Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

09 вересня 2015 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулось до Словянського міськрайонного суду з дійсним позовом до [PERSON], про звернення стягнення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № К52110481325В від 08.11.2013р. між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON], банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 364 390,00 грн. для придбання транспортного засобу з кінцевим терміном повернення 08.11.2020 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № К52110481325В між Банком та відповідачем [PERSON], було укладено договір застави № К52110481325В-21, відповідно до якого предметом застави виступив транспортний засіб Land Rover, модель - Evoque, тип - легковий універсал, 2013 року випуску, колір - білий, з державними номерними знаками АН 2323ІМ, номер шасі (кузова, рами) SALVA2BBXDH835343, що належить на праві власності [PERSON] Відповідно до вищевикладеного договору та на виконання положення Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено приватне обтяження банку па предмет застави. 22.06.2015 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги № 211212нв, відповідно до якого ПАТ «ВТБ Банк» передав ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права вимоги за кредитним договором № К5110481325В. У звязку із чим в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрацію змін) відносно вказаного заставного транспортного засобу Land Rover, було здійснено зміну заставодержателя з ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». У порушення норм закону та умов договору, [PERSON] зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином та у встановлені договором строки не виконав. У звязку з чим у відповідача [PERSON] виникла заборгованість, на загальну суму 212\~923,01 грн., з яких, 180\~113,72 грн. - заборгованість за основним зобовязанням, 14,19 грн. заборгованість за відсотками, та 32\~795,1 грн. заборгованість по комісії. В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобовязання за договором застави не виконує, предмет застави позивачу не передає. У звязку із наведеним позивач просив: - звернути стягнення на предмет застави, а саме: транспортний засіб Land Rover, модель - Evoque, тип - легковий універсал, 2013 року випуску, колір - білий, з державними номерними знаками АН 2323ІМ, номер шасі (кузова, рами) SALVA2BBXDH835343, що належить на праві власності [PERSON] шляхом визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» права власності на транспортний засіб Land Rover, модель - Evoque, тип - легковий універсал, 2013 року випуску, колір - білий, з державними номерними знаками АН 2323ІМ, номер шасі (кузова, рами) SALVA2BBXDH835343, вчинення подальших дій повязаних з переоформленням автотранспортного засобу в органах Державної автомобільної інспекції України Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» наділивши правом зняття з обліку транспортний засіб Land Rover, модель - Evoque, тип - легковий універсал, 2013 року випуску, колір - білий, з державними номерними знаками АН 2323ІМ, номер шасі (кузова, рами) SALVA2BBXDH835343 та постановленням на облік в органах ДАЇ України; - зобовязати [PERSON] передати ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» предмет застави - автомобіль марки Land Rover, модель - Evoque, тип - легковий універсал, 2013 року випуску, колір - білий, з державними номерними знаками АН 2323ІМ, номер шасі (кузова, рами) SALVA2BBXDH835343 з комплектом ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В судове засідання представник позивача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності №150 від 16.05.2015р. (а.с. 55 з.б.) не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням розгляд справи проводити без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.55). Відповідач, [PERSON], до судового засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений через оголошення, розміщене у газеті «Урядовий Курєр» №186 від 07.10.2015 року (а.с. 71), про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які могли б бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Суд, розглянувши надані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що даний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № К52110481325В від 08.11.2013р. між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON], банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 364 390,00 грн. для придбання транспортного засобу з кінцевим терміном повернення 08.11.2020 року (а.с. 6-10). Як вбачається з копії договору застави № К52110481325В-21, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між банком та відповідачем [PERSON] 08.11.2008р. було укладено договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач надав в заставу транспортний засіб Land Rover, модель - Evoque, тип - легковий універсал, 2013 року випуску, колір - білий, з державними номерними знаками АН 2323ІМ, номер шасі (кузова, рами) SALVA2BBXDH835343, що належить [PERSON] на праві власності (а.с.11-12,12 з.б.). 