Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

09.12.2019 [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми боргу за рішенням суду від 14.04.2015 р, а всього - 46 666,50 грн., а також 768,40 грн сплаченого судового збору. В позовній заяві позивач [PERSON] вказав, що рішенням суду від 14.04.2015 року з [PERSON] стягнуто на його користь 53068,39 грн боргу за договором купівлі-продажу. 25.05.2015 року державним виконавцем Славутського міськрайонного відділу ДВС відкрите виконавче провадження № 47632762 за вказаним рішенням суду. Однак, відповідач свої зобов`язання не виконав. Тому, за увесь час просторочення позивач має право на стягнення інфляційних витрат і 3% річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, письмовий відзив на позов не подав, не заявив клопотання про розгляд справи за участю сторін. Дослідивши позовні вимоги, письмові докази, суд зхнаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не подав суду заперечення щодо вимог позивача у вигляді відзиву на позов. Однак, враховуючи приписи ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Встановлено, що рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2015 року позов [PERSON] задоволено, та з [PERSON] стягнуто на його користь 53068 грн 39 коп боргу за договром купівлі-продажу і 530 грн 68 коп витрат по сплаті судового збору (а.с.5). Верховний Суд зазначив, що відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд роз`яснив, що стаття 625 ЦК України входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. А оскільки на підставі судового рішення про про стягнення боргу за договором купівлі-продажу товару в кредит між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України (постанова Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 459/3560/15-ц). З повідомлення Славутського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вбачається, що [PERSON] не виконав рішення суду від 14 квітня 2015 року про стягнення в користь [PERSON] 53068 грн 39 коп боргу за договром купівлі-продажу і 530 грн 68 коп витрат по сплаті судового збору; станом на 01.12.2019 р сума непогашеного боргу становить 53068,39 коп. Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат за період з часу ухвалення рішення суду по день звернення до суду, а саме: з 14.04.2015 р по 01.12.2019 р, що становить 39264,51 грн, та трьох процентів річних за цей же період, що становить 7402 грн (а.с.2-4). Своїх заперечень щодо наданого позхивачем розрахунку відповідач суду не надав. Суд знаходить наданий позивачем розрахунок обгрунтованим та законним. За таких обставин, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved