Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

10.04.2018 р. позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 02.11.2007 р. вона з відповідачем почали проживати однією сімєю, а 16.06.2010 р. зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції за актовим записом №754. За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що на даний час вони з відповідачем припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Відповідач самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою дочку, він відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів. Дочка повністю знаходиться на утриманні позивачки. Її матеріальне становище на даний час дуже складне, оскільки вона ніде не працює, знаходиться на утриманні батька та проживає з донькою в орендованій квартирі, за яку кожного місяця сплачує кошти. Позивачці відомо, що відповідач не отримує регулярного офіційного доходу або ж прибутку від здійснення господарської діяльності, проте працює на сезонних роботах та займається бізнесом. Тому вона просить задовольнити позов та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі \~3000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь 2000 грн. за надання правової допомоги. Позивачка в судове засідання не з'явилася. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві і просить задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Він пояснив, що не веде жодного бізнесу, не зареєстрований підприємцем, не перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний, не має у власності автомобіля, житлового будинку та земельної ділянки, проживає у будинку своєї матері. Крім того, у нього на утриманні є ще одна дитина від першого шлюбу [PERSON], [INFO], на утримання якого згідно рішення суду сплачує аліменти в розмірі ? частки доходів щомісяця, що становить 530 грн. Відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі, який дорівнює 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 930 грн. щомісячно. Що стосується вимоги про оплату юридичних послуг, то відповідач вказує, що позивачка могла скористатися центром надання безкоштовної вторинної правової допомоги, а не витрачати 2000 грн., тому він згідний оплатити суму в розмірі 200 грн. Суд заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Поясненнями сторін, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-НМ №083439 (а.с.6) встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.06.2010 р., на даний час шлюб між сторонами розірвано. Згідно записів у свідоцтві про народження серії І-НМ №186110 (а.с.7) встановлено, що сторони є батьками дочки [PERSON], [INFO]. Поясненнями представника позивача встановлено, що сторони проживають окремо, неповнолітня дочка проживає \~з позивачкою та перебуває на її утриманні. Проживання дочки з позивачкою також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.10). Поясненнями відповідача, що підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.30), витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (а.с.33-35), довідкою Яремчанської міської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості (а.с.36) встановлено, що він не працює, не зареєстрований підприємцем, не перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний. Поясненнями відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НМ №199691 (а.с.37) встановлено, що він є батьком сина [PERSON], [INFO] та згідно постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.38) з нього стягуються аліменти на утримання сина. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.\~ Відповідно до ст.18\~ Конвенції ООН «Про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. \~Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. №2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст.180\~Сімейного кодексу\~України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч.3 ст.181\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. За приписами ч.2 ст.182\~цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суми прожиткового мінімуму на 2018 рік встановлено Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» і на даний час (з 01 січня ) прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1492 грн. , від 6 до 18 років - 1860 грн., де прожитковий мінімум - це вартісна величина, достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно з ч.1 ст.184\~Сімейного кодексу\~України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з принципу диспозитивності, предбаченого ч.1 ст.13 ЦПК України, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів про те, що відповідач офіційно працевлаштований, доходи, які він отримує слід вважати нерегулярними та мінливими. З урахуванням наведених положень, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дочки слід визначити в твердій грошовій сумі, оскільки, відповідач офіційно не працевлаштований. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.182\~Сімейного кодексу\~України враховує, що відповідачем не надано суду доказів про його матеріальне становище та стан здоровя. Проте, він є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дитини. Відповідно до вимог ст.191\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На думку суду, позивачкою, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі, що буде для відповідача обтяжливим, тому позов слід задовольнити частково і зменшити стягнення з відповідача на користь позивачки до 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Це дозволить зберегти баланс між потребами дочки, яка потребує допомоги батьків та можливостями відповідача. Заявлена позивачкою вимога про стягнення з відповідача витрат за надання правової допомоги в розмірі 2000 грн. підлягає частковому задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 1000 грн. На підставі\~ст.ст.180-184,\~191\~СК України\~та

Outcome: partial