Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

08.07.2014 року заявник звернулася до суду з названою заявою та просила встановити факт належності їй, [PERSON], Договору дарування, згідно якого [PERSON] отримала у дар від [PERSON] ? частину житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою м. Одеса, вул. Равенства під № 38 від 29.04.1992 року, посвідчений нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], за реєстровим № 2- 3938 виданий на імя [PERSON]. В своїй заяві посилається на те, що вона є власником 1\\2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою м. Одеса, вул. Равенства, буд. 38. Проте заявник стверджує, що в договорі дарування його прізвище з російської мови на українську перекладено не вірно, а від так не відповідає її паспортним даним, що і стало підставою для звернення до суду з даною заявою. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. У судове засідання з`явились представники заявника, заяву підтримали, просили її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник зацікавленої особи Третьої одеської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, 31.07.2014 року до канцелярії суду надав заяву, в якій просить слухати справу в їх відсутність, розгляд справи залишили на розсуд суду. Представник зацікавленої особи Реєстраційної служби обєктів нерухомості Одеського міського управління юстиції у судове засіданні не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши представників заявника, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 29 квітня 1992 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] було посвідчено договір, згідно умов якого [PERSON] діючий від імені [PERSON] на підставі довіреності подарував, а [PERSON] прийняла у дар ? частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в місті Одесі, по вул. Равенства під № 38 та складається в цілому з однієї камяної житлової будівлі, загальна житлова площа якої становить 69,5 кв.м. та надвірних споруд: «Б» літня кухня, «В» вбиральня, «Г» сарай, «Е» гараж, «З» сарай, № 1-5 огородження, І-У мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 517 кв.м. Однак, в Договорі міститься помилка в написанні прізвища заявниці, а саме воно зазначено не вірно як «Ефіменко». Відповідно до паспорта громадянки України серії КЕ № 642099, виданого Київським РВ УМВС України в Одеській області, вбачається, що прізвище, імя та по-батькові заявниці українською мовою записане як [PERSON]. Отже, неправильне зазначення прізвища сталося внаслідок невірного перекладу українською мовою прізвища «Ефименко». Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановчих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. У відповідності до положень частини 2 статті 234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. Згідно з вимогами частини 3 статті 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом. Таким чином, з представлених заявником доказів вбачається, що доводи [PERSON] є законними та обґрунтованими. Суд, розглядаючи справу повно, всебічно та обєктивно, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню та необхідно встановити факт належності договору дарування від 29 квітня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved