Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

09 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому зазначив, що 06 квітня 2012 року між ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та [PERSON] відповідно до вимог додатку № 22 «Положення про пільгову компенсаційну позику працівникам» було укладено договір безвідсоткової строкової позики, відповідно до умов якого 27 квітня 2012 року позивач надав [PERSON], яка перебувала з ним в трудових правовідносинах, грошові кошти в сумі 120\~000 гривень. Відповідно до умов укладеного договору станом на 21 жовтня 2014 року із заробітної плати [PERSON] було утримано в рахунок погашення позики 114\~940 гривень 56 копійок. 21 жовтня 2014 року наказом № 297-к відповідача було звільнено за власним бажанням згідно ч.1 ст.36 КЗпП України. Згідно умов договору у разі звільнення позикоотримувача до спливу договору позики, заборгованість за позикою повинна бути погашена до дня звільнення (включно). Станом на день звільнення залишок неповернутої [PERSON] позики становить 5059 гривень 44 копійки. Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 06 квітня 2012 року в розмірі 5059 гривень 44 копійки; 3% річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов*язання у розмірі 434 гривні 56 копійок; інфляційні втрати в розмірі 4189 гривень 65 копійок; судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги і не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце його проведення була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Зясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ОУП «Донецьктеплокомуненерго». Відповідно до п.п.2,6,7,8 Положення «Про пільгову компенсаційну позику ОКП «Донецьктеплокомуненерго» пільгова компенсаційна позика надається постійно працюючим працівникам. Строк повернення позики визначається адміністрацією з відстрочкою початку погашення до трьох місяців, але не може перевищувати трьох років. Погашення позики здійснюється шляхом щомісячних утримань рівними частинами із заробітної плати або щомісячного внесення суми в касу підприємства. При звільненні з підприємства заборгованість з позики має бути погашена не пізніше дня звільнення (а.с.5-6). [PERSON] звернулась із заявою до ОКП «Донецьктепломережа» про надання позики у розмірі 120\~000 гривень (а.с.7). 06 квітня 2012 року між сторонами по справі було укладено договір позики, відповідно до п.1.1 якого позивач по справі надав [PERSON] безвідсоткову позику у розмірі 120000 гривень (а.с.8). Відповідно до п.п. 2.2, 2.3, 2.6 договору позики від 06 квітня 2012 року позичальник зобов*язалась повернути суму позики до 01 липня 2017 року; здійснювати погашення позики з 01 червня 2012 року рівними частинами шляхом утримання грошових коштів із заробітної плати. У випадку звільнення позичальника до спливу строку договору, він зобов*язаний достроково, до дня звільнення (включно) погасити всю суму наданої позики (а.с.8). Відповідно до листа ОКП «Донецьктеплокомуненерго» від 29 квітня 2016 року № 1052, 27 квітня 2012 року на картковий рахунок [PERSON] № 26250500015006 було зараховано грошові кошти в сумі 120\~000 гривень (а.с.9). Як вбачається з розрахункових листків, із заробітної плати [PERSON] протягом 2012-2014 років здійснювались відрахування в рахунок погашення позики (а.с.10-18). 21 жовтня 2014 року [PERSON] на підставі п.1 ст.36 КЗпП України було звільнено з посади начальника служби з охорони праці ОКП «Донецьктепло-комуненерго», що підтверджується копією наказу № 297-к від 21 жовтня 2014 року (а.с.19). Відповідно до довідки позивача по справі № 2188 від 27 вересня 2017 року за період з травня 2012 року по жовтень 2014 року із заробітної плати [PERSON] в рахунок погашення позики за договором від 06 квітня 2012 року було утримано 114940 гривень 56 копійок. Станом на 21 жовтня 2014 року заборгованість [PERSON] за договором позики від 06 квітня 2012 року становить 5059 гривень 44 копійки (а.с.20). Згідно розрахунків позивача інфляційне збільшення суми заборгованості [PERSON] станом на 01 вересня 2017 року становить 4189 гривень 65 копійок, 3% річних станом на 01 вересня 2017 року - 434 гривні 56 копійок (а.с.21-25). Згідно ст.ст.526, 527 ЦК України зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов*язаний виконати свій обов*язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов*язання, на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконала зобов*язань по поверненню позики, передбачених договором від 06 квітня 2012 року, суд вважає за необхідне позов задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором в розмірі 5059 гривень 44 копійки; 3% річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов*язання у розмірі 434 гривні 56 копійок; інфляційні втрати в розмірі 4189 гривень 65 копійок. Відповідно до ст. ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов*язані зі сплатою судового збору. На підставі ст.ст. ст.ст.526, 527, ч. 2 ст.625, ст.ст.1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved