Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

10.05.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, який мотивував тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.12.2012 року № 232/510/12 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22.10.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. На той час позивач працював на посаді охоронника ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат». Однак, в період з 01.07.2013 року по 31.12.2016 року, а також на момент звернення до суду з позовом, у позивача змінився майновий стан, він не мав постійного місця роботи та доходу, тому не міг сплачувати аліменти. Крім того, 25.08.2015 року змінився сімейний стан позивача, він уклав шлюб із [PERSON] і [INFO] у них народилась дочка. Його дружина та донька, а також батьки-пенсіонери потребують матеріальної допомоги. На підставі ст. 192 Сімейного кодексу України позивач [PERSON] просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на утримання сина [PERSON] з 1/4 частки від заробітку на тверду грошову суму - 550 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримав, просив його задоволити. Суду пояснив, що на утримання сина [PERSON] за рішенням суду [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку, однак протягом 2013-2017 років змінився його матеріальний та сімейний стан: він з 2013 року не мав постійного місця роботи, в 2015 році одружився, в 2017 році у позивача народилась донька, яку він утримує. Крім того, він проживає з батьками, які потребують матеріальної допомоги. З 08.06.2017 року позивач офіційно працевлаштований на посаді столяра в ПП «Кедр», його оклад мінімальний - 3200 грн., тому сплачувати аліменти в розмірі1/4 частки, заборгованість по аліментам, а також забезпечувати сім`ю і батьків він не зможе. В зв`язку зі зміною матеріального стану представник позивача просив зменшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на утримання сина [PERSON] 550 грн. щомісяця. Відповідач [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що сином позивач не цікавиться, участі в його вихованні не приймає, допустив заборгованість по аліментам, іншої матеріальної допомоги не надає, хоча працює і отримує дохід неофіційно і знає, що син потребує оперативного втручання. Вона також отримує мінімальну заробітну плату, вдвох з сином проживає в гуртожитку, іншого доходу не має, тому в разі зменшення розміру аліментів значно погіршиться майновий стан дитини. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON], [PERSON]. [PERSON] проживає з матір'ю, знаходиться на її утриманні. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.12.2012 року № 232/510/12 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22.10.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5-6). Станом на день ухвалення рішення відповідач працював охоронником в ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат». З довідки, виданої державним виконавцем 20.03.2017 року (а.с. 7) вбачається, що за період з серпня 2013 року по грудень 2016 року [PERSON] на користь [PERSON] було сплачено 14 463,95 грн. аліментів, заборгованість по аліментам станом на 01.01.2017 року складає 12 326,14 грн. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків в період з 01.07.2013 року по 31.12.2016 року відсутня інформація про доходи [PERSON] за квітень 2013 року, за січень-березень 2014 року, січень-березень 2015 року, січень-квітень 2016 року (а.с. 8). 25.08.2016 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с. 9), [INFO] в них народилась донька [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] проживає із дружиною, донькою, 2017 р.н. (а.с. 11), батьком [PERSON], 1951 р.н. та матір'ю [PERSON], 1953 р.н., яка з 27.11.2007 року є інвалідом першої групи загального захворювання, такою, що потребує постійної сторонньої допомоги (а.с. 12). З 08.06.2017 року [PERSON] працює на посаді столяра в ПП «Кедр-ВВ». Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обґрунтовуючи позовні вимоги про зменшення розміру аліментів позивач зазначив, що після ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], змінився його сімейний та матеріальний стан, тому просив визначити аліменти в твердій грошовій сумі. Разом з тим, відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. В даний час, як і на час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів позивач офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, тому підстав для визначення аліментів в твердій грошовій сумі немає. В судовому засіданні було встановлено, що батьки позивача є пенсіонерами, похилого віку, мати - інвалід першої групи, але вони отримують пенсію, тому на утриманні у [PERSON] не перебувають. Зміна сімейного стану позивача, народження другої дитини також не є підставою для зменшення розміру аліментів. І син позивача - [PERSON], 2012 р.н., і його донька [PERSON], 2017 р.н., потребують матеріальної допомоги від батьків, які зобов'язані їх утримувати до досягнення повноліття. Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50% заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома документами; це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей; у таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків (ст. 70 Закону). Враховуючи наведені обставини і те, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, засади справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає, що підстав для зменшення розміру аліментів немає. Судові витрати слід залишити за рахунок позивача [PERSON]

Outcome: dismissed