Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

08 вересня 2020 року, представник позивача звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09 січня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] укладено кредитний договір № IKAPNAВG.83473.001. Відповідно до умов кредитного договору ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» надав відповідачу кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 81 576,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 08 січня 2018 року та сплатити проценти за його користування. Відповідно до п.п. 1.1.3. Кредитного договору відсоткова ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 16,70 % річних. Згідно п.2.4 період сплати кредиту, комісії та відсотків з 01-го по 10-те число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання даного договору. Згідно п.1.2 цільове призначення (мета) кредиту: придбання авто. 09.01.2013 року на виконання зобов`язань по кредитному договору, між ПАТ «ВБР» та [PERSON] було укладено договір поруки № РХ029031.83476.001. Згідно умов Договору поруки, поручитель зобов`язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань, що випливають з укладеного між кредитором та позичальником кредитного договору № IKAPNAВG.83473.001 від 09.01.2013 року та всіх додаткових угод, що були укладені до нього. 06 березня 2019 року між ПАТ «ВБР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір № 146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором між ПАТ «ВБР» та [PERSON] до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». Таким чином відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» стало новим кредитором у фінансових правовідносинах з відповідачем. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Всупереч умов кредитного договору відповідач своєчасно не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту, та має значну заборгованість по нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Через не виконання відповідачем своїх зобов`язань по кредитному договору загальний розмір заборгованості станом на 08.09.2020 року складає 26 050,04 грн. з яких: сума простроченого основного боргу за кредитом - 18 204,92 грн., сума заборгованості по відсоткам - 6 213,22 грн., комісія - 1 631,90 грн. Відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконує. Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 09 вересня 2020 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху та надано строк п`ять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків. Представником позивача недоліки, зазначені в ухвалі усунуті у встановлений строк. Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 29 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.п. 85, 97). Відповідачі, [PERSON] , [PERSON] в судові засідання 27 жовтня 2020 року о 09-00 год. та 17 листопада 2020 року о 09-00 год. не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, згідно зі ст.128 ЦПК України, вважаються повідомленими належним чином; клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надходило. Відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно з Розпорядженням ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №27/0/38-14 від 02.09.2014 «Про визначення територіальної підсудності справ», справи підсудні Старобешевському районному суду Донецької області на теперішній час підсудні Токмацькому районному суду Запорізької області. Відповідно до ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року № 1632-VII, ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Умови проведення заочного розгляду справи визначені ст. 280 ЦПК України, де передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В даному випадку наявна вся сукупність умов для проведення заочного розгляду справи, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 09 січня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] укладено кредитний договір № IKAPNAВG.83473.001 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого банк надав відповідачеві у тимчасове, платне користування грошові кошти (кредит) в сумі 81 576,00 грн. на наступні цілі: - в розмірі 81 576,00 грн. надано на придбання позичальником автомобіля, що передбачено пунктами 1.1-1.2 кредитного договору (а.п. 21-23). Відповідно до пункту 1.3. кредитного договору термін користування кредитом до 08 січня 2018 року. Відповідно до пункту 1.4. кредитного договору процентна ставка за користування кредитом 16,70 процентів річних. Відповідно до пункту 1.6. кредитного договору позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,10 % від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. Сплата комісії здійснюється в гривні. Розрахунок та нарахування здійснюється одноразово щомісяця в перший робочий день місяця за поточний місяць. Комісія за місяць видачі кредиту не нараховується. Розрахунок комісії здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму кредиту, що зазначений в п. 1.2. При несплаті комісії у зазначений строк вона вважається простроченою. Відповідно до пункту 1.7. кредитного договору, кредит надається позичальнику на наступні цілі: на придбання авто CHERY BEAT 2012 року. Відповідно до пункту 1.8. кредитного договору, банк відкриває позичальникові рахунок для погашення кредиту, сплати процентів та комісій - [NUMBER] . Відповідно до пункту 2.4. кредитного договору, період сплати кредиту, комісії та процентів з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з наступного місяця, після дати підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісії та процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими. Відповідно до пункту 2.5. кредитного договору, повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на транзитний рахунок, зазначений в п. 1.8. