Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

09.08.2019 року позивачі звернулися до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із позовом до Хмільницької міської ради про визнання права власності на майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 червня 2005 року Хмільницькою міською радою, товариству з обмеженою відповідальністю «Хмільникхлібопродукт» було виділено в окремий об`єкт 6/100 частин майнового комплексу, що знаходився по [ADDRESS] з присвоєнням виділеному об`єкту нової адреси - [ADDRESS] . 14 грудня 2008 року між ТОВ «Хмільникхлібопродукт» та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу частини господарського складу (під літерою «І») площею 244,0 кв.м., частини тарного складу (під літерою «Ж») площею 212,2 кв.м. та частини земельної ділянки площею 0,1439 га, які знаходяться по [ADDRESS] . На виконання досягнутої домовленості товариство з обмеженою відповідальністю «Хмільникхлібопродукт» передало, а [PERSON] прийняв та повністю оплатив вищезазначене нерухоме майно. Згідно рішення третейського суду за [PERSON] було визнано право власності на частину господарського складу (під літерою «I») площею 244,0 кв.м., частину тарного складу (під літерою «Ж») площею 212,2 кв.м. та частину земельної ділянки площею 0,1439 га, які знаходяться по [ADDRESS] , яке було належним чином зареєстроване. У січні 2012 року впала покрівля тарного складу, внаслідок чого і сам склад частково зруйнувався. На відбудову складу були необхідні кошти, а тому [PERSON] вирішив продати частину тарного складу разом із частиною земельної ділянки щоб за отримані від продажу кошти, здійснити ремонт будівлі. 15 жовтня 2014 року [PERSON] було укладено із [PERSON] договір купівлі-продажу частини незавершеного будівництвом тарного складу та земельної ділянки, а рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 листопада 2014 року вищезазначений договір купівлі-продажу частини незавершеного будівництвом тарного складу, було визнано дійсним. 26 січня 2018 року, рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради за № 8 про зміну та присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомого майна, належній [PERSON] земельній ділянці площею 0,1263 га було присвоєно кадастровий номер - 0510900000:00:004:0782 та нову поштову адресу - [ADDRESS] . В подальшому, вже після завершення відбудови складу, сертифікованими спеціалістами з технічного нагляду та інвентаризації нерухомого майна було виготовлено технічний паспорт на нежитлові будівлі по [ADDRESS] , однак у технічному паспорті зазначилося, що приміщення під літерою «Ж» (яке належало [PERSON] і раніше, а було ним тільки відбудовано) на 65% збудовано самочинно. Дана обставина, позбавляє позивачів можливості ввести вже побудоване приміщення в експлуатацію та оформити на нього право власності належним чином. У зв`язку із чи позивачі вимушені звернутися із даним позовом до суду. Ухвалою суду від 13.08.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засіданні. 23.08.2019 року відповідач Хмільницька міська рада суду надала відзив на позовну заяву в якому просить суд у задоволенні позовних вимоги відмовити, оскільки із наданих документів неможливо від слідкувати розміщення самовільного зведеного майна, а саме чи самовільно зведене майно знаходиться, саме на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності. Ухвалою суду від 11.11.2019 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи до судового розгляду. Позивачі в судове засідання не з`явилися, суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача Хмільницької міської ради в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог покладаються на розсуд суду. Суд дослідивши матеріали справи, встановив, що 30 червня 2005 року Хмільницькою міською радою, згідно рішення виконавчого комітету за № 257, товариству з обмеженою відповідальністю «Хмільникхлібопродукт» було виділено в окремий об`єкт 6/100 частин майнового комплексу, що знаходився по [ADDRESS] з присвоєнням виділеному об`єкту нової адреси - [ADDRESS] та дозволено оформити право приватної власності та видати свідоцтво про право власності на будівлі, що знаходяться по [ADDRESS] , а саме на: господарський склад (літера «I»), загальною площею 507,8 кв.м. i тарний склад (літера «Ж»), загальною площею 358,8 кв.м. (а.с.7) У відповідності до рішення постійно діючого третейського суду при юридичній асоціації «Арбітраж» від 09.01.2019 року справа №2-09 визнано договір купівлі від 14 грудня 2008 року між ТОВ «Хмільникхлібопродукт» та [PERSON] на частину господарського складу продажу частини господарського складу (під літерою «І») площею 244,0 кв.м., частини тарного складу (під літерою «Ж») площею 212,2 кв.м. та частини земельної ділянки площею 0,1439 га, які знаходяться по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на частину господарського складу (літ. І) площею 244,0 м2 та частину тарного складу (під літерою «Ж») площею 212,2 кв.м. , що становить Ѕ частину від цілого об`єкту. (а.с.8) Право власності [PERSON] на вищезазначене нерухоме майно належним чином було зареєстроване та записане в реєстрову книгу, що підтверджується реєстраційним посвідченням КП «BOOБTI» від 13 січня 2009 року.(а.с.9) Внаслідок негоди, у січні 2012 року впала покрівля тарного складу, внаслідок чого і сам склад частково зруйнувався. На відбудову складу були необхідні кошти, а тому [PERSON] вирішив продати частину тарного складу разом із частиною земельної ділянки щоб за отримані від продажу кошти, здійснити ремонт будівлі. При таких обставинах [PERSON] звернувся до приватного проектно-вишукувального підприємства «Еководземпроект» для поділу належної йому земельної ділянки площею 0,1439 га на дві земельні ділянки: ділянку «1» - площею 0,0176 га та ділянку «2» - площею 0,1263 га. (а.с.10-30) 15 жовтня 2014 року [PERSON] було укладено із [PERSON] укладено договір купівлі-продажу частини незавершеного будівництва тарного складу та земельної ділянки, та рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 листопада 2014 року вищезазначений договір купівлі-продажу частини незавершеного будівництва тарного складу, було визнано дійсним.(а.с.31) Після завершення відбудови складу, сертифікованими спеціалістами з технічного нагляду та інвентаризації нерухомого майна було виготовлено технічний паспорт на нежитлові будівлі по [ADDRESS] , однак у технічному паспорті зазначалося, що приміщення під літерою «Ж» (яке належало [PERSON] і раніше, а було ним тільки відбудовано) на 65% збудовано самочинно. (а.с.32-54) 02 липня 2019 року [PERSON] звернувся до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Хмільницької міської ради із заявою про прийняття в експлуатацію гаражу «Ж», який розташований по [ADDRESS] . Вже 05 липня 2019 року Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Хмільницької міської ради Рибаку Миколі Миколайовичу була надана відповідь за № 12-24/554, згідно якої у прийнятті в експлуатацію гаражу «Ж» йому було відмовлено.(а.с.55) У відповідності до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0003928762019 від 18.10.2019 року, земельна ділянка з кадастровим номером 0510900000:00:004:1031, площею 0,0176 га яка знаходиться по [ADDRESS] та на якій розташована будівля товарного складу, належить [PERSON] (а.с.104-106) У відповідності до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0517183812019 від 04.10.2019 року, земельна ділянка з кадастровим номером 0510900000:00:004:1032, площею 0,1263 га, яка знаходиться по [ADDRESS] та на якій розташована будівля товарного складу, належить [PERSON] (107-110) Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно норм ст. 16 ч. 1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм i правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Відповідно до частини п`ятої статті 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб. Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, що не буде суперечити вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі ст. ст. 16, 328, 376, ЦК України,

Outcome: approved