overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

08 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 13 березня 2014 року між нею та відповідачем по справі Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кегичівського районного управління юстиції у Харківській області зареєстровано шлюб, актовий запис № 13. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження доньки батьком записаний відповідач. Останній не цікавиться вихованням доньки, не надає матеріальну допомогу на утримання та виховання дитини. Донька повністю знаходиться на її утриманні та вихованні. В зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала заяву в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що у позивача на утриманні знаходиться неповнолітня донька - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від обов'язків по утриманню дитини, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі норм СК України аліменти можуть бути присудженні в долі від доходу одного з батьків. В зв'язку з цим, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. оскільки позивач за законом звільняється від їх сплати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

08 вересня 2016 року [PERSON] предявив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 12 серпня 1995 року у відділі ЗАГС виконавчого комітету Львівської міської ради. В обгрунтування своїх вимог зазначав про те, що від подружнього життя в них є син [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. Спочатку спільне сімейне життя між ними проходило нормально, однак з часом відносини змінились та між ними стали виникати сварки і непорозуміння. Протягом всього часу він намагався зберегти сімю заради дитини, проте зрозумів, що його намагання виявилися марними. З часом вони з дружиною припинили подружні відносини, ведення спільного господарства та стали проживати окремо. Оскільки відповідачка ухиляється від розлучення в органах державної реєстрації актів цивільного стану, він вирішив звернутись в суд. В судове засідання, яке було призначено на 07 грудня 2016 року о 14.00 год. сторони не зявились та подали заяви з проханням проводити розгляд справи за їх відсутності. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

08 вересня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2002 року. Однак спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на суть сімейного життя, виниклу відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти та суперечки. Почуттів любові та взаємоповаги між сторонами не зберіглося. На теперішній час спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки припинені, спір про розподіл майна та визначення місця проживання дітей на теперішній час між сторонами відсутній. Просила позовні вимоги задовольнити та шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви з клопотанням слухати справу у їх відсутності, позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб може бути розірвано, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження родини стали неможливими. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-НО № 164805 виданим Миколаївською селищною радою м. Словянська Донецької області, актовий запис № 20. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами зникло взаєморозуміння, періодично почали виникати скандали, виникло відсутність взаєморозуміння, зникло бажання збереження родини, почуттів любові та взаємоповаги між сторонами не зберіглося. Спільного господарства сторонами не ведеться, проживають окремо, спір про поділ майна та визначення місця проживання дітей на теперішній час відсутній. Судом надана оцінка кожному доказу, щодо їх належності, допустимості та достовірності. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що в сімї дійсно склались складні відношення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи неможливим збереження сімї, відповідач не заперечує проти задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтовані, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

08 вересня 2016 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи її тим, що в свідоцтві про право власності на житло від 17.06.2003 року допущено помилку в її імені, а саме вказано, що вона є [PERSON], а згідно паспорта громадянина України вона є [PERSON]. В звязку з чим просила суд встановити факт належності їй документу, який посвідчує її право власності, а саме: Свідоцтво про право власності на житло, видане 17.06.2003 року Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення. В судове засідання заявник [PERSON] не зявилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник заінтересованої особи Полтавської міської ради [PERSON] не зявився, попередньо надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.15). За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.06.2003 року Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення, видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.6). Разом із цим судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії ІІІ-КЕ №386934 від 07.10.1992 року, актовий запис №1153 (а.с.5) та паспорту громадянина України серії КО 765990, виданого 27.10.2008 року Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області (а.с.4) заявниця є [PERSON]. Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що при видачі свідоцтва про право власності на житло від 17.06.2003 року було допущено помилку в імені заявника, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

08 вересня 2016 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра 11-го відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева Тихонової Лариси Василівни про визнання доцільною госпіталізації та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO], заява обґрунтована тим, що в ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева на стаціонарному лікуванні у 11-му відділенні з 28.04.2016 року з 08 год. 10 хв. по теперішній час знаходиться недієздатна [PERSON], [INFO] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма. 26.08.2016 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, безперервний перебіг захворювання з вираженим дефектом особистості по змішаному типу. У зв'язку з чим просили суд визнати доцільною госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні Задорожна Н.Є. заяву підтримала та просила задовольнити. Хвора [PERSON] в судове засідання за станом здоров'я доставлена не була, про що свідчить довідка № 61, видана ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева 08.09.2016 року. Прокурор Данилюк Т.М. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку представника Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні Задорожної Н.Є. та прокурора Данилюк Т.М., вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що в ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева на стаціонарному лікуванні у 11-му відділенні з 28.04.2016 року з 08 год. 10 хв. по теперішній час знаходиться недієздатна [PERSON], [INFO] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма. 26.08.2016 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, безперервний перебіг захворювання з вираженим дефектом особистості по змішаному типу. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 03.12.1986 року визнано [PERSON] недієздатною. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати недієздатну [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

08 вересня 2016 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра 3-Б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева Лихобабенко Олега Юрійовича про визнання доцільною госпіталізації та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO], заява обґрунтована тим, що в ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева на стаціонарному лікуванні у 3-Б відділенні з 02.08.2013 року з 11 год. 10 хв. по теперішній час знаходиться недієздатний [PERSON], [INFO] з діагнозом: шизофренія, загострення. 19.08.2016 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, галюцинаторний синдром, безперервний тип перебігу, помірний дефект апато-абулічного типу. У зв'язку з чим просили суд визнати доцільною госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні Задорожна Н.Є. заяву підтримала та просила задовольнити. Хворий [PERSON] в судове засідання за станом здоров'я доставлений не був, про що свідчить довідка № 51, видана ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева 07.09.2016 року. Прокурор Данилюк Т.М. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку представника Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні Задорожної Н.Є. та прокурора Данилюк Т.М., вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що в ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева на стаціонарному лікуванні у 3-Б відділенні з 02.08.2013 року з 11 год. 10 хв. по теперішній час знаходиться недієздатний [PERSON], [INFO] з діагнозом: шизофренія, загострення. 19.08.2016 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, галюцинаторний синдром, безперервний тип перебігу, помірний дефект апато-абулічного типу. Рішенням Крюківського районного суда м.Кременчука Полтавської області визнано [PERSON] недієздатним. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати недієздатного [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

08 вересня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр.\~[PERSON], 10.06.1994р.\~н., який мешкає за адресою: Дніпропетровська область, Томаківський район, с.\~Вищетарасівка, вул.\~Шкільна, буд.\~13. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.09.2016\~р. о 16\~год. 12\~хв. гр.\~[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.09.2016\~р. о 16\~год. 12\~хв. гр.\~[PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий не спить, тривожний, розмовляє сам з собою, неспокійний, напружений, говорить з Путіним. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

08 вересня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр.\~[PERSON], 17.05.1993 р.\~н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.09.2016\~р. о 17\~год. 55\~хв. гр.\~[PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора є безпорадною у звязку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.09.2016\~р. о 17\~год. 55\~хв. гр.\~[PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора відмовляється від їжі, води, не відповідає на запитання, закриває обличчя іконою, молиться. Мислення дезорганізоване. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

08 вересня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр.\~[PERSON], 23.02.1952 р.\~н., який мешкає за адресою: м.\~Дніпропетровськ, Самарський район, вул.\~Гаванська, буд.\~15. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.09.2016\~р. о 13\~год. 55\~хв. гр.\~[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару як недієздатний через відсутність згоди опікуна. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.09.2016\~р. о 13\~год. 55\~хв. гр.\~[PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий спокійний, підкорюється, байдужий до всього, негативістичний у плані лікування, відмовляється від лікування туберкульозу. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма. МБТ? Туберкульоз обох легень. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved