Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

08 червня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 11 липня 2019 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Дітей, народжених в даному шлюбі, немає. Розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідачка [PERSON] відмовляється, тому він змушений звернутись до суду з даним позовом. Сімейне життя з відповідачкою не склалося, втрачено взаємні почуття один до одного, взаємоповага. Протягом шести місяців вони проживають окремо. В зв`язку з цим вважає, що примирення та збереження сім`ї неможливе та суперечить його інтересам. Позивач подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка також подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при цьому вказала, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 липня 2019 року у виконавчому комітеті Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис № 4, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області 11 липня 2019 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. На час розгляду справи сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. За приписами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що даний шлюб слід розірвати. При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: approved