Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

07 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який в подальшому доповнив позовними вимогами про виділ частки спільного майна в натурі, про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частки квартири. В обґрунтування позову зазначив, що 07 березня 1997 року Заводським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровський області зареєстрований його шлюб із [PERSON], актовий запис № 77. Спільних дітей подружжя не має. З травня 2015 року по цей час він спільно з дружиною [PERSON] не проживає, не підтримує з нею сімейних стосунків, у кожного з них своє особисте життя. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і не може бути поновлена. В додатковій позовній заяві зазначив, що за час шлюбу він з [PERSON] придбали однокімнатну квартиру № [ADDRESS], загальною площею 29,5 кв.м. За договором купівлі-продажу № 30951, оформленим 28 вересня 1998 року Українською товарною біржею, він є покупцем квартири. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 листопада 2006 року цей договір купівлі-продажу квартири, укладений 28 вересня 1998 року на Українській товарній біржі, визнаний дійсним. За [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири. Визначені частки співвласників: що [PERSON] і [PERSON] належать по 1/2 частки зазначеної квартири. Право власності кожного з подружжя на квартиру [ADDRESS], зареєстроване державним реєстратором. В жилому приміщенні зареєстровані позивач, відповідачка та повнолітня донька відповідачки [PERSON], [INFO]. З липня 2015 року [PERSON] чинить йому перешкоди в користуванні квартирою; ключів від вхідних дверей він не має і не може потрапити у свою квартиру. Це житлове приміщення є однокімнатним; подальше спільне користування квартирою разом із двома особами протилежної статі - відповідачкою та її повнолітньою дочкою - є неможливим, тому [PERSON] змушений в судовому порядку вирішувати питання виділу його частки із спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS], шляхом стягнення з відповідачки на його користь компенсації дійсної вартості 1/2 частки квартири, визначеної у висновку судової будівельно-технічної експертизи. [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про розподіл майна подружжя, в якій просила суд зобов'язати [PERSON] сплатити їй 50% від суми 96000 гр. за понесені витрати на обов'язкові житлово-комунальні послуги за період - 1998 року по серпень 2016 року в розмірі 48000 гр.; стягнути витрати на поховання матері [PERSON] - [PERSON] в розмірі 4949,26 гр.; визнати за нею права власності на 1/2 частку автомобілю ГАЗ 24 «Волга», державний № [NUMBER] та зобов'язати [PERSON] сплатити їй 50% від вартості автомобіля. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що його сім'я з [PERSON] розпалась у травні 2015 року і подружжя не підтримує сімейних стосунків. Він і дружина є власниками в рівних частках однокімнатної квартири [ADDRESS], їх частки визначені рішенням суду. Користуватись цією квартирою він не може, оскільки в ній живуть відповідачка, з якою він припинив подружні стосунки, і її повнолітня дочка, а тому просить стягнути з [PERSON] на його користь компенсацію дійсної вартості 1/2 частки вказаної квартири. Зустрічний позов [PERSON] до нього визнав частково - в частини позовних вимог про стягнення з нього грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобілю ГАЗ 24 «Волга» державний № [NUMBER]. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні подала уточнену позовну заяву, в якій просила суд зобов'язати [PERSON] сплатити їй 9275,58 гр. за понесені нею витрати на обов'язкові житлово-комунальні послуги за період з лютого 2015 року по лютий 2018 р.; стягнути з [PERSON] на її користь витрати на поховання матері позивача в розмірі 4949,26 гривень; 1/2 частину вартості автомобілю ГАЗ 2410 «Волга» державний № [NUMBER]; витрати на придбання комп'ютера у розмірі 6621,40 гр.; меблів у розмірі 3250 гр.; 1/2 частини вартості холодильника «Samsung» в розмірі 1631,20 гр.; припинити право власності [PERSON] та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] знятись з реєстрації місця проживання. 8 червня 2018 року [PERSON] подала суду заяву про відмову від позову в частині її позовних вимог до [PERSON] про стягнення витрат на поховання в розмірі 4949,26 гривень; витрат на придбання комп'ютера у розмірі 6621,40 гр.; меблів у розмірі 3250 гр.; 1/2 частини вартості холодильника «Samsung» в розмірі 1631,20 гр. та просила закрити провадження в цій частині позовних вимог. Цією ж заявою [PERSON] зменшила розмір позовних вимог до [PERSON] про стягнення на її користь понесених витрат на обов'язкові житлово-комунальні послуги за період з лютого 2015 року по лютий 2018 р. до 3068,21 гривень. Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 червня 2018 року закрите провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення витрат на поховання в розмірі 4949,26 гривень; витрат на придбання комп'ютера у розмірі 6621,40 гр.; меблів у розмірі 3250 гр.; 1/2 частини вартості холодильника «Samsung» в розмірі 1631,20 гр. Свої вимоги до [PERSON] про стягнення на її користь понесених витрат на обов'язкові житлово-комунальні послуги за період з лютого 2015 року по лютий 2018 р. в розмірі 3068,21 гривень і грошової компенсації вартості 1/2 автомобілю ГАЗ 24 «Волга» державний № [NUMBER] в розмірі 7371,94 гр., про припинення за [PERSON] і визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS], про зобов'язання [PERSON] знятись з реєстрації місця проживання [PERSON] підтримала повністю. Позовні вимоги [PERSON] до неї про розірвання шлюбу, про стягнення з неї грошової компенсації вартості 1/2 частини спільної квартири в розмірі 56167,50 гр. визнала повністю; підтвердила, що вона дійсно припинила подружні стосунки з чоловіком в травні 2015 року. Понесені нею судові витрати, що складаються із сплаченого нею судового збору і витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи, просила з [PERSON] на її користь не стягувати. [PERSON] та його представник позовні вимоги [PERSON] в остаточній редакції визнали частково: погодились, що [PERSON] має сплатити [PERSON] понесені витрати на оплату комунальних послуг в розмірі 3068,21 гривень; сплатити грошову компенсацію вартості 1/2 автомобілю ГАЗ 24 «Волга» державний № [NUMBER] в розмірі 7371,94 гр.; що за [PERSON] має бути визнано право власності на спірну квартиру. В частині позовних