Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

07 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до ТОВ «ЛАЗУРНИЙ ОКЕАН ПЛЮС». Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 2012 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. У період з 04 травня 2015 року по 04 липня 2016 року він проходив військову службу у Збройних Силах України у зв'язку із проведенням антитерористичної операції на сході України. В порушення вимог ч. 3 ст. 119 КЗпП України йому не було нараховано середній заробіток. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача середній заробіток за період з 04 травня 2015 року по 04 липня 2016 року. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В минулих судових засіданнях повністю підтримав заявлені вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини неявки свого представника не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. Як вбачається з трудової книжки позивача (а. с. 4-10) [PERSON] 21 березня 2013 року прийнятий до товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЗУРНИЙ ОКЕАН ПЛЮС» на посаду начальника охорони. Довідкою від 21 липня 2016 року за підписом Очаківського районного військового комісара підтверджується той факт, що позивач [PERSON] проходив військову службу по мобілізації в Збройних Силах України у період з 04 травня 2015 року по 04 липня 2016 року (а. с. 11). Відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України (в редакції, що діє з 01 січня 2016 року), за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Така ж правова норма закріплена у ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» від 25 березня 1992 року. Оскільки позивач проходив військову службу у зв'язку із мобілізацією, вказані вище норми поширюються на нього та є гарантією збереження за ним середнього заробітку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи той факт, що відповідач свого процесуального обов'язку доказування не виконав, ухвалу суду про витребування довідки про середній заробіток позивача не виконав, жодних документів до суду не надав, не довівши суду, що середній заробіток [PERSON] було нараховано та виплачено, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Вирішуючи позов про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку, судом враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Згідно з п. 2 вказаного Порядку, у випадках збереження середньої заробітної плати, що не пов'язано з відпустками, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника. З відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів (а. с. 12) вбачається, що заробітна плата позивача складала: у березні 2015 року - 9 007 грн 74 коп., у квітні 2015 року - 9 136 грн 45 коп.. У березні та квітні 2015 року передбачалося по 21 робочому дню. Таким чином, згідно з п. 8 Порядку, середньоденна заробітна плата позивача складає 432 грн 01 коп. ((9007,74+9136,45)/(21+21)). З 04 травня 2015 року по 04 липня 2016 року минув 291 робочий день. Відповідно, середній заробіток позивача складає 125 714 грн 91 коп. (291х432,01). Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Оскільки від сплати судового збору при зверненні до суду із цим позовом позивач був звільнений, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1 257 грн 15 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved