Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

09.10.2020 року заступник генерального директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (далі - Лікарня) Світлична О.В. звернулась до суду з заявою, в якій просить застосувати примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар [PERSON] на підставі положень Закону України «Про психіатричну допомогу». В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] госпіталізований до Лікарні 08.10.2020 року о 15-20 год. Направлення на госпіталізацію було видане БШМД 204, лікарем-психіатром Фесенко , який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від його матері [PERSON] . На підставі цих відомостей [PERSON] 09.10.2020 оглянутий комісією лікарів-психіатрів, які підтвердили висновок про необхідність госпіталізації. Комісія дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, в результаті чого становить безпосередню небезпеку для оточуючих та потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 09.10.2020 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено на 12.10.2020 року на 12 годин 15 хвилин, вирішено питання про призначення [PERSON] представника (адвоката). У зв`язку з відсутністю складу суду 12.10.2020 року, розгляд справи відкладено на 13.10.2020 року. У судовому засіданні представник Лікарні лікар-психіатр Задерій Л.М. підтримав заяву про примусову госпіталізацію та викладені в ній доводи. Зазначив, що станом на час розгляду справи стан здоров`я [PERSON] не покращився, він продовжує представляти небезпеку для оточуючих та його лікування можливе виключно в умовах стаціонару. Заперечував можливість амбулаторного лікування [PERSON] . Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти заяви про госпіталізацію [PERSON] до Лікарні в примусовому порядку. Представник [PERSON] - адвокат Рязанцева О.В. в судовому засіданні просила прийняти рішення на розсуд суду. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. Пояснив, що його госпіталізували, оскільки він вдома посварився із жінкою, яка називає себе його матір`ю. Суд, заслухавши учасників судового розгляд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 20/4456 від 09.10.2020, складеного комісією лікарів Лікарні, [PERSON] страждає важким психічним розладом у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу та за своїм психічним станом представляє безпосередню небезпеку для оточуючих (агресія та погрози фізичною розправою матері). Потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». З вказаного акту також вбачається, що [PERSON] психічно хворіє з 1993 року, багаторазово лікувався в ОКПЛ-3 з галюцинаторно-параноїдними розладами. Дана госпіталізація пов`язана з погіршенням стану - відмовляється від прийому ліків, збуджений, агресивний у відношенні матері, у зв`язку з чим остання неодноразово викликала поліцію. Погрожує матері фізичною розправою, бо вважає її чужою людиною. Вважає, що мати - несправжня, що це підставна особа, що потрібно робити експертизу за адресами, щоб дізнатись, чи насправді вона є його матір`ю. Вважає, що його госпіталізація спричинена змовою високих осіб. Підозрює лікаря-психіатра у викраденні його секретів. Відчуває слухові галюцинації. Як вбачається із заяви [PERSON] від 08.10.2020, вона просить госпіталізувати її сина [PERSON] через його агресію до неї, оскільки син погрожує їй розправою, кидається на неї з ножом. Частиною другою ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: е) законне затримання психічнохворих. Відповідно до ч. 3ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому, суд приходить до висновку щодо наявності у [PERSON] психічного захворювання, яке обумовлює його безпосередню небезпеку для оточуючих. У суду відсутні підстави ставити під сумнів висновки лікарів-психіатрів щодо наявності у [PERSON] тяжкого психічного захворювання, внаслідок якого він представляє безпосередню небезпеку для оточуючих. Заперечення [PERSON] проти примусової госпіталізації суд відхиляє, оскільки вказаною особою не спростовано досліджені судом докази щодо наявності у [PERSON] психічного захворювання, яке обумовлює його небезпеку для оточуючих, та не висловлено аргументів, які б свідчили про відсутність необхідності в госпіталізації. Враховуючи наведене, наявні передбачені законодавством України підстави для госпіталізації [PERSON] до Лікарні у примусовому порядку.

Outcome: approved