Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

09 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Білопільської міської ради Сумської області про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 21 липня 2010 року помер її чоловік [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина на гараж №1, що знаходиться у дворі будинку №32 по вул. Спаській в м. Білопілля Сумської області. Фактично вона прийняла спадщину після чоловіка, але отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину не може, так як за життя чоловік не отримав правовстановлюючі документи на вказану нерухомість. Посилаючись на викладені вище обставини, позивачка просить визнати за нею право власності на гараж під №1, розташований у дворі будинку №32 по вул. Спаській в м. Білопілля Сумської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Представник відповідача Білопільської міської ради Сумської області [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, просила його задовольнити. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позов підтримують (а. с. 35, 38). Представник третьої особи - відділу архітектури і містобудування Білопільської районної державної адміністрації Сумської області у судове засідання не зявився без повідомлення причин, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи (а. с. 31). Заслухавши позивачку [PERSON], представника відповідача [PERSON], повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 Цивільного кодексу України поняття спадкування визначено як перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зі змісту статті 328 ЦК України випливає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Судом встановлено, що чоловіком позивачки [PERSON] був [PERSON] (а. с. 5). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-БП №151133 [PERSON] помер 20 липня 2010 року (а. с. 4). Згідно з архівним витягом із рішення виконавчого комітету Білопільської міської ради Сумської області від 25 липня 2007 року №124 «Про містобудування» [PERSON] надано дозвіл на перебудову гаражу по вул. 9 Січня (нині вул. Спаська), 32/12 в м. Білопілля (а. с. 10). Зі слів позивачки судом встановлено і не заперечується відповідачем, що вказаний гараж був збудований її чоловіком ще в 1969 році, з цього часу і до нині родина позивачки відкрито користується ним. У 2007 році [PERSON] мав намір перебудувати гараж, у звязку з чим отримав зазначений вище дозвіл міської ради, але не встиг зробити відповідні переобладнання так як тяжко захворів і згодом помер. У відповідності до довідки Філіалу «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» у складі Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 20 серпня 2015 року право власності на гараж, що знаходиться за вказаною вище адресою, за фізичною чи юридичною особою не зареєстроване (а. с. 9). З довідки та висновку КП «Білопільське районне архітектурно-планувальне бюро» від 22 жовтня 2015 року вбачається, що гараж під №1 з підсобними приміщеннями, розташований по вул. Спаській, 32 в м. Білопілля, зведений із дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм і правил, знаходиться в межах земельної ділянки, не виходить за червону лінію вулиці, а також не знаходиться на суміжних земельних ділянках (а. с. 42-43). Відповідно до довідки КП «Житловик Білопілля» від 05 жовтня 2015 року [PERSON], [INFO] був зареєстрований у [INFO] із 15 листопада 1977 року та знятий із реєстраційного обліку 30 липня 2010 року у звязку зі смертю (а. с. 44). Позивачка [PERSON] також зареєстрована за вказаною вище адресою з 15 листопада 1977 року і по даний час, що підтверджується відповідною відміткою у паспорті останньої серії МА №492503, виданому Білопільським РВ УМВС України в Сумській області 27 серпня 1988 року та означеною довідкою КП «Житловик Білопілля» (а. с. 3, 44). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 02 жовтня 2015 року спадкова справа після [PERSON], який помер 20 липня 2010 року, не заведена (а. с. 19). Таким чином, у судовому засіданні доведено, що гараж під №1 у дворі будинку №32 по вул. Спаській у м. Білопілля зведений [PERSON] на відповідній правовій підставі, з дотриманням архітектурних норм і правил, позивачка [PERSON] фактично прийняла спадщину після чоловіка [PERSON], який помер 20 липня 2010 року, шляхом постійного проживання з останнім на час відкриття спадщини. Встановлені в судовому засіданні фактичні обставини відповідачем у справі не оспорюються. Позовні вимоги [PERSON] у судовому засіданні останній визнав повністю. У відповідності до частини четвертої статті 174 ЦПК, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим може бути прийняте судом. Позивачка не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатись спадковим майном, у звязку з тим, що її чоловік за життя не отримав правовстановлюючих документів на вказаний вище гараж Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити і визнати за нею право власності на гараж під №1, що знаходиться у дворі будинку №32 по вул. Спаській в м. Білопілля Сумської області, в порядку спадкування за законом після чоловіка [PERSON], який помер 20 липня 2010 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved