Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

09.01.2020 року заступник керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури звернулася в інтересах держави до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, [PERSON] , [PERSON] , про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки, скасування записів про державну реєстрацію. 10.01.2020 року судом було зроблено запит про місце реєстрації відповідачів. Ухвалою суду від 23.01.2020 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 17.02.2020 року уповноважена особа Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Сторчай Н.П. , яка діє за довіреністю № 0-22-0.6-6/62-20 від 09.01.2020 року, надіслала відзив на позов. 22.04.2020 року Сторчай Н.П. , надіслала суду додаткові пояснення. 22.04.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду, про що повідомлено учасників судового розгляду. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11.11.2016 №22-30224-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] , земельної ділянки площею 2 га, що знаходиться за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області,та передано йому у власність для ведення особистого селянського господарства(проект розроблено на підставі наказу від 22.06.2016 № 22-15662-СГ). На підставі зазначеного наказу 24.11.2016 приватним нотаріусом Кізюн Т.А. зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.11.2016 року право власності на зазначену земельну ділянку за [PERSON] , припинено та 30.11.2016 зареєстровано за [PERSON] . Після чого вказана земельна ділянка за заявою [PERSON] була поділена на дві земельні ділянки площею по 1 га із кадастровими номерами 6822484100:02:003:0570 та 6822484100:02:003:0571, що підтверджується інформаційною довідкою (копії перелічених документів долучені до позовної заяви). Наказ №22-30224-СГ від 11.11.2016 Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка, яка передана вказаним наказом [PERSON] витребуванню у [PERSON] на користь держави. Так як, [PERSON] при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою не врахував та не повідомив відповідний орган про те, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Крім того, [PERSON] придбав вказану земельну ділянку в особи, яка з огляду на зазначені обставини не мала права її отримувати та відчужувати. В судовому засіданні представник позивача прокурор Мензило Л.В., підтримала заявлені позовні вимоги і просить позов задовольнити в повному обсязі. В судове засідання не з`відповідачі [PERSON] , [PERSON] та представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно належним чином. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності відповідачів та представника управління. Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11.11.2016 №22-30224-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки, площею 2 га (кадастровий номер 6822484100:02:003:0050), що знаходиться за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради Кам`янець-Подільського району,Хмельницької області, та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства(проект розроблено на підставі наказу від 22.06.2016 № 22-15662-СГ). На підставі зазначеного наказу 24.11.2016 приватним нотаріусом Кізюн Т.А.зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.11.2016 року №2719 право власності на зазначену земельну ділянку за [PERSON] припинено та 30.11.2016 зареєстровано за [PERSON] . Вказане підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (додається до позовної заяви). Після чого земельна ділянка кадастровий номер 6822484100:02:003:0050 за заявою [PERSON] була поділена на дві земельні ділянки площею по 1 га із кадастровими номерами 6822484100:02:003:0570 та 6822484100:02:003:0571, що підтверджується інформаційною довідкою (копії перелічених документів долучені до позовної заяви). Вищевказаний наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11.11.2016 №22-30224-СГ підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка, яка передана вказаним наказом [PERSON] витребуванню у [PERSON] на користь держави з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України,безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Водночас, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 25.05.2016 №22-12903-СГ передано у приватну власність (право зареєстровано 03.06.2016) земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6825582600:06:042:0013) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Городнявської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Також, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 27.05.2016 №22-13176-СГ отримав у приватну власність (право зареєстровано 02.06.2016) земельну ділянку, площею 2 га (кадастровий номер 6822455800:05:002:0192) для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Грушківської сільської ради, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки (наказ від 11.11.2016№22-30224-СГ) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (накази від 25.05.2016 №22-12903-СГ, 27.05.2016 №22-13176-СГ). Таким чином, всупереч вимог ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, [PERSON] при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою від 27.05.2016 р. не врахував, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. [PERSON] при зверненні до зазначеного органу влади не повідомив, що вже раніше скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. При цьому, [PERSON] придбав вказану земельну ділянку в особи, яка з огляду на зазначені обставини не мала права її отримувати та відчужувати. Земельна ділянка площею 2 га кадастровий номер 6822484100:02:003:0050 вибула із державної власності внаслідок незаконного використання [PERSON] права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цієї земельної ділянки - держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Згідно із п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв`язку із цим, коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 02.03.2016 у справі № 6-3090цс15 та ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.07.2017 у справі №278/3862/14-ц. Враховуючи викладене, зазначений наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11.11.2016 №22-30224-СГ підлягає визнанню недійсним, а земельну ділянку з кадастровим номером 6822484100:02:003:0050, яку [PERSON] не мав права отримувати та відчужувати, тому слід витребувати земельну ділянку на користь держави, площею 2 га, що була передана вказаним наказом у власність [PERSON] та знаходиться за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради Кам`янець-Подільського районуХмельницької області у добросовісного набувача [PERSON] . Факт поділу [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 6822484100:02:003:0050 на земельні ділянки із кадастровими номерами 6822484100:02:003:0570 та 6822484100:02:003:0571 не перешкоджає витребуванню земельної ділянки в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 11.11.2016 №22-30224-СГ у власність [PERSON] (кадастровий номер 68224841000:02:003:0050) площею 2 га на користь держави. Окрім цього, згідно постанови Верховного суду України від 25.07.2018 у справі № 640/8456/16-ц, у разі об`єднання земельних ділянок не відбувається виникнення чи створення іншого нового майна, відмінного від попереднього, не має місця перетворення або переробка тощо, фактично та юридично відбувається заміна кількох правовстановлюючих документів на один новий, яким засвідчено право власності на те саме майно, що й у попередніх документах. Залишаються попередніми як правові, так і фізичні характеристики об`єднаних ділянок, зокрема, не відбувається зміна їх цільового призначення, розташування тощо. Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах щодо оцінки створення нового майна викладений у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1213цс16. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 47, 52 «Порядку ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, для внесення змін до записів Державного реєстру прав, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, записів про скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав обов`язково зазначається індексний номер рішення. У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації прав, у результаті якої закрито розділ Державного реєстру прав та реєстраційну справу, в Державному реєстрі прав проставляється відмітка про скасування державної реєстрації прав і відкривається закритий розділ Державного реєстру прав та відповідна реєстраційна справа. Враховуючи викладене, зазначений наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11.11.2016 №22-30224-СГ підлягає визнанню недійсним, а оскільки [PERSON] поділив земельну ділянку 6822484100:02:003:0050 на земельні ділянки із кадастровими номерами кадастровим номером 6822484100:02:003:0570 та 6822484100:02:003:0571, яку [PERSON] не мав права отримувати та відчужувати, тому витребувати земельну ділянку площею 2 га в координатах, межах та конфігурації, що була передана вказаним наказом у власність [PERSON] та знаходиться за межами населених пунктів Колодіївської (Китайгородської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області у добросовісного набувача [PERSON] , на користь держави можливо лише шляхом скасування запису про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельні ділянки кадастрові номера 6822484100:02:003:0570 та 6822484100:02:003:0571. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. З моменту державної реєстрації, незалежно від її подальшого скасування, земельна ділянка є об`єктом Державного земельного кадастру, а всі відомості про неї та її кадастровий номер зберігаються у Державному земельному кадастрі постійно (ст. 10, ч. 8 ст. 16, ч. 19 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). Такі особливості правового статусу земельної ділянки дають можливість її ідентифікувати, а власнику витребувати її від незаконного володільця, навіть у випадку здійснення державної реєстрації її поділу (виділення), об`єднання з іншими ділянками, вчинення інших реєстраційних дій, внаслідок яких державна реєстрація цієї земельної ділянки скасовується. Відповідно до п. 9. ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абз. 1 п. 67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, рішення суду про витребування майна з чужого незаконного володіння є підставою для проведення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) державної реєстрації права власності на нерухоме майно за належним власником. У той же час, відповідно до п. 9, 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї, а державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ст. 16, ч. 4 ст. 25, ч.1, 2 ст. 27 Закону України «Про Державний земельний кадастр», п.п. 29, 50, 51, 114, 135, 136, 136-1 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, у разі об`єднання земельних ділянок, державна реєстрація та кадастровий номер земельної ділянки, яка увійшла у склад новоутвореної скасовуються, поземельна книга на неї закривається. Відомості про таку земельну ділянку у Державному земельному кадастрі набувають статусу архівних та зберігаються постійно. Натомість здійснюється державна реєстрація новоутвореної земельної ділянки, відкриття на неї нової поземельної книги, присвоєння нового кадастрового номера. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр», п. 