Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

10.02.2015 року [PERSON], в особі представника за Договором про надання адвокатської допомоги Лещенко Ю.В., звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача гарантійну суму за попереднім договором в розмірі 31.720 грн., неустойку (штраф) за невиконання умов попереднього договору в розмірі 31.720 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 634 грн. 40 коп. При цьому, позивач вказує на те, що 10.02.2014 року між ним та [PERSON] було укладено Попередній договір, за умовами якого сторони зобов'язувалися в подальшому у строк до 04.03.2014 року здійснити правочин купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна - квартири [ADDRESS], яка належить відповідачу на праві приватної власності. Відповідно до п. 3 Попереднього договору, у якості забезпечення зобов'язання за договором, ним (позивачем) [PERSON] було передано грошові кошти в сумі 17.600 грн., яка була визначена та передана у виді матеріального активу у розмірі 2.000 доларів США, що визначено як гарантійна сума договору. За офіційним курсом НБУ, станом на 29.01.2015 року, сума 2.000 доларів США дорівнює 31.720 грн. Згідно п. 6 Попереднього договору, у разі не укладання договору-купівлі-продажу в обумовлений сторонами термін з вини Продавця, останній зобов'язаний у триденний строк повернути Покупцеві Гарантійну суму, а також суму неустойки (штрафу) у розмірі 31.720 грн. Згідно п. 7 Попереднього договору, у разі не укладання договору купівлі-продажу в строк, обумовлений сторонами, з вини Покупця, гарантійна сума останньому не повертається і направляється на сплату відшкодування завданих збитків. Відповідно до п. 8.6 Договору, відповідач [PERSON] стверджує, що означене у договорі майно (квартира) є добросовісно набутим, не перебуває під заставою, не продано, не є спірним (оспорюваний), під забороною на відчуження не перебуває і не має претензій з боку третіх осіб. Проте, дане твердження відповідача на момент укладання попереднього договору не відповідало дійсності. Як зазначає [PERSON] в позовній заяві, з'явившись 04.03.2014 року до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заремби О.В. для укладання Договору купівлі-продажу квартири, було виявлено, що квартира [ADDRESS] перебуває під обтяженням - забороною на відчуження, а саме: арештом, як забезпечення позову на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 06.08.2012 року у цивільній справі № 2605/12449/12. З метою зняття заборони на відчуження на вищевказане житлове приміщення, за взаємною згодою сторін Попередній договір від 10.02.2014 року було продовжено до 14.03.2014 року. Таким чином, відповідач взяв на себе зобов'язання до 14.03.2014 року зняти всі обтяження з об'єкту нерухомості та укласти з ним (позивачем) Договір купівлі-продажу квартири. Як стверджує позивач, в обумовлену дату - 14.03.2014 року, [PERSON] до нотаріуса не з'явився, тому договір купівлі-продажу квартир [ADDRESS] не був укладений саме з вини відповідача. Однак, у порушення п. 6 Попереднього договору, відповідач у визначений сторонами триденний строк гарантійну суму договору не повернув та суму штрафу не сплатив. На вимогу повернути грошові кошти [PERSON] ніяк не реагує, тому він змушений звернутися до суду для захисту свого порушеного права. Посилаючись на викладені обставини, положення ст.ст. 525, 526, 570, 571, 610, 615, 635 ЦК України, а також на те, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином, [PERSON] просить задовольнити його позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача Лещенко Ю.В., дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 1 ст. 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Як встановлено судом, 10.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Попередній договір, за умовами якого сторони зобов'язувалися в подальшому у строк до 04.03.2014 року здійснити правочин купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна - квартири [ADDRESS], яка належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 7-8). Відповідно до п. 3 Попереднього договору, у якості забезпечення зобов'язання за договором, [PERSON] було передано [PERSON] Гарантійну суму в розмірі 17.600 грн., яка була визначена та передана у вигляді матеріального активу у розмірі 2.000 доларів США, що визначено як гарантійна сума договору. Згідно п. 6 Попереднього договору, у разі не укладання договору-купівлі-продажу в обумовлений сторонами термін з вини Продавця, останній зобов'язаний з триденний строк повернути Покупцеві Гарантійну суму, а також суму неустойки (штрафу) у розмірі 17.600 грн. Згідно п. 7 Попереднього договору, у разі не укладання договору купівлі-продажу в строк, обумовлений сторонами, з вини Покупця, гарантійна сума останньому не повертається і направляється на сплату відшкодування завданих збитків, понесених Продавцем. Як зазначено в п. 8.6 Договору, відповідач [PERSON] стверджує, що означене у договорі майно (квартира) є добросовісно набутим, не перебуває під заставою, не продано, не є спірним (оспорюваний),під забороною на відчуження не перебуває і не має претензій з боку третіх осіб. Судом також встановлено, що 04.03.2014 року сторонами було продовжено строк дії Попереднього договору до 14.03.2014 року (а.с. 7-8). Однак, в обумовлену дату - 14.03.2014 року, [PERSON] до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заремби О.В. для укладання Договору купівлі-продажу квартири не з'явився, що підтверджується свідоцтвом приватного нотаріуса від 14.03.2015 року, зареєстрованим в реєстрі за № 284 (а.с. 10). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню. При цьому суд вважає, що саме з вини Продавця [PERSON] не було укладено між ним та [PERSON] Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], тому [PERSON] зобов'язаний повернути позивачу завдаток в розмірі 2.000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року становить 31.720 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 571 ЦК України та п. 6 Попереднього договору, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] суму неустойки (штрафу), яка визначена у п.6 Попереднього договору в розмірі 17.600 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] гарантійну суму за Попереднім договором в сумі 2.000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2015 року, становить 31.720 грн., а також неустойку (штраф) у розмірі 17.600 грн., всього - 49.320 грн. Оскільки суд частково задовольняє вимоги [PERSON], то, відповідно до ст.88 ЦПК України, стягує з [PERSON] на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, витрати по сплаті судового збору в сумі 493 грн. 20 коп.

Outcome: partial