Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

08 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який є батьком дитини, але добровільно на її утримання матеріальної допомоги не надає. Ухвалою суду від 09 листопада 2018 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 10 грудня 2018 року вимоги ухвали позивачем виконано, надана позовна заява з виправленими недоліками. Ухвалою суду від 10 грудня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі ? частини заробітку (доходу) і вказаний розмір вважав достатнім та справедливим. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення сторін, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстровану шлюбі з 13 червня 2015 року, шлюб між ним розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.03.2018р., яке набрало законної сили (а.с.5-6, 8). [INFO] у подружжя народилася донька - [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 1003 від 26 серпня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.08.2014 року (а.с. 7). Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання одного з батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази та врахувавши обставини справи, вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний та може надавати щомісячне утримання дитини у розмірі ? частини з всіх видів його доходу, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 листопада 2018 року до досягнення донькою повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: partial