Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

08.12.2015 до суду посупив вказаний позов, у якому позивач просить суд ухвалити рішення та визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлої 12.02.2007 [PERSON] права та обовязки забудовника, а саме: здачі в експлуатацію житлового будинку, реєстрації права власності на нерухоме майно, отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташованими за адресою: Черкаська область, м. Корсунь-Шевченківський, вул.25 Жовтня, 258. Свій позов позивач мотивує тим, що 12.02.2007 померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, в т.ч. на житловий будинок з господарськ - побутовими будівлями, що по вул. 25 Жовтня ,258, у м. Корсуні-Шевченківському Черкаської області, яку позивач прийняв, оскільки на день смерті матері постійно проживав разом з нею і в установлені законом строки не заявив відмову від спадщини. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус у видачі свідоцтва відмовила постановою від 23.10.2015 у звязку із відсутністю документа, який засвідчує право власності на будинок, а тому позивач і звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не зявилася, але до суду подано заяву про підтримання позову та з проханням слухати справу у відсутність позивача та представника позивача. Від відповідача Корсунь-Шевченківської міської ради, за підписом міського голови, поступила заява з проханням слухати та закінчувати розгляд справи у відсутність представника ради, проти задоволення позову заперечень немає. Суд, розглянувши справу в порядку письмового провадження, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті і прийшов до висновку про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що дійсно 12.02.2007 померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-СР № 061578, виданим відділом РАЦС Городищенського РУЮ Черкаської області 13.02.2007 (а.с.8). Місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця: вул. 25 Жовтня, 258, у м. Корсуні-Шевченківському Черкаської області ( а.с. 38- довідка РЕУ від 27.03.2015). Після її смерті відкрилася спадщина, в т.ч. на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями по вул. 25 Жовтня, 258, у м. Корсуні-Шевченківському Черкаської області. За цією ж адресою позивач був зареєстрований та проживав на день смерті матері і на даний час (а.с.6), який, згідно наданих суду документів є сином померлої та спадкоємцем першої черги ( а.с.5,7,8). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, судом встановлено що позивач прийняв спадщину, оскільки на день смерті матері постійно проживав разом з нею і в установлені законом строки не заявив відмову від спадщини. Із заявами про прийняття спадщини після померлої 12.02.2007 [PERSON] в нотаріальну контору, крім позивача, ніхто не звертався, що підтверджується довідкою № 454/01-16, виданою 23.10.2015 приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу [PERSON] і спадкова справа була заведена лише 27.03.2015 № 147/2015 по заяві позивача ( а.с. 25). Постановою нотаріуса від 23.10.2015 позивачу було відмовлено позивачау у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по вул. 25 Жовтня, 258, у м.Корсуні-Шевченківському Черкаської області, у звязку із відсутністю документа, який засвідчує право власності на будинок (а.с.24). З наданих суду документів вбачається, що [PERSON] отримала документи, необхідні для здійснення будівництва вказаного будинку (в т.ч. щодо виділення їй земельної ділянки для будівництва будинку) та побудувала такий з дотриманням будівельних та протипожежних норм (а.с.9-23,27,28), однак право власності на будинок не оформила (а.с.26). Відповідно до п.3.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України розяснив, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджену заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, та яка передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Судом встановлено, що вказаний у позові будинок та надвірні споруди побудовані у 1986 році, тобто спірний будинок з надвірними спорудами будувався до 1995 року. Однак, документи, що підтверджували на той час право власності на збудований будинок, спадкодавцем оформлені не були. Оскільки спадкодавець померла 12.02.2007, до спадщини, яка відкрилася після її смерті, застосовуються положення ЦК України 2004 року. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням, яке здійснюється за заповітом або за законом, є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, судом встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті своєї матері, яка на законних підставах отримала земельну ділянку для будівництва жилого будинку з надвірними спорудами та правомірно збудувала такий по вул.25 Жовтня, 258 у м. Корсуні-Шевченківському Черкаської області, володіла ним на законних підставах, однак документи на право власності на який відсутні. А тому, оскільки будівництво відбулося на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, але після закінчення будівництва житловий будинок не було здано в експлуатацію, не було зареєстровано право власності, тому до спадкоємця (позивача) переходить право забудовника на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку, а сам будинок слід вважати до здачі його в експлуатацію незавершеним будівництвом. Тобто, з урахуванням вказаних норм закону, судової практики- розясненнях, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», суд вважає, що позивач свій позов довів, а тому такий підлягає до задоволення. Суд не вирішує питання судових витрат, оскільки представник позивача від стягнення таких відмовилася.

Outcome: approved