Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

08.08.2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі по тексту - позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 16.01.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ОД16/01/2008/840-К/4, відповідно до умов якого позивач надав, а [PERSON] отримав кредит у розмірі 86 969,60 доларів США за програмою «Нове житло» з кінцевим терміном повернення до 14.01.2028 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем - [PERSON], 16.01.2008 року було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого Іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно - квартиру, загальною площею 118,6 кв.м. під [ADDRESS]. Предметом іпотеки забезпечено всі зобов'язання Позичальника перед Іпотекодержателем по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями Кредитного договору, який забезпечений іпотекою згідно з договором іпотеки. ВАТ «КБ «Надра» належним чином виконало свої зобов'язання по кредитному договору, а саме банком були надані кошти в сумі 86 969,60 США готівкою. Проте [PERSON] порушив умови договору, не виконав свої зобов'язання належним чином. Невиконання відповідачем зобов'язань по укладеному договору зумовило звернення ПАТ «КБ «Надра» до суду із відповідним позовом. У судові засідання представник позивача не з'явився, але подав до суду заяви, згідно яких просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON], відзив або заперечення на позов ПАТ «КБ «Надра» до суду не надав та в судові засідання 17.09.2014 року та 21.10.2014 року не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань. Так, ухвала суду та повістка про призначення слухання справи на 17.09.2014 року та 21.10.2014 року, а також копія позовної заяви ПАТ «КБ «Надра» з додатками до неї були надіслані на адресу [PERSON] ([ADDRESS]), яка наявна в матеріалах справи та за якою він зареєстрований. Між тим, усі документи з зазначеної адреси були повернуті до суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно із ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на п'ятнадцять днів. Враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства та ті факти, що відповідач в жодне судове засідання не з'явився, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судових засідань, позивач в судові засідання не з'явився, але просив розглянути справу без його присутності та проти винесення заочного рішення не заперечував, строк розгляду справи, відповідно до ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, закінчився і ніхто із сторін не заявив клопотання про його подовження, суд вважає за можливе і необхідне, у відповідності до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, розглянути справу без участі сторін або їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява ПАТ «КБ «Надра» підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра», є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Надра», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи та Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. 16.01.2008 року [PERSON], ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами ПАТ «КБ «Надра», просив надати грошові кошти у сумі 86 969,60 доларів США, та зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит у сумі 86 969,60 доларів США, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,89 %, про що 16.01.2008 року ним власноручно було підписано кредитний договір № ОД16/01/2008/840-К/4. Так, 16.01.2008 року між ПАТ «КБ «Надра» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав, а Клієнт отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 86 969,60 доларів США готівкою за програмою «Нове житло» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,8 % на рік з кінцевим терміном повернення до 14.01.2028 року. Відповідно до п.3.3 Договору, Позичальник зобов'язується проводити погашення кредиту та сплачувати відсотки за його користування шляхом сплати мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 1 045 доларів США. Згідно із п.4.3 Договору, Позичальник зобов'язаний належним чином дотримуватися положень цього договору, сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку і строки, визначені в кредитному договорі. У випадку прострочення виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений п.3.3.3. цього Договору, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення (п. 5.2 Договору). Згідно із п.5.3 Договору, у разі порушення відповідачем вимог договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10 (десять) % відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору, за кожен випадок. Відповідно до п.4.2.4 Договору, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п.3.3.3 цього договору. Відповідно до п.8.4 Договору, цей Договір набирає чинності з дати його укладання та діє до остаточного виконання Позичальником прийнятих на себе зобов'язань. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №ОД16/01/2008/840-К/4 від 16.01.2008 року між сторонами 16.01.2008 року було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого Іпотекодавець ([PERSON]) передає Іпотекодержателю (ВАТ «КБ «Надра») в іпотеку нерухоме майно - квартиру, загальною площею 118,6 кв.м. під [ADDRESS]. Предметом іпотеки забезпечено всі зобов'язання Позичальника перед Іпотекодержателем по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями Кредитного договору № ОД16/01/2008/840-К/4 від 16.01.2008 року, який забезпечений іпотекою згідно з договором іпотеки. Згідно Договору іпотеки сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки у 480 795 грн., що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день укладання цього договору складає 95 207 доларів США (п.1.2 Іпотечного договору). Згідно з умовами п 3.3.2 Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право у випадках порушення Іпотекодавцем обов'язків, передбачених в п.п. 3.1.2-3.1.4 цього Договору, вимагати у Іпотекодавця дострокового виконання в повному обсязі зобов'язання по Договору. Відповідно до п.5.1 Договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині. Відповідно до п.5.3 Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється зокрема на підставі рішення суду та права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку» На виконання умов Договору № ОД16/01/2008/840-К/4 від 16.01.2008 року, ПАТ «КБ «Надра» надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 86 969,60 доларів США готівкою за програмою «Нове житло» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,8 % на рік з кінцевим терміном повернення до 14.01.2028 року, що підтверджується підписаними [PERSON] Договором та Заявою на видачу готівки № NL-6 від 16.01.2008 року. В свою чергу, [PERSON] в порушення умов Договору №ОД16/01/2008/840-К/4 від 16.01.2008 року не надавав своєчасно та в повному обсязі ПАТ «КБ «Надра» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що підтверджується відповідними розрахунками банку, у зв'язку з чим станом на 23.07.2014 року у [PERSON] перед ПАТ «КБ «Надра» виникла заборгованість по Договору №ОД16/01/2008/840-К/4 від 16.01.2008 року на загальну суму 166 954,47 доларів США, що у еквіваленті становить 1 944 080,45 грн. за курсом НБУ, яка складається з: - 85 885,16 доларів США, що у еквіваленті становить 1 000 079,01 грн. за курсом НБУ - залишок заборгованості за кредитом; - 62 662,66 доларів США, що у еквіваленті становить 729 667,51 грн. за курсом НБУ - сума відсотків за користування кредитом; - 9 709,69 доларів США, що у еквіваленті становить 113 063,27 грн. за курсом НБУ - сума пені за прострочення виконання зобов'язань; - 8 696,96 доларів США, що у еквіваленті становить 101 270,66 грн. за курсом НБУ - штраф, згідно умов Кредитного договору. В добровільному порядку [PERSON] виниклу та непогашену заборгованість по Договору № ОД16/01/2008/840-К/4 від 16.01.2008 року на загальну суму 166 954,47 доларів США, що у еквіваленті становить 1 944 080,45 грн. за курсом НБУ не погасив. Невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеному договору зумовило звернення ПАТ «КБ «Надра» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України). Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно дост.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.ст. 1047, 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтями 572, 575 Цивільного Кодексу України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.41 своєї постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Згідно із ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. ПАТ «КБ «Надра» повідомляло [PERSON] шляхом надіслання йому Іпотечної вимоги № 3826 від 28.07.2014 року про необхідність погашення кредитної заборгованості, передачу предмета Іпотеки в оперативне управління Іпотекодержателя та виселення з квартири, що є предметом Іпотеки, попередивши [PERSON] про намір звернутися до суду з відповідним позовом, однак дана Іпотечна вимога залишена без відповіді та задоволення. Таким чином, вимоги банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на суму заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Пунктом 4 ч.2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Разом з тим, суд приймає до уваги, що до ухвалення вказаного рішення, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року. Відповідно до п.1 ч.1 цього Закону, не може бути примусове стягнуто (відчужене без згоди власника) нерухоме майно (житлове майно), яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» або предметом іпотеки згідно із статтею 3 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умовами, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. У свою чергу, частиною 4 визначено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Судом встановлено, що предметом іпотеки є жила нерухомість - квартира, загальною площею 118,6 кв.м. під [ADDRESS]. Між тим, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 27309254 від 25.09.2014 року щодо суб'єкта - [PERSON], у власності, окрім предмета іпотеки, знаходиться ще інше нерухоме житлове майно за адресами: - [ADDRESS]; - [ADDRESS]; - [ADDRESS]. Отже, дане нерухоме житлове майно - квартира, загальною площею 118,6 кв.м. під [ADDRESS], не використовується [PERSON] як місце постійного проживання позичальника та не є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна. За таких обставин, з огляду на положення ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України щодо диспозитивності цивільного права та свободи договорів, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки у наведений ним спосіб підлягають задоволенню. Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України). Враховуючи вищезазначені обставини, норми чинного законодавства та той факт, що такі дії не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб та держави, суд приходить до висновку про обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог ПАТ «КБ «Надра», у зв'язку з чим позовна заява ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати понесені ПАТ «КБ «Надра» при розгляді справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved