Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

07.11.2019 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю. Свій позов [PERSON] обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, під час якого, [INFO] , у них народився син [PERSON] . До червня місяця 2018 року вони з відповідачем проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, разом виховували сина. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 25.10.2018 року їх шлюб було розірвано, після чого вона з сином переїхала до смт. Троїцьке, де має своє житло. Одразу, після розірвання шлюбу, вона намагалася підтримувати зв`язок з відповідачем, дзвонила, так як дитина прагнула спілкуватися з батьком, але він дзвінки ігнорував, не підіймав слухавку. 19.09.2019 року вона звернулася до Центру надання адміністративних послуг Троїцької селищної ради із заявою про реєстрацію місця поживання сина в належному їй житлі, однак без письмової згоди батька їй було відмовлено у реєстрації дитини. Спроби зв`язатися з відповідачем, або з`ясувати його місцезнаходження, щоб отримати згоду на реєстрацію дитини виявилися безрезультатними, тому вона вимушена звернення до суду з даним позовом для реалізації права на реєстрацію сина в житлі, частка якого належить їй на праві власності. Вважає, що в інтересах сина проживати та бути зареєстрованим в житловому приміщенні в якому створені всі умови для його проживання. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач про дату, місце та час судових засідань повідомлявся належним чином, однак в судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, у зв`язку з чим, суд за згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. 280 ЦПК України. Від завідувача сектору опіки, піклування та усиновлення Служби у справах дітей Троїцької районної державної адміністрації Луганської області надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Служби, справу вирішити на розсуд суду. Виконавчий комітет Троїцької селищної ради свого представника в судове засідання не направив. Радою опіки та піклування при виконавчому комітеті Троїцької селищної ради до суду надано висновок від 29.01.2020 року про визначення місця проживання дитини [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 14.10.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. Від шлюбу сторони у справі мають сина [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 25.10.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивачка [PERSON] , відповідно до довідки №3075 від 24.09.2019 року, виданої ЦНАП виконавчого комітету Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом із матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] .. Згідно свідоцтва про право власності на житло позивачці належить 1/4 частка квартири [ADDRESS] . 19.09.2019 року [PERSON] звернулася до ЦНАП Троїцької селищної ради із заявою про реєстрацію малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який не має місця реєстрації, однак у реєстрації дитини було відмовлено у зв`язку із відсутністю письмової згоди другого з батьків. Згідно Акту обстеження умов проживання Службою у справах дітей Троїцької райдержадміністрації від 19.09.2019 року та Акту обстеження Ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Троїцької селищної ради Луганської області умов проживання [PERSON] з її малолітнім сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] проживає разом із сином та батьками в квартирі, в якій створені всі умови для проживання малолітньої дитини, стосунки в сім`ї приязні, доброзичливі та всі члени сім`ї не проти зареєструвати на даній житловій площі дитину. Як вбачається з довідки від 30.10.2019 року [PERSON] працює в АТ КБ «Приватбанк» та займає посаду «Спеціаліста з обслуговування клієнтів». Суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про те, що визначити місце проживання дитини у даний час необхідно, враховуючи ситуацію, що склалася з реєстрацією малолітньої дитини, яка неможлива у зв`язку з відсутністю згоди відповідача, місце знаходження якого невідомо. Як видно зі змісту преамбули Конвенції про контакт з дітьми, визнаючи, що, як передбачено в різних міжнародних юридичних документах Ради Європи, а також у статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, перш за все повинні враховуватися найвищі інтереси дитини. Відповідно до ст. ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За правилами ст. ст. 29, 291 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає; фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я має право на сім`ю; фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сім`єю, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. ст. 7, 19, 141, 155, 161 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї; при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою; орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи; мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення; орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. З огляду на встановлені судом обставини, а саме зазначені позивачкою підстави в обґрунтування можливості забезпечення нею умов для проживання сина та його розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, а також з урахуванням того, що місцезнаходження батька дитини невідомо, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги та визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] .. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачкою був сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн, що підтверджується квитанцією від 05.11.2019 року, та у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved