Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

08.04.2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 1995 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] та повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Життя з відповідачем виявилось невдалим, на даний час шлюб розпався, вони проживають окремо. Діти повністю знаходяться на утриманні позивача, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Так як їх донька зараз навчається в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ на 2 курсі, на денній формі, то вона потребує матеріальної допомоги з боку батька. Позивач вважає, що відповідач є працездатним, стягнень по виконавчим листам з нього не проводиться, а тому він має можливість надавати матеріальну допомогу дитині на час її навчання. В зв`язку із зазначеним, [PERSON] , посилаючись на ч.1 ст. 199 СК України, просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, але не більше як до 23 років. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без її присутності. До початку судового засідання відповідач надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, заявлені вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копія Свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 23.12.1995 року відділом реєстрації актів громадського стану Синельниківської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області (а.с.7). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданої 21.01.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківської міської ради Дніпропетровської області (а.с.8). [PERSON] , станом на дату звернення позивачем [PERSON] до суду 08.04.2019 року, є повнолітньою. Відповідно до ч. 1 ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно довідки від 01.04.2019 року, виданої [PERSON] , зазначено, що до складу її сім`ї за адресою: [ADDRESS] , входять: син [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Довідкою № 898 від 27.03.2019 року підтверджується факт навчання повнолітньої [PERSON] на юридичному факультеті «Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ» на денній формі на 2 курсі за контрактною основою, стипендією не забезпечується, довідка до 30.06.2021 року (а.с. 9). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. На підставі вищевикладеного, встановивши, що повнолітня дочка [PERSON] відповідача [PERSON] , навчається на денній формі за контрактною основою, в зв`язку із чим не має змоги працевлаштуватися, систематично зобов`язана сплачувати за отримувану освітню послугу, а відповідач, є працездатним, позов визнав, стягнень по виконавчим листам з нього не проводиться, а тому він має можливість надавати матеріальну допомогу дитині на час її навчання, саме у розмірі 1/6 частини. Крім цього, у зв`язку із задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивач при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 6, 199, 200, 201 СК України п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15. 05. 2006 року,

Outcome: approved