Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

07.10.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за нею, як спадкоємцем за законом першої черги, після смерті її матері [PERSON], померлої 30.10.2012 року, право власності: на житловий будинок з надвірними спорудами № 12 по вул. Садова в смт. Суворове Ізмаїльського району Одеської області; земельну ділянку площею 3,0128 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області масив №27 ділянка №6 «За межами населеного пункту», кадастровий номер 5122055400:01:003:0492, наданої для ведення товарного-сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 193958, виданий 02.07.2010 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011052702336), мотивуючи неможливістю отримати свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, з огляду на те, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначає, що на спадкове майно не претендує, з позовними вимогами згодна та визнає їх. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності № 58 від 02.10.2000 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.02.2008 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18791702 від 13.05.2008 року, [PERSON] є власницею житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в смт. Суворове Ізмаїльського району Одеської області, що підтверджується, також, технічним паспортом на житловий будинок, виданий 04.09.2012 року КП «Ізмаїльське МБТІ». Вказане також вбачається із наданої КП «Ізмаїльське МБТІ» довідки №1702 від 16.11.2015р. [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 193958, виданий 02.07.2010 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011052702336, [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,0128 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області масив №27 ділянка №6 «За межами населеного пункту», кадастровий номер 5122055400:01:003:0492, наданої для ведення товарного-сільськогосподарського виробництва, що також підтверджується листом-відповіддю №1514-0.12-681/15-15 від 09.11.2015р. Відділу Держгеокадастру в Ізмаїльському районі Одеської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 295718 від 27.01.2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції [PERSON] померла 26.01.2012 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: житловий будинок з надвірними спорудами № 12 по вул. Садова в смт. Суворове Ізмаїльського району Одеської області; земельна ділянка площею 3,0128 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області масив №27 ділянка №6 «За межами населеного пункту», кадастровий номер 5122055400:01:003:0492, наданої для ведення товарного-сільськогосподарського виробництва. [PERSON] витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40588836 від 05.06.2015 року інформація про залишення заповіту від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється її дочка [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ-УР № 249524, виданим 30.11.1960 року Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, свідоцтвами про укладення та розірвання шлюбу, які підтверджують зміну прізвища з «Македонської» на «Орлову» та на «Шкіль». Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] шляхом подачі у встановлений законом шестимісячний строк 02.02.2012 року заяви про прийняття спадщини до Ізмаїльської державної нотаріальної конторою Одеської області, що підтверджено відповідною заявою та відміткою нотаріуса на [PERSON] зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 40588818 від 05.06.2015 року. Але [PERSON] своє право власності на вищезазначене спадкове майно у нотаріальному порядку за життя не оформити не встигла. Інший спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] її дочка [PERSON] спадщину не прийняла, оскільки в установлений законом строк заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подала, за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала. 05.06.2015 року вона звернулася до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва нотаріусом їй було відмовлено, у звязку з тим, що їй необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини, та у звязку з відсутністю свідоцтва про шлюб, так як неможливо довести факт родинних відносин із спадкодавцем. [PERSON] до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. [PERSON] з Реєстру актів про смерть та [PERSON] зі Свідоцтва про смерть [PERSON] померла 30.10.2012 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: житловий будинок з надвірними спорудами № 12 по вул. Садова в смт.Суворове Ізмаїльського району Одеської області; земельна ділянка площею 3,0128 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області масив №27 ділянка №6 «За межами населеного пункту», кадастровий номер 5122055400:01:003:0492, наданої для ведення товарного-сільськогосподарського виробництва. [PERSON] із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. За життя спадкодавець [PERSON] заповіт не залишала. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] свідоцтва про народження позивача [PERSON], свідоцтв про укладення шлюбу та розірвання шлюбу спадкодавця [PERSON], позивач є дочкою спадкодавця [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] із ч.ч.1,2 ст.1269 ЦПК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] позивачка прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної конторою, копія якої наявна у матеріалах справи, однак у нотаріальному порядку позивач не змогла оформити своє право на спадщину за законом, у звязку з тим, що за життя спадкодавця право власності юридично не було оформлено. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. [PERSON] з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved