Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

07.09.2020 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, у якому просить суд стягнути з відповідача суму сплаченого відшкодування в розмірі 42\~000,00 грн. та стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2102,00 грн, з огляду на наступні обставини. Згідно позовної заяви, 23 листопада 2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 12 січня 2019 року на вул. Середня у м. Одеса [PERSON] , керуючи транспортним засобом «RENAULT Logan» державний номерний знак [NUMBER] , скоїв зіткнення з автомобілем «FORD Focus» державний номерний знак [NUMBER] , після чого самовільно залишив місце події. На підставі заяви [PERSON] , який є власником автомобілем «FORD Focus» державний номерний знак [NUMBER] , про виплату матеріального збитку від 12.02.2019 року, позивачем сплачено страхове відшкодування в розмірі 42 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №070433 від 18.02.2019 року. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду відповідною позовною заявою про відшкодування шкоди в порядку регресу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також, просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у\~ разі\~ визнання\~відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 23 листопада 2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/5453371, забезпеченим транспортним засобом за яким є автомобіль «RENAULT Logan» державний номерний знак [NUMBER] . 12 січня 2019 року на вул. Середня у м. Одеса [PERSON] , керуючи транспортним засобом «RENAULT Logan» державний номерний знак [NUMBER] , скоїв зіткнення з автомобілем «FORD Focus» державний номерний знак [NUMBER] , після чого самовільно залишив місце події. Факт та обставини події підтверджуються: постановою Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/1872/19-п від 12 лютого 2019 року; повідомленням про дорожньо-транспортну [PERSON] від 16.01.2019 року; поясненням [PERSON] від 16.01.2019 року. На підставі вищезазначених документів та заяви [PERSON] , який є власником автомобілем «FORD Focus» державний номерний знак [NUMBER] , про виплату матеріального збитку від 12.02.2019 року, звіту фахівця - автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого внаслідок пошкодження автомобіля №01-024 від 28 січня 2019 року, рахунку ФОП [PERSON] №2410-1 від 12.02.2019 року, страхового акту №00285842 від 13.02.2019 року та наказу №00285842 від 15.02.2019 року - позивачем сплачено страхове відшкодування в розмірі 42 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №070433 від 18.02.2019 року. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N1961-IV та загальними нормами цивільного права. Відповідно до змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно підпункту «в» пункту 38.1.1. ст. 38 Закону №1961-IV, страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ч. 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. У відповідності до правової позиції викладеної у постанові ВГСУ від 11 липня 2017 року по справі №910/11365/16 та ВССУ від 22 червня 2016 року по справі №607/6305/15, а також підтриманої у постановах ВСУ від 12 грудня 2018 року по справі №752/14629/15-ц; ВГСУ від 05 серпня 2015 року по справі 910/25900/14; ВСУ від 06 грудня 2018 року по справі №591/6327/15-ц; ВГСУ від 15 вересня 2015 року по справі №910/1810/15-г; ВСУ від 17 жовтня 2019 року по справі 701/167/18-ц та інші - факт самовільного залишення водієм забезпеченого транспортного засобу місця пригоди є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Факт того, що відповідач, який був водієм транспортного засобу «RENAULT Logan» державний номерний знак [NUMBER] , після того, як вчинив дорожньо-транспортну пригоду, самовільно залишив місце пригоди, підтверджується постановою Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/1872/19-п від 12 лютого 2019 року. Таким чином, відповідно до підпункту «в» підпункту 38.1.1 статті 38 Закону №1961-IV та ч. 1 статті 1191 ЦК України позивач набуває права зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування 42 000,00 грн. Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Судом встановлено, що відповідач визнав позов повністю, що підтверджується заявою. Згідно даної заяви відповідачу наслідки визнання позову відомі та зрозумілі. Визнання позову це розпорядницька дія відповідача, його згода на задоволення заявлених позовних вимог, спрямована на закінчення розгляду судом заявленої вимоги шляхом винесення рішення про її задоволення. Визнання позову є розпорядницькою дією відповідача і означає безумовну згоду з вимогами позивача та з винесенням судом рішення на користь позивача незалежно від наявності і доведеності фактів, що входять у підставу позову. Визнання факту є різновидом пояснень відповідача як засобу доказування і спрямоване на підтвердження наявності певної обставини, доказування якої згідно з правилами про розподіл тягаря доказування покладається на позивача. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Outcome: approved