Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

09.04.2014 р. в.о. головного лікаря КЛПУ ««Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівка»» звернулась до суду із заявою про примусову госпіталізацію до КЛПУ ««Міський протитуберкульозний диспансер м. Єнакієве» [PERSON], [INFO], який перебуває на диспансерному обліку в КЛПУ ««Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівка» диспансерне відділення м. Авдіївка з діагнозом: рецидив туберкульозу легенів, МБТ-. В судовому засіданні заявник підтримала доводи, викладені в заяві. Згідно з ч.1 ст. 285 ЦПК України судове засідання проводиться без участі хворого [PERSON], оскільки за даними медичного закладу він хворіє на відкриту форму туберкульозу і становить загрозу розповсюдження хвороби. Суд, вислухавши представника заявника, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, знаходить вимоги заявника обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.10 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» хворим на заразні форми туберкульозу забезпечується госпіталізація до протитуберкульозних закладів. Згідно ст. 11 вказаного закону у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Згідно ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Судом встановлено, що згідно з випискою з амбулаторної карти у [PERSON], вперше туберкульоз був виявлений у 2008 році. Лікувалась в ЖВК-3, 2009 - рецидив туберкульозу. Лікування розпочав в ЖВК -3, після звільнення від лікування ухилявся. В 02.2010 року госпіталізований до стаціонару ОКТЛ, самовільно перервав лікування в стаціонарі, від лікування ухилився, протиепідемічного режиму не дотримувався. З 01.2011 року вибув у СІЗО. Лікувався в ЖВК -3 з 03.02.2012 року до 18.06.2013 року. Після звільнення від диспансерного спостереження у фтизіатра, обстеження та лікування ухилився. Притягнутий до стаціонарного лікування з 25.10.2013 року по 20.12.2013 року. Перервав лікування в стаціонарі. Хворий епідеміологічно небезпечний для оточуючих, протиепідемічного режиму не дотримується, потребує довгострокового лікування в умовах стаціонару. (арк. справи 9). Згідно з висновком ЛКК від 07.04.2014 року [PERSON] встановлено діагноз - Мультірезістентний туберкульоз легенів, фаза розпаду, МБТ+. На підставі вищевикладеного суд вважає, що [PERSON] у зв'язку з захворюванням на заразну форму туберкульозу потребує надання медичної допомоги в умовах госпіталізації до КЛПУ ««Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки», від лікування ухиляється. Тому суд вважає необхідним постановити рішення про його примусову госпіталізацію до вказаного протитуберкульозного закладу строком на три місяця. Відповідно до ст. 286 ЦПК рішення про задоволення заяви про примусову госпіталізацію особи до протитуберкульозного закладу підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк.

Outcome: approved