Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

07 лютого 2014 року позивач звернулася в суд з позовною заявою до Новоград-Волинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS], який належав її покійній свекрусі [PERSON], померлій [INFO], спадщину після якої фактично прийняв, однак не оформив своїх спадкових прав, її чоловік [PERSON], померлий [INFO]. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями. Вказаний житловий будинок її чоловік успадкував після смерті своєї матері [PERSON], що підтверджується рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 11.05.2010 року, однак не оформив своїх спадкових прав. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка та прийняла спадщину. При зверненні до державного нотаріуса Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у видачі такого свідоцтва позивачу відмовлено, оскільки на вказаний житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджував би право власності померлого. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок разом із господарськими будівлями в судовому порядку. У судове засідання представник позивача не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить про розгляд справи у його відсутність. Відповідач участі представника у судовому засіданні не забезпечив, надіслав лист, в якому зазначивши, що міська рада проти позову заперечує, оскільки спірне майно не могло бути об'єктом спадщини, яку отримав покійний чоловік позивачки від своєї матері; просив розглянути справу без участі представника. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та осіб, які беруть участь у справі на підставі наявних у ній матеріалів та доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 12.02.2010 року, виданим Новоград-Волинським відділом запису актів громадського стану (а.с.11). Спадкоємцем померлого за законом є його дружина [PERSON] - позивач у справі (а.с.10), яка прийняла спадщину (а.с.37) та з метою оформлення спадкових прав подала заяву про прийняття спадщини; інші спадкоємці із заявами не звертались, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.19,20). Постановою державного нотаріусу Новоград-Волинської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.12.2010 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] - після смерті [PERSON], померлого [INFO], оскільки у позивача відсутній на руках правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок, який би підтверджував право власності на нього померлої [PERSON], спадкоємцем якої був її син [PERSON] (а.с.8). Як встановлено судом [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 09.02.2010 року (а.с.13). Згідно з копією свідоцтва про право на спадкування за законом від 14.12.1948 року № 7083, [PERSON] успадкувала домоволодіння [ADDRESS] після смерті свого батька [PERSON], померлого 19.10.1941 року (а.с.4). 20 грудня 1957 року за [PERSON] зареєстровано право власності на домоволодіння [ADDRESS] (а.с.5). Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 2-о-57/10 від 11 травня 2010 року встановлено факт прийняття спадщини [PERSON], який помер [INFO] після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO], на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.12). З копій технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що житловий будинок побудований в 1978 році, після цього були здійснені житлова прибудова, веранда, прибудова, сарай, убиральня, сарай (а.с. 6-7, 28-29). Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами: копією свідоцтва про право спадкування за законом та виписки про реєстрацію права власності (а.с.4-5), копіями технічного паспорта (а.с.6-7, 28-29), копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.12.2010 року (а.с.8), копією свідоцтва про одруження та копією свідоцтва про народження (а.с.10), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.11), копією рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 11.05.2010 року (а.с.12), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.13), листом-відповіддю нотаріуса (а.с.19), довідкою з Спадкового реєстру (а.с.20), довідками про склад сім'ї (а.с.36,37) Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України). За змістом статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3. ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, житловий будинок, який є об'єктом спадщини у даній справі, чоловік позивачки - [PERSON] успадкував після смерті своєї матері - [PERSON], яка, в свою чергу, успадкувала його від свого батька [PERSON]. Факт прийняття спадщини [PERSON], який помер [INFO], після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO], на житловий будинок [ADDRESS], встановлено рішенням суду. За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України) та приймаючи до уваги, що позивач у даній справі є спадкоємицею за законом першої черги після смерті свого чоловіка та прийняла спадщину, до складу якої входить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] - суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] - підлягають до задоволення. Разом з цим, оскільки судом у даній справі встановлено, що т.з. «господарські споруди» (прибудови: житлова прибудова, веранда, прибудова, сарай, убиральня, сарай) до вказаного житлового будинку побудовано після смерті [PERSON], а рішенням суду встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його матері [PERSON] лише на житловий будинок [ADDRESS], а про господарські будівлі (господарські споруди, прибудови тощо) у даному рішенні суду не йдеться; інших доказів належності вказаного житлового будинку разом із господарськими спорудами чоловіку позивачки [PERSON] чи матері останнього - [PERSON] суду не надано - суд приходить до висновку, що зазначені господарські споруди (прибудови) не увійшли до складу спадщини, яку отримав покійний чоловік позивачки від своєї матері, і відповідно - до складу майна, яке позивач успадкувала після смерті свого чоловіка. За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять лише права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини, суд вважає, що в частині позовних вимог щодо визнання за позивачем права власності на господарські споруди до житлового будинку [ADDRESS] - позивачу слід відмовити.

Outcome: partial