Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

08.05.2019 р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовом до Бишівської сільської ради (далі-відповідач) про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, визнання права власності на спадкове майно та права на завершення приватизації (набуття права власності), та отримання документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно. В обгрунтування позовних вимог, позивач вказала, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , та права на закінчення процесу безоплатної передачі у власність земельної ділянки площею 0,2500 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] , та земельної ділянки площею 0,1200 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] , які розташовані в [ADDRESS] . Вона є спадкоємцем за законом четвертої черги, оскільки проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Проте, нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на таке майно. Окрім того, виникнення її права на спадкування, як спадкоємця четвертої черги за законом залежить від встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому для вирішення даного питання позивач звернулася до суду. Позивач просить суд: встановити факт постійного проживання її, [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, тобто з 2000 року по [INFO] ; -визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в цілому складає домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 82.7 кв.м., житловою площею 40.2 кв.м., прибудову (літ.а), ганок (без літ.), сарай (літ.В), погріб (літ.Д), сарай (літ.Л), убиральню (літ.К), гараж (літ.Ж), колодязь(літ.№1) та огорожу (літ.№2). -визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право на завершення процесу приватизації (набуття права власності) та отримання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,1200 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] , що розташовані по [ADDRESS] та були набуті [PERSON] у власність на підставі рішення XI сесії Бишівської сільської ради народних депутатів XXII скликання Макарівського району Київської області від 28 березня 1997 року. Ухвалою суду від 10.05.2019 року позов [PERSON] , прийнято до свого провадження. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.06.2019 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Також даною ухвалою суду у порядку вимог ст. 84 ЦПК України витребувано від приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Київської області Середюка О.П. належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , яка в подальшому надійшла до суду 10.06.2019 р. та приєднана до матеріалів справи. Ухвалою суду від 10.06.2019 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 09.07.2019 р. Позивач згідно поданої заяви просила слухати справу у її відсутність, вказала про підтримання позовних вимог, просила їх задовольнити. Від відповідача Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області, надійшов відзив, згідно якого позовні вимоги відповідач визнав, просив розглянути дану справу за відсутності його представника. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослі дивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 20.02.2015 р. Виконавчим комітетом Бишівської сільської ради Макарівського р-ну Київської області, актовий запис № 13 (а.с. 9). Згідно довідки №223 та №224 від 15.04.2019 р. Бишівської сільської ради, [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] доглядала за [PERSON] з 2000 року до дня його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , вела з ним спільне господарством та похоронила його за власні кошти (а.с. 20, 21). Також вказаний факт підтверджується Актом від 10.04.2019 р. депутата Бишівської сільської ради та сусідів (а.с. 22). Окрім того, з наданих письмових пояснень гр. [PERSON] та [PERSON] встановлено, що останні підтверджують факт, що [PERSON] , доглядала за [PERSON] з 2000 року до дня його смерті [INFO] , вела з ним спільне господарство та похоронила його за власні кошти, тобто проживала з ним однією сім`єю. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №139/2015 до майна померлого [INFO] . [PERSON] , заведеної Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області, із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] . Інших спадкоємців судом не встановлено. 19.04.2019 р. Макарівська районна державна нотаріальна контора Київської області, листом № 687/02-31 відмовила позивачу у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2500 га та 0,1200 га, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця (а.с. 23). Так, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, яка складається з права на закінчення процесу безоплатної передачі у власність земельної ділянки площею 0,2500 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] , та земельної ділянки площею 0,1200 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] , які розташовані в [ADDRESS] . Згідно Архівного витягу з протоколу №1 від 28.03.1997 р. Бишівською сільською радою прийнято рішення про передачу [PERSON] у приватну власність земельних ділянок: для обслуговування житлового будинку - 0,25 га та для ведення господарства - 0,12 га, а згідно довідок Управління Держкомзему у Макарівському районі від 22.10.2010 р. земельній ділянці площею 0,2500 га присвоєно кадастровий номер [NUMBER] , а земельній ділянці площею 0,1200 га присвоєно кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 11, 12, 13). Згідно довідки Відділу у Макарівському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області, відомості про реєстрацію та видачу державних актів на ім`я [PERSON] з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 14). Отже, вказане свідчить про те, що [PERSON] за життя розпочав процес приватизації вказаних земельних ділянок проте її не завершив, не встиг отримати правовстановлюючий документ на своє ім`я та помер. Також до складу спадщини увійшов житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , який належав, [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.10, 10 зворот). Згідно технічного паспорту від 01.06.2010 р., до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в цілому складає домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 82.7 кв.м., житловою площею 40.2 кв.м., прибудову (літ.а), ганок (без літ.), сарай (літ.В), погріб (літ.Д), сарай (літ.Л), убиральню (літ.К), гараж (літ.Ж), колодязь(літ.№1) та огорожу (літ.№2) (а.с. 15-16). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Земельного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 293 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так, встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, необхідне позивачу, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення його права на спадкування, як спадкоємця четвертої черги за законом. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка в разі наявності спору про право, розглядається за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами позовного провадження. Не допускається вирішення справи в порядку окремого провадження, якщо заява містить вимогу про визнання права, зокрема права власності. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , з 2000 року по день смерті останнього [INFO] , тобто більш як п`ять років до дня його смерті, тому позов в частині встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (Пленум ВСУ п.23 Постанови №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»). Як встановлено ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України). Відповідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2018 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач проживала зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, та належить до спадкоємців четвертої за законом майна померлого, інші спадкоємці, які прийняли спадщину судом не встановлені, до складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] та право на завершення процесу приватизації земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] . Судові витрати по оплаті судового збору, не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved