Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

07 квітня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з земельної ділянки площею 0,0300 га кадастровий номер 2324584800:02:004:0001 з цільовим призначенням «для індивідуального садівництва», розташованої на території Приморсько-Посадської сільської ради Приазовського району, яка належить їй на праві приватної власності. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 20 березня 2013 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0300 га кадастровий номер 2324583400:02:007:0085 з цільовим призначенням «для індивідуального садівництва», розташованої на території Приморсько-Посадської сільської ради Приазовського району. 18 березня 2020 року нею отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав, з якої вона дізналася, що на належну їй ділянку накладено арешт, при цьому у довідці зазначено, що особа, права якої обтяжуються - [PERSON] .. Звернувшись до Приазовського ДВС з приводу арешту майна, отримала письмову відповідь, що арешт на земельну ділянку накладено на виконання ухвали Приазовського районного суду від 17.06.2013 року у цивільній справі № 2/325/164/2013. Також їй було роз`яснено щодо судового порядку зняття арешту з майна. У зв`язку з тим, що вона не була стороною по цивільній справі, у якій було прийнято ухвалу про накладення арешту майна на належну їй земельну ділянку, позивачка вважає, що арешт належного їй на праві власності нерухомого мана є незаконним та безпідставним, що перешкоджає реалізації нею повноважень як власника на підставі ст.ст. 319, 373 ЦК України. За таких обставин, просить задовольнити її заявлені вимоги. Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 29 квітня 2020 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті. Відзив відповідачем не подано, пояснень третьої особи суду не надано, інших заяв та клопотань по справі від учасників справи до суду не надходило. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з?явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; не повідомив суд про причину своєї неявки; відзив на позов не надав. 3-я особа у судове засідання не з`явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; не повідомив суд про причину своєї неявки; пояснень щодо позову не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню на наступних підставах. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 березня 2013 року /а.с. 7/ [PERSON] придбала у [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0300 га кадастровий номер 2324584800:02:004:0001 з цільовим призначенням «для індивідуального садівництва», яка розташована на території Приморсько-Посадської сільської ради Приазовського району. Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.03.2013 року /а.с. 9/ право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] - позивачкою по справі. Як вбачається з наданих суду доказів позивачем,а саме: Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав /а.с. 11-12/ 21.10.2013 року було накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0300 га кадастровий номер 2324584800:02:004:0001 з цільовим призначенням «для індивідуального садівництва», яка розташована на території Приморсько-Посадської сільської ради Приазовського району, обтяжувач ВДВС Приазовського РУЮ; згідно відповіді Приазовського районного відділу ДВС за № 3922/03 від 19.03.2020 року /а.с. 14-15/ підставою накладення арешту на спірну земельну ділянку є ухвала Приазовського районного суду Запорізької області від 17.06.2013 по справі № 2/325/164/2013, де власником земельної ділянки вказаний [PERSON] . Судом були досліджені матеріали цивільної справи № 2/325/164/2013 за позовом прокурора Приазовського району в інтересах держави до Приазовської РДА, [PERSON] про визнання недійсним розпорядження голови Приазовської РДА та Державного акту на право власності на земельну ділянку. Згідно яких, ухвалою Приазовського районного суду від 17 червня 2013 року за клопотанням прокурора Приазовського району Запорізької області було накладено арешт на земельну ділянку (кадастровий номер 2324584800:02:004:0001) площею 0,0300 га, належну [PERSON] , яка розташована на території Приморсько-Посадської сільської ради Приазовського району. Рішенням Приазовського районного суду від 10 грудня 2013 року позовні вимоги прокурора були задоволені. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 30 січня 2014 року рішення Приазовського районного суду від 10 грудня 2013 року скасоване. Позов прокурора Приазовського району в інтересах держави до Приазовської РДА, [PERSON] про визнання недійсним розпорядження голови Приазовської РДА та Державного акту на право власності на земельну ділянку залишено без задоволення. Питання щодо скасування арешту зі спірної земельної ділянки не було вирішено. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст..41 Конституції України, ст..321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що арешт майна був заходом забезпечення позовних вимог, залишених без задоволення, при цьому сторонами позову не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивача як власника даного майна на володіння, користування та розпорядження ним, суд вважає правильним здійснити захист прав позивача як власника майна шляхом звільнення його майна з-під арешту. 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX). За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Outcome: approved