Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

07.12.2017 [PERSON] уклала з КП «Водоканал договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно з розрахунком заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за договором від 07.12.2017 та довідкою, долученими позивачем до позовної заяви, за період з 01.07.2009 по 31.07.2018 відповідач має заборгованість за вказаним договором в розмірі 10900,89 грн., з яких 6 081,64 грн. - борг за холодне водопостачання, 4 819,25 грн. - борг за холодне водовідведення. Разом з цим, позивачем до позовної заяви не додано доказів того, що відповідач була споживачем комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , у період з 01.07.2009 по 06.12.2017, тобто до укладення вищезазначеного договору, а так само доказів того, що відповідач взяла на себе обов`язок з погашення заборгованості, що утворилася у вказаний період. З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості випливає, що у період з 07.12.2017 по 31.07.2018 заборгованість відповідача за спожиту воду та водовідведення відсутня. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, що був чинним на момент укладення сторонами договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, передбачався обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічний обов`язок споживача передбачено і чинним Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (п. 5 ч. 2 ст. 7). При цьому, згідно з п. 3 розділу VI Закону № 2189-VIII, договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Заборгованість відповідача за спожиті комунальні послуги, холодне водопостачання та водовідведення, в розмірі 10900,89 грн. не була підтверджена наданими позивачем доказами, адже утворилася до укладення відповідачем договору від 07.12.2017. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню в повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed