Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

09.09.2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 08.06.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №380/676/07-А. На виконання умов договору кредитор надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в розмірі 23 919, 00 дол. США на строк до 07.05.2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,5 % річних. На виконання умов договору позичальник зобов»язалася щомісячно здійснювати погашення кредиту та нарахованих відсотків у строки та на умовах, що передбачені договором. 08.06.2007 року між АКІБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір застави №04/3-922, за умовами якого [PERSON] було передано в заставу банку транспортний засіб - автомобіль марки Hyundai Tucson д.н.з. [NUMBER], вартість якого за згодою сторін визначена у розмірі 148 600, 00 грн.. [PERSON] не виконує умови кредитного договору щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у зв»язку з чим станом на 20.08.2013 року має прострочену заборгованість за кредитом - 11 287, 04 дол. США, що за курсом валют НБУ становить 90 217, 32 грн., яка складається з заборгованості за: кредитом у розмірі - 6 833,57 дол. США, що відповідає 54 620, 73 грн.; відсотками 3 657 , 78 дол. США, що відповідає 29 236, 65 грн.. З підстав порушення строків виконання зобов»язань за кредитним договором станом на 20.08.2013 року також нарахована пеня у розмірі - 331, 56 дол. США , що відповідає 2 650, 12 грн. (за несвоєчасне погашення кредиту) та 464, 13 грн. (пеня за порушення строків повернення відсотків). Крім того, 08.06.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №04/П-417, за умовами якого [PERSON] поручився перед АКБ СР «Укрсоцбанк» за виконання [PERSON] зобов»язань за кредитним договором №380/676/07-А, що був укладений 08.06.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] З підстав неналежного виконання позичальником умов кредитного договору у частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за договором про надання кредиту у розмірі 90 217, 32 грн., а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору при зверненні в суд з позовом. Під час судового розгляду справи, а саме 17.02.2014 року представник позивача уточнив заявлений позов у частині, що стосується розміру заборгованості [PERSON] за кредитним договором №380/676/07-А, що був укладений 08.06.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON]. З підстав невиконання [PERSON] зобов»язань за кредитним договором, просив стягнути з [PERSON] та її поручителя [PERSON] у солідарному порядку заборгованість , розмір якої станом на 20.08.2013 року становив 9 872, 56 дол. США, що за курсом валют НБУ відповідає 78 911, 41 грн., з яких заборгованості за: кредитом у розмірі - 6 833,57 дол. США, що відповідає 54 620, 73 грн.; відсотками 2 243, 30 дол. США, що відповідає 17 930, 73 грн.. З підстав порушення строків виконання зобов»язань за кредитним договором станом на 20.08.2013 року також нарахована пеня у розмірі - 331, 56 дол. США , що відповідає 2 650, 12 грн. (за несвоєчасне погашення кредиту) та 464, 13 дол. США, що відповідає 3 709, 82 грн. (пеня за порушення строків повернення відсотків). У судовому засіданні представник позивача також визнав, що за заявою позичальника [PERSON] та на виконання зобов»язань останньої за кредитним договором 29.12.2009 року було реалізовано предмет застави, а виручені кошти були направлені на погашення прострочених платежів позичальника щодо погашення кредиту та сплати відсотків. Після зарахуваня коштів виручених від реалізації предмету застави [PERSON] не вносила платежів на виконання зобов»язань за кредитним договором, а банк у свою чергу не ознайомлював останню з залишком боргу та не доводив до її відома графік подальшого виконання зобов»язань.. Заявлені позовні вимоги з урахуванням уточненого перерахунку суми боргу, який було вчинено банком 10.02.2013 року просив задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» не визнали, посилаючись на те, що [PERSON] у добровільному порядку реалізувала предмет застави, а виручені кошти було передано кредитору на погашення боргу. Після цього, з грудня 2009 року банк не повідомляв їх про наявність заборгованості. Крім того, посилаючись на те, що останній платіж на виконання зобов»язань за кредитним договором було зроблено 16 вересня 2008 року, а тому вважають, що, звернувшись в суд з позовом 09.09.2013 року про стягнення заборгованості позивач пропустив строки звернення в суд з позовом, що є підставою для відмови в задоволенні заявленого ПАТ «Укрсоцбанк» до них позову. Просили відмовити в задоволенні заявлених ПАТ «Укрсоцбанк» до них позовних вимог з підстав порушення строків позовної давності при зверненні в суд з позовом. Заслухавши учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 08.06.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №380/676/07-А. (а.с.6-7). Відповідно до умов зазначеного вище договору кредиту АКБ СР «Укрсоцбанк» надано [PERSON] кредит в іноземній валюті в розмірі 23 919, 00 дол. США на строк до 07.05.2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,5 % річних. Позичальник зобов»язалася до 10-го числа (включно) кожного місяця згідно з графіком, відповідно до якого розмір щомісячних платежів складав 285, 00 дол. США з з кінцевим терміном повернення останньої його частини в сумі 264,00 дол. США не пізніше 07 травня 2014 року. 08.06.2007 року між АКІБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір застави №04/3-922, за умовами якого [PERSON] було передано в заставу банку транспортний засіб - автомобіль марки Hyundai Tucson д.н.з. [NUMBER], вартість якого за згодою сторін визначена у розмірі 148 600, 00 грн. (а.с.8-9). 08.06.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №04/П-417 (а.с.10). За умовами договору поруки №04/П-417 [PERSON] поручився перед АКБ СР «Укрсоцбанк» за виконання [PERSON] зобов»язань за кредитним договором №380/676/07-А, що був укладений 08.06.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] Відповідно до статей 1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Зобов»язання згідно статті 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства. За правилами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом. За правилами статей 553,554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку, відповідає за порушення зобов»язання боржником. У разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Судом встановлено, що кредитор виконав свої зобов»язання перед [PERSON] щодо надання кредиту, а позичальник [PERSON] порушила порядок та строки виконання зобов»язань за кредитним договором у частині, що стосується щомісячного погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами. За проведеним позивачем розрахунком заборгованості, станом на 20.08.2013 року [PERSON] має прострочену заборгованість за кредитом - 9 872, 56 дол. США, що за курсом валют НБУ в перерахунку до національної валюти складає - 78 911, 41 грн.. Відповідно до п. 3.1.2. зазначеного вище договору поруки, у випадку порушення будь-якого обов»язку з забезпечених порукою зобов»язань відповідати перед кредитором як солідарні боржники всім своїм майном на яке згідно з чинним законодавством може бути звернено стягнення. 31.03.2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» направило на адресу позичальника [PERSON] та її поручителя вимогу про погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №380/676/07-А, яка не була виконана останніми (а.с.63-65). Зазначені обставини стали підставою для звернення 09.09.2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» до позичальника [PERSON] та її поручителя [PERSON] з вимогою про дострокове повернення кредиту, отриманого [PERSON] за кредитним договором №380/676/07-А, що був укладений 08.06.2007 року. Заперечуючи проти позову, відповідачі просили суд відмовити в його задоволенні з підстав порушення відповідачем строків позовної давності, при зверненні в суд з позовом. Зазначені заперечення відповідачів заслуговують на увагу суду, однак не можуть бути підставою для відмови ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні заявлених до [PERSON] та [PERSON] позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до правил ст.ст. 629,626,509 ЦК України: договір є обов»язковим для виконання сторонами; договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків; зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку; якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася , та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як встановлено судом, при укладенні 08.06.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] договору кредиту №380/676/07-А визначено строк його дії до 07.05.2014 року, а також визначено строки його виконання внесенням щомісячних платежів до 10-го числа кожного місяця у розмірі 285 дол. США, на погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом. Відповідач [PERSON] стверджує, що останній платіж за договором нею було зроблено 16.09.2008 року. Проте, у судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] добровільно передала на реалізацію предмет застави, яким було забезпечено виконання її зобов»язань за кредитним договором і 29.12.2009 року на рахунок кредитора поступили кошти від реалізації предмету застави у розмірі 8 362,50 дол.США і 6 200, 00 дол. США, які банк використав на погашення прострочених платежів, а також поточних платежів, після чого залишилися невиконаними зобов»язання [PERSON] щодо погашення тіла кредиту у розмірі 6 833, 00 дол. США процентів за користування кредитом 2 243, 30 дол.США. Судом також встановлено, що після реалізації предмету застави, кредитор не виконав вимоги п. 3.2.8. укладеного з [PERSON] кредитного договору щодо інформування позичальника про суму його заборгованості за цим договором (строкової та простроченої), суму вимог кредитора, що випливають з цього договору, а також про умови повернення /сплати таких сум, шляхом направлення/залишення відповідних повідомлень на вказаних позичальником засобах зв»язку з ним. Між тим, виручена сума від реалізації предмету застави була недостатньої для виконання всіх зобов»язань [PERSON] за кредитним договором, а тому наступний платіж позичальник мала обов»язок вчинити до 10 числа лютого місяця 2010 року у той час, як з вимогою про виконання [PERSON] зобов»язань за договором кредитор звернувся в суд з позовом, відправивши матеріали позовної заяви поштою на адресу суду 05.09.2013 року. Відповідно до ст.ст. 256,257,258,261,267 ЦК України: позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені); перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винисення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про необхідність, при вирішенні заявленого спору, застосувати положення ст. 267 ЦК України щодо кожного окремого платежу, а до вимог щодо стягнення пені, положення п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. При проведені судом розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором, суд приймає до уваги затверджений сторонами графік виконання зобов»язань за яким позичальник мала обов»язок щодо внесення щомісячних платежів у сумі 285 дол.США до 10 числа кожного місяця. За умови, що станом на 29.12.2009 року борг [PERSON] по тілу кредиту складав 6 833, 57 дол.США, а по процентах 2 243, 30 дол. США, що дорівнювало загальній сумі боргу 9 076, 87 дол. США, відповідно для повного виконання зобов»язань позичальник мала обов»язок зробити 32 платежі, останній з них припадав на 10 вересня 2012 року. Однак, з урахуванням строків позовної давності, звернувшись в суд з позовом 05.09.2013 року позивач має право на зобов»язання відповідача виконати у примусовому порядку платежі за період часу з вересня 2010 року, тобто на 23 місячних платежі в розмірі по 285 дол.США, що складає загальну суму 6 555, 00 дол. США. Звертаючись в суд з позовом, позивач просив стягнути з відповідачів борг у національній валюті, при визначенні суми боргу в національній валюті застосував дані про курс валют станом на 20.08.22013 року, за яким один долар США був еквівалентним 7, 99 української гривні, а відтак розмір боргу 6 555, 00 дол. США у національній валюті має відповідати 52 374, 45 грн.. Що ж стосується позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту та сплати відсотків, що є цивільно-правовою відповідальністю до якої законом визначено спеціальні строки позовної давності, які за правилами ст.258 ЦК України встановлені тривалістю один рік, то з урахуванням висновків суду, що [PERSON] мала б завершити повне виконання зобов»язань за договором у вересні 2012 року, а саме 10 числа, відповідно право на нарахування пені виникає тільки з 11 вересня 2012 року. Однак, правилами ст. 266 ЦК України визначено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки). Відповідно, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення пені. Судом встановлено, що на виконання Закону України «Про акціонерні товариства» 14.06.2010 року внесено зміни до статуту, відповідно до яких назву АКІБ СР «Укрсоцбанк» змінено на ПАТ «Укрсоцбанк», останнє є правонаступником усіх прав та обов»язків АКІБ СР «Укрсоцбанк». З огляду на викладене заборгованість за зазначеним вище кредитним договором підлягає стягненню з відповідачів на користь ПАТ «Укрсоцбанк». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України відповідачі мають сплатити позивачу судові витрати за розгляд справи судом. На підставі викладеного,

Outcome: partial