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення реєстраційних дій державний реєстратор обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру. Відповідно до п. 10-1, п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, перед державною реєстрацією прав на земельну ділянку державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру, та у разі відсутність в останньому відомостей про земельну ділянку державний реєстратор за зазначеним кадастровим номером за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав приймає виключно рішення щодо відмови в державній реєстрації прав. Тому відновлення державної реєстрації спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі є умовою відновлення державної реєстрації права власності на неї у Державному реєстрі прав, її статусу як окремого об`єкта цивільних прав. Відновлення державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі (відновлення скасованого кадастрового номера) здійснюється шляхом скасування у Державному реєстрі прав записів державної реєстрації прав на об`єднану земельну ділянку, а також скасування (відновлення) записів у поземельних книгах на новостворену (об`єднану) та спірну земельні ділянки на підставі рішення суду (п. 60, 61 Порядку ведення Державного земельного кадастру). Відповідно до ст. ст. 30 Закону України «Про Державний земельний кадастр» для державних кадастрових реєстраторів інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв`язку із здійсненням ними повноважень, визначених цим Законом, надається в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Тому наявність у Державному реєстрі прав записів про зареєстровані права на земельні ділянки з кадастровими номерами 6822484100:02:003:0570 та 6822484100:02:003:0571 є перешкодою для скасування її державної реєстрації на земельну ділянку з кадастровим номером 68224841000:02:003:0050 є підставою для відновлення державної реєстрації прав на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі прав (пп. 1 ч. 4 ст. 2 Державному земельному кадастрі. Скасування ж у Державному реєстрі прав зап4, ч. 2 ст. 26, пп. 9 ч. 1 ст. 27, пп. 1, 2 ч. 2 ст. 27, ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Наявність у Державному реєстрі прав записів про зареєстровані права на земельну ділянку з кадастровим номером 68224841000:02:003:0050, вказує на суперечність із дійсними правами на спірну земельну ділянку, недостовірність відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно, що не відповідає загальним засадам державної реєстрації прав, та дає підстави для скасування записів про державну реєстрацію прав на неї (п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пп. 8 п. 4, п.п. 39, 51, 52 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141). Враховуючи вказане, з метою ефективного захисту порушеного права, відновлення становища яке існувало до його порушення, забезпечення можливості належного оформлення права власності держави на спірну земельну ділянку згідно вимог ст. 126 ЗК, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК, ст.ст. 2, 5 ЦПК, окрім вимог про визнання недійсним незаконного наказу Головного управління Дежгеокадастру у Хмельницькій області, витребування спірної земельної ділянки, належним способом захисту інтересів держави є пред`явлення також вимог про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію прав на земельну ділянку з кадастровим номером 68224841000:02:003:0050 та скасування у Державному земельному кадастрі записів про державну реєстрацію цієї земельної ділянки, а також про її поділ на земельні ділянки 6822484100:02:003:0570 та 6822484100:02:003:0571. Без вирішення питання про скасування земельних ділянок з кадастровим номерами 6822484100:02:003:0570 та 6822484100:02:003:0571держава буде позбавлена можливості повернути у власність земельну ділянку з кадастровим номером 6822484100:02:003:0050, яка незаконно вибула з її власності, оскільки з моменту об`єднання земельних ділянок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зроблено відповідні записи про погашення права власності, закриття розділу та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна (земельну ділянку з кадастровим номером 6822484100:02:003:0050). Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтями 6,19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження,а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності на господарювання, тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів. Згідно ч. 4 ст. 56 ЦПК прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абз. 3 ч. 5 ст. 56 ЦПК). Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 170, 326, 374 Цивільного кодексу України право власності на землі державної власності належать державі Україна, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади. Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Положення про Головне управління Держгеокадастру в області (далі-Положення), затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333, такими органами є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та територіальні органи Держгеокадастру. Відповідно до Положення, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є територіальним органом Держгеокадастру та реалізує його повноваження на території Хмельницької області, зокрема здійснює розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів, а також одночасно наділене повноваженнями здійснення державного контролю (нагляду) за додержанням земельного законодавства. Крім того, відповідно до п. 9 Порядку доступу державних реєстраторів прав на нерухоме майно та користування відомостями Державного земельного кадастру затвердженого Кабінетом Міністрів від 12 липня 2017 р. № 509 адміністратор Державного земельного кадастру в режимі реального часу забезпечує передачу до Державного реєстру прав відомостей про земельну ділянку за критеріями, зазначеними в пошуковому запиті. Тобто, при винесенні відповідного Наказу про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, уповноваженні особи ГУ «Держгеокадастру» у Хмельницькій області зобов`язані перевірити наявність підстав для надання земельної ділянки різного призначення у власність громадянам. Однак, в даному випадку, такої перевірки не було здійснено, що призвело до вибуття оспорюваної ділянки (кадастровий номер 6822484100:02:003:0050) з земельного державного значення. Спірна земельна ділянка вибула з володіння держави внаслідок порушення закону не лише набувачем земельної ділянки, а й органу, уповноваженого від імені держави на розпорядження цією земельною ділянкою - ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, яке