overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

07 вересня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Веселівського району Запорізької області між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб, актовий запис №64. У шлюбі народилися діти: син - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] [INFO] , які вже досягли повноліття. Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Між ними втрачено почуття любові та поваги одне до одного, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. З жовтня 2017 року подружжя припинило шлюбні відносини та ведення спільного господарства, спроби примирення до позитивного результату не призвели. Подальше збереження сім`ї вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Посилаючись на ці обставини, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] . У судове засідання позивачка не з`явилася, подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності, судові витрати залишити за нею, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`яви\-вся, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву з запереченнями проти позову не подав. За таких обставин зі згоди позивача, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановляє заочне рішення. Судом встановлено, що з жовтня 2017 року сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, шлюбні відносини між ними фактично припинено, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

07 вересня 2007 року між Публічним Акціонерним Товариством КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредиту зі сплатою за користування кредитом відсотків в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідач кошти отримав. В порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання не виконала. Станом на 31 січня 2015 року заборгованість відповідача за кредитом становить 14111.33 грн.. На підставі вищевикладеного позивач просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства КБ ПриватБанк, заборгованість по кредитному договору б\\н від 07.09.2007 року на загальну суму 14111.33 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, але ним подано заяву в якій він вказує, що він позов підтримує, просить справу розглядати в його відсутності і проти розгляду справи в відсутності відповідача не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву в якій вказує, що вона позов визнає повністю і просить справу розглядати в її відсутності. Оскільки відповідач позов визнала повністю, визнання позову не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, то суд ухвалив винести рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Із кредитного договору № б\\н від 07.09.2007 року вбачається, що Кредитор ПАТ КБ ПриватБанк надав Позичальнику [PERSON] у кредит кошти в сумі 80000 грн., як ліміт на кредитну картку. Свої зобовязання Кредитор перед Позичальником виконав і надав йому кредитні кошти. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором від 07.09.2007 року станом на 31.01.2015 року позичальник не виконав умов кредитного договору, а саме не сплачує кредит та не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та має заборгованість в сумі 14111.33 грн.. Відповідно до ст.ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Поскільки судом встановлено, що відповідач має боргові зобов'язання перед позивачем, то суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі вище викладенного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

07 вересня 2010 року сторони по справі зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області за актовим записом № 90. У шлюбі народилася діти: доньки [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. На теперішній час подружні відносини між сторонами фактично припинені, вони не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету та шлюбні відносини не підтримують, подальше збереження шлюбу та спільне подружнє життя між ними неможливе з причини протиріч у поглядах на подружнє життя. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, спору з приводу поділу майна та визначення постійного місця проживання дітей між ними немає. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивач не зявилася, але до суду надійшла заява з проханням розглянути цивільну справу без її участі. На задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява з проханням розглянути цивільну справу за його відсутності. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сімя розпалася повністю та не може бути збережена, оскільки спільне сімейне життя сторони фактично припинили, шлюбні відносини відновлювати не збираються, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

07 вересня 2015 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що його тесть [PERSON], [INFO], страждає на хронічний, стійкий психічний розлад з 2004 року, є інвалідом першої групи. Внаслідок хвороби [PERSON] не може розуміти значення своїх дій, керувати ними та не може представляти свої інтереси в суспільному житті, а тому потребує опіки, яка не може бути встановлена без відповідного судового рішення про визнання його недієздатним. Просить в судовому порядку визнати [PERSON] недієздатним внаслідок психічного захворювання та призначити його опікуном останнього. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, а саме: копію паспорта [PERSON] (а.с.4), копію паспорта [PERSON] (а.с.5), копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ВГН №0070270, з якої вбачається, що [PERSON] є інвалідом 1-ї групи (а.с.6), висновок судово-психіатричного експерта №345 від 16.11.2015 року, з якого слідує, що [PERSON] страждає на деменцію внаслідок неуточненного органічного ураження головного мозку (токсична енцефалопатія) (а.с.37-38), суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку №345 амбулаторної судово-психіатричної експертизи Волинської обласної психіатричної лікарні №1 [PERSON] виявляє ознаки хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує сторонньої допомоги по догляду (а.с.37-38). З досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] страждає психічним захворюванням, а тому суд визнає його недієздатним. Як вбачається із наданого в судовому засіданні висновку виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 18 вересня 2015 року №02-50/1493, орган опіки і піклування Нововолинської міської ради в разі визнання [PERSON] недієздатним просить призначити йому опікуна - заявника [PERSON] Вирішуючи питання про призначення опікуна недієздатному [PERSON] суд, враховуючи вищевказаний висновок, бере до уваги, що [PERSON] перебуває в родинних відносинах з останнім, являється його зятем, має можливість представляти його інтереси в суспільному житті, що повністю відповідає вимогам ст.63 ЦК України. Підстав, передбачених ст.64 ЦК України, щодо [PERSON] не встановлено. Таким чином, призначення недієздатному [PERSON] опікуна не суперечить закону та повністю відповідає його інтересам, а тому [PERSON] слід призначити його опікуном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

07 вересня 2015 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що з 28 січня 2009року він та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом РАЦС Новоушицького районного управління юстиції Хмельницької області за актовим записом № 5. У них є син [PERSON], [INFO]. Як на підставу звернення із позовом вказує, що протягом останніх півтора року сімейне життя не склалося на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протижежних поглядів на сімейне життя, в наслідок чого розвинулася неприязнь одне до другого, втрачено почуття любові та поваги. Протягом близько одного року спільно він із відповідачем не проживають, повністю припинили шлюбні відносини та ведення спільного домашнього господарства. Зазначає, що шлюб є формальним, суперечить його інтересам, а відтак, просить розірвати шлюб із відповідачем. В судовоме засідання позивач [PERSON] не з'явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, разом із позовом подав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши відповідача, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд роз'яснює сторонам правові наслідки таких дій та за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не встановлено. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб це добровільна згода чоловіка та жінки, а сторони не бажають перебувати у шлюбі. Судом встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач вважає такий шлюб формальним та не бажає його зберегти, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Судові витрати стягнути з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

07 вересня 2015 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 04 березня 2011 року; шлюб зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 60. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з лютого 2012 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 04 березня 2011 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 60 (л.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (л.с. 7). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з лютого 2012 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідача (л.с. 13) вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

07 вересня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на сина [PERSON],[INFO], і встановити розмір аліментів в твердій грошовій сумі по 1000 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала. Пояснила, що рішенням Рівненського міського суду від 09 жовтня 2009 року з [PERSON] на її користь стягнуто на сина [PERSON],[INFO], аліменти в твердій грошовій сумі по 200 грн., щомісячно. Однак даної суми недостатньо для задоволення всіх необхідних потреб дитини,для забезпечення нормального догляду, харчування, лікування. В зв»язку з викладеним просить позов задовольнити і стягувати з відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON], 28 квітня 2004 року в сумі по 1000 грн. 00 коп.,щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Вказав на тяжке матеріальне становище. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON],[INFO],що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13 травня 2004 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції. Рішенням Рівненського міського суду від 09 жовтня 2009 з відповідача по справі - [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON],[INFO],стягнуто аліменти в розмірі по 200 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності з ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Згідно Закону «Про Державний бюджет на 2015 рік», з 01 вересня 2015 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років складає 1455 грн. 00 коп. Враховуючи принцип рівності прав та обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, встановлений ч.6 ст.7 СК України, встановлений державою розмір прожиткового мінімум на дітей віком від 6 років до 18 років, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, про який просить позивачка, до 600 грн. 00 коп. Будь-яких доказів на підтвердження того, що доходи відповідача значно перевищують розмір доходу, який встановлений в судовому засіданні, позивачка суду не надала і такі докази судом не встановлені. За таких обставин, підстав для збільшення розміру аліментів на суму 1000 грн. 00 коп.,щомісячно, немає. На підставі ст.ст.150,155,192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

07 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

07 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі від якого мають двох малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки, вони фактично є зовсім різними людьми, саме тому, в звязку з численними сварками на цьому грунті, та різними поглядами на подальше життя, спільне проживання фактично є не можливим. Також, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їхнім спільним інтересам як чоловіка та дружини, тим більше, що вже чотири роки, як вони разом не проживають. В позові позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище Гончарук. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 17 грудня 2015 року суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, а саме: ксерокопію паспорта позивача [PERSON]; ксерокопію паспорта відповідача [PERSON]; ксерокопію свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ТП № 113051 від 06 листопада 2009 року; ксерокопію свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ТП № 011691 від 29 серпня 2005 року; свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії І-ТП № 000650 від 06 липня 2005 року, а тому суд має можливість ухвалити рішення в судовому засіданні про задоволення позову, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст.ст. 112, 113 СК України. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір. На підставі викладеного ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст.ст. 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

07 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання їх шлюбу, зареєстрованого 19 травня 1984 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 1142, посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачем вони припинили у листопаді 2001 року, внаслідок відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на сімейні обовязки та втрати почуттів любові, фізичних і духовних звязків, наполягала на розірванні їхнього шлюбу. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем. Представник позивача адвокат [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності і в інтересах позивачки не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання телефонограми. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши додані матеріали та докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19 травня 1984 року, зареєстрували його у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, про що свідчить актовий запис за № 1142. Від сумісного життя вони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у листопаді 2001 року. Подружжя разом не проживають тривалий час, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні їхнього шлюбу. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які змушують позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам , а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved