Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

09 червня 2016 року позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства Дослідне господарство Червоний Землероб» про стягнення боргу. Просить стягнути борг за договором позики, обґрунтовуючи його тим, що між сторонами були укладені договори позики, умови якого відповідач порушив, що заборгованість відповідачем не поверталась взагалі, внаслідок чого рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області по справі №383/1184/15-ц від 08.12.2015 року та відповідно рішенням апеляційного суду Кіровоградської області №22-ц/781/435/16 від 23.02.2016 року стягнуто з відповідача на користь [PERSON] позику за договором позики від 22.12.2010 року, від 23.12.2010 року, від 27.12.2010 року, від 28.12.2010, від 30.12.2010 року на загальну суму 127000 грн. На сьогоднішній день рішення суду не виконано. Крім того рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області №383/1025/15-ц від 08.12.2015 року, яке залишене без змін Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області №22/ц/781/425/16 від 03.03.2016 року стягнуто з відповідача на користь [PERSON] позику за Договором позики від 25.01.2011 року в розмірі 20\~000 грн.. Рішення суду не виконано. Договорами позики передбачено сплату пені в разі несвоєчасного повернення позики у встановлений строк, що і змусило позивача звернутися до суду за захистом порушенного права, так після уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача, заборгованість: -за договором позики від: 22.12.2010 року в розмірі 5250 грн., -за договором позики від 23.12.2010 року в розмірі 21 000 грн., -за договором позики від 27.12.2010 року в розмірі 26 250 грн., -за договором позики від 28.12.2010 року в розмірі 140 000грн., -за договором позики від 30.12.2010 року в розмірі 29 750грн., -за договором позики від 25.01.2011 року в розмірі 35 000грн., на загальну суму 257 250 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала та попросила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник Відповідача 1 ДП ДГ Червоний землероб - [PERSON] позовні вимоги визнав частково, а сааме не заперечив фактів укладення спірних договорів, але просив зменшити пеню, так як підприємство на даний час знаходиться в досить скрутному становищі. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем та Державним підприємством Дослідним господарством «Червоний землероб», в особі голови господарства [PERSON] (далі по тексту Відповідач) було укладено: Договір позики від 22 грудня 2010 року (а.с.6) за умовами якого позивач надав Відповідачу позику в сумі 3\~000, 00 грн., строком по 16.02.2011 року. Підтвердженням факту отримання відповідачем коштів по Договору є банківська виписка (а.с.10) за 23.12.2010. Додатковим договором №1 від 14.02.2011 (а.с.7) року було встановлено строк повернення позики 10.12.2013 року. Додатковим договором №2 від 11.12.2013 року було встановлено строк повернення позики 01.03.2015 року (а.с.8). Згідно п.7 Додаткового договору №1 від 14.02.2011 року, яким викладено п.7.2 Договору позики від 22.12.2010 року, в новій редакції, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязується сплатити на вимогу позикодавця суму боргу, а також пеню в розмірі 5 (пять) відсотків суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання зобовязання. - Договір позики від 23 грудня 2010 року (а.с.9) за умовами якого позивач надав Відповідачу позику в сумі 12\~000, 00 грн., строком по 16.02.2011 року. Підтвердженням факту отримання відповідачем коштів по Договору є банківська виписка (а.с.10) за 23.12.2010. Додатковим договором №1 (а.с.14) від 14.02.2011 року було встановлено строк повернення позики 10.12.2013 року. Додатковим договором №2 від 11.12.2013 року (а.с.15) було встановлено строк повернення позики 01.03.2015 року. Згідно п.7 Додаткового договору №1 від 14.02.2011 року, яким викладено п.7.2 Договору позики від 23.12.2010 року, в новій редакції, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязується сплатити на вимогу позикодавця суму боргу, а також пеню в розмірі 5 (пять) відсотків суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання зобовязання. - Договір позики від 27 грудня 2010 року за умовами якого позивач надав Відповідачу позику в сумі 15 000, 00 грн., строком по 16.02.2011 року. Підтвердженням факту отримання відповідачем коштів по Договору є банківська виписка за 27.12.2010 (а.с. 14). Додатковим договором №1 від 14.02.2011 року було встановлено строк повернення позики 10.12.2013 року. Додатковим договором №2 від 11.12.2013 року було встановлено строк повернення позики 01.03.2015 року. Згідно п.7 Додаткового договору №1 від 14.02.2011 року, яким викладено п.7.2 Договору позики від 27.12.2010 року, в новій редакції, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязується сплатити на вимогу позикодавця суму боргу, а також пеню в розмірі 5 (пять) відсотків суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання зобовязання. - Договір позики від 28 грудня 2010 року (а.с.20) за умовами якого позивач надав Відповідачу позику в сумі 80 000, 00 грн., строком по 16.02.2011 року. Підтвердженням факту отримання відповідачем коштів по Договору є банківська квитанція №343 від 28.12.2010 (а.с.18). Додатковим договором №1 від 14.02.2011 року (а.с. 19) було встановлено строк повернення позики 10.12.2013 року. Додатковим договором №2 від 11.12.2013 року було встановлено строк повернення позики 01.03.2015 року (а.с.20). Згідно п.7 Додаткового договору №1 від 14.02.2011 року, яким викладено п.7.2 Договору позики від 28.12.2010 року, в новій редакції, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязується сплатити на вимогу позикодавця суму боргу, а також пеню в розмірі 5 (пять) відсотків суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання зобовязання. - Договір позики від 30 грудня 2010 року (а.с.21) за умовами якого позивач надав Відповідачу позику в сумі 17 000, 00 грн., строком по 16.02.2011 року. Підтвердженням факту отримання відповідачем коштів по Договору є банківська квитанція №284 від 30.12.2010 (а.с.22). Додатковим договором №1 від 14.02.2011 року було встановлено строк повернення позики 10.12.2013 року (а.с.23). Додатковим договором №2 від 11.12.2013 року було встановлено строк повернення позики 01.03.2015 року (а.с.24). Згідно п.7 Додаткового договору №1 від 14.02.2011 року, яким викладено п.7.2 Договору позики від 30.12.2010 року, в новій редакції, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязується сплатити на вимогу позикодавця суму боргу, а також пеню в розмірі 5 (пять) відсотків суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання зобовязання. Договір позики від 25.01.2011 року (а.с.25) за умовами якого позивач надав Відповідачу позику в сумі 20 000, 00 грн., строком по 13.03.2011 року. Підтвердженням факту отримання відповідачем коштів по Договору є банківська квитанція №436 від 25.01.2011. Додатковим договором №1 від 11.03.2011 року було встановлено строк повернення позики 10.12.2013 року. Додатковим договором №2 від 11.12.2013 року було встановлено строк повернення позики 01.03.2015 року. Згідно п.7 Додаткового договору №1 від 11.03.2011 року, яким викладено п.7.2 Договору позики від 25.01.2011 року, в новій редакції, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязується сплатити на вимогу позикодавця суму боргу, а також пеню в розмірі 5 (пять) відсотків суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання зобовязання. На даний час боржник не повернув борги за Договорами позики. З урахуванням того, що позика не повернута в строки встановлені Договорами позики та порушені договірні зобовязання, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того самого роду і такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1049 вказаного кодексу, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні на підтвердження обставин та підстав позовних вимог надані договори позики та поруки, на підтвердження виконання умов договору щодо передачі коштів квитанції про зарахування коштів на рахунок господарства. Вказані докази у відповідності до ст. 64 ЦПК України судом в судовому засіданні досліджені в повному обсязі. Як вбачається з уточненої позовної вимоги та відповідного розрахунку до неї, позивач за даним договором просить стягнути 5% пені, що повністю узгоджується з умовами договору та дана заборгованість підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Оскільки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, викладені в позовній заяві щодо порушення відповідачем зобов'язання за договорами позики перед позивачем та порушення ним вказаних вище норм законодавства, а також враховуючи заперечення позивача стосовно позовних вимог, в обгрунтування яких покладено лише тяжке матеріальне становище, що на думку відповідача є підставою для зменшення пені, яка і так була суттєво зменшена, враховуючи уточнені позовні вимоги з 2\~752\~402,39 грн. на 257\~250 грн., а тому суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення уточненого позову в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати в сумі 2572 грн. 50 коп., відповідно до суми заявлених та задоволених вимог.

Outcome: approved