Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

09.12.2015 р. [PERSON] (далі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом - відповідач), в якому просить стягнути на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] ([INFO]), у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 (одна тисяча) гривень 00 копійок, щомісяця, починаючи з моменту подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову посилається на те, що з відповідачем шлюб розірвано, від шлюбу народилась донька, яка спільно проживає з позивачем, знаходиться на його утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний це робити. Відповідач працює, але неофіційно, у зв'язку з чим має нерегулярний мінливий дохід і має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. У судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити їх повністю. Просив суд розглядати справу у його відсутність (а. с. 12). Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність. Позов визнав частково, просив призначити мінімальний розмір аліментів, посилаючись на те, що він на даний час офіційне не працює, має мінливий, нерегулярний дохід (а. с. 21). У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексуУкраїни (далі за текстом - ЦПК України), суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обов'язком батьків утримувати малолітніх дітей, тому при вирішенні спору, слід керуватися Сімейним Кодексом України (далі за текстом - СК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 11.06.2015 р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а. с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини - [PERSON] ([INFO]), її батьком вказаний [PERSON] - відповідач по даній справі (а. с. 4). З довідки за №2245 від 20.11.2015 р., виданої Виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області вбачається, що донька проживає разом з матір'ю (а. с. 6). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Відповідно до роз'яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частина 3 статті 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК України). Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження. Відповідач не відмовляється від сплати аліментів на дитину, але згоден сплачувати аліменти у мінімальному розмірі. Позивачем у судове засідання доказів про доходи відповідача для стягнення аліментів на дитину у розмірі 1 000,00 (одна тисяча) гривень 00 копійок не надано. Суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які відповідач повинен виплачувати на користь позивача на утримання дитини до її повноліття, у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону у розмірі 750,00 (сімсот п'ятдесят) гривень 00 копійок. Відповідно до ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд частково задовольняє позов про стягнення аліментів на дитину у розмірі 750,00 (сімсот п'ятдесят) гривень 00 копійок, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за 1 (один) місяць.

Outcome: partial