Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

10.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз», в якій посилається на те, що є власником однокімнатної квартири 28 в багатоквартирному будинку 8 по Білоруському проїзду у м.Камянське Дніпропетровської області. Без згоди мешканців багатоквартирного будинку, в якому проживає і вона, ПАТ «Дніпропетровськгаз» встановило загально будинковий лічильник газу. Після встановлення лічильнику газу вона стала отримувати квитанції про сплату за використаний газ у великих розмірах, у січні 2017 році 9,651 куб.м , а у лютому 2017 році 9,451 куб.м, незважаючи на те, що в квартирі у неї тільки газова плита і немає інших газових приладів. Газом користується економно, тому що ніде не працює, отримує пенсію за віком у невеликому розмірі. За станом здоровя визнана інвалідом другої групи внаслідок загального захворювання, потрібні грошові кошти на придбання ліків. Вона одинока і ніхто не допомагає їй матеріально. Отримує субсидію по сплаті за комунальні послуги, але коштів на установку лічильника газу у квартирі у неї немає. Вважає неправомірними дії ПАТ «Дніпроптеровсьгаз» по встановленню загальнобудинкового вузла обліку газу у будинку 8 за адресою Білоруський проїзд у м.Камянське Дніпропетровської області. Вимагає зобовязати підприємство зробити перерахунок плати за газ на підставі норм споживання, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року №203, та за рахунок ПАТ «Дніпропетровськгаз» встановити у її квартирі 28 зазначеного багатоквартирному будинку 8 по Білоруському проїзду м.Камянське квартирний лічильник газу. Звільнити її від сплати всіх витрат, повязаних з розглядом справи, у звязку з порушенням її прав як споживача. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на те, що [PERSON] інвалід другої групи внаслідок загального захворювання, група інвалідності встановлена безстроково, є одинокої людиною пенсійного віку, яка потребує захисту держави. Представник ПАТ «Дніпропетровськгаз» [PERSON] позовні вимоги не визнав, надав відзив на позов, зазначивши, що у 2016 році чинне законодавство не передбачало згоди кожного мешканця багатоквартирного будинку на встановлення загально будинкового вузла обліку газу. Позивачка від держави отримує субсидію по сплаті комунальних послуг, тому ці платежі за користування газом не є великими у розумінні грошових витрат. Газове господарство не стягувало і не стягує з [PERSON] заборгованість по сплаті за користування газом, правових підстав для встановлення за рахунок підприємства лічильнику газу у квартирі позивачки не має, тому що уже встановлено у 2016 році загальнобудинковий вузол обліку газу. За власні кошти позивачка має можливість встановити лічильник газу у своїй квартирі. Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку , що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст..263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності, на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. [PERSON], [INFO], проживає у квартирі28 багатоквартирного будинку 8 за адресою Білоруський проїзд у м.Камянське Дніпропетровської області та є побутовим споживачем природного газу. У 2016 році працівниками ПАТ «Дніпропетровськгаз» виконані роботи з установлення у будинку 8 по Білоруському проїзду у м.Камянське Дніпропетровської області загальнобудинкового приладу обліку газу. Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку. Статтею 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановлено, що постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року ? для підігріву води та приготування їжі з 1 січня 2016 року ? тільки для приготування їжі з 1 січня 2018 року? 2) для інших споживачів з 1 липня 2011 року. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобовязані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема тільки для приготування їжі до 1 січня 2018 року. Фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: - коштів субєктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території ? коштів відповідного бюджету ? інших джерел, не заборонених законодавством (ч.1 ст.3 Закону). Правила комерційного обліку природного газу визначені Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015. Відповідно до Кодексу газорозподільних систем, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. При цьому, балансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору ГРМ в організації та встановлені загально будинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок оператора ГРМ. Можливість встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок передбачено також пунктом 4 Тимчасового Положення про порядок проведення проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудункового вузла обліку, затвердженого постановою кабінету міністрів України від 16 травня 2002 р. № 620 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 р. №46). За цим Положенням ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку ( таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку газу здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Установлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку газу. У разі незгоди власника квартири (будинку) розрахуватися за спожитий газ показаннями будинкового вузла обліку газу на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу(вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Отже, відповідач вправі встановити загальнобудинковий лічильник газу і Закон не покладає на нього обовязок безоплатно встановити індивідуальний газовий лічильник до квартири позивача. Крім того, фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів газорозподільних підприємств, що передбачені в структурі тарифу на послуги розподілу природного газу, а не за рахунок виділених бюджетних коштів на встановлення індивідуальних лічильників газу. Запровадження індивідуального обліку у абонентів тільки з газовою плитою потребує значних коштів у звязку з високою загальною вартістю встановлення індивідуального обліку та тривалих термінів встановлення індивідуального обліку. Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення зростання тарифів на розподіл природного газу, ліцензіатами з 01.10.2015 року проводиться заходи щодо забезпечення споживачів обліком природного газу, зокрема, в частині запровадження масштабного встановлення будинкового обліку газу, що потребує значно менше коштів. Заходи зі встановлення загальнобудинкових лічильників газу та встановлення індивідуальних лічильників газу, там де будуть встановлюватись загальнобудункові лічильники газу, передбачено у відповідних Планах розвитку газорозподільної системи : ліцензіатів на 2016-2025 роки. Зокрема у 1 розділі таких планів Інвестиційних програмах на 2016 рік. Встановлення загальнобудинкового лічильника газу у будинку №8 по вулиці Білоруський проїзд у м.Камянське Дніпропетровської області було передбачено Інвестиційною програмою ПАТ «Дніпропетровсьгаз» на 2016 рік, схваленою Постановою НКРЕКП України №391 від 24.03.2016 року, а тому суд приходить до висновку, що дії відповідача у 2016 року щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу у будинку №8 по вулиці Білоруський проїзд у місті Камянське Дніпропетровської області є правомірними. Відсутні правові підстави для зобовязання відповідача встановити за власний рахунок індивідуальний лічильник газу до квартири позивачки, у звязку з чим заявлені з цих підстав позовні вимог задоволенню не підлягають. Враховуючи те, що позивачка є пенсіонером за віком, їй безстроково встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання, отримує від держави допомогу у вигляді субсидії по сплаті комунальних послуг , суд вважає за можливе відповідно до вимог ст..141 ЦПК України , відмовляючи їй в позові, судової витрати у вигляді судового збору у розмірі 640 грн., від сплати його вона звільнена, покласти на рахунок держави. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed