Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

08.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району, про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його доньки [PERSON], [INFO]. Прізвище доньки було змінено 19.11.2005р. з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідач з 2004 року вихованням доньки не займається, не піклується про її духовний та фізичний розвиток, участі в утриманні дитини відповідач також не приймає, аліменти стягуються на підставі рішення суду з 23.09.2005р., однак з квітня 2012 року відповідач ухиляється від виконання рішення про стягнення аліментів. Все вищезазначене на думку позивача являється підставою для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та посилаючись на доводи та обґрунтування викладені в позовній заяві, на показання свідка та матеріали справи, просить його задовольнити. Додатково пояснила, що позбавлення батьківських прав необхідно для того, що б позбавити відповідача можливості в подальшому вимагати від доньки матеріальної допомоги. Донька не бажала і не бажає зараз спілкуватися з батьком. Відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] позов не визнають, просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. При цьому відповідач пояснив, що завжди бажав спілкуватися з донькою, однак після розлучення позивачка перешкоджала цьому, налаштовувала дитину проти нього, пізніше донька стала уникати спілкування з ним. Від виконання своїх батьківських обов'язків не ухилявся, його винної поведінки немає, оскільки позивачка та донька не бажали спілкуватися з ним, його участь у вихованні дитини зводилася ними до надання матеріальної допомоги на утримання дитини, що він виконував відповідно до рішення суду. Аліменти на утримання дитини платив регулярно відповідно до рішення суду, однак у 2012 році він був звільнений з роботи. В подальшому перебував на обліку в центрі зайнятості і вважав, що з його соціальної допомоги здійснювалося відрахування на аліменти. Зараз вживає термінових заходів для того, щоб погасити заборгованість по аліментам, яка утворилася. Крім того, у задоволенні позову має бути відмовлено з тих підстав, що на час розгляду справи донька є повнолітньою особою. Представник органу опіки та піклування за довіреністю в судовому засіданні вказав на недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, та пояснив, що висновок органу опіки та піклування щодо розв'язання даного спору не може бути наданий відносно повнолітньої особи. Прокурор в судовому засіданні вказала, що в задоволенні позову повинно бути відмовлено, оскільки позивачка фактично звернулася до суду за декілька днів до повноліття доньки і на момент розгляду справи [PERSON] є повнолітньою особою. Допитаний в судовому засіданні свідок сторони позивача [PERSON] пояснила, що коли сторони проживали однією сім'єю, відповідач займався вихованням дитини, після того, як сторони стали проживати окремо, вона не бачила, щоб відповідач проводив час з донькою. Вислухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку. Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], матір'ю якої є позивачка [PERSON], батьком є [PERSON] - відповідач у справі. На підставі розпорядження голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради 19.11.2005р. до актового запису про народження [PERSON] №189 від 29.02.1996р. внесені зміни, прізвище «[PERSON]» змінене на «[PERSON]». Вказане підтверджується копією запису акта про народження, повторним свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 19.11.2005р. З 2004 року сторони у справі не проживають однією сім'єю, між ними склалися неприязні відносини, донька залишилася проживати разом з матір'ю, що не заперечується відповідачем. З жовтня 2005 року з відповідача за рішенням суду стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23.09.2005р. і до досягнення дитиною повноліття. Іншої участі у вихованні дитини, в організації її фізичного і духовного розвитку, відповідач не приймав, що також ним визнається. Згідно довідки Ленінського ВДВС Запорізького міського управління юстиції №33240 від 28.11.2013р., [PERSON] не отримувала аліменти з [PERSON] з 18.04.2012р. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав па підставі п.2 ч.1 ст. 164 СК України, а саме у зв'язку з ухиленням його від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 164 СК України визначено вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав. Зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з п. п. 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Як встановлено судом, позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав за декілька днів до повноліття дитини. На час розгляду справи [PERSON], [INFO], досягла повноліття, при цьому повноваження [PERSON] представляти в суді інтереси повнолітньої [PERSON] не підтверджені. З урахуванням встановлених обставин справи і зазначених вище норм закону суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed