на утриманні матір непрацездатного віку, яка потребує постійного стороннього догляду (а.с. 59,60) та як підприємець дохід не отримує (а.с.58). Суд також враховує, що позивачем при зверненні з позовом до суду не було надано доказів щодо розміру фактичних щомісячних витрат на утримання повнолітньої дочки, а також не доведено, що відповідач може надавати допомогу, зокрема, у визначеному ним розмірі, оскільки сам факт реєстрації відповідача субєктом підприємницької діяльності, не доводить цього факту. [PERSON] того, згідно з вимогами ч.1 ст.141, ч.2 200 СК України встановлено рівний обовязок батьків щодо утримання дітей, а також, що при визначенні розміру утримання повнолітній дочці (сину) суд має враховувати можливість надання утримання іншим з батьків. Проте, враховуючи, що відповідач сплачувала аліменти за рішенням суду в сумі 500 гривень до 25.10.2017 року, та, зокрема, протягом листопада 2017-грудня 2017 року погасила заборгованість на загальну суму 4000 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості з аліментів, складеною державним виконавцем Кисіль О.М. від 07.02.2018 №5418 (а.с.55), суд прийшов до висновку, що ці обставини свідчать про те, що відповідач, будучи особою працездатного віку, може продовжувати надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки в раніше визначному розмірі 500 гривень щомісячно. Суд також враховує, що позивач до досягнення дочкою повноліття з позовом про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат не звертався, що свідчить про те, що він має можливість надавати своїй повнолітній дочці матеріальну допомогу, зокрема в межах понесених ним витрат. Також, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат, понесених позивачем на навчання доньки з наступних підстав. Згідно ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. До особливих обставин законодавець відносить випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у звязку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Зі змісту ст. 185 Сімейного кодексу України вбачається, що вона регулює правовідносини між батьками за наявності додаткових витрат на дитину. Частина 1 ст. 6 Сімейного кодексу України визначає, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Як визначено Постановою Верховного суду України від 24.02.2016 р. у справі № 6-1296цс15, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Верховний суд України прийшов до висновку, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги в звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу. Дочка сторін [PERSON] досягла повноліття 25 жовтня 2017 року, тобто правовідносини сторін, передбачені ст. 185 Сімейного кодексу України щодо стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину після зазначеної дати застосовуватися не можуть. Стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину главою 16 Сімейного кодексу України не передбачено. При цьому, суд враховує, що позивачем не надано доказів на підтвердження обґрунтованості вимог щодо стягнення з відповідача на його користь додаткових витрат, оскільки витрати на навчання не відносяться до додаткових і охоплюються загальними потребами, на забезпечення яких з відповідача в зазначений ним період з 08 серпня 2016 по 13.09.2017 року, протягом якого ним було сплачено за навчання дочки 27450,00грн. (а.с.24-25), стягувались аліменти. Будь-які належні і допустимі докази того, що понесені позивачем витрати на оплату вартості навчання, на той момент ще неповнолітньої, дочки [PERSON] у Київському університеті культури за спеціальністю «Дизайн» були повязані з розвитком її здібностей (талантів), суду надані не були. З урахуванням викладеного, підстави для стягнення з відповідача половини понесених ним витрат на оплату навчання дочки, до досягнення нею повноліття, відсутні. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору (а.с.6), підлягають стягненню на його користь з відповідача. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено,\~ суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд зобов»язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial