Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

09 березня 2017 року ПАТ «Альфа - Банк» звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за угодою про надання особистого кредиту в сумі 69148 гривень 38 копійок та судові витрати в сумі 1600 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 березня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали угоду про надання особистого кредиту №500990623. Відповідно до умов вказаного договору ПАТ «Альфа-Банк» зобовязується надати [PERSON] кредит у сумі 71552 гривень 85 копійок, а останній зобовязується в порядку та на умовах, визначених угодою повернути кредит, виплачувати проценти за користування ним, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені угодою та графіком погашення кредиту. ПАТ «Альфа-Банк» свої зобовязання за угодою виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 71552 гривні 85 копійок. [PERSON], у порушення умов угоди, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 03 лютого 2017 року має прострочену заборгованість за кредитом 64962 гривні 82 копійки, за відсотками 2254 гривні 44 копійки та по комісії 1331 гривню 12 копійок. В звязку з систематичним порушення боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та вищевказаної угоди йому було нараховано неустойку (штраф), розмір якої станом на 03 лютого 2017 року становить 600 гривень. Відповідно до умов угоди, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених у ній, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, ПАТ «Альфа-Банк» має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення кредиту. Вимога ПАТ «Альфа-Банк», яка була направлена [PERSON], про дострокове повернення кредиту до даного часу не виконана. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала суду заяву, в якій справу просила розглянути без участі представника позивача, на задоволенні позову наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягє задоволенню, виходячи з наступних підстав. Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що 14 березня 2016 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» із анкетою заявою про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.17). 14 березня 2016 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладено акцепт пропозицію про укладення угоди про надання особистого кредиту №500990623 та отримав кредит у сумі 71552 гривні 85 копійок з процентною ставкою за користуванням таким 15,99% річних та за управлінням таким за період з 1-го місця користування по 60-й місяць користування 0,73% від його суми з кінцевим терміном повернення 15 березня 2021 року (а.с.4). Відповідно до додатку №1 до угоди про надання кредиту №500990623 від 14 березня 20176 року, банком визначено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з врахуванням всіх супутніх послуг (а.с.16) Згідно п.10 вказаної пропозиції, всі відносини між позичальником та банком врегульовуються Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами, доповненнями та усіма додатками до нього, що укладений між позичальником та банком, та невідємною частиною якого є угода про надання кредиту (а.с.4). Як вбачається з частини 4 Публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання та ін.(а.с. 6-14). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 626, 628, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, договір є обовязковим для виконання сторонами. Окрім того, частина перша статті 634 ЦК України визначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Так ст.1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Факт отримання відповідачем кредитних коштів не спростований останнім та об'єктивно підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості, [PERSON] станом на 03 лютого 2017 року за договором №500990623 від 14 березня 2016 року має борг, який становить 69148 гривень 38 копійок, яка складається з наступного: 64962 гривні 82 копійки - заборгованість за кредитом; 2254 гривні 44 копійки - заборгованість за відсотками; 1331 гривня 12 копійок заборгованість за комісією; 600 гривень штраф. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтями 546, 548 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.550 ЦУ України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Судом встановлено, що в п.11 Акцепт пропозиції про укладення угоди про надання особистого кредиту №500990623 від 14 березня 2016 року передбачено, що позичальник зобовязується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена угодою про надання кредиту та/або інших платежів за угодою про надання кредиту, сплата яких передбачена угодою про надання кредиту сплатити банку штраф у розмірі 50 гривень за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому, у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеного попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 гривень за кожний випадок допущеного прострочення платежу. Враховуючи приписи вищезазначених норм ЦК України та положення договору, які погоджені сторонами, а також ту обставину, що судом встановлено факт порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 600 гривень. З огляду на ці обставини суд вважає, що з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» належить стягнути заборгованість за угодою про надання особистого кредиту у розмірі 69148 гривень 38 копійок. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 гривень. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч.2 ст.16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обовязку внатурі. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовна заява ПАТ «Альфа-Банк» ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved