Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

08 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивувала тим, що 30 серпня 2001 року помер її батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області. Позивачка є спадкоємцем першої черги на майно після смерті батька. Своєчасно вона спадщину не прийняла у звязку з відсутністю коштів для її оформлення та складних сімейних обставин. На даний час вона не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно користуватися спадковим майном, так як пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що вона не може реалізувати своє право на спадщину за законом, позивачка просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після батька [PERSON], який помер 30 серпня 2001 року, тривалістю два місяці. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, надала суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова письмовою заявою повідомив, що проти позову не заперечує, просить розглянути справу без участі представника сільської ради. Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області у судове засідання також не зявився, нотаріус надала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 3 статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України.\~ За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Судом встановлено, що батьком позивачки [PERSON] (дошлюбне прізвище) [PERSON] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-БП № 272981 (а. с. 7). Згідно свідоцтва про шлюб серії І-БП № 095105 позивачці після реєстрації шлюбу 16 листопада 1996 року було присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 6). З свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БП № 011841 вбачається, що шлюб між батьками позивачки [PERSON] та [PERSON] розірвано 13 лютого 1996 року (а. с. 8). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-БП № 095105 [PERSON] помер 30 серпня 2001 року в с. Нові Вирки Білопільського району Сумської області (а. с. 5). У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Білопільської районної державної нотаріальної контори, вбачається, що спадкова справа після [PERSON], який помер 30 серпня 2001 року, держнотконторою не заведена (а. с. 14,15). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивачка має право на спадщину після батька [PERSON] за законом, однак вона не може реалізувати його у звязку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини, отже право останньої підлягає захисту в судовому порядку. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. У відповідності до розяснень, що містяться в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З позовної заяви вбачається, що позивачка [PERSON] пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини після померлого батька у звязку із складними сімейними обставинами та скрутним фінансовим становищем. Суд вважає вказані вище причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved