Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

09 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив розірвати шлюб, укладений між ними. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що вони з відповідачкою з 22 серпня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Шлюб був зареєстрований міським відділом РАЦС Горлівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, за актовим записом № 667. Зазначив, що одруження з відповідачкою виявилося невдалим, під час перебування в шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння і сварки. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Вже більше пяти років вони проживають окремо один від одного Спору про розподіл майна між ними не має У звязку із викладеним, просив суд розірвати шлюб. \~ Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, на задоволенні позову наполягав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із\~Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, де зареєстровано місце проживання відповідача, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання та розташування відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому, відповідно розяснень ВССУ (вих. № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року), згідно із вимогами ч. 9 ст. 74 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідачки було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий курєр». Однак, незважаючи на прийняті судом заходи, відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності від неї до суду не надходило. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідачки не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 224-228 ЦПК України. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.\~ Висновок суду щодо реєстрації шлюбу підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів. Як видно із відповіді ВДРАЦС Словянського МУЮ № 4903/03.2-45 від 06 грудня 2016 року, відомості про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] у єдиному державному реєстрі актів цивільного стану за період з 01 січня 2009 року по теперішній час відсутні. Як видно із копії свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 141841 сторони уклали шлюб 22 березня 2008 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 667. Місце реєстрації міським відділом РАЦС Горлівського міського управління юстиції Донецької області. Із паспорту позивача видно, що на сторінці 09 міститься штамп, згідно із яким позивач 22 березня 2008 року уклав шлюб із [PERSON] актовий запис № 667. У звязку із цим, з врахуванням того, що судом вжиті всі можливі заходи щодо витребування оригінала свідоцтва про шлюб, а також у звязку із неможливістю надати суду дублікат свідоцтва про шлюб, суд приймає як доказ відомості, які містяться у паспорті громадянина України позивача щодо реєстрації шлюбу та відомості копії свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 141841 оскільки ці докази узгоджуються між собою та не містять протиріч. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають та спору з приводу поділу спільного майна подружжя між сторонами на сьогодні не існує. Спільне життя сторін\~ не склалося у звязку із нерозумінням одне одного. Шлюбні відносини між ними припинені більше пяти років потому. Спільне господарство сторони не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим.\~ Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачка у судове засідання не зявилась, не скористалась\~ своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав\~ належних доказів, які спростовують доводи позивача. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі\~\~ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою оголошення в пресі, входять до предмету доказування по справі. Як видно із витягу газети «Урядовий Курєр» дійсно,\~ були здійснені оголошення у пресі про виклик відповідачки до суду, вартість якого, згідно із наданою квитанцією, склала 630 грн. 00 коп. \~Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У звязку із тим, що позов судом задоволений повністю, суд приходить до переконання про необхідність стягнути з відповідачки на користь позивача вказані кошти в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У звязку із чим, з відповідачки на користь в дохід держави має бути стягнутий судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного

Outcome: approved