вимог [PERSON] про зобов'язання [PERSON] знятись з реєстрації місця проживання просили відмовити, оскільки [PERSON] разом з [PERSON] на час розгляду справи є співвласником квартири № [ADDRESS] і не втратив право користування нею. [PERSON] просив суд не стягувати з відповідачки на його користь понесені ним судові витрати, що складаються із судового збору і витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи. Суд, вислухавши сторони, представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] - частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб 7 березня 1997 року Заводським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровський області зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], актовий запис № 77; спільних дітей у подружжя не має. Сторони визнали, що в травні 2015 року вони припинили подружні стосунки і більше їх не поновлювали, згодні на розірвання шлюбу, примирення не бажають. Під час шлюбу подружжя [PERSON] на спільні кошти придбало однокімнатну квартиру № [ADDRESS] загальною площею 29,5 кв.м., житловою - 14,9 кв.м. За договором купівлі-продажу № 30951, оформленим 28 вересня 1998 року Українською товарною біржею, покупцем названої квартири був позивач [PERSON] 29 вересня 2000 року право власності на вищеназвану квартиру зареєстроване ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» за ним під № 21139 в книзі № 120. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 7 листопада 2006 року визнаний дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], укладений 28 вересня 1998 року на Українській товарній біржі. За [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири. Визначені частки співвласників спірної квартири: що [PERSON] і [PERSON] належать по 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. 31 січня 2007 року ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» як державним реєстратором за [PERSON] зареєстроване право власності на 1/2 частку вищеназваної квартири. 15 липня 2016 року право власності на 1/2 частку зазначеної квартири зареєстроване за [PERSON] державним реєстратором Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради [PERSON] В спірній квартирі зареєстровані сторони та повнолітня донька [PERSON] від попереднього шлюбу [PERSON], [INFO]. Фактично в квартирі мешкають [PERSON] та її донька [PERSON] В 2013 році сторони за спільні кошти подружжя придбали автомобіль ГАЗ 24 «Волга» державний № [NUMBER], право власності на який зареєстровано на [PERSON] Автомобіль знаходиться в користуванні позивача. Згідно висновку № 671-17 судової автотоварознавчої експертизи, проведеної експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз 15.01.2018 р., ринкова вартість автомобіля ГАЗ 24 «Волга» державний № [NUMBER] складає 14743,88 коп. Відповідно ринкова вартість 1/2 частки транспортного засобу складає 7371,94 гр. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 669/670-17, проведеної експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз 27.06.2017 р., поділ квартири [ADDRESS] неможливий; її ринкова вартість складає 112335 гр.; ринкова вартість 1/2 частки квартири становить 56167, 50 гр. Відповідно до ч.1,2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними. Отже, автомобіль ГАЗ 24 «Волга» державний № [NUMBER] є спільною сумісною власністю сторін в рівних частках. Частки сторін в праві власності на квартиру [ADDRESS], вже визначені рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 7 листопада 2006 року, що набрало законної сили. Відповідно до ч.4,5 ст. 71 СК України присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, допускається за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу - неподільне майно), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України квартира в багатоквартирному будинку, транспортний засіб є неподільним майном, бо їх частки не можна виділити без втрати їх цільового призначення. Відповідно до ч.2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідачка [PERSON] визнала позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нею на його користь ринкової вартості 1/2 частини квартири [ADDRESS] в розмірі 56167, 50 гр., а позивач [PERSON] визнав позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь ринкової вартості 1/2 частини автомобілю автомобіля ГАЗ 24 «Волга» державний № [NUMBER] в розмірі 7371,94 гр., а також вимоги про припинення його права власності і визнання за [PERSON] права власності на вищевказану квартиру у зв'язку із стягненням на його користь з [PERSON] грошової компенсації вартості 1/2 частини квартири. Також відповідач визнав у повному обсязі позовні вимоги [PERSON] до нього про стягнення на її користь понесених витрат на обов'язкові житлово-комунальні послуги за період з лютого 2015 року по лютий 2018 р. в розмірі 3068,21 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, про виділ частки із спільного майна шляхом стягнення грошової компенсації ринкової вартості 1/2 частини квартири та позовних вимог [PERSON] до [PERSON] в частини вимог про стягнення витрат на оплату комунальних послуг в розмірі 3068,21 гр., стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобілю ГАЗ 2410 «Волга» державний № [NUMBER] в розмірі 7371,94 гр., визнання за [PERSON] права власності на спірну квартиру і припинення права власності на квартиру [PERSON] Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання знятись з реєстрації місця проживання не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 7 листопада 2006 року визнаний дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 28 вересня 1998 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на Українській товарній біржі та визначені частки співвласників, зокрема, що [PERSON] належить 1/2 частка зазначеної квартири. 15 липня 2016 року право власності [PERSON] на 1/2 спірної квартири зареєстроване державним реєстратором Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради [PERSON] Отже, на цей час [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS], якому відповідно до ст.317 ч. 1 ЦК України належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Оскільки сторони в судовому засіданні просили суд покласти на них понесені ними судові витрати, що складались із сум судового збору і витрат на проведення судових експертиз, і не покладати ці витрати на іншу сторону, суд не вирішував питання про розподіл судових витрат в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial