Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

09.11.2018 року [PERSON] звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом на обґрунтування заявлених позовних вимог зазначивши, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.10.1993 року, виданого виконкомом Слов`янської міської ради, власниками квартири [ADDRESS] у рівних долях зазначені: вона - [PERSON] , [PERSON] , з яким вона на той час перебувала у шлюбі, та її син - [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцем [PERSON] є дружина останнього, - [PERSON], яка отримала право власності на 1/3 частину спірної квартири. Через деякий час після отримання свідоцтва про право власності на житло, вона та [PERSON] розірвали шлюб, а [INFO] останній помер. Після смерті колишнього чоловіка вона постійно проживала в спірній квартирі, відкрито та безперервно нею володіла, в т.ч. 1/3 часткою колишнього чоловіка, зберігала у себе всі документи на квартиру (свідоцтво про право власності, техпаспорт), здійснювала поточний ремонт квартири, сплачувала всі комунальні послуги на її утримання, що підтверджується актом комітету мікрорайону «Лісний», квитанціями про сплату комунальних послуг, договором на встановлення вікон, свідоцтвом про повірку лічильника води. Просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , власником якої при житті був [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. До наступного судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності . Представник позивача - адвокат Фальченко І.В., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 11.07.2018р. та ордеру серії ДН № 053111, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, після цього надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] надіслала на адресу суду заяву з проханням розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідач - Слов`янської міської ради до судового засідання не з`явився, надав суду заяву № 01.01-12/25 від 09.01.2019 про розгляд справи без його участі, просив суд винести рішення на розсуд суду з урахуванням наявних у справі матеріалів. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з [PERSON] вона знайома ще з 1972 року, вони товаришують. [PERSON] разом із чоловіком отримали квартиру на мікрорайоні Артема та проживали в ній. У 1997 році [PERSON] помер. Після його смерті [PERSON] постійно проживає в спірній квартирі до теперішнього часу. Спадкоємців у [PERSON] не було. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона товаришує з позивачем - [PERSON] В 1980 році [PERSON] разом із чоловіком отримали квартиру на мікрорайоні Артема та проживали в ній. Після смерті чоловіка [PERSON] постійно проживає в зазначеній квартирі до теперішнього часу. Спадкоємців у [PERSON] не було. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України), встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 жовтня 1993 року, виданого виконкомом Слов`янської міської ради, та технічного паспорту № 2460 / 4 власниками квартири [ADDRESS] зазначені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 7-9). Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» № 2448-17/0.45/01 від 17.08.2018 року право власності на вказану квартиру станом на 01.01.2013 року зареєстроване за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.10.1993 року. Дата реєстрації - 02.11.1993 року, номер запису 2460 в книзі № 4, загальна площа квартири становить 52,6 метрів квадратних, житлова площа - 32,9 метрів квадратних (а.с. 67). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 21 жовтня 2003 року [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON] 29.03.1988 року. (а.с. 5). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.02.1997 року [PERSON] помер [INFO] , про що було зроблено відповідний актовий запис № 325 (а.с.4). З акту, виданого комітетом мікрорайону «Лісний» № 222 від 17 липня 2018 року, вбачається, що [PERSON] проживає у спірній квартирі з 1982 року і по теперішній час. Сплачує комунальні послуги та здійснює поточний ремонт. [PERSON] з 1982 року проживала разом з чоловіком, який якого доглядала по день його смерті. Після смерті чоловіка вступила у володіння та управління на 1/3 частину квартири, яка належала померлому, сплачує комунальні платежі та доглядає за квартирою (а.с.10). Відповідно інформації, наданої завідуючою Першої Слов`янської нотаріальної контори Алперіною О.Ю, повідомлено про відсутність спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 43). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.02.2018 року [PERSON] помер [INFO] , про що було зроблено відповідний актовий запис № 259 (а.с.4 з.б.). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 141627942 від 17 жовтня 2018 року [PERSON] є власником 1/3 частки спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, серія та номер 4867, виданого 17 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. (а.с. 59). На підтвердження тривалого та безперервного користування та фактичного володінням спірною квартирою, користування комунальними та іншими послугами позивач надала квитанції про сплату нею комунальних послуг з 2010 року по теперішній час, технічну документацію щодо водопостачання, договір на встановлення вікон. (а.с.11-17). Спірний факт також підтверджено показаннями свідків та зазначеним вище актом. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.321,328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Із змісту ст. 344 ЦК України випливає, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випаду при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, те, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі, якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння, а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли. Аналізуючи матеріали справи, суд вважає достовірно встановленим, що [PERSON] добросовісно заволоділа 1/3 часткою квартири [ADDRESS] , що при житті належала [PERSON] ; продовжує відкрито та безперервно на протязі більше двадцяти років володіти цим майном, здійснює за ним відповідний догляд, сплачує комунальні послуги, тому наявні законні підстави для визнання за [PERSON] права власності за набувальною давністю на вказане нерухоме майно . Таким чином, у суду є всі обґрунтування для задоволення позову у повному обсягу, оскільки таке рішення не суперечить діючому законодавству та не порушує прав інших осіб. Іншої можливості, ніж у судовому порядку, визнати право власності на це нерухоме майно у позивача немає. Позивач не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати по справі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved