Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

09.01.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що 11.10.2008 року між сторонами укладено шлюб, від якого народились [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В червні 2017 року відповідач залишив її разом з дітьми та проживає окремо. 01.06.2016 року їй встановлено другу групу інвалідності та вона не придатна до регулярної професійної праці. Незважаючи на вказані обставини, вона намагається утримувати, доглядати та виховувати дітей. Відповідач дітей не утримує, добровільно матеріальної допомоги не надає, взагалі не виконує батьківських обовязків. Відповідач не має постійного доходу, що не надає можливості визначити розмір частки від заробітку, у звязку з чим, вона визначила розмір аліментів рівним в сумі 3000 грн. 10.01.2018 року здійснено запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області щодо місця реєстрації відповідача, 08.02.2018 року отримано відповідь. 09.02.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 15.03.2018 року сторонами отримано копію ухвали про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 30.03.2018 року сплив строк на подання відзиву на позовну заяву. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Відповідно до ч.8 ст. 178, ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 11.10.2008 року сторони по справі уклали шлюб в Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис №801. Від шлюбу сторін 07.09.2009 року народилась [PERSON] та 22.02.2012 року [PERSON], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. 07.06.2016 року позивачу встановлено другу групу інвалідності з 01.06.2016 року з висновком про непридатність до професійної праці. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч.ч. 1,2 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частинами 2,3 ст. 183 СК України передбачено, у разі, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. передбачено, що суд при визначені розміру аліментів, повинен врахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення ст. 184 СК України, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, а саме: щомісячного стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1500 грн. на кожну дитину, що у сумі становить 3000 грн., тобто з 09.01.2018 року до досягнення дітьми повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі зазначеного ,

Outcome: approved