22.06.2015 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги № 211212нв, відповідно до якого ПАТ «ВТБ Банк» передав ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права вимоги за кредитним договором № К5110481325В (а.с.13-15). У звязку із переданням права вимоги, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрацію змін) відносно вказаного заставного транспортного засобу Land Rover, було здійснено зміну заставодержателя з ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с. 27, 28-29). Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо обтяжувач відступив іншій особі права за правочином, на підставі якого виникло обтяження, ця особа набуває всі відступленні права стосовно предмета обтяження, включаючи пріоритет за умови, що відомості про заміну обтяжувача були внесені до Державного реєстру протягом п'яти днів із дня відступлення прав. Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути змінений внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 589 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлений та підтверджений письмовими доказами факт того, що відповідно до укладеного кредитного договору № К52110481325В від 08.11.2013р. між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON], банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 364 390,00 грн. для придбання транспортного засобу з кінцевим терміном повернення 08.11.2020 року, але він, в свою чергу, покладені на нього зобов'язання за зазначеним договором виконував неналежно, кредит вчасно та у повному обсязі не сплатив, у зв'язку з чим, утворилась зазначена позивачем заборгованість у сумі 212\~923,01 грн. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 589 ЦК України та ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжував має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобовязання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Згідно ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим законом. 22.06.2015року, позивачем в особі ТОВ «Дірект Технолоджі», фірми яка надає послуги з приводу здійснення відправлень поштової кореспонденції, позивачу рекомендованим поштовим відправленням було направлено лист - повідомлення про відступлення права вимоги та сама вимога про погашення кредитної заборгованості, але відповідач прострочену заборгованість не погасив і не передав позивачу в заклад предмет застави, а тому у відповідності до вимог п.5 ч.2 ст.16 ЦК України позивач обрав передбачений законодавством спосіб захисту, заявивши вимогу про виконання зобовязання в натурі передати предмет застави в заклад (а.с.23, 24). Умовами кредитного договору, укладеного між сторонами ( п. 5.2.4 ) передбачено, що у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за цим Договором банк має право без отримання додаткової письмової згоди позичальника за власним вибором здійснити будь-які дії, направленні на виконання зобов'язань позичальника за цим Договором, у тому числі звернути стягнення на заставне майно за Договором забезпечення у будь-який спосіб та/або одержати відшкодування з майна позичальника, та/або звернутися до поручителів/майнових поручителів поручителів/гарантів та/або звернутися до колекторського агентства відповідно до вимог чинного законодавства України та умов Договорів забезпечення (а.с. 8 з.б.). Згідно п. 5.2 Договору застави, Заставодержатель має право згідно з кредитним договором за рахунок предмету застави задовольнити свої вимоги в повному обсязі на момент фактичного задоволення (максимальний розмір вимог), включаючи кредит. Проценти за користування кредитом, пеню та будь які інші платежі, передбачені кредитним договором, збитки, завдані йому в зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобовязань. А також витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги (а.с. 12). п. 5.8 Договору застави також передбачено, що Заставодержатель має право здійснити реалізацію предмета застави або набути право власності на предмет застави у разі невиконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором та/або порушення справи про банкротство заставодавця (а.с. 12). Згідно п. 5.9 цього ж договору, право звернення на предмет застави заставодержатель набуває також, якщо заставодержатель відповідно до умов кредитного договору заявить позичальнику вимогу повернути кредит та сплатити проценти до настання строків, зазначених в кредитному договорі, а позичальник не виконає зазначене зобов'язання. п. 5.10 договору застави, передбачено, що звернення стягнення та реалізація предмету застави відбувається у порядку, визначеному заставодержателем на підставі виконавчого напису нотаріуса, рішення суду або в позасудовому порядку чинного законодавства України. Відповідно до ст. 28 ч.2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються, зокрема, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Положеннями ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зокрема, передбачений такий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом. На підставі вищенаведеного, перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 60 ЦПК України докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно, витрати понесені позивачем під час розгляду справи у розмірі 5288,27 грн. підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved