Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

08.10.2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 17.12.2011 року, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні характери, систематично між сторонами виникають непорозуміння щодо сімейного життя, що призводить до постійних сварок, що негативно впливає на виховання дітей. Протягом року будь-яких сімейних відносин сторони не підтримують, позивач та відповідач проживають окремо, сімейно-шлюбні відносини припинено і сімя фактично розпалась. Позивач втратив почуття любові та поваги до відповідача, на даний час позивач не бачить сенсу підтримувати сімейні відносини. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Спір про поділ майна та місце проживання дітей між сторонами відсутній, у разі розірвання шлюбу діти залишиться проживати з позивачем. Позивач у судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов визнає в повному обсязі. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було укладено 17.12.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 083976, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чуднівського районного управління юстиції у Житомирській області від 17.12.2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис №118 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ТП №162547, виданим 17.01.2012 року виконавчим комітетом Будичанської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ТП №228621, виданим 03.11.2014 року виконавчим комітетом Будичанської сільської ради Чуднівського району Житомирської області (а.с. 7-8). Відповідно до копії довідки № 591, виданої 24.09.2015 року виконавчим комітетом Будичанської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, діти позивача - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] проживають із позивачем (а.с. 9). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання дітей на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить відновити їй після розірвання шлюбу її дошлюбне прізвище «Козак». Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved