Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

09.06.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, вул. Болградська, 186, мотивуючи тим, що вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами належить [PERSON] 12.06.2015 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в с.Броска Ізмаїльського району Одеської області по вул. Болградська, 186. 20.06.2013 року [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Броска, вул. Болградська, 186 заповіла позивачу. [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок № 186 по вул. Болградській в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області, необхідний для оформлення спадщини та реєстрації на підставі п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, вул. Болградська, 186 належить [PERSON], що підтверджено записом у господарській книзі виконавчого комітету Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 7. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 419567 від 16.06.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 12.06.2015 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Броска, вул. Болградська, 186. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 20.06.2013 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2236, [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Броска, вул. Болградська, 186 [PERSON], [INFO]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42118784 від 13.11.2015 року, наданого приватним нотаріусом [PERSON], заповіт [PERSON] від 20.06.2013 року, зареєстрований за № 2236 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] № 100/71/2015 від 21.03.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок № 186 по вул. Болградській в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області, необхідний для оформлення спадщини та реєстрації на підставі п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій. Вислухавши, думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved