Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

10.05.2018 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що його син [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], уродженець с. Косалари Тетрицкаройського району, Грузія, зареєстрований за адресою [ADDRESS], фактичної проживає за адресою [ADDRESS], страждає тяжким захворюванням. Він є інвалідом 1 групи з дитинства з діагнозом дитячий церебральний параліч, порушення функцій руху важкого ступеня, розумова відсталість у стадії дебільності - безстроково, що підтверджується його медичною карткою та витягом з акту огляду № 202 від 28.01.2005 року у МСЕК - довідка №447220 серія МСЄ-ДНА - 01. Він страждає на олігофренією, розумову відсталість в ступені різко вираженої імбецильності, дитячий церебральний параліч, тетрапарез, складний тип олігофреничного дефекту, внаслідок перинатальної патології, працездатність повністю втрачена, потребує постійного стороннього догляду та турботи - акт амбулаторної трудової експертизи від 27 січня 2005 року Комунального закладу Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня. Заявник зазначив, що в склад його сім'ї входить: він, його дружина [PERSON] та його сини - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Сім'я мешкає за адресою: с. Михайлівка Синельниківського району Дніпропетровської області у житловому будинку, що є їхньою приватною власністю. Син [PERSON] повністю забезпечений житловою площею. Заявник не працює займається особистим підсобним господарством, завдяки якому матеріально забезпечує та утримує сім'ю. Має фізичну можливість здійснювати догляд за сином [PERSON]. 17 березня 1986 року заявник з дружиною зареєстрували шлюб - актовий запис № 14, де російською мовою у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] зазначені їх прізвища з дружиною «[PERSON] та [PERSON]». На підставі свідоцтва про одруження виданий паспорт дружині, а потім складені актові записи про народження синів [PERSON] і [PERSON], а згодом їм видані паспорти на прізвища «[PERSON]». Заявник отримав паспорт 10 березня 1974 року з правильним зазначенням свого прізвища «[PERSON]», відповідно до свого свідоцтва про народження, серії [NUMBER], де зазначеного його прізвище російською мовою «[PERSON]». У 1993 році вони переїхали в Україну на постійне місце проживання. У зв'язку з хворобою сина, останній перебуває на обліку у лікаря психіатра КЗ Синельниківська центральна районна лікарня Дніпропетровської області. Фізично син самостійно погано ходить, не може себе обслуговувати. Він не навчався у школі, але розумово доступний контакту, розуміє мову і значення простих звернень до нього. Заявник доглядає за сином інвалідом з дитинства, здійснюю постійне повне його побутове обслуговування, доставляє у лікарню, купує ліки, годує та лікує сина. Син не розуміє значення своїх дій та не може ними керувати. Він не може самостійно забезпечити здійснення своїх особистий немайнових та майнових прав і інтересів Рішенням виконкому Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 25 лютого 2005 року № 13 заявник був призначений опікуном неповнолітнього [PERSON], але в зв'язку з тим, що син досяг повноліття йому необхідно встановити опіку та призначення опікуна. Враховуючи вищевикладене, заявник просить суд, визнати [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], уродженця с. Косалари Тетрицкаройського району Грузія, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], та фактично проживаючого за адресою: [ADDRESS] недієздатною особою. Встановите над ним опіку і призначити його - [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], уродженця с. Косалари, Тетрицкаройського району, Грузія опікунам. До початку проведення судового засідання заявник [PERSON] надав суду заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи без його присутності. Заінтересованою особою в особі представника Раївської сільської ради Синельниківського району до початку судового засідання надано заяву про розгляд справи без присутності представника та відсутність заперечень проти задоволення заяви . Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З матеріалів заяви вбачається, що згідно довідки МСЕК [PERSON], [INFO], останній є інвалідом І групи з дитинства та потребує догляду та нагляду ( а.с. 12). В матеріалах справи знаходиться висновок судово-психіатричної експертизи № 100 від 07.08.2018 року, яким встановлено, що [PERSON], [INFO], страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі важкої розумової відсталості в наслідок церебрального паралічу. За своїм психічним станом [PERSON] не може розуміти значення своїх дій і керувати ними ( а. с. 42 - 44). Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Сім'ю, відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а ч. 4 даної статті визначено, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. На підтвердження того, що заявник є рідним батьком та є кровним членом сім'ї [PERSON], судом оглянуто копію свідоцтва про народження [PERSON] [INFO], з якого вбачається, що у графі «батько» зазначено - [PERSON] (а.с.10). Згідно до положень ст.41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. В зазначеній статті окреслено правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною до яких віднесено, що недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун; відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою несе її опікун (стаття 1184 ЦК України). Беручи до уваги те, що [PERSON], як особа яка потребує опіки, проживає за однією адресою: [ADDRESS] із заявником [PERSON], який просить суд призначити його опікуном ( довідка № 139 від 06.04.2018 року Раївської сільської ради а.с. 13), опіку можливо встановити за вказаною адресою, що узгоджується із ч. 1 ст. 62 ЦК України. Згідно зі ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Статтею ст. 67 ЦК України передбачені права та обов'язки опікуна, а саме: опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечувати його доглядом та лікуванням, вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, має право вчиняти правочини від імені та в інтересах підопічного. Статтею 68 ЦК України закріплено, що опікун, його дружина, чоловік та близькі родичі (батьки, діти, брати, сестри) не можуть укладати з підопічним договорів, крім передання майна підопічному у власність за договором дарування або у безоплатне користування за договором позички. Опікун не може здійснювати дарування від імені підопічного, а також зобов'язуватися від його імені порукою. Згідно ч. 1 ст. 71 ЦК України опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування відмовитися від майнових прав підопічного; видавати письмові зобов'язання від імені підопічного; укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; укладати договори щодо іншого цінного майна. Відповідно до ст. 72 ЦК України опікун зобов'язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, доходів від майна підопічного тощо. Якщо підопічний є власником нерухомого майна або майна, яке потребує постійного управління, опікун може з дозволу органу опіки та піклування управляти цим майном або передавати його за договором в управління іншій особі. Згідно ст. 74 ЦК України, якщо у особи, над якою встановлено опіку, є майно, що знаходиться в іншій місцевості, опіка над цим майном встановлюється органом опіки та піклування за місцезнаходженням майна. Опіка над майном встановлюється також в інших випадках, встановлених законом. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані письмові докази, наведені правові норми, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Окрім того, беручи до уваги наявність психічного захворювання особи, яка визнається судом недієздатною - [PERSON], яку він має з дитинства, суд вважає необхідним та обґрунтованим визначити максимальний строк дії рішення суду у даній справі, після набрання ним законної сили, який становить два роки, що не суперечить вимозі ч. 6 ст. 300 ЦПК України. Роз'яснити учасникам справи, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п'ятнадцять днів до закінчення дворічного строку дії рішення суду, яке набрало законної сили (ч. 7 ст. 300 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved