Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

07 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2001 року. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадського стану Шепетівського міськуправління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 324. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Після народження доньки відповідач почав зловживати спиртними напоями, через що його звільняли з роботи, тому він працював на тимчасових роботах без офіційного оформлення. На неодноразові прохання припинити пиячити, влаштуватись на постійну роботу і вести нормальний спосіб життя відповідач не реагував, нічого не змінював, а ще частіше приходив пізно додому в п'яному вигляді. Крім того, з ним неодноразово проводились анонімні курси лікування від алкоголізму та «кодування», але позитивних результатів не дали. Відповідач не цікавиться життям дитини, не бере участі у її вихованні та утриманні, усі проблеми з донькою позивачка вирішує одна. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливими. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з нею. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, 10 листопада 2001 рокуміж сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Шепетівського міськуправління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 324, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.08.2003 року, виданого Грицівською селищною радою Шепетівського району Хмельницької області, актовий запис № 22 (а.с.7 ). Судом встановлено, що сім'я фактично розпалась, поновлення подружнього життя між сторонами виключається, а тому збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Після розірвання шлюбу дитина проживатиме разом із позивачкою, спору щодо цього у сторін немає. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір, сплачений позивачем в сумі 551,20 грн. згідно квитанцій № 0.0.418818032.1 від 07.08.2015 року та №0.0.531564649.1 від 06.04.2016 року, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.3 ст.79 ЦПК України до складу судових витрат входять витрати на правову допомогу. Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.1 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» правова допомога - надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення; правові послуги - надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення іншою стороною, а в адміністративних справах - суб?єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у судовому рішенні. В матеріалах справи наявна квитанція від 12.08.2015 року про оплату позивачкою 250 грн. за проведення консультацій, формування та друкування позовної заяви адвокатом Новачком Л.П. З вказаної квитанції не вбачається, що зазначені послуги надавались у даній справі. Крім того, позивачкою не надано розрахунку витрат на правову допомогу. За таких обставин, судом не знайдено підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved