Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

08.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 січня 2012 року помер її батько [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в с. Воскресенка Буринського району по вулиці Покровська, 99, та дві земельні ділянки: одна для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №586666); інша - для ведення особистого селянського господарства, (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №586665). Спадкоємцем майна померлого стала його дружина [PERSON], яка спадщину прийняла шляхом спільного проживання, але юридично не оформила і померла 30 липня 2016 року. Після смерті матері вона є спадкоємцем за законом і прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса. Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на будинок відсутній, а оригінали земельних актів було втрачено. Просила визнати за нею право власності на вказаний будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки. Позивачка свої вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово. Заінтересовані особа: [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд письмовою заявою. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень\~ ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть 1-БП від 12.01.2012 року вбачається, що 11 січня 2012 року помер [PERSON] (а.с.6 ). Спадщину, що залишилася після смерті останнього, у повному обсязі прийняла його дружина [PERSON] (свідоцтво про одруження від 04.02.1960 року а.с. 7) шляхом спільного проживання, але юридично не оформила цей факт. (довідка сільради а.с. 84) Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] № І-БП № 263432, остання померла 30 липня 2016 року (а.с. 8). Спадкоємцем першої черги після [PERSON] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії IV УР -1984490 (а.с. 56) свідоцтвом про одруження І-БП № 391421 від 05.11.1983 року (а.с. 57) Враховуючи факт визнання позовних вимог іншими спадкоємцями [PERSON], [PERSON], суд не вбачає волевиявлення останніх отримати спадщину у вигляді спірного майна та розцінює це як їх відмову від спадщини на користь [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, у тому числі і у вигляді майна, права на яке не були оформлені у належному порядку ще при житті [PERSON] До складу такої спадщини увійшли: дві земельні ділянки та житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: в с. Воскресенка, Буринський район, вул. Покровська, б. 99, правовстановлюючі документи на який ніколи не оформлювалися та не отримувалися. Судом встановлено, що [PERSON] за життя оригінали державних актів на право власності на вказані земельні ділянки були втрачені, а дублікати отримати позивачка не спроможна, у зв'язку зі смертю спадкодавця, що підтверджується довідкою відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадасту у Сумської області (а.с.47). Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів унеможливлює отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину шляхом нотаріального оформлення спадщини, що вбачається з листа приватного нотаріуса [PERSON] (а.с.46).\~\~ Проте, факт належності при житті [PERSON] двох земельних ділянок: - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №586666); та для ведення особистого селянського господарства, (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №586665) у повній мірі знайшли свого підтвердження у судовому засіданні на підставі витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5905553382017 та № НВ-5905553652017 (а.с. ), витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого відділом Держгеокадастру у Буринському районі. (а.с. 38). Також за життя, у 1962-1963 році [PERSON], на відповідно відведеній земельній ділянці, побудував житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: Буринський район, с. Воскресенка, вул.. Покровська, б. 99, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок. Зазначений житловий будинок з господарськими будівлями був зареєстрований за [PERSON] в погосподарській книзі виконавчого комітету [PERSON] сільської ради за №01-216-1 (а.с.44). Будь-які документи щодо прийняття в експлуатацію житлового будинку на теперішній час не збереглися і суду не надані, а, згідно довідки ТОВ «Буринське БТІ», зазначене домоволодіння зареєстровано не було (а.с.9). В 1962 роках питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ), Згідно зі статтею 1 Указу кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Указу від 26.08.1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.\~\~ Таким чином, відповідно до зазначених нормативних актів, підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок, на той час, був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції). Отже, документом, який підтверджує технічні характеристики об'єкта нерухомого майна, є, в тому числі, технічний паспорт. На замовлення [PERSON] 15.12.2006 року ТОВ «Буринське бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами (а.с.23-25). За результатами технічного обстеження, проведеного ФОП [PERSON], (сертифікат АЕ № 0011081), житловий будинок «А-1», веранди «а», гаражем «Б», сараєм «В», сараєм «Г», сараєм «Д», сараєм «Е», погрібом «ПГ», жомною ямою «Ж», огорожею №1-3, що розташований за адресою: с. Воскресенка, Буринського району вулиця Покровська, 99 відповідають умовам безпечної експлуатації (а.с.10 - 22) Таким чином, аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що забудовник [PERSON] побудував зазначений будинок на належно відведеній земельній ділянці за відповідними технічними і санітарними нормами, однак за свого життя не оформив належним чином право власності на нього, не провівши його реєстрацію в органах БТІ, проте, набув статусу власника житлового будинку та, згідно зі\~ст.86 ЦК Української РСР 1963 року,\~набув право, в межах установлених законом, володіння, користування та розпорядження цим майном Позивачка є спадкоємцем за законом і прийняла спадщину, подавши згідно\~ст.1269 ЦК України\~до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 131 ЗК України\~встановлено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При цьому ч. 2\~ст.373 цього Кодексу\~встановлено, що право на землю гарантується Конституцією. Згідно ст.\~15, ч. 1 ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового\~або права та інтересу. Статтею 392 ЦК України\~встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. \~\~\~\~ З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог та задовольняє позов.

Outcome: approved