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється щомісяця, в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) відповідно до графіку погашення кредиту (додаток № 2) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів. Згідно з графіком погашення кредиту (Додаток №2) відповідач [PERSON] повинен був сплачувати щомісячні платежі у сумі 2 104,82 грн. (останній платіж у сумі 2 045,28 грн.) до 01.01.2018 року (а.п. 25). Відповідно до пункту 4.2.1. кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, та виконувати всі свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено нарахування підвищених відсотків у розмірі 33,4 % річних за кожен день прострочення у разі порушення відповідачем [PERSON] строків погашення заборгованості за користування кредитом. Відповідно до умов кредитного договору банк надав [PERSON] у тимчасове, платне користування грошові кошти в сумі 81 576,00 гривень з метою придбання відповідачем автомобіля, а останній зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до пункту 7.1. кредитного договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до пункту 8.6. кредитного договору, сторони домовились що строк позовної давності до вимог за цим договором (в тому числі щодо стягнення неустойки) становить 10 (десять) років. ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» свої зобов`язання за кредитним договором виконав надав [PERSON] кредит, у той же час відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості та довідки про стан кредитної заборгованості, станом на 02.09.2020 року, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором складає 26 050,04 грн. з яких: сума основної заборгованості - 18 204,92 грн., сума заборгованості по відсоткам складає 6 213,22 грн., сума заборгованості по комісії складає 1 631,90 грн., про що позивачем надано розрахунок заборгованості та довідку про стан кредитної заборгованості (а.п. 4, 5-20) Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2.2. кредитного договору, в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки, а також інших витрат виступає: CHERY BEAT [NUMBER] [NUMBER] . 09 січня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна № ZXА019500.83473.002 (далі - договір застави). Відповідно до умов договору застави відповідач [PERSON] забезпечив виконання зобов`язань за кредитним договором від 09 січня 2013 року № IKAPNAВG.83473.001 заставою автомобіля: автомобіль легковий універсал, сірого кольору, марки CHERY BEAT, 2012 року випуску номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований ВРЕР № 3 м.Донецька при УДАІ ГУМВС У в Донецькій області від 03.01.2013 року та на обліку перебуває там же (п.35.1, 35.4 договору застави). Відповідно до п. 4.2.8 кредитного договору, у день укладення кредитного договору позичальник надає банку належним чином оформлені договори застави, поруки й та ін. для забезпечення виконання зобов`язань за даним договором. Згідно з частиною 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. 09.01.2013 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] було укладено договір поруки № РХ029031.83476.001(далі - договір поруки). Предметом договору поруки є надання відповідачем [PERSON] поруки перед кредитором за виконання боржником, відповідачем [PERSON] , зобов`язань за кредитним договором. Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, комісій, винагороду за надання фінансового інструменту, винагороду за резервування ресурсів, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у п. 18 договору поруки. Відповідно до п. 18 договору поруки предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] (боржник) зобов`язань за кредитним договором від 09 січня 2013 року № IKAPNAВG.83473.001, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 81 576,00 грн. на наступні цілі: - в розмірі 81 576,00 грн. надано на придбання позичальником автомобіля. Боржник повинен виконати зобов`язання з: 18.1. повернення кредиту, наданого у вигляді строкового кредиту, в сумі 81 576,00 грн. на наступні цілі: - в розмірі 81 576,00 грн. надано на придбання позичальником автомобіля; у строк з 09 січня 2013 року по 08 січня 2018 року включно; 18.2. сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 16,7 % річних; 18.3. сплатити щомісячну комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,10 відсотків від суми кредита у період сплати з 1 по 10 число кожного місяця; 18.5. щомісячно у період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі згідно Графіку погашення кредиту (додаток 2 до кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованості за кредитом, відсотками, комісією; 18.7. сплатити відсотки при порушенні строків погашення заборгованості за користування кредитом у розмірі 33,4 % річних від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Відповідно до пункту 5 договору поруки, поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений. Відповідно до пункту 2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Порука припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (п. 14 договору поруки). Відповідно до пункту 6 договору поруки, у випадку не виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитом як солідарні боржники. Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Таким чином, строк поруки, встановлений договором поруки припиняється 08 січня 2023 року. Відповідно до п. 3.1.15 кредитного договору банк має право здійснювати відступлення права вимоги за даним договором третім особам, письмово повідомивши про даний факт позичальника протягом 5 днів після такого відступлення. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. 06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та позивачем ТОВ «Глобал Спліт» укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №146. Відповідно до пункту 2.1 договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги банк відступив шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника, або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - «основні договори», надалі за текстом - права вимоги. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. Відповідно до пункту 2.2 договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржником зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок в розмірах, вказаних у додатках до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання, зобов`язань, відшкодування за договорами страхування тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку № 1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів. Відповідно до умов договору ТОВ «Глобал Спліт» набув права вимоги до відповідачів за кредитним договором та договором поруки (п.2.1, п. 2.2. договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, Додаток №1 до договору). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач набув всі права за кредитним договором та договором поруки, що належали ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку». Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» зареєстровано як фінансову установу, з надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статутом товариства (а.п. 37-40, 41). Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), договір є підставою для виникнення зобов`язань. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору, відповідно до ст. 628 ЦК становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ст. 525 ЦК встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК щодо обов`язковості договору для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Стаття 599 ЦК передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Згідно зі ст. 1054 ЦК позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. 09 січня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] укладено кредитний договір № IKAPNAВG.83473.001 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого банк надав відповідачеві у тимчасове, платне користування грошові кошти (кредит) в сумі 81 576,00 грн. на наступні цілі: - в розмірі 81 576,00 грн. надано на придбання позичальником автомобіля, що передбачено пунктами 1.1-1.2 кредитного договору (а.п. 21-23). Відповідно до пункту 1.3. кредитного договору термін користування кредитом до 08 січня 2018 року. Відповідно до пункту 1.4. кредитного договору процентна ставка за користування кредитом 16,7 процентів річних. Відповідно до п. 18 договору поруки предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] (боржник) зобов`язань за кредитним договором від 09 січня 2013 року № IKAPNAВG.83473.001, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 81 576,00 грн. на наступні цілі: - в розмірі 81 576,00 грн. надано на придбання позичальником автомобіля. Боржник повинен виконати зобов`язання з: 18.1. повернення кредиту, наданого у вигляді строкового кредиту, в сумі 81 576,00 грн. на наступні цілі: - в розмірі 81 576,00 грн. надано на придбання позичальником автомобіля; у строк з 09 січня 2013 року по 08 січня 2018 року включно; 18.2. сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 16,7 % річних. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України б оржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 2.4. кредитного договору, період сплати кредиту, комісії та процентів з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з наступного місяця, після дати підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісії та процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими. Відповідно до пункту 2.5. кредитного договору, повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на транзитний рахунок, зазначений в п. 1.8. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється щомісяця, в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) відповідно до графіку погашення кредиту (додаток № 2) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів. Відповідно до пункту 4.2.1. кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, та виконувати всі свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено нарахування підвищених відсотків у розмірі 33,4 % річних за кожен день прострочення у разі порушення відповідачем [PERSON] строків погашення заборгованості за користування кредитом. Відповідно до п. 18 договору поруки предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] (боржник) зобов`язань за кредитним договором від 09 січня 2013 року № IKAPNAВG.83473.001, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 81 576,00 грн. на наступні цілі: - в розмірі 81 576,00 грн. надано на придбання позичальником автомобіля. Боржник повинен виконати зобов`язання з: 18.1. повернення кредиту, наданого у вигляді строкового кредиту, в сумі 81 576,00 грн. на наступні цілі: - в розмірі 81 576,00 грн. надано на придбання позичальником автомобіля; у строк з 09 січня 2013 року по 08 січня 2018 року включно; 18.2. сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 16,7 % річних; 18.3. сплатити щомісячну комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,10 відсотків від суми кредита у період сплати з 1 по 10 число кожного місяця; 18.5. щомісячно у період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі згідно Графіку погашення кредиту (додаток 2 до кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованості за кредитом, відсотками, комісією; 18.7. сплатити відсотки при порушенні строків погашення заборгованості