Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

09.11.2018 року позивач звернулася до суду з уточненим під час судового розгляду позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] року померла її свекруха [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді ? частки нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] 05.04.2014 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Коли вона у подальшому звернулася до нотаріальної контори, їй було роз'яснено, що строк, визначений законом на прийняття спадщини, вона пропустила і їй потрібно звернутися до суду. Просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, так як пропустила його з поважних причин. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву, в яких підтримала позов, просила розглянути справу у її відсутності. Представник відповідача Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області до суду не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності представника проти задоволення позовної заяви не заперечував. За таких обставин, відповідно до ч.3 ст. 200,ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вирішує справу у підготовчому судовому засіданні на підставі наявних у ній даних та доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 05.12.2014 року (а.с. 10). [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом при житті була власницею ? частки нежитлової будівлі, розташованої в [ADDRESS] (а.с.7). За життя [PERSON] склала заповіт від 24.09.2012 року на користь [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за № 3300 (а.с.9). 05.04.2014 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], що вбачається з свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.4). Згідно постанови про відмову у вчинення нотаріальних дій від 02.03.2018 року приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенко В.М. було відмовлено [PERSON] у прийнятті заяви про видачу спадщини після померлої [PERSON] у зв'язку із пропуском строку для звернення із заявою про прийняття спадщини (а.с.5). Із матеріалів справи вбачається, що позивачка у визначений законодавством строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не зверталася, але бажає прийняти спадщину, відсутня її письмова заява про відмову в прийнятті спадщини. Інші спадкоємці по справі відсутні, що вбачається з копії спадкової справи, яка міститься у матеріалах справи. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згода Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області на задоволення позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Позивачка є спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON], ніхто із спадкоємців до нотаріуса не звертався, усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб'єктом яких він є. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також урахування норм європейського законодавства по правах людини, дозволяють суду задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved