overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

- 10.01.1993 року сторони зареєстрували шлюб. Шлюб перший. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] 04.12.1998р.н. та сина [PERSON] 15.12.2000р.н. У червні 2013р. сторони шлюбні відносини припинили і проживають окремо. Причина розпаду сім'ї взаємні непорозуміння, різні погляди на життя, що привело до руйнування нормальних сімейних відносин. В зв'язку з цим позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримала в судовому засіданні і просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав на розірвання шлюбу згідний. Вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що сторони шлюбні відносини припинили, проживають окремо, миритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи \~до \~уваги \~пояснення \~позивачки, \~суд \~вважає, що сімя повністю розпалася, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105,110,112,115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

10.01.1997 року помер рідний брат позивача, [PERSON], який постійно проживав і був зареєстрований в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. Єдиним спадкоємцем за законом на спадкове майно є позивач [PERSON] Після смерті брата позивач фактично прийняв спадщину та вступив в оперативне управління спадковим майном, однак у звязку із правовою необізнаністю пропустила шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому не може реалізувати своє законне право на отримання спадщини і звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився. Від нього до початку розгляду справи надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача голова Язвинецької сільської ради, Немирівського району у судове засідання не зявився. До початку судового засідання надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність та визнання позову без його участі. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що є підстави задовольнити позов. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер 10.01.1997 року (а.с 8). Паспортними даними, свідоцтвом про народження засвідчується особа позивача та підтверджуються його родинні стосунки зі спадкодавцем (а.с. 6,10). Відповідно до довідки № 255 від 26.04.2016 року, вбачається наявність спадкового майна та зазначено спадкоємця за законом на спадкове майно (а.с. 9). Також суд вважає що причини пропуску строку на прийняття спадщини необхідно визнати поважними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

10.01.2005 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у у виконавчому комітеті Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області, за актовим записом №1. Від шлюбу у них син: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Позивач [PERSON] 22.06.2016 року звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 10.01.2005 року у виконавчому комітеті Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області, за актовим записом №1. Підставами для розірвання шлюбу вказує те, що сімейні відносини між сторонами припинені з 2015 року, шлюб носить лише формальний характер та зберегти його неможливо. В судове засідання позивач не з'явився, однак звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглядати без його участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак до початку розгляду справи по суті надала на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Крім того, з позовної заяви вбачається, що майновий спір між сторонами відсутній на даний час. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

10.01.2014 р. [PERSON], звернувся з позовом, в якому просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 15 листопада 1997 року, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15 листопада 1997 року зареєстрував шлюб з відповідачкою про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу в сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Спільне життя у подружжя не склалося, сторони виявилися людьми з різними поглядами на сімейне життя та сімейні обов'язки. На даний час сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, тому спільне проживання та примирення з відповідачкою неможливе. Збереження вказаного шлюбу суперечить інтересам як самого позивача так і дитини. У зв'язку із наведеним позивач змушений звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Представник позивача [PERSON], у судовому засіданні позов підтримав, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового розгляду справи, заперечень на позовну заяву суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 15 листопада 1997 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу в сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Спільне життя у подружжя не склалося. Між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, вони не ведуть спільного господарства, подружніх відносин не підтримують. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення для справи. Виходячи із наведеного судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам як сторін, так і інтересам їхніх дітей, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

10.01.2014р [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. [PERSON] свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 01.03.2012р. Заводським районним судом м.Миколаєва винесено рішення про стягнення з [PERSON], [PERSON] на її користь аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 250 грн. з кожної. Однак станом на 01.12.2013р заборгованість по аліментам [PERSON] становить 1000грн. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь на підставі ст.196 Сімейного кодексу України, 12235грн неустойки (пені) за 2011-2013 рік. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з'явилась, про день слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.03.2012 року з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 250 грн. з кожної. Відповідно до ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно розрахунку, проведеного державним виконавцем, сума боргу [PERSON] станом на 01.12.2013 року становить 1000 гривень (довідка від 16.12.2013р вих.№39043). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд приходить до висновку, що відповідно до ч.1 ст.196 СК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню неустойка в зв'язку з виникненням заборгованості у розмірі 12235грн., за період 2011-2013р. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

10.01.2014р. до Слов'янського міськрайонного суду звернувся Слов’янський психоневрологічний інтернат з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Дружківка Донецької області, з 19.10.1979 року знаходиться на повному державному утриманні в Слов’янському психоневрологічному інтернаті. [PERSON] страждає хронічним, стійким психічним розладом. Хвора не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та потребує стороннього догляду, побутового обслуговування, медичної допомоги. Рішення суду необхідно для захисту її інтересів та прав, та перебування у Слов’янському психоневрологічному інтернаті. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], уродженку м. Дружківка Донецької області, недієздатною. Представник заявника Слов’янського психоневрологічного інтернату в судовому засіданні не був присутній, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, підтримав заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи - Орган опіки та піклування виконкому Слов’янської міськради Донецької області в судовому засіданні не була присутня, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, підтримала заявлені вимоги. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO], уродженка м. Дружківка Донецької області, з 19.10.1979 року знаходиться на повному державному утриманні в Слов’янському психоневрологічному інтернаті. Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 17, [PERSON], [INFO], страждає хронічним психічним захворюванням, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а. с. 15-17). Для захисту цивільних прав потребує опіки. Відповідно до ст. 39 ЦК України, якщо фізична особа внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, вона може бути визнана судом недієздатною. Згідно вимог ст. 40 ч. 1 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це. На підставі вищевикладеного суд вважає необхідним визнати [PERSON], [INFO], уродженку м. Дружківка Донецької області, недієздатною. Згідно зі ст. 10 ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна доказати ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідно до вимог ст. 11 ч.1 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

10.01.2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] про визнання [PERSON] та неповнолітньої [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що згідно ордеру на житлове приміщення №2176 від 25.11.1981 року [PERSON] отримав на сім'ю квартиру [ADDRESS]. На даний час у вищевказаній квартирі зареєстровані: позивачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] з її неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON] з її неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO], які з липня 2000 року мешкають у Франції. По теперішній час відповідачі жодного разу за вищевказаною адресою не з'являлися, комунальні платежі, які на них нараховуються не сплачують. На підставі викладеного, позивачі просять суд ухвалити рішення котрим визнати [PERSON] та неповнолітню [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судове засідання позивачі не з'явилися, надавши суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Представник третьої особи - ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена завчасно та належним чином. Оскільки відповідач позов визнала, тому відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Таким чином, на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

10.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. З позовної заяви поданої позивачем, [PERSON] вбачається, що 04.02.1989 року у Галицькому райвідділі ЗАГСу Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб з відповідачем, [PERSON] У шлюбі народився син, [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. Сімейне життя не склалося по тій причині, що у них, як в подружжя відсутнє взаєморозуміння, постійно виникають сімейні конфлікти, відсутня взаємна повага один до одного. Все це негативно впливає на сімейну атмосферу, що і призвело до розпаду сім'ї. Тому подальше перебування в шлюбі неможливе. Просить шлюб розірвати. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з'явився. Згідно поданої заяви, позовні вимоги підтримує повністю з викладених у позовній заяві підстав і просить справу розглянути без його участі, не заперечує, щодо заочного розгляду справи (а.с.34). Відповідач, [PERSON] в судові засідання не з'являлася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, крім судових викликів була повідомлена - через засоби масової інформації, про час та місце судового засідання, про що свідчить оголошення в газеті «[PERSON]». Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.02.1989 року у Галицькому райвідділі ЗАГСу Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.02.1989 року (а.с.6). Сімейне життя у подружжя не склалося по тій причині, що у них відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, склалися неприязні стосунки, часто виникали конфлікти. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі викладеного та ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

10.01.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання заяви і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач позов підтримала та наполягала на його задоволенні, відповідач позов визнав та сплачувати аліменти погодився. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення та дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи суд знаходить, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню, за наступних підстав та міркувань. Судом встановлено, що за 27 червня 2005 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 2). Згідно довідки виконкому Городнянської міської ради № 99 від 10.01.2014 р. позивач разом з відповідачем та дитиною зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.3). У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. З урахуванням матеріального становища обох сторін, відсутності у подружжя інших неповнолітніх дітей, стану здоров'я сторін, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі ? частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких підстав позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

10.01.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 08.03.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем в Ясногородській сільській раді Єланецького району Миколаївської області. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. З вересня 2013 року шлюбні відносини з відповідачем припинили, оскільки мають різні погляди на сімейне життя. Поновлювати шлюбні відносини не бажає, тому просила суд шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, просив шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні 08.03.2008 року сторони зареєстрували шлюб в Ясногородській сільській раді Єланецького району Миколаївської області, актовий запис № 01. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини. Сторони припинили шлюбні відносини в вересні 2013 року, поновлювати їх не бажають. А тому суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе. Відповідно до ст. 113 СК України позивачці необхідно залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved