Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

09.12.2020 [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , відповідно до якої просив визнати його колишню дружину [PERSON] , безвістно відсутньою; позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2020 заяву передано для розгляду судді Колесник С.А. 22.12.2020 [PERSON] подав уточнену заяву, у якій зазначив, що він просить розглядати заяву в порядку особового провадження в порядку ст.306-307 УК України, ст.43 УК України; свідків по справі буде заявляти своїм клопотанням; вказує, що помилково ним була вказана назва ЛНР - яку просить вилучити; по тексту: заочне рішення - просить визнати недійсним; пункт 2, позбавлення батьківських прав, вважати недійсним. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 27.11.2010 він уклав шлюб з [PERSON] , який 02.08.2011 було розірвано. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ,, [INFO] . Вказує, що у 2014 році він з дітьми виїхав до міста Харкова, перевівся на роботу за своїм фахом та отримав постійне місце роботи. Діти переїхали разом із батьком, а колишня дружина залишилася у місті Краснодон Луганської області і мешкала за адресою: [ADDRESS] . За усною домовленістю сторін діти постійно мешкають з батьком. З 2014 року [PERSON] постійно мешкає разом з дітьми в м.Харкові, а дружина з непідконтрольної території відмовилася переїжджати. З 16.01.2016 заявник із дітьми мешкає за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що у 2014 році [PERSON] виїхала в невідомому заявнику напрямку в РФ і з [PERSON] на зв`язок не виходила,через соціальні мережі вони не спілкувалися, спосіб зв`язку з колишньою дружиною заявнику невідомий. З 2016 року [PERSON] безвісно відсутня, так як зв`язок з нею у заявника відсутній, колишні родичі кажуть, що вона виїхала до Російської Федерації та на зв`язок більше 4 років не виходить. Діти з матір`ю не спілкуються, знаходяться на повному утриманні батька. На підставі викладеного [PERSON] звернувся до суду з даною заявою. Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Ухвалою суду від 28.12.2020 заяву [PERSON] залишено без руху, надано заявнику строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 11.02.2021 до суду надійшла заява [PERSON] на виконання ухвали суду від 28.12.2020. Ухвалою суду від 15.02.2021 заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі та призначено судовий розгляд. 05.05.2021 заявником подано до суду заяви про долучення письмових доказів до матеріалів справи. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, пояснив, що 27.01.2014 року його колишня дружина [PERSON] надала дозвіл на виїзд дітей за межі території України до країн, які вказані у заяві. Проте на даний час вказаний перелік країн змінився, тому він з дітьми не завжди може виїхали за межі території України. Зазначив, що з колишньою дружиною він тривалий час не спілкується, де вона знаходиться на даний час йому не відомо, лише має інформацію про те, що вона виїхала до Російської Федерації. Вказав, що діти проживають з ним, а відсутність рішення про встановлення його колишньої дружини безвісно відсутньою спричиняє труднощі під час перетину дітьми кордону. Представник заявника - адвокат Василинич О.А. заяву [PERSON] підтримала, просила про її задоволення. Представник заінтересованої особи Київського районного відділу УДМС України в хАрківській області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку, правом на подачу письмових пояснень по суті справи не скористався. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вислухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Заявник [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.6). 27 листопада 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 27.11.2010 зроблено відповідний актовий запис за №375 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). [INFO] народився [PERSON] , про що 26.10.2011 складено відповідний актовий запис №405 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Батьками дитини вказано [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] , про що 26.10.2011 складено відповідний актовий запис №404 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Батьками дитини вказано [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 02.08.2011, виданого 21 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області, шлюб між чоловіком [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в КНизі реєстрації розірванб шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №133 від 02.08.2011 (а.с.10). Відповідно до Довідки від 04.09.2018 №0000283203 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, фактичне місце проживання [PERSON] : [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до Довідки від 04.09.2018 №0000283236 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, фактичне місце проживання [PERSON] : [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до Довідки від 04.09.2018 №0000283261 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, фактичне місце проживання [PERSON] : [ADDRESS] (а.с.14). Наказом №182 від 07.09.2020 директора Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 Харківської міської ради Харківської області [PERSON] , учня 3-Б класу, переведено на екстернатну форму навчання (а.с.15). Наказом №183 від 07.09.2020 директора Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 Харківської міської ради Харківської області [PERSON] , учня 3-Б класу, переведено на екстернатну форму навчання (а.с.15). Відповідно до наданої копії шлюбного договору від 26.11.2010, посвідченого приватним нотаріусом Краснодонського міського нотаріального округу Подгорною Г.М. та зареєстрованого в реєстрі за №2280, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). 27.02.2014 [PERSON] надала згоду на тимчасові виїзди малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , які народились [INFO] , за кордон у супроводі їх батька [PERSON] або [PERSON] , що викладено у заяві, посвідченій приватним нотаріусом Краснодонського міського нотаріального округу Подгорною Г.М. та зареєстрованою в реєстрі за №186 строком дії до 21.10.2027 (а.с.61). Згідно ч.1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Згідно ч. 3 ст. 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Звертаючись до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою заявник не зазначає для якої мети необхідно йому визнати [PERSON] безвісно відсутньою. Разом з тим для визнання фізичної особи безвісно відсутньою потрібні такі умови: 1) особа відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; 2) протягом цього року в місці, де вона постійно проживала немає відомостей про місце її перебування; 3) встановити місце перебування особи неможливо; 4) згідно зі ст. 307 ЦПК України необхідно, щоб були серйозні причини, які б обумовлювали необхідність визнання фізичної особи безвісно відсутньою і 5) виключення припущення про навмисність її відсутності, яка може бути обумовлена ухиленням від здійснення покладених на неї законом обов`язків щодо утримання дітей, повернення боргів, встановленого законом порядку розірвання шлюбу, ухиленням від кримінальної відповідальності тощо. Наведені юридичні факти й утворюють юридичний склад, необхідний для визнання особи безвісно відсутньою. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належних та допустимих доказів місця проживання [PERSON] суду не надано, надані суду докази не свідчать про те, що адреса реєстрації є постійним місцем проживання особи, так само як відсутні відомості того, що встановити місце перебування особи неможливо. Відповідно до ст. 307 ЦПК України до початку розгляду справи по суті суд, зокрема встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме. Суд позбавлений можливості встановити родичів [PERSON] через відсутність даних про них. Також, суд звертає увагу, що заявник та [PERSON] , яку заявник просить визнати безвісно відсутньою, не перебувають у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] та [PERSON] пов`язані лише правами та обов`язками щодо виховання та утримання неповнолітніх синів. Також, заявником не зазначено для якої мети йому потрібно визнати [PERSON] безвісно відсутноью, а тому суд зауважує, що заявник не зазначив серйозні причини, які б обумовлювали необхідність визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, всебічно та повно оцінивши наявні докази, з огляду на викладене, дійшов висновку, що заява [PERSON] задоволенню не підлягає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed