Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

08.09.2020 року до суду надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові зазначили, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.07.2014 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 6000 грн. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (ПАТ КБ «Приватбанк») на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк»). Далі в позові зазначив, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, згідно доданих до позовної заяви копій Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку». Як слідує з позову, відповідач ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується його підписом у заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому вигляді. АТ КБ «Приватбанк» вважає, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. У порушення умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк». Таким чином, позивач зазначає, що він свої зобов`язання за договором виконав, тоді як відповідач у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 13.08.2020 року має заборгованість в розмірі 28449,46 грн., з яких: 20366,34 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та 20346,34 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1451,45 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК; 6631,67 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст.598, 599, 610, ч.2 ст.615, 629, 1050, 1054 ЦК України. Прохають суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.07.2014 року станом на 13.08.2020 року в сумі 28449,46 грн. та судові витрати у розмірі 2102 грн. - судовий збір. 04.11.2020 року надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Сивоненко О.В. , в якому вона прохала відмовити у задовленні позову в повному обсязі, обґрунтовуючи це тим, що факту переказу банком кредитних коштів на картковий рахунок і факту користування банківськими коштами відповідачем позивачем не доведено, підстави для стягнення на користь банку відсотків за користування кредитом відсутні, в анкеті-заяві позичальника від 16.07.2014 року процентна ставка не зазначена. Додала виписку за договором, згідно якої наразі банком проводиться автоматичне погашення заборгованості у позасудвому порядку шляхом списання з двох карток відповідача і станом на дату подачі відзиву сума таких списань становить 4360,46 грн. (а.с. 74-77, 78-80). 20.11.2020 року засобами електронного зв`язку за вх. ЕП-1228/20 та 30.11.2020 року за вх. № ЕП-1266/20 надійшла відповідь на відзив від позивача, де прохали позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, так як вважають, що підписана відповідачем анкета-заява є належною формою договору. Останній було відкрито картковий рахунок з початковим кредитним лімітом у розмірі 500 грн. та випущено картку, тобто стронами було обумовлені всі істотні умови договору та здійснені дії на їх виконання. Виписка з разунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача. Також позивачем було надано фото клієнта з карткою (а.с. 92-101, 102-112, 128-138). 01.12.2020 року представником [PERSON] адвокатом Сивоненко О.В. подано заперечення на відповідь на відзив, у задоволенні позову прохали відмовити у повному обсязі, оскільки вважали, що надана позивачем анкета-заява не містить посилань на розмір кредиту, умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов договору. З позову не виявляється за можливе встановити за якою саме карткою відповідачеві було надано кредит, не надано доказів про рух коштів за відповідною карткою (а.с. 114-120). 14.12.2020 року надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, згідно якого прохали стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором № б/н від 16.07.2014 року в розмірі 15958,33 грн. (14506,88 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т. ч. 20,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 14486,88 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1451,45 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625), а також понесені позивачем судові витрати (а.с. 139). 28.12.2020 року представником [PERSON] адвокатом Сивоненко О.В. подано клопотання про долучення до матеріалів справи виписки за карткою Універсальна Голд, з зазначенням, що банком проводиться автоматичне поганення заборгованості у позасудовому порядку та станом на 28.12.2020 року сума списань становить 9195,45 грн. (а.с. 166, 167-168). 31.12.2020 року представником позивача було надано до суду оригінал анкети-заяви [PERSON] від 16.07.2014 року В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 19.01.2021 року подали через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника, на позовних вимогах наполягали в повному обсязі (а.с.188). Відповідач в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи відповідно до відмітки у повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.187), заяв, клопотань не надала. Представник відповідача адвокат Сивоненко О.В. в судове засідання не з`явилася, заяв чи клопотань не надала. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що уточнений позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд вивчивши матеріали справи прийшов до таких висновків. При вирішенні справи суд керується наступним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1 та 2 ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З матеріалів справи вбачається, що 16.07.2014 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг «Приватбанку» (а.с.14, 180). При цьому в заяві зазначено, що відповідач ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується її підписом у заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому вигляді (а.с.14, 180, 185). На підтвердження укладення даного кредитного договору позивач додав до позовної заяви Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.12), Довідку про видані кредитні карки (а.с.13) та Витяг з Тарифів обслуговування кредитник карт «Універсальна» (а.с.15). Згідно розрахунку заборгованості за вказаним договором, наданим 14.12.2020 року з заявою про зменшення розміру позовних вимог, станом на 25.11.2020 року, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] за договором № б/н від 16.07.2014 року в розмірі 15958,33 грн. (14506,88 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т. ч. 20,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 14486,88 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1451,45 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625), а також понесені позивачем судові витрати (а.с.139, 141-146). До позову долучено виписку з банківського рахунку відповідача, яка є доказом у справі, оскільки має статус первинного документа, згідно Переліку типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року № 578/5 (а.с.50-56, 172-179). Факту переказу банком кредитних коштів на картковий рахунок і факту користування банківськими коштами відповідачем не спростовано. За таких обставин суд, дійшов висновку про наявність укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 16.07.2014 року та обов`язку відповідача повернути кошти, які фактично отримані нею та використані, а тому погоджується з позовними вимогами позивача стосовно наявності у відповідача [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором у вигляді заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14506,88 грн. (20,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 14486,88 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту). При цьому судом враховується, що позивачем здійснюється списання з двох карток відповідача: [NUMBER] та [NUMBER] і станом на 28.12.2020 року сума таких списань становить 9195,45 грн. (а.с. 167-168). Після уточнення позовних вимог позовна заява не містила посилань щодо стягнення з відповідача пені або заборгованості за нарахованими відсотками. При цьому, з наданої виписки по рахунку відповідача вбачається, що з її рахунків проводилося списання за простроченими відсотками (а.с.172-179). Окремо позивачем пред`явлено вимоги про стягнення відсотків за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема ст.625 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, враховуючи, що з позовом банк звернувся 08.09.2020 року, 14.12.2020 року було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, останній розрахунок з визначенням процентів у відповідності до ст.625 ЦК України складено станом на 25.11.2020 року (а.с. 146 зворот), де вказано суму процентів за ст. 625 ЦК України - 1451,45 грн., що співпадає з сумою процентів за ст. 625 ЦК України, вказаною у розрахунку заборгованості станом на 13.08.2020 року (а.с.11 зворот) у розрахунку заборгованості станом на 31.05.2015 року проценти у відповідності до ст.625 ЦК України не вказано), суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» згідно розрахунку банку 1451,45 грн. (а.с.146 зворот). В цій частині відповідач чи її представник будь-яких заперечень чи контррозрахунків не наводили. Таким чином, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог банку та стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.07.2014 року на загальну суму 6762,88 грн., яка складається з: 14506,88 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1451,45 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, за винятком суми, яку було списано з каркових рахунків відповідача та яка склала 9195,45 грн. Також, доказів того, що кредит повністю виплачений в матеріалах справи немає, не доведено це і відповідачем. У відповідності до ст.81 ЦПК України відповідач не надав доказів неправильності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості або будь-яких інших для підтвердження її можливих заперечень щодо позовних вимог. Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено вимоги частково, а саме з заявленої суми 15958,33 грн. задоволено вимоги на суму 6762,88 грн., тобто на 42,38 %, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог, що складає 890,83 грн.

Outcome: partial