Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-30 00:00:00

10.06.2014 р. Полтавським районним судом Полтавської області постановлено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Полтавської районної державної адміністрації, Щербанівська сільська рада Полтавського району, ДП ВАТ Павлівське Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка в особі ліквідатора [PERSON], прокуратура Полтавського району про вселення та усунення перешкод в користуванні будинком, визнання права власності на майно та зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16.07.2014 р. справу повернуто для винесення додаткового рішення стосовно позовної вимоги про встановлення порядку користування квартирою, яка заявлялась в позові [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник [PERSON] позовну вимогу про встановлення порядку користування квартирою підтримали та просили її задовольнити. Відповідачка [PERSON] та представник [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення заявленої вимоги заперечили, просили відмовити. В судовому засіданні прокурор Полтавського району та представник третьої особи: органу опіки і піклування Полтавської РДА поклалися на розсуд суду. Представники третіх осіб: Щербанівської сільської ради Полтавського району, ДП ВАТ «Павлівське» Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка в особі ліквідатора [PERSON] в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, представників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, ч. 1 ст. 57 ЦПК України, Відповідно ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно положень ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. 2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 3. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 27.03.1992р. між [PERSON] та [PERSON] , який діяв по дорученню Ім. Т.Г. Шевченко, укладено договір купівлі - продажу, що Радгосп [PERSON]Г. Шевченка Полтавського району продав [PERSON], трьох кімнатну в двохквартирному житловому будинку , що знаходиться в [ADDRESS] та області, загальною площею 75,9 кв.м. та житловою площею 53.6 кв.м. за ціною - 293662 карб. Даний договір посвідчено [PERSON], секретарем Щербанівської сільської Ради народних депутатів Полтавського району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі під № 53 (а.с. 140-143, 161-162). Згідно реєстраційного запису на документі (договору купівлі-продажу від 27.03.1992р.) про право особистої власності, встановлено, що квартира номер 1 в будинку № 5 по вул. Лісова в с. Щербані Полтавського району Полтавської області зареєстрована в Полтавському міському бюро технічної інвентаризації на право особистої власності за гр. [PERSON], та записано в реєстраційну книгу № 2 за реєстровим номером 284, 03 квітня 1992року (а.с. 74, 143) Враховуючу зазначені докази, встановлено, що будинок який знаходиться в [ADDRESS] та області, є власністю [PERSON], який його придбав на підставі договору купівлі продажу і не являється службовим житлом і не є обєктом приватизації. Згідно ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В даній ситуації такої домовленості не було. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово Відповідно до ч. 2 ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну. Відповідно до положень ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, який постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. За даних обставин, підстав у суду для встановлення порядку користування квартирою №1 в будинку № 5 по вул. Лісна, що в с. Щербані Полтавського районного Полтавської області не має, так як власником є [PERSON]. Враховуючи викладене, за даних обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не обґрунтовані, не доведені в судовому засіданні, і задоволенню не підлягають, тому слід відмовити у задоволенні позовної вимоги про встановлення порядку користування квартирою №1 в будинку № 5 по вул. Лісна, що в с. Щербані Полтавського районного суду - за недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed