Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

07 червня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, та уточнивши позовні вимоги, просить стягнути із [PERSON] заборгованість по кредитному договору №DNХRFО92700737 від 23 листопада 2007 року у розмірі 54046,48 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 23 листопада 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір (Заявка позичальника) №DNХRFО92700737 про надання споживчого кредиту, відповідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 6993,89 грн. зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 30 місяців, тобто по 23 травня 2010 року включно. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява позичальника разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При цьому позивач вказує на те, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, у звязку із чим виникла заборгованість за кредитним договором №DNХRFО92700737 від 23 листопада 2007 року розмір якої, станом на 19 лютого 2016 року, складає 54046,48 грн., з яких: 2807,85 грн. заборгованість за кредитом; 5,77 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 48183,03 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина); 2549,83 грн. штраф (процентна складова). Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання свого представника не направив. При цьому, до початку судового засідання, до суду надійшла заява від повноважного представника ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його повноважний представник [PERSON], належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи, у судові засідання повторно не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали. При цьому в матеріалах справи міститься письмове заперечення відповідача від 10 березня 2017 року, в якому останній позовні вимоги не визнає в повному обсязі. В своєму запереченні відповідач також просить суд звернути увагу на те, що в «Заяві позичальника» та в «Довідці про стандартні умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту» відсутні будь-які посилання на сайт де розміщені Умови надання кредиту, на які посилається позивач в частині нарахування штрафів та пені за користування кредитом. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. 23 листопада 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір (Заявка позичальника) №DNХRFО92700737 про надання споживчого кредиту, відповідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 6993,89 грн. зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 30 місяців, тобто по 23 травня 2010 року включно /а.с. 5/. У вказаному Договорі відповідач своїм підписом підтвердив факт того, що він ознайомлений та погоджується з вказаними Умовами, які були надані йому у письмовій формі. Також відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписаний Договір разом із Умовами складає між ним і банком договір /а.с. 7-9/. Таким чином, суд вважає безпідставними твердження відповідача щодо відсутності у нього інформації про існування зазначених Умов. Крім того, договором передбачено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця у період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідно до п.п. 3.2.2 та 3.2.3 Умов, позичальник зобовязаний погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заявки, а також сплатити відсотки за користування кредитом не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Пунктом 5.1 Умов, при порушені позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2 та 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Згідно п. 5.3 Умов, при порушені позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обовязки відповідно до договору. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №DNХRFО92700737 від 23 листопада 2007 року, станом на 19 лютого 2016 року, заборгованість [PERSON] становить 54046,48 грн. /а.с. 103-104/, що складається з: -заборгованості за кредитом 2807,85 грн.; -заборгованості по процентам за користування кредитом 5,77 грн.; -пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 48183,03 грн.; -фіксованої частини штрафу 500,00 грн.; - процентної складової штрафу 2549,83 грн. Суд погоджується із вказаним розрахунком заборгованості, зробленим позивачем, та вважає, що він відповідає вимогам закону і умовам кредитного договору. Із наведеного суд приходить до висновку, що відповідачем не виконані зобовязання за кредитним договором, які на теперішній час є діючим, позивач не втратив права вимоги про стягнення з відповідача належних до сплати сум заборгованості за цим договором протягом дії останнього. З урахуванням встановлених по справі обставин, положень закону, умов договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню сплачені останнім при подані позовної заяви судовий збір в розмірі 1378,00 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved