Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

08.12.2020 року позивач [PERSON] звернулася в суд з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що за життя спадкодавець (її мати) [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , володіла житловим будинком за адресою [ADDRESS] . 04.02.2016 р. спадкодавець на випадок своєї смерті склала заповіт, за яким заповіла все своє майно спадкоємцю - позивачці [PERSON] . Звернувшись до нотаріальної контори з метою оформити спадщину, позивач дізналася, що пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк пропущено з поважних причин, оскільки вона на час смерті спадкодавця вступила в управління спадковим майном та вважала, що при наявності заповіту вона прийняла спадщину, яку їй заповідано, тобто була необізнаною щодо строку та порядку прийняття спадщини. У зв`язку з наведеним, просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримує. Представник відповідача Жденіївської селищної ради Воловецького району Закарпатської області, селищний голова Култан В. не з`явився у судове засідання, проте надав заяву про слухання справи за його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 вересня 2018 року виконавчим комітетом Жденіївської селищної ради Воловецького району Закарпатської області, [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на праві приватної власності майно. Із довідки виконкому Жденіївської селищної ради Воловецького району за № 367 від 09.09.2020 р., вбачається, що на день смерті громадянки [PERSON] , яка померла [INFO] , в житловому будинку [ADDRESS] , була зареєстрована вона ж [PERSON] , [INFO] . 04.02.2016 року спадкодавець [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті склала заповіт та зробила таке розпорядження: «все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати мені по закону на день моєї смерті, заповідаю своїй дочці [PERSON] , [INFO] ». Цей заповіт посвідчений секретарем виконкому Жденіївської селищної ради Воловецького району Закарпатської області Курах Л.В. (а.с.11). Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті - ст.1218 ЦК України. У відповідності до вимог ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Причинами пропуску строку позивач [PERSON] зазначає необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, оскільки на час смерті спадкодавця позивачка вступила в управління спадковим майном та вважала, що при наявності заповіту вона прийняла спадщину, яку їй заповідано. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність про існування спадщини позивача, щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 та постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із огляду на вищезазначене, наведені позивачкою причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Крім того, суд не бере до уваги визнання позову відповідачем, оскільки, як зазначено вище, чинним законодавством можливість додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини в судовому порядку пов`язується не з його волевиявленням, а за поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає за недоведеністю.

Outcome: dismissed