реалізовувало повноваження Держгеокадастру на території Хмельницької області. Поряд із цим, ні Держгеокадастр, ні Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ні їх посадові особи при вирішенні даного спору, пов`язаного із поверненням у власність держави спірної земельної ділянки, не здійснюють захист державних інтересів в суді, з наступних підстав. При здійсненні функцій із розпорядження землями, зокрема здійснюючи розгляд заяви громадянина [PERSON] про передачу спірної земельної ділянки у власність, копія якої додана до позовної заяви, ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області відповідно до вимог ч. 8 ст. 118, ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 6 Закону України «Про землеустрій» мало не допустити зазначених порушень, відмовити у погодженні та затвердженні відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який не відповідає положенням закону, відмовити громадянину [PERSON] у передачі спірної земельної ділянки у власність. Маючи відповідно до ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч. 6 ст. 9, ч. 2 ст. 15, ст.ст. 30, 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» доступ до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру службові особи ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області мали можливість перевірити наявність у його власності земельної ділянки даного виду цільового призначення та площі, раніше набутої в порядку безоплатної приватизації. У спірних правовідносинах вимоги ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України при передачі спірної земельної ділянки у власність громадянину [PERSON] , а відтак іінтереси держави, порушені саме ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, яке реалізовувало повноваження Держгеокадастру. Тому захист інтересу держави в суді, який полягає у скасуванні оспорюваного наказу, не узгоджується із інтересами зазначених органів. Тому саме ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області є відповідачем за основною вимогою про визнання недійсним спірного наказу, і не може бути позивачем, оскільки чинним законодавством не допускається збіг в одній особі позивача і відповідача (правова позиція Верховного Суду України, ухвала від 02.03.2011 у справі № 6-58303св10). Окрім того, ні Держгеокадастр, ні ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, ні їх посадові особи не вправі самостійно скасувати спірний наказ, оскільки на його підставі за відповідачем громадянином [PERSON] зареєстровано право приватної власності, тому вказане суперечитиме вимогам ч. 1 ст. 154 ЗК України. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в абз. 2 п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, абз. 2 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у редакції постанови ПВСУ від 19.03.2010 № 2). Наведене підтверджує те, що органи, які уповноважені здійснювати захист інтересів держави (Держгеокадастр та ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області), не можуть здійснювати захист інтересів держави, зокрема і через відсутність у них повноважень щодо звернення до суду у даних спірних правовідносинах. У зв`язку із зазначеним представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль щоб ці інтереси не залишились незахищеними. Зазначене повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини та узгоджується із правовими позиціями Верховного суду. За змістом усталеної практики Верховного суду прокурор не може замінювати лише належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Належним суб`єктом владних повноважень для захисту інтересів держави є не будь-який орган, що уповноважений державою здійснювати певні функції контролю у певній сфері, а лише той, який має відповідні повноваження для захисту таких інтересів. Повернення у власність держави незаконно приватизованої земельної ділянки сприятиме реалізації зазначених конституційних положень є умовою позбавлення безпідставних переваг відповідача [PERSON] та відновлення можливості справедливого (законного) розподілу такого обмеженого державного ресурсу, що становить державний інтерес (вказане цілком узгоджується із правовою позицією ЄСПЛ, п.п. 70-71 рішення від 20.10.2011 у справі«Рисовський проти України», п. 54 рішення від 02.11.2004 у справі «Трегубенко проти України»). Враховуючи те, що Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області заходів до виявлення та усунення даного факту порушення при передачі земельної ділянки державної форми власності не вжито, а також те, що він є відповідачем по справі, прокурор самостійно пред`являє цей позов в інтересах держави. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення). У зв`язку із тим, що [PERSON] , зловживаючи своїм правом, набув спірну земельну ділянку у власність внаслідок вчинення неправомірних дій, а саме: не повідомив ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області про те, що раніше скористався правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для аналогічних потреб, отримав незаконні переваги порівняно з іншими громадянами, чим порушено суспільний інтерес на законність у цій сфері, оскільки кожен громадянин має право лише одноразово використати своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для певної категорії потреб. Враховуючи вищевказане, саме тому прокурор звернувся до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду, в тому числі і в частині позовних вимог до юридичної особи Відповідно до інформації, наданої земельно-аграрним центром «Карат» вартість земельної ділянки сільськогосподарського призначення по Кам`янець-Подільському районі становить 6 грн. за кв. м. Таким чином, вартість земельної ділянки (кадастровий номер 6822484100:02:003:0050), що знаходиться за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, площею 2 га становить 120 000 гривень. Витрати понесені позивачем по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів на його користь відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved