Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

09 квітня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 36474,44 грн., моральну шкоду у розмірі 50000 грн. та понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2942,80 грн. Вказаний позов обґрунтовувала тим, що 11 січня 2020 року об 11 год. 40 хв. близько перехрестя вулиць Гаванської та Дежньова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Volkswagen Touran, державний номер [NUMBER] , під її керуванням та Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача. Оскільки [PERSON] відразу визнав свою провину у дорожньо-транспортній пригоді, вони не викликали на місце події працівників патрульної поліції, а склали повідомлення про ДТП, де відповідач також зазначив, що свою вину у зіткненні автомобілів він визнає. Відповідно до рахунку, що був виданий СТО ТОВ «Автоцентр-Україна», вартість відновлювального ремонту її автомобіля склала 57859,12 грн. та вказаний ремонт був виконаний у лютому 2020 року. Вартість ремонту була повністю нею сплачена. 25 березня 2019 року між нею та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого розмір страхового відшкодування становив 21384,68 грн., який було виплачено на її користь 12.02.2020 року. Отже, розмір збитків, що понесені нею внаслідок ДТП за участю відповідача складає 36474,44 грн. Крім того, з вини відповідача їй було спричинено моральної шкоди, яка виразилась в тому, що вона сильно переживала, зазнала стресу у зв`язку з аварією, була змушена докладати зусилля для пошуку коштів для сплати за ремонт її автомобіля. Вважає, що розмір спричиненої їй моральної шкоди складає 50000 грн. Відповідач обіцяв відшкодувати усі понесені нею збитки, однак у добровільному порядку цього не зробив та перестав відповідати на її телефонні дзвінки, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 21 травня 2020 року задоволено клопотання позивача та витребувано докази у справі. Ухвалою суду від 07 липня 2020 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів ПрАТ «Страхова компанія «ТАС». Третю особу ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виключено зі складу учасників справи. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні 09 вересня 2020 року пояснив, що він не отримував позовної заяви, однак йому відомо що мова у позові йде про ДТП. Просив суд надати час для ознайомлення з матеріалами справи. В подальшому, відповідач в судові засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що є підтвердження в матеріалах справи (а.с.139,156) Відзив на позовну заяву не надав, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак суду було надано письмові пояснення по суті позову, в яких зазначено, що 19 вересня 2019 року між АТ «СГ «ТАС» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів (поліс АО/6051117). Забезпеченим транспортним засобом згідно полісу є автомобіль Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER] . 11 січня 2020 року надійшло письмове повідомлення від [PERSON] щодо ДТП, яка мала місце 11.01.2020 за участю застрахованого авто під його керуванням та автомобіля Volkswagen Touran, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В той же день представником страхової компанії було оглянуто автомобіль Volkswagen Touran, державний номер [NUMBER] , з метою визначення завданих збитків. Франшиза згідно договору становить 2000 грн. Матеріальний збиток вказаного автомобіля, згідно ремонтної калькуляції АТ «СГ «ТАС» з урахуванням зносу становить 23384,68 грн. Належна сума страхового відшкодування з вирахуванням франшизи у розмірі 21384,68 була перерахована [PERSON] . Отже, АТ «СГ «ТАС» свої обов`язки по виплаті страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування виконали у повному обсязі. Щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , то при вирішенні цього питання покладалися на розсуд суду. Крім того, за клопотанням представника позивача, у судовому засіданні було допитано позивача [PERSON] у якості свідка. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що коли сталася дорожньо-транспортна пригода відповідач [PERSON] свою провину визнав у повному обсязі, про що самостійно зазначив у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду. Після ДТП вона спочатку поїхала на станцію технічного обслуговування (СТО) де отримала рахунок та зателефонувала [PERSON] , на що останній сказав, що на СТО він їхати не буде, але згоден все компенсувати. Страховою компанією було оцінено вартість відновлювальних робіт у розмірі 21384,68 грн., в той час як у сервісному центрі оцінили вартість робіт більш ніж у 50000 грн. Про це [PERSON] також було відомо і він казав, що компенсує різницю. Після цього вона поставила авто на ремонт. По закінченню робіт, коли забирала авто з сервісу, вона зателефонувала [PERSON] , однак на телефонний дзвінок він не відповідав. З 14.02.2020 року відповідач взагалі перестав виходити на зв`язок. Також пояснила, що з моменту покупки авто завжди обслуговувалось у офіційному сервісному центрі Volkswagen, у зв`язку з чим ремонт після ДТП робився саме там. Крім того, зазначила, що спричинена їй моральна шкода неправомірними діями відповідача [PERSON] полягає у тому, що вона зазнала значного стресу у зв`язку із ДТП та пошкодженням її авто, коли машина була у ремонті, вона вимушена була користуватися послугами таксі, оскільки потрібно було возити дитину до школи та на заняття. Також вона вимушена була винаймати адвоката, нервувати через судові тяжби, оскільки [PERSON] до теперішнього часу не виходить з нею на контакт та у добровільному порядку не бажає компенсувати спричинені збитки. Заслухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до наступного. Як вбачається\~з повідомлення\~про дорожньо-транспортну\~пригоду 11\~січня 2020\~року об\~11:40\~годині у\~м.\~Дніпро сталася\~дорожньо-транспортна\~пригода \~за участю\~автомобілів Volkswagen\~Touran,\~державний номер\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] \~та Daewoo\~Lanos,\~державний номер\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] ,\~внаслідок якої\~транспортні засоби\~було пошкоджено,\~зокрема автомобіль\~Volkswagen\~Touran,\~державний номер\~ [NUMBER] отримав\~пошкодження,\~з яких\~встановлено видимі\~пошкодження переднього\~крила,\~обох дверей\~та заднього\~крила з\~боку водія.\~В графі\~«мої зауваження»\~ [PERSON] \~зазначено «Занесло\~машину на\~зустрічну смугу\~по слизькій\~дорозі.\~Свою провину\~повністю визнаю». (а.с.6). Вказане повідомлення було підписано обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди. Згідно рахунку С000068371 від 14.01.2020 та наряду-замовлення № N000044942 відкритого 03.02.2020/закритого 14.02.2020 та замовлення № Z000079209 виданих ТОВ «Автоцентр-Україна», вартість відновлювального ремонту автомобілю Volkswagen\~Touran,\~державний номер\~ [NUMBER] ,\~у загальному\~розмірі склала\~57859,12\~гривень (а.с.7-10) Зазначену вартість відновлювального ремонту було сплачено позивачем [PERSON] на користь ТОВ «Автоцентр-Україна», що підтверджується копіями квитанцій № 0.0.1598960653 від 29.01.2020 на суму 5000 грн. та № 0.0.1616025317.1 від 14.02.2020 на суму 52859,12 грн. (а.с. 11) Згідно листа заступника начальника регіонального управління врегулювання страхових випадків ПрАТ «СГ «ТАС» № 02143/9120 від 12.02.2020 [PERSON] повідомлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Франшиза полісу становить 2000 грн. Сума страхового відшкодування згідно заяви від 28.01.2020 з вирахуванням франшизи становить 21384,68 грн.(а.с. 13) Згідно ремонтної калькуляції № 00954_05 від 27.01.2020 та розрахунку коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Volkswagen Touran, державний номер [NUMBER] , виконаних аварійним комісаром [PERSON] , вартість ремонту вказаного авто визначено страховою компанією у розмірі 21384,68 грн. (а.с. 152-154) Вказана сума страхового відшкодування у розмірі 21384,68 грн. була перерахована на банківський рахунок позивача [PERSON] 14.02.2020, що підтверджується випискою про надходження по картці (а.с. 36) Відповідно до ст.\~1166\~ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності її вини. За статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 1194 ПК України, особа, що застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Зазначене повністю відповідає висновкам Верховного Суду України, викладеним у\~постановах від 26.10.2016 у справі № 6-954цс16, від 29.06.2016 у справі № 6-192цс16, від 23.12.2015 у справі № 6-2587цс15 та Верховного Суду\~від 14.02.2018 у справі № 344/10730/15-ц. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність водіїв забезпеченого транспортного засобу Daewoo\~Lanos,\~державний номер\~ [NUMBER] , була застрахована, та відповідач [PERSON] в момент вчинення ДТП на законних підставах володів вказаним транспортних засобом, отже позивач [PERSON] отримала страхове відшкодування у розмірі 21384,68 грн. Однак, загальна вартість завданої матеріальної шкоди складає 57859,12 грн., тобто відповідач зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що відповідає вимогам статті 1194 ЦК України. Таким чином, суд повно та всебічно дослідивши обставини справи приходить до висновку, що відповідач [PERSON] як безпосередньо винна особа у дорожньо транспортній пригоді, яка мала місце 11 січня 2020 року, зобов`язаний відшкодувати позивачу [PERSON] матеріальну шкоду завдану її транспортному засобу у розмірі 36474,44 гривень, а тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить із наступного. У відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 50000,00 гривень мотивує тим, що внаслідок ДТП вона зазнала стресу, багато нервувала через пошкодження авто, у неї було порушено нормальний спосіб життя, вона тривалий час була позбавлена можливості їздити на власному авто, внаслідок чого вимушена була користуватися послугами таксі, а також їй довелось докладати зусиль для захисту своїх прав. Однак на думку суду зазначена сума є завищеною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід визначити у розмірі 3000,00 гривень. Визначаючи саме такий розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходив з характеру та обсягу душевних страждань, яких позивач зазнав та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б завданням та засадам цивільного судочинства, визначеним статтею 2 ЦПК України. Крім того, відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2102 грн. Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем встановлено ставку судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. Позивачем, при зверненні до суду із даним позовом було додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2942,80 грн. При цьому, позивачем заявлено дві вимоги майнового характеру, а саме стягнення з відповідача на її користь матеріальної шкоди у розмірі 36474,44 грн. та моральної шкоди у розмірі 50000 грн. Отже, ціна даного позову становить 86474,44 грн., а тому у даному випадку повинно бути сплачено судовий збір у розмірі 864,74 грн. (86474,44 грн. х 0,01). Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 864,74 грн. В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. З урахуванням того, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі, більшому ніж встановлено законом, суд вважає за необхідне повернути [PERSON] суму переплаченого судового збору у розмірі 2078,05 грн.

Outcome: partial