Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

09 жовтня 2018 року\~ представник [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 76 в будинку №2 по вул. Миру в м. Шостка Сумської області. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач, який є сином позивача, більше року без поважних причин в спірному житлі не проживає, реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації права власності житлом, вона змушена сплачувати щомісячні поточні комунальні рахунки з урахуванням непроживаючої зареєстрованої особи, а тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування цим житлом.\~ В судове засідання позивач не з'явилась. Від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій остання також наполягає на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надано його нотаріально завірену заяву про розгляд справи без його участі, також зазначив, що позов він визнає в повному обсязі. Представник органу опіки та піклування Шосткинської міської ради надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. Позивач є власником квартири [ADDRESS] /а.с. 6/. Право власності було набуто нею на підставі договору дарування квартири від 01.11.2001р. Згідно з довідкою, виданою ТОВ «Жилкомсервіс» від 12.07.2018р. у квартирі [ADDRESS], крім власника, зареєстрований син останньої [PERSON] /а.с.7/. Як зазначає у своєму позові [PERSON], її син [PERSON] більше року\~ фактично не проживає за вказаною адресою без поважних причин. Ці обставини також визнані відповідачем у його заяві. При цьому, як свою адресу поживання [PERSON]\~\~ у своїй заяві вказує зовсім інше житло: квартиру [ADDRESS] автономного округу, Російської Федерації. При цьому, зважаючи на вік відповідача, слід зазначити, що відповідно до ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.\~\~ Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Аналогічну норму містять також ст.ст. 383, 405 ЦК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить наведеним вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення вимог позивача. Враховуючи, що представником позивача заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за позивачем, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Outcome: approved