Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

08.05.2020 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує на те, що у квітні 2020 року він дізнався про те, що 12.03.2020 постановою державного виконавця Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Галь Мариною Ігорівною відкрито виконавче провадження №56982058 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Швеця Р.О. № НМТ982360 від 31.10.2017 року. Відповідно до виконавчого напису від 31.10.2017 року, між [PERSON] та АТ КБ «Приват банк» укладено Кредитний договір без номера від 02.11.2006, відповідно до якого Позивач повинен сплатити кредитору кошти в сумі 48410,75 грн. Зазначений договір на отримання кредитних коштів ним не підписувався. Позивач вважає, що виконавчий напис №17732 від 31.10.2017 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на пенсію [PERSON] . Нотаріус не отримував первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення. Нотаріус не перевірив наявність чи відсутність спору щодо заборгованості. Також заборгованість була стягнута за період, який перевищує три роки. Просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напису №17732 від 31.10.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у розмірі 48 410,75 грн. Просив стягнути на свою користь витрати на правничу допомогу в сумі 2150 гривень. 12.05.2020 року суддя відкрив спрощене провадження у справі. 12.05.2020 року суд за заявою [PERSON] в порядку забезпечення позову зупинив стягнення на підставі виконавчого напису №17732 від 31.10.2017 року. 04.06.2020 року представник відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Вказав, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису були подані всі передбачені законодавством документи, включаючи оригінал кредитного договору. Нотаріус перевірив безспірність заборгованості та правомірно вчинив виконавчий напис. 11.09.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. направив до суду копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис. В судове засідання [PERSON] та її представник адвокат Панченко Б.М. не з`явились, від позивача надійшла до суду заява, в якій він просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов проси суд розглядати справу за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Швець Р.О. просив суд розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Суд становив, що 31 жовтня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 17732 про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у розмірі 48410,75гривень. Заборгованість була стягнута за період з 02.11.2006 по 30.09.2017 року, та складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 5828,43 грн., заборгованості за відсотками в сумі 39800,86 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) в сумі 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) в сумі 2281,46 грн. Витрати за вчинення виконачого напису склали 1800 гривень. З вказаного виконавчого напису видно, що він вчинений на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. 12.03.2020 року постановою державного виконавця Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Галь Мариною Ігорівною відкрито виконавче провадження №56982058 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Швеця Р.О. № НМТ982360 від 31.10.2017 року. За змістом положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила та умови вчинення виконавчих написів передбачені також п.3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Окрім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. У постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі №6-887цс17 викладений правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З копії матеріалів нотаріальної справи, які були надані приватним нотаріусом Швець Р.О., видно, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу було надано, крім іншого копію письмової вимоги (повідомлення), адресованої 10.10.2017 року [PERSON] про те, що станом на 30.09.2017 року у нього перед банком існує заборгованість у розмірі 48410,75 грн., яку необхідно погасити протягом п`яти днів з дати відправлення вимоги. Проте нотаріусу відомості про отримання позвачем вказаного повідомлення надані не були, тому суд приходить до висновку про відсутність належного повідомлення позивача про існування заборгованості, що була заявлена до стягнення шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, що виключає можливість вчинення виконавчого напису. Також, із матеріалів нотаріальної справи вбачається, що банком надано нотаріусу виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням сум заборгованості, однак з наданої виписки неможливо встановити наявність безспірної заборгованості, оскільки первинні облікові документи, оформлені у порядку, визначеному ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» нотаріусу надані не були, тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед банком, а також розмір комісії та процентів за користування кредитними коштами, зазначених у виконавчому написі, є безспірним. Також, у зазначеній виписці відсутня достатня і безспірна інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість, а також інформація, яка б підтверджувала, що заборгованість, яку пропонується стягнути з позичальника, виникла виключно в межах строку позовної давності. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, представник ПАТ КБ «Приватбанк» подав нотаріусу для вчинення виконавчого напису не оригінал, а копію кредитного договору від 02.11.2006 року. Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що заборгованість, яка запропонована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. до стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк», не є безспірною, оскільки подані документи стягувачем нотаріусу не підтверджують безспірність заборгованості. У відповідності до пункту 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Незважаючи на це, нотаріус не перевірив, чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Як видно із матеріалів виконавчого напису заборгованість стягнута за період з 02.11.2006 по 30.09.2017 року, тобто більше ніж за 10 років. В той час як останній платіж за карткою був здійснений 08.01.2008 року. Також, суду був наданий витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12013080050004131, в якому вказано, що 26.10.2006 року невстановлена особа, шляхом обману, оформила споживчий кредит в ЗАТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] . Згідно висновку експерта №203 від 02.06.2014 року, рукописні записи в графах «персональні дані», «контактна інформація», «додаткові відомості», «інформація про працевлаштування», «інформація про доходи», «оберіть кредит» в заяві на отримання кредиту ПАТ КБ «Приватбанк» від імені [PERSON] , виконані не [PERSON] , а іншою особою. Серед іншого, суд враховує, що у виконавчому написі невірно вказано прізвища позивача. Так замість, вірного « [PERSON] », приватний нотаріус вказав його прізвище як « [PERSON] ». За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 17732 про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у розмірі 48410,75гривень. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн., оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору. Позивач просив суд стягнути на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 2150 грн. Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Детальний опис наданих послуг адвоката вказаний в детальному розрахунку вартості адвокатського гонорару від 10.04.2020 року, договорі про надання правової допомоги від 10.04.2020 року, акті прийому виконаних робіт від 10.04.2020 року. Факт оплати цих послуг підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №79 від 21.04.2020 року. Розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Відповідач не подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Суд вирішив покласти витрати на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved