Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

08.07. 2016 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до [PERSON] Вказувало, що 21.07.2008 р. відповідач отримав кредит в розмірі 3 700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, відповідно до умов договору відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, в зв'язку з чим, станом на 31.05.2016 р., утворилась заборгованість за кредитом. Посилаючись на вищевикладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 13 432 грн. 02 коп. за кредитним договором № б/н від 21.07.2008 р., а також судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. Вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через їх недоведеність. Також просив застосувати строк позовної давності до заявлених вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 21.07.2008 р. між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»), був укладений Договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 3 700 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості, а також зобов'язувався сплачувати інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. За вказаним кредитним договором [PERSON] 22.07.2008 року отримав картку № [NUMBER]; 29.08.2013 року за цим же договором отримав картку № [NUMBER]. Відповідно до умов Договору Клієнт ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Згідно п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт зобов'язувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перерахунком платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Проте в порушення умов, передбачених кредитним договором, відповідач грошові зобов'язання перед кредитодавцем належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням. Відповідно до наданого позивачем Розрахунку, станом на 31.05.2016 р., заборгованість відповідача складає 13 432 грн. 02 коп., а саме: 611 грн. 30 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 8 704 грн. 91 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3 000 грн. 00' коп. - заборгованість з комісії, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 615 грн. 81 коп. - штраф (процентна складова) . Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що відносини за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Представник відповідача звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просив про застосування строків позовної давності, оскільки Банком було пропущено строк звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість за договором сплачується щомісячними платежами у розмірі 2,5 % суми заборгованості. Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору. За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки(стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічні висновки Верховного Суду України містяться в постановах від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 та 3 червня 2015 року № 6-31цс15. В серпні 2013 року відповідач востаннє виконував умови кредитного договору, а в подальшому припинив оплату чергових платежів і кредитор звернувся до суду з вимогами надавши розрахунок заборгованості станом на 31.05.2016 р. Судом встановлено, що останній платіж за договором [PERSON] здійснив 29.08.2013 року, а з позовними вимогами банк звернувся до суду в липні 2016 р., в зв'язку з чим Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в межах строку позовної давності. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту підлягають задоволенню, оскільки Банком не пропущено строк позовної давності. Також з відповідача підлягають стягненню нараховані, але не сплачені проценти за кредитом. Проте, відповідно до частини другої ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином відповідач має сплатити позивачу пеню за період з 08.07.2015 р. до 08.07.2016 р. в розмірі 1000 грн., отже позовні вимоги в цієї частині підлягають задоволенню частково. Також, згідно п. 8.6 Договору у випадку порушення Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш, ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову, отже вимоги в цієї частині підлягають задоволенню.. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 1 378 грн. 00 коп.

Outcome: partial