Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

09 жовтня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь в розмірі 600 грн. 00 коп. на утримання сина [PERSON] у зв'язку з продовженням навчання, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення навчання, але не довше ніж до 23 років. Позов мотивує тим, що з жовтня 1991 року по 17 січня 2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має сина [PERSON], [INFO], який навчається на другому курсі факультету обліку і фінансів денної форми навчання у Дніпроперовському державному Аграрно-економічному університеті та потребує матеріальної допомоги. Батько такої допомоги не надає, незважаючи на те, що відповідно до закону зобов'язаний це робити. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, де вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснив, що на даний час він ніде не працює та не в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання сина, надав копію трудової книжки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст.ст. 180-182, 183 Сімейного Кодексу України. Згідно ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку доходу платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Новопразькою селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області 17.07.1997 року, проте матеріальну допомогу на утримання сина не надає. На даний час [PERSON] навчається на денному відділені факультету обліку і фінансів Дніпроперовського державного Аграрно-економічному університету. Відповідач надав до суду копію трудової книжки де зазначено, що з 31.01.2015 року він не працює. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, що їх надають сторони, як це передбачено ст.ст. 10, 11 ЦПК України. При цьому враховує, що відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України тягар доказування обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на сторони, які беруть участь у справі. Позивачка не надала суду жодного доказу на підтвердження спроможності відповідача надавати їй матеріальну допомогу. В позовній заяві вона лише зазначила, що відповідач отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, але добровільно її не надає. За таких обставин підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed