Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

07.12.2018 позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача та в обґрунтування позову зазначила, що є власником на підставі свідоцтв про право на спадщину, двох земельних ділянок, що розташовані в [ADDRESS] . Відповідач незаконно заволодів її земельними ділянками, та на підставі рішень судів, його право власності на них було скасовано. Оформити право власності на дані земельні ділянки позивач змогла лише у 2018 році, оскільки земельні ділянки були під арештом. Під час того, як відповідача незаконно володів її земельними ділянками він без жодної дозвільної документації побудував на них капітальні споруди та частково огородив їх огорожею. Доступу до земельних ділянок позивач не має, в зв`язку з цим просить суд усунути перешкоди к користуванні даними земельними ділянками шляхом покладення на відповідача знести капітальні споруди , огорожу та повернути земельні ділянки. Щодо заочного розгляду справи не заперечує. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином через офіційний сайт суду, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направила. Представник третьої особи в судове засідання не зявився подали до суду клпотання про розгляд справи без їх участі, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст.12 ЦПК України , цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення . Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В судому засіданні встановлені наступні обставини справи. Відповідно до свідоцтв про на спадщину за законом від 04.06.2018 [PERSON] є спадкоємицею земельних ділянок площею 500 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] та площею 0,6002 га кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 122737161 та № 122740397 від 04.05.2018 [PERSON] є власником земельних ділянок площею 500 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] та площею 0,6002 га кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району від 17.07.2018 про встановлення меж земельних ділянок, які перебувають у власності у [PERSON] , було встановлено, що під час встановлення (відновлення) меж земельних ділянок на місцевості було виявлено, що 206 кв. м належної позивачу земельної ділянки площею 0,5000 га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, займає капітальна будівля житлового призначення, основна частина якої розташована на суміжній земельній ділянці, яка належить [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 26.05.2004 року, кадастровий номер [NUMBER] . Також на цій самій земельній ділянці, кадастровий номер [NUMBER] , частково на площі 0,4 кв. м розташована капітальна нежитлова забудова. Жодних дозволів на будівництво сільська рада не надавала. Межові знаки земельних ділянок [PERSON] проходять за огорожею паркану, який побудовано без дозволу. Також визначено, що при визначенні меж земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER] , було встановлено, що по території земельних ділянок проходять металева огорожа (сітка рабиця) іншого землевласника. Відповідно до збірного плану земелених ділянок та кадастрових планів земельних ділянок визначено схеми розташувань капітальних споруд та огорожі. Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 14.12.2009 було визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] що діяв від імені [PERSON] та [PERSON] 31 жовтня 2007 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.М. яким [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку площею 0,6000 га. (кадастровий номер [NUMBER] ) розташовану за адресою [ADDRESS] , та зареєстрований в реєстрі за №7568, та визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] що діяв від імені [PERSON] та [PERSON] 31 жовтня 2007 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.М. яким [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку площею 0,5000 га. (кадастровий номер [NUMBER] ) розташовану за адресою [ADDRESS] , та зареєстрований в реєстрі за №7570. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач протягом часу з 2007 по 2009 року мав доступ до вказаних земельних ділянок, та відповідно до акту Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району від 17.07.2018 здійснив будівництво двох капітальних споруд та огорожі, які частково розташовані на земельних ділянках, які належать позивачу. Згідно ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: зокрема визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Всім власникам забезпечуються рівні умови захисту і здійснення своїх прав володіння, користування і розпорядження своїм майном (частини 1, 3, 7 ст. 319 ЦК України). Згідно зі ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому відповідно до ч.1 ст.96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Підпунктом 3.25 Державних будівельних норм 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» встановлено, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Самочинним будівництвом вважаються житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч.,ч. 1,2 ст. 376 ЦК України). Згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, що свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо користування такою земельною ділянкою, за винятком дій, які є правомірними відповідно до діючого законодавства. Як вбачається з пояснень позивача вона не має вільного доступу до вказаних земельних ділянок, оскільки вони частково огороджені та там знаходяться невідомі особи, а від так, з метою ефективного захисту прав позивача, відповідно до ст.15 ЦК України, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині повернення [PERSON] самовільно зайняті [PERSON] земельні ділянки з площею 0,500 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] та площею 0,6002 га кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позовні вимоги підлягають по задоволення в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 319, 373, 376, 391 ЦК України, ст.ст. 96, 152, 212 ЗК України,

Outcome: approved