overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

09 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Штормова, 62. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.02.2016 р. о 22 год. 06 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, небезпечним для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.02.2016 р. о 22 год. 06 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, метушливий, виказує маячні ідеї сприйняття, мислення паралогічне. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

09 лютого 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 18.11.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредит у розмірі 5000 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 30.11.2015 року 19719,32 грн., а саме: за кредитом 4979,57 грн; 11504,39 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1820,15 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 915,21 грн. штраф (процентна складова). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 18.11.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредит у розмірі 5000 грн. В звязку з тим, що відповідач належним чином свої обовязки не виконав, станом на 30.11.2015 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом 4979,57 грн; 11504,39 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1820,15 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 915,21 грн. штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 19719,32 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

09 лютого 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 21.12.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредит у розмірі 4300 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 30.11.2015 року 17881,70 грн., а саме: за кредитом 4510,83 грн; 10343,17 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1700 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 827,70 грн. штраф (процентна складова). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 21.12.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредит у розмірі 4300 грн. В звязку з тим, що відповідач належним чином свої обовязки не виконав, станом на 30.11.2015 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом 4510,83 грн; 10343,17 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1700 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 827,70 грн. штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 17881,70 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

09 лютого 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 28.11.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредит у розмірі 8000 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 30.11.2015 року 11371,57 грн., а саме: за кредитом 6967,69 грн; 3386,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 517,69 грн. штраф (процентна складова). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 28.11.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредит у розмірі 8000 грн. В звязку з тим, що відповідач належним чином свої обовязки не виконав, станом на 30.11.2015 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом 6967,69 грн; 3386,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 517,69 грн. штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 11371,57 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

09 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на слідуючи обставини. Позивачу на підставі права приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Також в квартирі зареєстрований відповідач по справі- Капралов О.П. Однак, відповідач в квартирі не проживає, речей його немає, комунальні послуги не сплачує. Цим відповідач перешкоджає позивачу у вільному розпорядженні та користуванні вказаним майном. Просив суд винести рішення, яким визнати відповідача такими, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, судом неодноразово викликався належним чином, в тому числі через пресу, причину неявки суду не повідомив. Суд вирішив про можливість та доцільність розгляду справи в заочному порядку, проти чого представник позивача не заперечував. Суд, заслухав представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Позивач є єдиним власником нерухомого майна - квартири [ADDRESS]., що підтверджено паспортом позивача (а.с.5), інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9). З рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року видно, що позивач придбав вказану квартиру у громадянки [PERSON], яка раніше придбала її у громадянина [PERSON] (відповідача). Тобто, відповідач втратив право власності на спірну квартиру, він не є членом сім'ї позивача тощо. Суд визнає переконливими посилання позивача стосовно того, що відповідач у вищезазначеному житловому приміщенні не проживає, його особистих речей в квартирі немає, комунальні послуги та витрати на утримання спірної квартири відповідач не сплачує, він не є членом сім'ї позивача, чим створює позивачу незручності, позбавляє його права на вільне розпорядження та користування своєю власністю і змушує нести зайві витрати, пов'язані зі сплатою квартирної плати та витрат на житлово-комунальні послуги. Ст. 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У зв'язку з вищевикладеними обставинами, суд визнає доводи позову аргументованими, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

09 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу, зареєстрованого 22 січня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 25 (а.с. 4), неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] народження, батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивача можливо стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з всіх видів доходів відповідача. Відповідно до п.1 ч.1 с. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

09 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів\~ на утримання\~ неповнолітніх дітей.Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 18\~ січня 2009 року. Від спільного подружнього життя народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, хоча відповідач офіційно працевлаштований у Товаристві з додатковою відповідальністю «Івано-Франківський хлібокомбінат», інших утриманців не має. Однак\~ відповідач не виділяє жодних коштів на утримання дітей, діти перебувають на утриманні та вихованні позивача. За таких обставин позивач поставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу), але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

09 лютого 2016 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачкою вони уклали шлюб 09.07.2010 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 250. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою припинені в грудні 2015 року. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачкою шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак в судове засідання надала заяву, в якій вимоги позивача визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу, справу просила розглянути за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, [NUMBER], 09.07.2010 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 250. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 551,20 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

09 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем перебувають в шлюбі з 16 липня 2010 року, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 285. Даний факт підтверджений оригіналом свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 16 липня 2010 року. Від цього шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Протягом шлюбу сімейні стосунки з не склалися, втрачено почуття любові, внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сім'ю сторони не мають, в зв'язку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не прибув, однак надалв до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив шлюб розірвати. Відповідачка у відкрите судове засідання не прибула, через канцелярію суду надала заяву, згідно якої проти розірвання шлюбу не заперечувала та просила розглядати справу у її відсутність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

09 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судове засідання сторони не з'явилися, у поданих письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності, позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2013 року (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено з 2015 року, примирення та збереження сім'ї сторони вважать неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved