Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

08.11.2018 року представник позивача - Кіріченко В.М. від імені АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться м. Київ по вул. Грушевського, 1Д, звернувся з позовом до відповідача [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 13751,57 грн. за кредитним договором №б/н від 12.08.2009 року та судові витрати в сумі 1762,00 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, та не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв`язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 13751,57 грн.. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач надала відзив в якому просить позов залишити без розгляду та застосувати строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення по заборгованості за вказаним кредитним договором. А також відмовити у стягненні штрафу, оскільки позивачем одночасно заявлена вимога про стягнення штрафу та пені, які є різновидом неустойки. Одночасне задоволення штрафу та пені буде подвійною відповідальністю за одне й те саме правопорушення. Крім того,відповідач зазначила, що позивачем неправомірно змінена відсоткова ставка, без належного її повідомлення про таку зміну та не надано достатніх доказів, що підтверджують надання банком кредиту в конкретній сумі. Представник позивача надала відповідь на відзив, в якій не погоджується із запереченнями заявленими у відзиві на позовну заяву, оскільки вони суперечать чинному законодавству. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 12.08.2009 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приват Банк», найменування якого в послідуючому було змінено на АТ КБ «Приват Банк», так як АТ КБ «Приват Банк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ «Приват Банк», про що зазначено у п. 1.7 Статуту АТ КБ «Приват Банк», було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 18.10.2018 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 13751,57 грн. (а.с.7,8). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання. Проте, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, суд звертає увагу на наступне. Банк просить стягнути пеню та штраф, не враховуючи при цьому, що цивільно-правова відповідальність - це покладання на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладання на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відтак, зважаючи, що банк не врахував вищевикладеного та не звернув увагу, що за умовами даного кредитного договору штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення, а тому суд відмовляє банку в стягненні штрафу в розмірі 1131,03 грн.. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.1056-1 ЦК України кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Крім того, в розрахунку заборгованості за договором відсутнє тіло кредиту, однак видно, що нарахована пеня значно перевищує відсотки, тому враховуючи той факт, що відповідачем проводилось погашення заборгованості, тому суд приходить до висновку про застосування ч.3 ст. 551 ЦК України, в якій законодавець закріпив, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що розмір неустойки (пені) значно перевищує розмір збитків (нараховані відсотки), суд приходить до висновку про зменшення суми пені до 5000,00 грн.. У відзві відповідач просить застосувати позовну давність при вирішенні питання, щодо стягнення вказаної заборгованості та залишити позов без розгляду. З матеріалів наданих із відповіддю на відзив видно, що в листопаді 2017 року відповідач здійснила поповнення готівки в терміналі самообслуговування на суму 200,00 грн., що в свою чергу розцінюється як визнання відповідачем свого боргу. Згідно ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. У зв`язку з чим, клопотання відповідача про застосування позовної давності та залишення позову без розгляду є безпідставним та не підлягає задоволенню. За таких обставин, аналізуючи та оцінюючи правовідносини, що склалися, норми права, що їх регулюють, всі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 7563,08 грн.. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн.00 коп., який відповідно до ст.141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі 967,30 грн..

Outcome: partial