Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

09 квітня 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і зазначав, що 31 січня 2007 року Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] уклали договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Цей договір укладений шляхом отримання позивачем письмового підтвердження про приєднання до умов договору, підписаного відповідачем, яким є «Анкета клієнта на оформлення кредитної картки» та підписання виписки-повідомлення, що надається позивачем відповідачу. Згідно з умовами вказаного договору відповідач отримала кредитну картку з пільговим періодом кредитування «45 днів кредиту без відсотків» з сумою ліміту кредитування 3 170,00 грн. та відсотковою ставкою за користування кредитом 26,76 % річних та зобов'язалась здійснювати оплату послуг позивача згідно тарифів позивача у строки, передбачені умовами договору, здійснювати погашення обов'язкових мінімальної платежів з першого дня наступного розрахункового періоду до 15 числа наступного місяця включно. Станом на 01 квітня 2013 року за відповідачем наявна заборгованість за картковим рахунком в сумі 7 632,47 грн., у тому числі: непогашений кредит - 3 324,85 грн., несплачені відсотки - 3 061,22 грн., штраф за несвоєчасне погашення мінімального платежу - 1 246,40 грн., яку позивач просив стягнути з [PERSON] за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, а також понесені витрати по сплаті судового збору. Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 13 травня 2013 року у задоволенні позову ПАТ «Комерційний Банк «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ «Комерційний Банк «Надра», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального закону, незаконність та необгрунтованість судового рішення, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апелянт посилається на те, що у суду першої інстанції були відсутні підставі вважати, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток. Апеляційний суд, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк для звернення до суду і відсутні поважні причини для його поновлення. Проте з таким висновком суду погодитись не можна з таких підстав. Відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 31 січня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Договір укладений шляхом отримання позивачем письмового підтвердження про приєднання до умов договору, підписаного відповідачем, яким є «Анкета клієнта на оформлення кредитної картки» та підписання виписки-повідомлення, що надається позивачем відповідачу. Згідно з умовами вказаного договору відповідач отримала кредитну картку з пільговим періодом кредитування «45 днів кредиту без відсотків» з сумою ліміту кредитування 3 170,00 грн. та відсотковою ставкою за користування кредитом 26,76 % річних (а.с.6-7). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що відповідач [PERSON] не виконувала належним чином зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати усіх платежів за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, у зв'язку з чим утворилася заборгованість із сплати кредиту станом на 01 січня 2013 року - 7 632,47 грн., з яких 3 324,85 грн. - заборгованість за кредитом, 3 061,22 грн. - заборгованість по відсоткам, 1 246,40 грн. - штраф за несвоєчасне погашення мінімального платежу (а.с. 8). За приписами ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з п.1.71 Договору строк дії картки та кредитної лінії-1 або 2 роки з автоматичним перевипуском та встановленням на новий термін кредитного ліміту. Відповідно до п.п. 17.1 договір вступає в дію з моменту отримання банком письмового підтвердження клієнта про погодження умов цього договору та діє до повного виконання сторонами всіх зобов'язань за цим договором. П.п. 17.2 передбачено право на розірвання (припинення) договору обома сторонами, а строк його розірвання (припинення) настає тільки тоді. Коли всі картки повернені до банку, погашена вся заборгованість по продуктах, але не раніше ніж через 30 (тридцять) діб з дати письмового повідомлення однією з сторін. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1, ч.5 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 7 «Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у пункті 31, при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка в судовому засіданні не була присутня, заяви про застосування строку позовної давності до суду не подавала, і за таких обставин у суду першої інстанції були відсутні підстави застосовувати строк позовної давності до вимог позивача. Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що відповідно до положень ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог банку та стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Комерційний Банк «Надра» заборговансті за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 5 жовтня 2006 року станом на 1 січня 2013 року в розмірі 7 632 гривні 47 коп., з яких непогашений кредит 3 324,85 грн., несплачені відсотки - 3 061,22 грн., штраф за несвоєчасне погашення мінімального платежу - 1 246,40 грн. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 344,10 грн., з яких 229,40 грн. сплата судового збору при подачі позовної заяви, 114,70 грн. - сплата судового збору при подачі апеляційної скарги.

Outcome: approved