Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

10.06.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. На обґрунтування вимог зазначила, що у неї з відповідачем є спільний син [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо і добровільно не надає допомоги на його утримання. Він неофіційно займається фермерською діяльністю, від чого отримує значний мінливий дохід, тому вона просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно в твердій грошовій сумі по 1500 грн., починаючи з 10.06.2016 року до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позов. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що він є інвалідом, інших утриманців в нього немає, він є приватним підприємцем, його доходи є незначними та нерегулярними, тому згоден сплачувати 1/4 частку з усіх видів його доходів на утримання дитини. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В свідоцтві про народження дитини Миколи, [INFO], зазначено, що його батьком є відповідач по справі [PERSON] Позивачка в судовому засіданні пояснила, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо і добровільно відмовляється надавати допомогу на утримання дитини. Ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обовязок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Цей обовязок є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що відповідач отримує мінливий дохід. Це сторонами не заперечувалося, тому суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України суд при визначені розміру аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач має третю групу інвалідності, інших утриманців в нього немає, він є приватним підприємцем. Крім того, відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 травня 2016 року становить 1531 грн. Отже, вказана грошова сума визначена законом як мінімум, необхідний для утримання дитини, для забезпечення її першочергових потреб. Враховуючи, що утримувати дитину зобовязані обоє батьки, суд визначає розмір аліментів у сумі 765,5 грн. щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: partial