Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

09 лютого 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 26 липня 2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Позивачка працює медичною сестрою в туберкульозному відділенні Шепетівської ЦРЛ, її заробітна плата не забезпечує достатнього рівня проживання їй та дитині. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, працює лаборантом в ЗОШ № 2 м.Шепетівка та має постійну заробітну плату. Крім того, є інвалідом третьої групи та отримує пенсію. Аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, після розлучення в інший шлюб не вступав. Інших осіб на його утриманні не має. Тому, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 25 % зі всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. Позивачка [PERSON]в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що дитина проживає разом з нею та перебуває її утриманні, її заробітна плата в розмірі близько 2000 грн. не забезпечує потреб її та дитини, враховуючи, що дитина часто хворіє. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи позов визнав частково, зазначив, що отримує заробітну плату в сумі 1500 грн. та пенсію по інвалідності в сумі 970 грн., просив стягувати з нього аліменти в розмірі 25% лише від його заробітку, оскільки він є інвалідом і пенсія йому необхідна для лікування. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.184 Сімейного Кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров?я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Судом встановлено, що з 26 липня 2008 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.07.2008 року, виданим відділом РАЦС Шепетівського МРУЮ Хмельницької області (а.с.5). Вони є батьками неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 16.01.2012 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського МРУЮ у Хмельницькій області (а.с. 6 ). Згідно виписки Хмельницької обласної лікарні відповідач хворіє на цукровий діабет І типу, глаукому, хронічний вторинний пієлонефрит. Враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, отримує постійний заробіток, добровільно коштів на утримання дитини не надає, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Беручи до уваги, що 1/4 частини від заробітної плати не забезпечить мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? частини усіх видів його доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved