Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

07 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 449 на отримання споживчого кредиту в сумі 15 000 грн. зі сплатою 21 % річних на залишок заборгованості строком на 36 місяців з кінцевим терміном повернення 07 лютого 2011 року. З метою забезпечення виконання взятих на себе відповідачем [PERSON] зобов'язань 07 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 449/1, згідно якого відповідач [PERSON] взяла на себе зобов'язання боржника у випадку порушення умов договору позичальником [PERSON] Вказуючи на те, що відповідач [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором не виконує, в результаті чого станом на 19 грудня 2013 року виникла заборгованість в загальній сумі 65 621 грн. 77 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 7111 грн. 94 коп., заборгованості за відсотками в сумі 1698 грн. 73 коп. та заборгованості за пенею в сумі 58 811 грн. 10 коп., позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів вказаної заборгованості, розірвання кредитного договору та стягнення сплачених судових витрат. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи без участі його представника. Відповідачі подали суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, в яких позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотках, однак заперечували проти нарахованої позивачем суми пені. За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі сторін. Розглянувши матеріали справи та оцінивши докази у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі укладеного з позивачем 07 лютого 2008 року кредитного договору № 449 /далі - Кредитний договір/ відповідач [PERSON] отримав споживчий кредит в сумі 15 000 грн. зі сплатою 21 % річних на залишок заборгованості з кінцевим терміном повернення 07 лютого 2011 року. З метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором 07 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 449/1 /далі - Договір поруки/, згідно якого остання взяла на себе зобов'язання боржника у випадку порушення позичальником [PERSON] умов Кредитного договору. Через невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань в частині повернення кредиту, станом на 19 грудня 2013 року виникла заборгованість в загальній сумі 65 621 грн. 77 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 7111 грн. 94 коп., заборгованості за відсотками в сумі 1698 грн. 73 коп. та заборгованості за пенею в сумі 58 811 грн. 10 коп. Відповідач [PERSON] також порушила умови Договору поруки і заборгованість відповідача [PERSON] перед банком не погасила. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 536, 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, зобов'язання по ньому має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки. Ст. 553 ЦК України визначає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо інше не встановлене договором. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлене договором поруки. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встанолено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який прострочив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Ч. 3 ст. 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченння виконання. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням чи неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Відповідно до ст. 611 ч. 1 п. 1 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору. В судовому засіданні встановлено, що п. 7.1 Кредитного договору строк його дії був визначений на 36 місяців - з 07 лютого 2008 року до 07 лютого 2011 року. Таким чином строк дії Кредитного договору закінчився 07 лютого 2011 року і в даний час відсутні підстави для його розірвання. За вказаних обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. В той же час, враховуючи те, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов'язання за Кредитним договором, грубо порушуючи його умови щодо своєчасності повернення позивачу коштів, а відповідач [PERSON] - умови договору поруки, суд приходить до висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в сумі 7111 грн. 94 коп. та заборгованості за відсотками в сумі 1698 грн. 73 коп. Вирішуючи питання про стягнення пені, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Позивачем за порушення відповідачем [PERSON] умов Кредитного договору нарахована пеня в сумі 56 811 грн. 10 коп., що значно перевищує розмір завданих збитків, які суд визначає як суму боргу по тілу кредиту та несплачених відсотках, що складає 8810 грн. 67 коп. При цьому суд враховує той факт, що порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору почалося ще у 2009 році, 07 лютого 2011 року закінчився строк дії Кредитного договору, однак позивач звернувся до суду лише у грудні 2013 року, що також свідчить про зловживання ним своїм правом з метою нарахування якнайбільшої суми пені за порушення кредитних зобов'язань з боку відповідача [PERSON] За вказаних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в цій частині і стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача пені в сумі 5000 грн. Інші позовні вимоги задоволенню не підлягають. Так як позов підлягає частковому задоволенню, судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України повинні бути стягнуті з відповідачів на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed