Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

08.02.2021 Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом АТ КБ «Приватбанк») звернулося до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з позовом, в якому зазначає, що 03.03.2017 р. між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 03.03.2017 року за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У подальшому кредитний ліміт було збільшено до 20 000,00 грн. Відповідачем неналежним чином виконуються умови договору щодо погашення кредиту та інших передбачених договором платежів,станом на 14.01.2021 р. у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 23\~776,89 грн.,яка складається з такого: - 19\~212,71 грн. заборгованість за тілом кредиту, яка є простроченою; - 4\~564,18 грн. заборгованість за простроченими відсотками; та не сплачена на день звернення позивача до суду. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості, та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2270 грн. Представник позивача разом з позовною заявою подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник позивача також разом із позовною заявою надав клопотання про огляд та фіксування змісту розділу 2.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.02.2021 справу направлено до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя для розгляду за підсудністю. Ухвалою від 30.03.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам надано строк для надання відзиву та заперечення на відзив. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялися поштою за місцем реєстрації останнього. Відправлення повернулося із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Також було розміщено оголошення про розгляд справи на офіційному веб-сайті «Судова влада України», відтак в силу ч.\~11 ст.\~128 ЦПК\~України особа вважається повідомленою про розгляд справи. Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, відтак відповідно до ч.\~8 ст.\~178 та ч. 5 ст.\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено ст.\~11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. З матеріалів справи встановлено, що 03.03.2017 між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання к Умовам і Правилам надання банківських послуг в Приватбанк (а.с. 15). За умовами вказаного договору позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, станом на 25.05.2020 кредитний ліміт складав 20\~000,00 грн. (а.с.13). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] \~\~за вказаним кредитним договором станом на 14.01.2021 р. у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 23\~776,89 грн.,яка складається з такого: - 19\~212,71 грн. заборгованість за тілом кредиту, яка є простроченою; - 4\~564,18 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Доказів про погашення суми боргу, на спростування розрахунків позивача станом на час розгляду справи відповідач не надав. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений. При цьому суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про огляд та фіксування змісту розділу 2.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк», з огляду на таке. Згідно із ч.\~1 ст.\~85 ЦПК\~України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. Як визначає ч.\~7 ст.\~85 ЦПК\~України, у порядку, передбаченому цією статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста. Частиною 1 ст.\~100 ЦПК\~України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Відповідно до ч.\~3 зазначеної статті учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Оскільки представником позивача разом із позовом був наданий вказаний електронний доказ в його паперовій копії, що засвідчена його особистим підписом (а.с. 16-77), та суд не ставить під сумнів відповідність паперової копії оригіналу, зміст вказаного доказу був досліджений судом, тому відсутні підстави для дослідження судом оригіналу електронного доказу в порядку ч.\~7 ст. 85 ЦПК\~України. Як встановлено ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. При укладанні договору, сторони керувались ст.\~634 ч.1 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.\~1 ст.\~1048 ЦК України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Відповідно до ст. 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання(неналежне виконання);у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями\~1049, 1050\~ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та в порядку, встановленому договору; якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавць має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, отже, існують правові підстави для стягнення у примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 19\~212,71 грн, оскільки відповідачем не заперечувалось отримання. Разом з тим вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та комісії за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також штрафів є безпідставними, оскільки наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів, пені, комісій не містять підпису [PERSON] , а отже, позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодилась на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, ознайомившись з ними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розуміла саме ці умови та погодилась з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому у цій справі\~не можна вважати Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку складовою частиною укладеного між сторонами договору, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню. Аналогічні висновки викладені\~у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року у справі №191/2648/17. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню, а тому стягує з відповідача тіло кредиту, а саме 19\~212,71 грн. На підставі п.\~1 ч.\~2 ст.\~141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial