Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

07 серпня 2015 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0.06 га., що знаходиться по вул.. Крупській,1-а в м. Первомайську Миколаївської області для обслуговування господарських будівель і споруд. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що є власником житлового будинку з надвірними спорудами та побутовими будівлями по вул.. Крупській,1-а в м. Первомайську Миколаївської області на підставі договору дарування від 28.15.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу реєстраційний № 3562, відповідно до якого [PERSON] передала їй в дар вище вказаний житловий будинок. Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0.06 га. по вул.. Крупська,1-а в м. Первомайську Миколаївської області, при укладенні договору дарування питання про перехід права власності земельної ділянки вирішено не було. Згідно державного акту право приватної власності на землю зареєстровано попереднім власником [PERSON] на підставі рішення виконкому Первомайської міської ради від 22 червня 1993 року №174. Землю передано для обслуговування житлового будинку. 06.09.1993 року [PERSON] помер. Посилаючись на те, що в даний час вона не може перереєструвати на своє імя земельну ділянку через зазначену обставину, просила винести судове рішення про визнання за нею права власності на землю. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача до суду надав заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно державного акту право приватної власності на землю за [PERSON] на підставі рішення виконкому Первомайської міської ради від 22 червня 1993 року №174 зареєстровано 0.06 га. земельної ділянки, переданої для обслуговування житлового будинку. Земельна ділянка розташована на території м. Первомайська вул.. Крупська, 1а Миколаївської області. Відповідно до договору дарування від 13.07.1993 року реєстраційний номер 2-1425 [PERSON] подарував житловий будинок № 1а по вул. Крупська,1а в м. Первомайську Миколаївської області з надвірними спорудами [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть 06.09.1993 року [PERSON] помер, актовий запис №710 від 07.09.1993 року. На підставі договору дарування від 28.15.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу реєстраційний № 3562, [PERSON] подарувала вище зазначений житловий будинок позивачці [PERSON] В даний позивачка є власником житлового будинку №1А по вул.. Крупській в м. Первомайську Миколаївської області. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.\~\~ За загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивачка не може захистити своє майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість. Враховуючи викладене,

Outcome: approved