Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

08 квітня 2014 року, представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позивом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що на виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Тому як зазначений будинок є багатоповерховим, опалення до квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід'ємною частиною системи опалення вказаного будинку, це свідчить про те, що відповідач фактично отримує теплову енергію в належному їй приміщенні. Нарахування за поставлену теплову енергію здійснюється щомісяця відповідно до тарифів установлених рішеннями виконавчого комітету Криворізької міської ради та постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України. КПТМ «Криворіжтепломережа», виконуючи свої обов'язки, постійно поставляв теплову енергію, але відповідач в повному обсязі оплату, за отримані послуги не робила. У зв'язку з цим представник позивача просить суд стягнути з відповідача суму боргу за постачання теплової енергії в розмірі 21 414,89 грн. та судовий збір 243,60 грн. Присутній у судовому засіданні представник позивача надав пояснення по суті справи, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до зали суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, її інтереси в залі суду представляв представник, який проти позовних вимог заперечував з тих підстав, що квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12 жовтня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до п.10 цього договору, заборгованості по комунальним та іншим обовязковим платежам по відчужуваній квартирі на день укладення та нотаріального посвідчення цього договору немає. Тобто, на момент придбання [PERSON] квартири у власність (12 жовтня 2012 року) за твердженням продавця квартири, - [PERSON], заборгованість за комунальні послуги, у тому числі за теплову енергію, була відсутня. Відповідно до довідки з місця реєстрації відповідач [PERSON] та її діти [PERSON] і [PERSON] зареєстровані в [INFO] відповідно з 23 листопада 2012 року і 28 травня 2013 року, тобто вимоги предявлені до неналежного боржника, тому що за період з 01 серпня 2004 року до 12 жовтня 2012 року відповідач [PERSON] не була власницею цієї квартири, а тому не повинна нести обов'язків по сплаті за житлово-комунальні послуги. У квартирі [ADDRESS], яка належить відповідачу, з 18 вересня 2004 року встановлене і прийняте до експлуатації індивідуальне газове опалення (що підтверджується робочим проектом реконструкції системи газопостачання квартири, розробленим у вересні 2004 року, технічними умовами від 24 вересня 2004 року, актами ПАТ «Криворіжгаз» від 18 вересня 2004 року про приймання в експлуатацію газифікованого обєкту (котла опалювального) та приймання газового лічильника). На момент відокремлення квартири від мереж централізованого опалення (у 2004 році) питання надання послуг з централізованого опалення визначалися Правилами надання населенню послуг з водо, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою КМ України від 30 грудня 1997 року №1497 (втратила чинність на підставі Постанови КМУ від 21 липня 2005 року №630). Закон України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-IV та прийняті на підставі вимого цього закону Постанова КМ України від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення...», які забороняють відключення окремих приміщень від мереж централізованого опалення, набрали чинності лише з 2005 , тобто після встановлення індивідуального опалення в квартирі відповідача. Відповідно до п.1.3 «Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 (з подальшими змінами), який є чинним, дія цього порядку не поширюється на власників, наймачів (орендарів) окремих приміщень, які були відокремлені від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та користуються автономним теплопостачанням до набрання чинності ним порядком. Таким чином, з 24 вересня 2004 року позивачем послуги з постачання теплової енергії по цій квартирі відповідачу не надавались. Відповідно, між ними не укладався і договір на постачання теплової енергії. Факт використання відповідачем автономної системи опалення квартири [ADDRESS] також підтверджується квитанціями про оплату житлово-комунальних послуг, у тому числі за спожитий газ, здійснених відповідачем, з яких вбачається, що згідно показів лічильника витрати газу в опалювальний сезон (з жовтня по квітень місяці) значно вище, ніж в теплу пору року. Таким чином, з вересня 2004 року позивач не надає теплову енергію в квартиру [ADDRESS], а тому юридичних підстав для нарахування Позивачем плати за теплову енергію не існує. Крім того посилався на ті обставини, що відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач же звернувся до суду з позовом лише 07 квітня 2014 року (що підтверджується відповідною позначкою на позовній заяві) і просив стягнути заборгованість майже за 9-річний період: з серпня 2004 року по березень 2013 року. Будь-яких дій за період з 2004 по 2013 роки, які б переривали перебіг позовної давності, відповідачем чи іншими особами не вчинялося. Також між сторонами не укладався договір щодо реструктуризації боргу. Вказане свідчить про те. що перебіг позовної давності не переривався. Таким чином, позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за період з серпня 2004 року по квітень 2011 року, перебувають поза межами позовної давності, а відповідно до п.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. На підставі вищевикладеного просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В своїх додаткових поясненнях представник позивача пояснив, що порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку(квартири) при відмові споживачів від таких послуг. Порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення, він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Відповідачем та її представником не надано суду доказів про дотримання встановленого законодавством порядку відключення квартири від системи центрального опалення, тому відключення є самовільним, та не тягне за собою зняття теплового навантаження на будинок та припинення нарахувань за користування централізованою системою опалення. Тобто КПТМ «Криворіжтепломережа» не має законних підстав для відключення квартири відповідача від централізованого опалення та зняття теплового завантаження на будинок, а отже підприємство здійснює нарахування відповідачеві відповідно опалювальної площі даної квартири. До теперішнього часу теплове навантаження з будинку по постачанню централізованого опалення з відповідача не знято. Допитаний в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснив, що працює слюсарем-сантехніком ЖЕКу «Сіті-Сервіс КР». В 2004 році також працював в ЖЕКу, обслуговував будинки. В 2004 році майстром ЖЕКу його було направлено до будинку №10 по вул. Революційній в м. Кривому Розі для перевірки системи опалення. Прийшовши до будинку, бригада працівників, яка проводила ремонтні роботи в квартирі №13 даного будинку, попрохали його перевірити систему опалення даної квартири. Дане завдання майстром ЖЕКу йому не доручалося. Він набрав систему опалення будинку холодною водою, при цьому, перебуваючи в приміщенні квартири [ADDRESS] він помітив, що в приміщенні відсутні секції батарей опалення приміщення. Також в квартирі було поміняно транзит опалення. Транзит опалення також було поміняно і на горищі будинку, хто його замінив там, йому не відомо, однак це були не працівники ЖЕКу. При перевірці системи опалення квартири [ADDRESS], ніяких актів складено не було. Вислухавши пояснення сторін та свідка, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.64 ЦПК України вказано, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, створене з метою отримання прибутку в результаті діяльності з виробництва, транспортування, постачання та реалізації теплової енергії споживачам м. Кривого Рогу для потреби опалення та гарячого водопостачання. КПТМ «Криворіжтепломережа» відповідно до приписів ЗУ «Про природні монополії» відноситься до суб'єктів природної монополії. Як монополіст такої природної монополії, згідно ст.19 ЗУ «Про теплопостачання», позивач не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності можливостей на приєднання споживача до теплової енергії. Згідно п.5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури №80 від 18 травня 2005 року «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005» житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05. На виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Тому як зазначений будинок є багатоповерховим, опалення до квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід'ємною частиною системи опалення вказаного будинку, це свідчить про те, що відповідач фактично отримує теплову енергію в належному їй приміщенні. Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст.67, 68, 162 Житлового Кодексу України передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки передбачені договором або Законом. Відповідно п.18 Постанови КМУ №630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим...». Нарахування за поставлену теплову енергію здійснюється щомісяця відповідно до тарифів установлених рішеннями виконавчого комітету Криворізької міської ради та постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України. Відсутність договору на постачання комунальних послуг з споживачем, як то передбачено ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не звільняє останнього щодо обов'язкової оплати отриманих послуг відповідно до положень ст.ст. 11, 509 ЦК України. КПТМ «Криворіжтепломережа», виконуючи свої обов'язки, постійно поставляв теплову енергію, але відповідач в повному обсязі оплату, за отримані послуги не робила. Згідно розрахунку заборгованості, яка видана КПТМ «Криворіжтепломережа», заборгованість відповідача за період з 01 серпня 2004 року по 01 квітня 2013 року складає 21 414 грн. 89 коп. 23 травня 2013 року за заявою КПТМ «Криворіжтепломережа» Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу видано судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] на користь стягувача заборгованості по оплаті за теплову енергію у сумі 21 414,89 грн. та судового збору у розмірі 114,70 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 листопада 2013 року за заявою відповідача [PERSON] скасовано. Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. 08 квітня 2014 року КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулося до [PERSON] в порядку позовного провадження. Заочним рішенням від 12 травня 2014 року позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» було задоволено, з відповідача стягнуто заборгованість у розмірі 21 414,89 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Ухвалою суду від 12 червня 2014 року за заявою відповідача [PERSON] заочне рішення від 12 травня 2014 року скасовано, справу призначено до розгляду у загальному порядку. У судовому засіданні представником відповідача заперечується факт наявності заборгованості, оскільки в квартирі відповідача встановлено систему автономного опалення, крім того представник відповідача посилався на ту обставину, що позовні вимоги виходять за межі позовної давності у три роки. Однак, відповідачем та її представником не надано суду доказів про дотримання встановленого законодавством порядку відключення квартири від системи центрального опалення, тому суд приходить до висновку, що відключення є самовільним, та не тягне за собою зняття теплового навантаження на будинок та припинення нарахувань за користування централізованою системою опалення. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Суд погоджується з доводами представника позивача щодо неналежного виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань щодо оплати послуг з опалення, які надаються КПТМ «Криворіжтепломережа» та стягнення заборгованості за надані послуги у відповідності до положень ст.162 ЖК України, Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, проте суд не погоджується із періодом, за який представник позивача просить суд стягнути заборгованість з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20 жовтня 2012 року, і саме з цього часу вона є споживачем наданих послуг КПТМ «Криворіжтепломережа». Крім того, відповідно до п.10 цього договору, заборгованості по комунальним та іншим обовязковим платежам по відчужуваній квартирі на день укладення та нотаріального посвідчення цього договору немає. Тобто, на момент придбання [PERSON] квартири у власність (12 жовтня 2012 року) за твердженням продавця квартири, - [PERSON], заборгованість за комунальні послуги, у тому числі за теплову енергію, була відсутня, а тому суд вважає, що стягненню з відповідача [PERSON] підлягає заборгованість, починаючи з дати укладання договору купівлі-продажу по дату, яка зазначена в позові, тобто з 20 жовтня 2012 року по 01 квітня 2013року, яка згідно виписки з особового рахунку відповідача становить 3 104,59 грн. У відповідності зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.67, ч.1 ст.68, ст.163 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875- IV та ст.67 Житлового Кодексу України оплата за користування тепловою енергією та гарячим водопостачанням стягується в установленому порядку за затвердженими тарифами. Згідно п.п.3, 5 ст.ст.20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.68 Житлового Кодексу України споживач щомісяця, не пізніше 20-го числа місяця наступного за звітним, вносить повну оплату за комунальні послуги, в даному випадку за теплову енергію. Згідно ч.5 п.40 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198, передбачено обов'язок споживача теплової енергії своєчасно проводити розрахунки за використану теплову енергію. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial