Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

07 грудня 2018 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання право власності. Позивачі просять поновити процесуальний строк звернення до суду, а також просять визнати дійсним договір № 2000.02-1170 купівлі- продажу нерухомого майна від 16 лютого 2000 року, укладеного у Жовтневій філії Одеської спеціалізованої Біржи нерухомості; визнати право власності по 1/3 частині квартири під [ADDRESS] за кожним позивачем. Мотивують вимоги тим, що 16 лютого 2000 року укладений Договір №2000.02-1170 купівлі-продажу нерухомого майна. Умови договору були виконані сторонами. Після укладення договору позивачі зареєстрували право власності на квартиру. Зараз вони мають намір розпорядитись своїм майном, але ними втрачений оригінал Договору №2000.02-1170 купівлі-продажу нерухомого майна від 16 лютого 2000 року. Вони звернулися з заявою до Жовтневої Філії Одеської спеціалізованої Біржі Нерухомості про видачу дублікату Договору №2000.02-1170 купівлі-продажу нерухомого майна від 16 лютого 2000 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту №131118-1 від 13 листопада 2018 року філії за вказаною адресою не виявилось. Тому у них немає можливості отримати дублікат зазначеного договору. Вони постійно проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Крім того, в Договорі №2000.02-1170 купівлі-продажу нерухомого майна від 16 лютого 2000 року не було визначено, що придбана квартира є спільною частковою власністю. Вважають, що за рішенням суду за ними можуть бути визначені частки цієї квартири рівними, по 1/3 кожному. Ухвалою від 08 лютого 2019 року по справі відкрито провадження та встановлений розгляд справи в загальному порядку, призначено підготовче засідання. 13 червня 2019 року закрито підготовче провадження. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивачі звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутністю, позов просять задовольнити. Просять приєднати до матеріалів справи оригінал довідки КП «БТІ» ОМР від 07.09.2019 року. Відповідачі про причини неявки суд не повідомили, відзив не надавали. З`ясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом обставин. Матеріалами справи встановлено, що 16 лютого 2000 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (продавці) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( покупці) у Жовтневій Філії Одеської спеціалізованої Біржі Нерухомості було укладено Договір №2000.02-1170 купівлі-продажу нерухомого майна. Предметом договору є квартира під [ADDRESS] , що складається в цілому з трьох житлових кімнат, загальною площею 58,7 кв. м., у тому числі житловою 35,6 кв. м. 16 лютого 2000 року вказаний договір в порядку ст. 15 Закона України «Про товарну біржу» зареєстровано Жовтневим Філіалом Одеської спеціалізованої Біржі Нерухомості в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за реєстраційним номером № 2000.02-1170. 20.11.2017 року КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради за № 490245.26.17 повідомлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровані за [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] на підставі договору № 2000.02-1170 купівлі-продажу нерухомого майна від 16 лютого 2000 року, зареєстрованого в Жовтневій філії Одеської Спеціалізованої біржи Нерухомості 16.02.2000 року. Дата реєстрації 17.02.2000 р (книга 342пр, стор.58, р. № 618). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 р. положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003р., положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності й не мають подовжувального характеру, тому суд при розгляді справи керується положеннями ЦК 1963р. Відповідно до ст. 224 ЦК України, покупець і продавці повністю виконали умови договору купівлі продажу. Із змісту договору купівлі-продажу, зареєстрованого на біржі, вбачається, що розрахунок за придбану нерухомість був виконаний в повному об`ємі до підписання договору, про що свідчить п.6 Договору. Яких-небудь суперечок між покупцями і продавцями немає, протизаконних умов угода не містить, проте порушена форма угоди, оскільки при оформленні її не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст. 227 ЦК України. \~ \~ \~ \~Оскільки вказана угода виконана повністю сторонами, але порушена її форма, суд вважає можливим поновити порушене право позивача на підставі ст. 47 ч.2 ЦК України. При цьому, якщо така угода виконана повністю або частково одною із сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК на вимогу сторони, що виконала угоду має право визнати її дійсною. Суд вважає за можливе поновити строк позовної давності, оскільки позивачам не було відомо про те, що договір згодом необхідно буде визнати дійсним і про порушене право вони дізнались при звернені до нотаріуса. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Договір купівлі-продажу\~нерухомого майна №2000.02-1170 від 16 лютого 2000 року, що був укладений Жовтневим Філіалом Одеської спеціалізованої Біржі Нерухомості, позивачами втрачений. 12 листопада 2018 року позивачі звернулись до Жовтневої Філії Одеської спеціалізованої Біржі Нерухомості (м.Одеса, вул. Пушкінська, 38/40) з заявою про видачу дубліката Договору № 2000.02-1170 купівлі-продажу нерухомого майна від 16 лютого 2000 року. Проте, зазначений лист не був вручений адресату, оскільки за місцем знаходження не виявлено, про що свідчить акт №131118-1 про доставляння документів від 13 листопада 2018 року. Згідно Довідки № 538 вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] постійно зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Згідно зі ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Таким чином в Договорі №2000.02-1170 купівлі-продажу нерухомого майна від 16 лютого 2000 року не було визначено, що придбана квартира є спільною частковою власністю. Отже, квартира є спільною частковою власністю позивачів. Згідно ч.1 ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Таким чином, за рішенням суду можуть бути визначені частки квартири під [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] рівними, по 1/3 кожному.

Outcome: approved