Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

08.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, у якій просить стягувати на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини, та розірвати шлюб між сторонами, який був зареєстрований 08.10.2013 р. відділом ДРАЦС по м. Новоград-Волинський, актовий запис № 297. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.10.2013 р. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], якого вона виховує та забезпечує самостійно. Відповідач добровільно дитині не допомагає, хоча має таку можливість. В судове засідання позивач зявилась, позов свій підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання прибув, проти позову не заперечував. Пояснив, що працює на ТОВ «Церсаніт-Інвест». Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та надані суду докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08.10.2013 року, який зареєстрований відділом ДРАЦС по м. Новоград-Волинський, актовий запис № 297, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 104430 від 08.10.2013 р. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечить інтересам позивача, примирення є неможливим, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право на збереження шлюбного прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ТП № 216112 від 09.07.2014 р., сторони у справі - є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачем, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дитини на виховання матері. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.\~\~ Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти в розмірі, що буде відповідати, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів. З урахуванням обовязку обох батьків утримувати свою дитину, суд вважає, що аліменти в розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, є сумую, що відповідає обовязку\~ батька дитини забезпечити частину витрат на її утримання, з урахуванням\~ мінімальних життєвих потреб дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн.\~\~підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 640 грн.

Outcome: approved