Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

08.10.2015 року представник ТОВ «ВВ Інвест» звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому з врахуванням уточнення позовних вимог просись стягнути з [PERSON] на користь позивача суму боргу за прострочення грошового зобов'язання по сплаті житлово-комунальних послуг з врахуванням пені, 3% річних, інфляції та індексації гривні у загальному розмірі 38726,03 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Шевченківської районної ради у м.Києві від 23.10.2008 року № 532 позивач є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] та проводить обслуговування із забезпечення населення холодною і гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, вивезення побутових відходів, а також утримання житлових будинків та прибудинкових територій. При цьому, відповідачка є власником квартири [ADDRESS]. Оскільки у відповідачки виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, яку вона у добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому з врахуванням уточнення позовних вимог просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ВВ Інвест» суму боргу за прострочення грошового зобов'язання по сплаті житлово-комунальних послуг з врахуванням пені, 3% річних, інфляції та індексації гривні у загальному розмірі 38726,03 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити його у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання, причини неявки суду повідомлено не було, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлена відповідачка у судове засідання не з'явилась, а тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки Форми 16 відповідачка проживає та зареєстрована у квартирі [ADDRESS], крім того відповідачка є власником зазначеної вище квартири. Відповідно до рішення Шевченківської районної ради у м.Києві від 23.10.2008 року № 532 позивач є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] та проводить обслуговування із забезпечення населення холодною і гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, вивезення побутових відходів, а також утримання житлових будинків та прибудинкових територій. Положеннями ст.ст. 151, 162 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 179 ЖК УРСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, у відповідності до положень п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи, а саме з наданого розрахунку заборгованості та довідки, вбачається, що станом на 23.09.2016 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 17717,78 грн., з яких: 5831,08 грн. - заборгованість за житлово-комунальні послуги за період часу з грудня 2012 року по вересень 2015 року; 13251,72 грн. - сума пені від суми заборгованості за період часу з грудня 2012 року по вересень 2015 року; 495,09 грн. - 3% річних за період часу з грудня 2012 року по вересень 2015 року; 3970,97 грн. - сума з врахуванням індексу інфляції за період часу з грудня 2012 року по вересень 2015 року. Відповідно до заяви відповідачки від 07.09.2015 року, остання зобов'язалась до 01.11.2015 року виплатити відповідачу заборгованість за житлово-комунальні послуги у суму 5831,08 грн. Разом з тим, судом встановлено, що 24.11.2015 року та 26.03.2016 року відповідачка сплатила частину суми загальної заборгованості у розмірі 6088,00 грн. та 680,65 грн. відповідно, але з порушенням строків виконання грошового зобов'язання, які були зазначені у вищевказаній заяві від 07.09.2015 року. Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до правової позиції, викладеною у постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 року в справі 6-68цс12, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п.10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Судом встановлено, що відповідно до наданого представником позивача в заяві про уточнення позовних вимог розрахунку загальної заборгованості відповідачки з врахуванням сплачених відповідачкою сум у розмірі 6088,00 грн. та 680,65 грн., загальний розмір заборгованості складає 38726,03 грн., з яких: 5831,08 грн. - заборгованість за житлово-комунальні послуги за період часу з грудня 2012 року по вересень 2015 року; 8643,96 грн. - сума пені від суми заборгованості за період часу з серпня 2015 року по травень 2016 року; 524,32 грн. - 3% річних за період часу з грудня 2012 року по травень 2016 року; 23726,67 грн. - сума з врахуванням індексу інфляції за період часу з грудня 2012 року по травень 2016 року. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов в частині вимог про стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає задоволенню, а також суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України 3 % річних, пені, інфляції та індексації гривні за період часу з грудня 2012 року по травень 2016 року, оскільки правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved