Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

10.03.2020 року до суду звернулася заявниця [PERSON] , з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за пралами окремого провадження без виклику сторін на 31 березня 2020 року. Заінтересованою особою письмові пояснення не надані. Фіксування розгляду справи технічними засобами не здійснювалось у відповідності до ст. 247 ЦПК України Згідно заявлених вимог заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності їй Орденської книжки про нагородження орденом «Знак Пошани» № [NUMBER] , виданої 09.08.1986 року Президіумом Верховної Ради СРСР, де її прізвище вказане « [PERSON] » російською мовою В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на наступне: вона є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Її нагороджено орденом «Знак Пошани» (орденська книжка № 449709 видана 09.08.1986 Президією Верховної Ради СРСР, № ордена 1539090) що дає право на отримання надбавки до пенсії відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» Але як вбачається в орденській книжці її прізвище зазначено як « [PERSON] » (російською мовою), але в паспорті громадянина України російською мовою її прізвище записане « [PERSON] » Працівниками Верхньодніпровського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) виявлена зазначена розбіжність написанні її прізвища, в зв`язку з чим виникають труднощі, які унеможливлюють отримання нею надбавки до пенсії. В адміністративному порядку усунути описку неможливо, оскільки на даний час з 1991 року, держави СРСР та її органів не існує, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадження без виклику сторін Заінтересованою особою письмові пояснення не надані. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом (заяви), права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених чи невизнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст заявленої вимоги, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявниця народилася: [INFO] , що підтверджується даними паспорта. Згідно паспортних даних прізвище, ім`я і по батькові заявниці записані « [PERSON] », російською мовою прізвище ім`я та по батькові заявниці записане « [PERSON] » . На даний час заявниця отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення. Також заявниця зазначає, що вона нагороджена орденом «Знак Пошани» та має орденську книжку, яка підтверджує дану нагороду. Але в орденській книжці її прізвище російською мовою записане як « [PERSON] ». В той час, як згідно паспорта її прізвище російською мовою записане як « [PERSON] » Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - Суд розглядає справи про встановлення факту: про встановлення фактів, що мають юридичне значення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті Оцінюючи надані заявницею докази, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно даних трудової книжки вбачається, що заявниця, [PERSON] , 1946 року народження з 1964 року і по 1995 рік працювала в колгоспі «Дзержинського» Ганнівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області дояркою по 1989 рів включно, а з 1990 року по 1995 рік телятницею. За роботу в колгоспі заявниця нагороджена орденом «Знак Почета» [NUMBER] 07 липня 1986 року про що заявниці видана орденська книжка [NUMBER] . Проте в даній книжці не збігається запис прізвища заявниці вчиненого російською мовою, « [PERSON] », з записами її прізвища російською мовою в паспорті « [PERSON] », що ставить під сумнів належність даної орденської книжки заявниці. Суд вважає за можливе встановити факт належності заявниці орденська книжка [NUMBER] , оскільки в даній орденські книжці власне ім`я та по батькові заявниці, вчинені російською мовою повністю збігаються з іменем і по батькові заявниці, вчиненим російською мовою за паспортом заявниці . Крім того прізвища « [PERSON] » і « [PERSON] » є співзвучними та розцінюються судом як неправильний запис прізвища заявниці, вчинений російською мовою, в зв`язку з його перекладом. І дані розбіжності у написанні прізвища є незначними, оскільки мають одне і теж змістове значення. Крім того, зазначена вище орденська книжка видана саме заявниці, а не іншій особі, що також підтверджує факт їх належності саме заявниці. Встановлення факту належності вищезазначених орденської книжки потрібно заявниці для отримання надбавки до призначення пенсії, тобто має наслідком виникнення та підтвердження існування відповідних правовідносин. В іншому порядку встановити факт належності орденської книжки заявниця немає можливості, оскільки держави СРСР та її державних органів на даний час не існує. Відповідно до п. 7 ст. 294 ЦПК України понесені заявницею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 420 грн., 40 коп., покладаються на заявницю і поверненню не підлягають.

Outcome: partial