Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

09.07.2020 року [PERSON] звернулась до суду з наданим позовом /а.с.3-4/, мотивуючи тим, що їй на праві власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами: 4825481800:01:000:0235 площею 0,2774 га, 4825481800:01:000:0516 площею 0,017 га, 4825481800:03:000:0191 площею 1,38 га, 4825481800:01:000:0155 площею 3,0752 га, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Зазначені земельні ділянки перебували в оренді ТОВ «Агрофірма Корнацьких» відповідно до договору оренди землі від 10.06.2009 року. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.04.2018 року договір оренди землі розірвано з підстав систематичної невиплати орендної плати. За результатами розгляду справи в апеляційному та касаційному порядку рішення суду залишено без змін. Однак, після розірвання договору оренди землі відповідач продовжує без правових підстав користуватись земельними ділянками та безпідставно зберігає кошти в розмірі орендної плати. ТОВ «Агрофірма Корнацьких» користується земельними ділянками протягом 2018-2019 років, але не сплатило орендну плату за цей період в сумі 7 858 грн. Позивачка вважає, що відповідач повинен повернути земельні ділянки в належному агротехнічному стані згідно акту прийому-передачі та виплатити їй орендну плату за 2018-2019 роки. Витрати по справи просить покласти на відповідача. Ухвалою суду 10.07.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні в підготовчому засіданні. Сторонам роз`яснено порядок надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та доказів /а.с.1/. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву /а.с.37-39/, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позов є необґрунтованим, безпідставним, а його обгрунтування не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначив, що державну реєстрацію договору оренди землі від 10.06.2009 року, укладеного сторонами, не скасовано, тому вимога про повернення земельних ділянок не підлягає задоволенню. Також вказав, що повернення земельних ділянок здійснюється без акту прийому-передачі, оскільки у разі припинення договору оренди землі обов`язок орендаря повернути земельні ділянки обумовлено самим договором, однак договором така умова не передбачена. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують перебування належних позивачці земельних ділянок в користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких», а дані з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про нарахування орендної плати за землю не можуть свідчити про фактичне користування землею, оскільки можуть бути отримані внаслідок помилкового нарахування. Відповіді на відзив позивачкою не надано. Сторонами, їх представниками не подано будь-яких заяв і клопотань по суті позовних вимог. На виконання вимог ухвали про витребування доказів від 10.07.2020 року /а.с.32/ відповідачем надано довідку про нарахування орендної плати за 2018-2019 роки відповідно до договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами /а.с.81/, а також надано копії видаткових накладних /а.с.52-56/. Ухвалою суду від 03.08.2020 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду /а.с.45/. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність; позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи у відсутність представника ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Вирішуючи справу на основі наявних доказів та викладених письмово позицій сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, проте підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 024075, виданого 07.10.2004 року на підставі розпорядження Первомайської РДА від 05.07.2004 року № 200-р належать земельні ділянки загальною площею 4,76 га в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Належні позивачці земельні ділянки мають кадастрові номери: 4825481800:01:000:0235 площею 0,2774 га, 4825481800:01:000:0516 площею 0,017 га, 4825481800:03:000:0191 площею 1,38 га, 4825481800:01:000:0155 площею 3,0752 га. Такі обставини підтверджуються копією державного акту на право власності на земельну ділянку та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №№ 104558717, 104556005, 104551700, 104554105 /а.с.15-19/. Дані земельні ділянки перебували в оренді ТОВ «Агрофірма Корнацьких» відповідно до договору оренди землі від 10.06.2009 року, укладеного між сторонами /а.с.6-7/. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.04.2018 року у справі № 484/301/18 договір оренди землі від 10.06.2009 року розірвано у зв`язку з істотним порушенням ТОВ «Агрофірма Корнацьких» умов договору з підстав несплати орендної плати. За результатами розгляду апеляційним та касаційними судами рішення суду залишено без змін. Рішення набрало законної сили 14.11.2018 року /а.с.21-23, 25-28/. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, зокрема, що дія договору оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Частиною першою ст. 43 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що обов`язок орендаря повернути орендодавцю земельну ділянку у разі припинення договору оренди землі. ТОВ «Агрофірма Корнацьких» продовжує незаконно користуватись земельними ділянками, належними позивачці. Доказів повернення відповідачем спірних земельних ділянок позивачці або правомірності користування ними ТОВ «Агрофірма Корнацьких» суду не надано. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачкою надано довідку № 27 від 19.02.2020 року Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, з якої вбачається, що належні їй земельні ділянки заходяться у використані та обробітку ТОВ «Агрофірма Корнацьких» /а.с.20/. Суд вважає довідку належним та допустимим доказом. Доказів на спростування факту, що спірні земельні ділянки не перебувають у використанні та обробітку ТОВ «Агрофірма Корнацьких», відповідачем не надано. Частинами першою та третьою ст. 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, на теперішній час правова підстава, на якій було набуто майно, відпала, а тому суд вважає, що позовна вимога про повернення земельних ділянок позивачці підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення орендної плати, суд зазначає наступне. Відповідно до змісту ст. 629, 526, 530 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Згідно п. 11 Договору орендна плата вноситься щорічно до 20 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. ТОВ «Агрофірма Корнацьких» користується земельними ділянками протягом 2018-2019 років та не сплатив орендної плати за цей період, яку нарахував, але не виплатив, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків /а.с.10/, а також довідкою про розмір орендної плати /а.с.51/. Згідно відомостей, наданих на виконання ухвали суду відповідачем, [PERSON] за 2019 рік нараховано орендну плату у розмірі 3 929 грн., з якої мало бути утримано: ПДФО - 707 грн. 22 коп., ВС - 58 грн. 94 коп., до виплати - 3 162 грн. 84 коп., однак позивачці орендна плата не виплачена /а.с.51/, про що зазначено у довідці, а також підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків /а.с.10/. За 2018 рік орендна плата нарахована у розмірі 3 929 грн., до виплати - 11 851 грн. 76 коп. З наданих сторонами копій видаткових касових ордерів від 27.03.2018 року вбачається, що позивачці сплачена орендна плата за 2015, 2016 та 2017 роки /а.с.12-14, 52-56/. Доказів сплати орендної плати за 2018 рік відповідачем не надано. Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження факту спроби сплатити орендну плату та факту ухилення позивачки від отримання такої плати. Розірвання договору оренди не є підставою для звільнення від виконання зобов`язань передбачених договором; нарахування орендної плати припиняється лише з моменту підписання акту прийому-передачі земельної ділянки. Таким чином, виплата орендної плати є обов`язком відповідача відповідно до умов договору. Розірвання договору не звільняє орендаря від виконання покладених на нього зобов`язань, якщо він продовжує використовувати орендовані землі. Разом з тим суд вважає, що заборгованість по орендній платі за 2018-2019 роки підлягає стягненню в сумі 6 325 грн. 68 коп. без врахуванням суми податків і зборів, оскільки у разі добровільної виплати ТОВ «Агрофірма Корнацьких» коштів, позивачка отримала б орендну плату, із якої також відраховувались би податки і збори. Обов`язок по сплаті податків покладено на орендаря. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial