Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

10.01.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна № 6611 від 25.09.2001 року та визнати за нею право власності на квартиру № 15, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 25, мотивуючи тим, що 25.09.2001 року між нею та [PERSON], [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 6611, який зареєстрований представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі. Всі умови договору № 6611 від 25.09.2001 року виконані, з моменту укладення договору, вона відкрито володіє та користується житлом, проте фактично являючись власником житла, позивач позбавлена можливості розпоряджатися ним на свій розсуд, оскільки укладений договір потребує нотаріального посвідчення, в звязку з чим змушена звернутися до суду для підтвердження дійсності укладеного договору та визнання права власності на житло. В судове засідання позивач не зявилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, просить справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. В судове засідання відповідачі не зявились, про місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, за адресою, за якою вони зареєстровані у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістили, заяв про відкладення справи або слухання справи за їх відсутністю не направляли. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 25.09.2001 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 6611, згідно якого [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру № 15, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 25. Згідно довідки № 57 від 19.01.2017 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», власником квартири [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна № 661 від 25.09.2001 року, посвідченого Одеською товарною біржею, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 62б/257 від 03.10.2001 року. Укладений між сторонами договір зареєстровано представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі, 25.09.2001 р. за № 6611. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п.п.5 договору, в виконання умов укладеного договору [PERSON] проведено реєстрацію договору. Протягом всього часу з моменту укладення договору [PERSON] відкрито володіє та користується придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлена можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним та визнати за [PERSON] право власності на придбане житло. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved