Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

08 червня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що 19 серпня 1994 року помер її батько [PERSON], 27 січня 2013 року померла її мати [PERSON]. Спадкоємицею за законом після їх смерті є позивачка. Спадщину після смерті батьків вона прийняла, так як вони разом проживали та були зареєстровані у домоволодінні 9 по проїзду Таганрозькому у місті Маріуполі. Інших спадкоємців немає. Після смерті батьків залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння 9 по проїзду Таганрозькому у місті Маріуполі, який належав на праві власності її батькам. Однак, оформити свої спадкові права [PERSON] не може, оскільки втрачені документи, які підтверджують право власності померлих на спадкове майно. У звязку із чим, нотаріусом 21 травня 2015 року було винесено постанову про відмову їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також нотаріусом розяснено її право на звернення до суду. На підставі викладеного та посилаючись на діюче законодавство позивачка звертається до суду та згідно уточненої позовної заяви просить визнати за нею право власності на домоволодіння 9 по проїзду Таганрозькому у місті Маріуполі, загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м. у порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON]. У судове засідання позивачка [PERSON], її представник - адвокат [PERSON], діюча на підставі згоди про надання правової допомоги, не зявились, однак надали заяви про розгляд справи без їх участі, просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради - [PERSON], діючий на підставі довіреності не зявився, просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Зясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 19 серпня 1994 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 914329, виданим повторно 27 травня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції у Донецькій області. Актовий запис №1043. [PERSON] померла 27 січня 2013 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 914330, виданим повторно 27 травня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції у Донецькій області. Актовий запис №128. Як вбачається з Висновку про реєстрацію домоволодіння № 27520, виданого міським інвентарним бюро міста Жданова 01 квітня 1975 року, право власності на домоволодіння 9 по проїзду Таганрозькому у місті Маріуполі зареєстроване за [PERSON] на підстав Договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою від 07 червня 1961 року. Постановою приватного нотаріусу [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] від 21 травня 2015 року, позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок 9 по проїзду Таганрозькому у місті Маріуполі, оскільки у спадкоємця відсутні документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно відповіді Четвертої маріупольської нотаріальної контори №950/01-09 від 14 липня 2015 року після смерті [PERSON], померлого 19 серпня 1994 року зареєстровані заяви про прийняття спадщини за законом дружини [PERSON] та дочки [PERSON]. Після смерті [PERSON], померлої 27 січня 2013 року зареєстрована заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON]. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1220, 1261 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Осіб, які б мали право на обовязкову долю у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК Україні, судом не встановлено. Окрім того, відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно зясовувати:1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З підстав наведеного та з урахуванням того, що позивачка звернулася в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, та з урахуванням втрати документу, що посвідчує право власності на житловий будинок, суд приходить до висновку, що за позивачкою може бути визнано право власності на домоволодіння 9 по проїзду Таганрозькому у місті Маріуполі в порядку спадкування після смерті померлого [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Outcome: approved