Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

09.06.2020 [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», якими просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1033 від 05.03.2020 року, вчинений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. Окрім того, просив стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 1261,20 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на вчинення виконавчого напису з порушенням вимог ст. ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», оскільки напис винесено на підставі документів, які не засвідчують безспірність заборгованості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками та пенею не є безспірною. Також, на його думку, при зверненні відповідача до приватного нотаріуса сплинув термін загальної та спеціальної позовної давності. Крім того, йому не направлялась вимога про усунення порушень та жодним чином не повідомлялось, що при вчинені виконавчого напису сума заборгованості може бути збільшеною. Дані обставини послугували підставою для його звернення до суду з зазначеним позовом. 06 серпня 2020 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» надав до суду відзив на позовну заяву, яким заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ТОВ «Вердикт Капітал» є правонаступником ПАТ «Родовід Банк» за Договором кредиту СК-570-000071/3-2008 від 20 березня 2008 року. Не виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань послугувало підставою для звернення до приватного нотаріуса з відповідною заявою про вчинення виконавчого напису. Наголосив на тому, що невиконання боржником зобов`язання належним чином є підставою для покладення на нього додаткових обов`язків, а не припинення зобов`язання. Вважає, що на час вчинення спірного виконавчого напису №1033 від 05.03.2020 року у них існувало право на стягнення. Порушень приватним нотаріусом вимог ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» не доведено позивачем належними та допустимими доказами. Окремо зазначив, що наявність спору в суді не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису. З акцентував увагу на тому, що спір про право, який унеможливлює вчинення виконавчого напису і, як наслідок, зумовлює певну правову реакцію нотаріуса, міг вбачатися нотаріусом винятково із заяви боржника про зупинення виконавчого провадження, поданої відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» і обґрунтованої тим, що боржник звернувся до суду із відповідним позовом, яким оспорює заборгованість, а також на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження його позовної заяви. Навіть такі обставини свідчили б про існування спору про право, про те не змінювали б правової характеристики цього виду заборгованості як безспірної. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, розгляд справи просив проводити за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суду не повідомив. Треті особи у призначене судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 26.03.2020 року приватним виконавцем Клименко Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61658921 з примусового виконання виконавчого напису №1033 виданого 05.03.2020 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. З наявної в матеріалах копії вищенаведеного виконавчого напису вбачається, що [PERSON] є боржником за кредитним договором СК-570-000071/3-2008 від 20 березня 2008 року, укладеним з ПАТ «Родовід Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 23 від 04 липня 2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал». Строк платежу за кредитним договором СК-570-000071/3-2008 від 20 березня 2008 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Сума заборгованості проводиться за період з 04 липня 2019 року по 18 лютого 2020 року. Сума заборгованості складає 27769,31 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 12713,84 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 8471,54 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 1593,25 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 4990,68 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн. За вчинення даного виконавчого напису на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 650,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 28419,31 грн. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. В постановах Верховного Суду (від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19); від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження №14-278гс18) та від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19)) з подібних правовідносин зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. З тексту оспорюваного виконавчого напису №1033 від 05.03.2020 року судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин передбачено пунктом 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), згідно якого для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, ані ТОВ «Вердикт Капітал», ані приватний нотаріус Богомолова Д.І. не надали суду жодних доказів безспірності заборгованості. За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. Отже, судом встановлено, що на час вчинення виконавчого напису у нотаріуса були відсутні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Окрім того в наданих суду приватним нотаріусом документах на підставі яких було вчинено виконавчий напис №1033 від 05.03.2020 року відсутні докази належно направлення повідомлення боржнику, нотаріусом не перевірена правосуб`єктність стягувача. Так, виписка з особового рахунку за кредитним договором СК-570-000071/3-2008 надана представником відповідача при зверненні до приватного нотаріуса з відповідною заявою про вчинення виконавчого напису не містить строків погашення заборгованості. Так само, і в самому оскаржуваному виконавчому написі, приватним нотаріусом визначено, що строк платежу за кредитним договором настав, однак конкретну дату не зазначено. Згідно наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. копії виконавчого напису №1033 від 05.03.2020 року та документів на підставі яких вчинено виконавчий напис, від 29.10.2020 року за вих. №32691, підставою для вчинення спірного виконавчого напису послугували наступні документи: заява представника ТОВ «Вердикт Капітал» від 05.03.2020 року, виписка з особового рахунку за кредитним договором №СК-570-000071/3-2008, Договір відступлення права вимоги №114/2-19-F від 20.09.2019 року, довіреність ТОВ «Вердикт капітал» на ім`я [PERSON] , копія Договору №СК-570-000071/3-2008 від 20.03.2008 року, заявка-анкета клієнта [PERSON] від 20.03.2008 року, Додаток №1 до договору СК-570-000071/3-2008 детальний розпис сукупної вартості СК від 20.03.2008 року, Додаток №2 до договору СК-570-000071/3-2008 Детальний розпис сукупної вартості максимального розміру кредиту наданого у форму КЛ за КР* та реєстр поштових відправлень ТОВ «Ведикт Капітал». Так, при звернені ТОВ «Вердикт Капітал» до приватного нотаріуса з відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, не було надано належного розрахунку заборгованості за кредитним договором з відображенням виплат [PERSON] за Договором №СК-570-000071/3-2008 від 20.03.2008 року. Наведене свідчить про те, що приватним нотаріусом було винесено оскаржуваний виконавчий напис без перевірки умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років у випадку загальної позовної давності та рік щодо вимог спеціальної позовної давності, у відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Окрім того, стягнута за спірним виконавчим написом заборгованість за комісією в розмірі 8471,54 грн. не можна вважати безспірною з огляду на те, що в кредитному договорі, банк встановивши обов`язок сплати щомісячної комісії за обслуговування кредиту, не визначив які саме послуги за вказано комісію надаються споживачу. На підтвердження факту попереднього відправлення на адресу боржника вимоги про погашення боргу, приватний нотаріусом надано суду копію Реєстру згрупованих поштових відправлень №Ф.103А, де за порядковим № 2 значиться [PERSON] та адреса відправки: [ADDRESS] . Однак, з копії вказаного Реєстру не вбачається, що саме направлялось [PERSON] . До того ж, приватним нотаріусом не перевірено належним чином правосуб`єктність ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки Договором відступлення права вимоги №114/2-19F передбачена ціна відступлення (п 2.2. Договору), доказів сплати якої не надано нотаріусу, так само як і не надано реєстр боржників, який є невід`ємною частиною договору відступлення, відповідно не підтверджено набуття права вимоги за цим Договором №СК-570-000071/3-2008 від 20.03.2008 року. Доказів протилежного суду не надано. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що виконавчий напис нотаріуса здійснено з порушеннями чинного законодавства. З огляду на наведене, даючи оцінку наданим доказам в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1261,20 грн. (840,80 грн. сплачений судовий збір за подачу до суду позовної заяви немайнового характеру + 420,40 грн. сплачений судовий збір за звернення до суду з заявою про забезпечення позову).

Outcome: approved