за користування кредитом у розмірі 33,4 % річних від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Відповідачі свої зобов`язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконують. Відповідачі не виконують взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 02 вересня 2020 року мають заборгованість за кредитним договором, а саме: сума основної заборгованості складає 18 204,92 грн., сума заборгованості по відсоткам складає 6 213,22 грн., що підтверджується розрахунком наданим позивачем та довідкою про стан кредитної заборгованості, а тому з урахування зазначених вище положень чинного законодавства та умов договору позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Суд не знаходить підстав для зменшення розміру процентів за користування кредитом, оскільки, вони є платою за користування коштами та не відносяться до поняття неустойки. Щодо стягнення суми заборгованості по комісії, яка складає 1 631,90 грн., суд дійшов наступних висновків. Відповідно до пункту 1.6. кредитного договору позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,10 % від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. Сплата комісії здійснюється в гривні. Розрахунок та нарахування здійснюється щомісяця в перший робочий день місяця за поточний місяць. Комісія за місяць видачі кредиту не нараховується. Нарахування комісії здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму кредиту, що зазначений в п. 1.2. Відповідно до підпункту 18.3. пункту 18 договору поруки передбачено, що боржник повинен виконати зобов`язання, зокрема сплатити щомісячну комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,10 відсотків від суми кредиту у період сплати з 1 по 10 число кожного місяця. За положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції яка діяла на час укладення договору, кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Аналогічні позиції ВС висловлені в постанові Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2018 року по справі № 716/179/15-ц, в постанові від 27 грудня 2018 року по справі № 695/3474/17 (провадження № 61-21827 св 18), в постанові 06 листопада 2019 року по справі № 333/3118/15-ц (провадження № 61-33603св18), в постанові від 20 лютого 2019 року по справі № 666/4957/15-ц (провадження № 61-43940св18). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження N 61-8862сво18) дійшов висновку про те, що положення спірного кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Таким чином, вимоги банку у частині стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими і до задоволення не підлягають. Такого ж висновку дійшла колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 березня 2019 року у справі N 486/1882/15-ц (провадження N 61-10481св18), зазначивши, що сплата коштів за обслуговування кредиту, тобто коштів, які супроводжують кредит, є несправедливою умовою кредитного договору, а тому ця плата не підлягає стягненню з позичальника. Зважаючи на розмір окремих складових кредитної заборгованості, позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» про стягнення з позичальника заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 269,65 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором у розмірі 96,34 доларів США є безпідставними, а тому визнані такими, що задоволенню не підлягають. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22 травня 2019 року у справі N 159/4809/17 (провадження N 61-42819св18) з посиланням на постанову Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16 дійшов висновку про те, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22 січня 2020 року у справі № 336/5798/14 (провадження N 61-6774св18) дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом з позичальника. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 317/1005/15-ц (провадження N 61-9558св19) дійшов висновку, що вимоги банку про стягнення заборгованості по комісії є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 641/11984/15-ц (провадження № 61-37843св18) дійшов висновку про нікчемність пунктів договору, що передбачають винагороду банку за додатковий моніторинг погашення кредиту по рахунку та сплату винагороди за надання фінансового інструменту. Суд дійшов висновку, що зазначена винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» N 1734-VIII від 15 листопада 2016 року. В даному випадку, крім вимог про стягнення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, позивач заявляв вимоги про стягнення заборгованості з комісії. Сума заборгованості по комісії, станом на 08 вересня 2020 року, згідно розрахунку позивача складає 1 631,90 грн. Проте, враховуючи наведені правові висновки, у задоволенні цих вимог слід відмовити, з тих підстав, що вони є необґрунтованими. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідачів, солідарно, на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 24 418 грн. 14 коп., а саме: суму простроченого основного боргу за кредитом -18 204,92 грн. та суму заборгованості по відсоткам, яка складає 6 213,22 грн. У задоволенні позовних вимог ТОВ «Глобал Спліт» про стягнення комісії в розмірі 1 631,90 грн. - відмовити. Щодо судових витрат Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн., що відповідає заявленій в позові сумі в розмірі 26 050,04 грн. Задоволеній сумі в розмірі 24 418 грн. 14 коп. буде відповідати такий розмір судового збору: 2102,00 грн. х 24 418,14 грн. : 26 050,04 грн. = 1 970,32 грн. - який підлягає стягненню з відповідачів, в рівних частинах, на користь позивача, тобто з кожного по 985,16 грн. Частиною 2 статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та ч.2 ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Outcome: partial