Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

07 серпня 2018 року звернулася до Обухівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], та зняти його з реєстрації. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги, позивач зазначила, що вона є власником квартири за вищезазначеною адресою на підставі свідоцтва про право власності. Відповідач, будучи сином доньки позивача був зареєстрований в квартирі за місцем проживання своєї матері [PERSON], але в квартирі ніколи не проживав, а коли досяг повноліття виявив бажання проживати в Болівії і не має наміру приїздити в Україну, а отже не має мати змоги знятися з реєстрації. Реєстрація відповідача порушує права позивача, а тому вона змушена була звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 22.10.2018 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Обухівського районного суду на офіційному порталі «Судова влада України», заяв та клопотань по суті справи суду не надавав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі, що підтверджується довідками ПОЖ Виконавчого комітету Української міської ради про осіб, що мешкають та зареєстровані у житловому приміщенні/будинку осіб № 3196 від 19.10.2018 року та № 2979 від 01.08.2018 року. Факт не проживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS], підтверджується актами обстеження від 06.05.2016 року, 01.10.2015 року, 01.08.2018 року. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач не знятий з реєстрації, таким чином, враховуючи викладені обставини по справі, вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою) [ADDRESS], є законними та обґрунтованими у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Враховуючи викладене та

Outcome: approved