Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

08.12.2015 року позивачка звернулася до Волноваського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання права спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок, господарськими спорудами і будівлями та визнання права власності на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями. В позовній заяві позивачка зазначила, що з 22.08.1987 року вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по даній справі, а 16.10.2015 року рішенням Волноваського районного суду Донецької області шлюб розірвано. За час проживання і шлюбі з відповідачем, в період з 1991 року і по 1993 рік сторони побудували будинок № 23 «а» по провулку Гоголя в м. Волноваха, Донецької області з господарськими спорудами і будівлями. Будинок було зареєстровано на імя відповідача по справі. Позивачка в позові зазначає, що на підставі ст. 60 СК України, зазначений житловий будинок належить їй і відповідачу по даній справі на праві спільної сумісної власності, оскільки інше не встановлено письмовим договором між ними і шлюбний контракт не укладався. Після припинення проживання однією родиною домовленості про розподіл сумісного майна не досягнуто. Позивачка вважає, що згідно зі ст. 70 СК України вона має право на половину спірного сумісного майна але добровільно розділити будинок і визнати за нею право власності на ? частину відповідач відмовився, тому позивачка звернулася до суду і просить визнати право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями та визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. Згідно рішення Волноваського районного суду Донецької області від 16.10.2015 року, ксерокопія якого є наявною у справі вбачається, що 22.08.1987 року сторони по справі уклали шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 167. Шлюб розірвано вищезазначеним рішенням суду. Про те, що сторони по даній справі отримали земельну ділянку під будівництво житлового будинку, вбачається з ксерокопії акту виносу на місцевості земельної ділянки індивідуального забудовника травня місяця 1991 року, згідно якого на підставі рішення виконкому Волноваської місцевої ради № 24 від 27.02.1991 року [PERSON] надано земельну ділянку під будівництво будинку площею 500.00 кв. метрів за адресою м. Волноваха провулок Гоголя б. № 24, Донецької області. Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності між виконкомом Волноваської міської ради та забудовником [PERSON] від 19.04.1991 року, посвідченого нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори 27.06.1991 року, реєстр - 2389, надано земельну ділянку в безстрокове користування під будівництво будинку, що дає суду право визнати, що договір посвідчено відповідно до вимог закону, ксерокопія якого є наявною у справі. Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для відбудови і експлуатації будівель, передбачений постановою РНК УРСР і ЦК КП (б)У від 10 листопада 1944 року «Про впорядкування користування державними будівлями житлового і нежитлового фонду і земельними ділянками, які обслуговують їх (ЗП УРСР, 1944 рік, ст..6) є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, згідно інструкції про реєстрацію будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, затвердженої Міністром комунального господарства УРСР та заступником голови Верховного суду УРСР від 31.01.1966 року. З дозволу на проведення робіт, ксерокопія якого також є наявною у справі вбачається, що виконком Волноваської міської ради дозволяє [PERSON] на земельній ділянці № 23 «а» по провулку Гоголя в м. Волноваха, Донецької області на підставі рішення № 24 від 27.02.1991 року виконання будівельних, санітарно-технічних і спеціальних робіт по будівництву, які зазначені в генеральному плані, які узгоджені з виконкомом місцевої ради, будівництво мансардного одноквартирного трьох кімнатного будинку, будівництво закінчити до 19.04.1994 року. Про те, що будівництво житлового будинку було закінчено і право власності зареєстровано, вбачається з відмітки Волноваського бюро технічної інвентаризації на договорі про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку між виконкомом Волноваської міської ради та забудовником [PERSON] від 19.04.1991 року, зареєстровано за № 7757 кн 36 від 03.10.2000 року, що дає право суду визнати, що будинок було збудовано сторонам під час спільного проживання однією родиною у шлюбі і право власності визнано за відповідачем по справі. З довідки характеристики від 24.11.2015 року, ксерокопія якої є наявною у справі вбачається, що житловий будинок № 23 «а» про провулку Гоголя в м. Волноваха загальною площею 88.90 кв.м., житловою 41.70 кв.м., вартістю 48\~857 гривень. У відповідності зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хворобо тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. На підставі ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно зі ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка у відповідності зі ст. 70 СК України є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд, може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно зі ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Позовна давність у відповідності зі ст. 72 СК України не застосовується до вимог про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки, тому суд вважає, що позивачка не пропустила строк позовної давності звернення до суду з позовом. У відповідності зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач заперечень на позовну заяву не надав, в судовому засіданні позов визнав і доказів про те, що було укладено угоду при будівництві будинку між ним і позивачкою, або шлюбний договір суду також не надав, тому суд прийшов до висновку, що сторони в шлюбі за власні кошти збудували будинок з господарськими спорудами і будівлями, що є їх спільною сумісною власністю і їх частки є рівними, тому позовна заява підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок. На підставі ст.ст. 18, 57, 60, 69, 70, 71, 72 СК України,

Outcome: approved