Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

07 вересня 2018 р. до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Відповідно до укладеного договору б/н від 16.08.2007 р. [PERSON] (далі-Відповідач) отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009р. змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», який додається до позовної заяви. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов'язання за договором виконувала не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 31.07.2017 року у неї виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 48797,53\~гривень, з яких: -4413,99 гривень (заборгованість за кредитом); -38531,77 гривень (заборгованість по процентам за користування кредитом); -3289,98 гривень (заборгованість за пенею та комісією); -250,00 гривень (фіксована частина штрафу); -2311,79 гривень (процентна складова штрафу). Саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач до суду не зявилась, подавши письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що просить суд застосувати позовну давність у даній справі та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В письмових запереченнях проти позову відповідач зазначила, що вона дійсно отримала від позивача кредит в розмірі 5000,00 грн. Однак вона не була ознайомлена з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, а була ознайомлена з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які їй було надано у письмовому вигляді в день підписання заяви. Крім того, з «Правилами користування платіжною карткою» відповідач взагалі не була ознайомлена ані у письмовому вигляді, ані в усному. Відповідач стверджує, що «Умови та правила надання банківських послуг», які додані до позовної заяви, не відповідають тим «Умовам та правилам надання банківських послуг» та «Тарифам Банку», з якими її фактично було ознайомлено, крім того, на вказаних документах, з якими її фактично було ознайомлено, вона поставила сві й особистий підпис. Відповідач не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки зазначений у ньому розмір процентної ставки щодо поточної та простроченої заборгованості у розмірі 22,8% не відповідає розміру цієї ставки, який визначений у пункті 5 заяви про надання кредиту та який складає 1,9%. Також відповідач зазначає, що з дня, у який позивач дізнався про порушення свого права, тобто з дня виникнення у позивача права вимоги до відповідача минуло вже більш ніж 3 роки, тобто вимога позивача щодо основного зобовязання заявлена з пропуском загального строку позовної давності (ст.257 ЦК України). Що стосується вимоги про стягнення з відповідача неустойки (штрафу, пені), то до таких вимог ч.2 ст.258 ЦК України встановлюється спеціальна (скорочена) позовна давність в один рік. З огляду на те, що заяву про надання кредиту відповідачем підписано 05.10.2007, а кредитні кошти було видано строком на 1 рік, то відповідно до закінчення строку позовної давності щодо основного зобовязання припадає на 05.10.2011 року, а закінчення строку позовної давності про стягнення з відповідача неустойки (штрафу, пені) на 05.10.2009 року. З огляду на те, що з позовом банк звернувся тільки у серпні 2017 року, то таке звернення відбулось після спливу позовної давності. Виходячи з вищевикладеного, відповідач просить суд застосувати позовну давність у даній справі та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків. В матеріалах справи міститься копія Заяви про ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку, яку підписано відповідачем [PERSON] та представником ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 6). Як вбачається зі вказаного документа, його було підписано сторонами 16 серпня 2007 року про надання кредитного ліміту у сумі 5000 грн., згідно з яким відповідач отримав кредитну картку та ПІН 05.10.2007. Окрім анкетної інформації, зазначена Заява містить позначку в графі «КРЕДИТКА «Універсальна» та встановлено 55 днів пільгового періоду. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.4-5), останній платіж за погашення суми кредиту відповідачем було зроблено 03.10.2014 в сумі 200 грн. та 15.10.2014 в сумі 10 грн. Відповідно до ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобовязання. У звязку з вищевикладеним, в поєднанні з положеннями Заяви та фактичним визнанням відповідачем отримання від позивача кредиту у сумі 5000 грн., суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 4413,99 гривень. Суд відхиляє заяву відповідача про застосування позовної давності до спірних правовідносин, оскільки погашенням суми заборгованості за тілом кредиту 03.10.2014 в сумі 200 грн. та 15.10.2014 в сумі 10 грн., відповідач визнав наявність боргу за тілом кредиту перед позивачем, тому перебіг позовної давності переривається. Стосовно іншої частини позовних вимог слід зазначити наступне. Заява, підписана сторонами 16.08.2007, містить посилання на Умови та Правила надання банківських послуг та на тарифи ПриватБанку. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини, які вчиняються між фізичною та юридичною особою, мають бути укладені в письмовій формі. Статтею 207 ЦК України встановлено вимоги до письмової форми правочину: правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Оскільки «Умови та Правила надання банківських послуг», які долучені позивачем до матеріалів справи, не містять підпису відповідача [PERSON], суд констатує відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при спільному підписанні Заяви від 16 серпня 2007 року, сторонами розумілись саме ті «Умови та Правила…», які долучені позивачем до матеріалів справи і саме в тій редакції. При цьому суд враховує правові висновки з аналогічних питань, яких дійшов Верховний Суд України в Постановах: № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року; № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року та № 6-757цс15 від 01 липня 2015 року. У відповідності до абзацу 2 ч. 1 ст. 3607 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати надані позивачем «Умови та Правила…» (а.с. 7-12) невідємною частиною договору від 16 серпня 2007 року, який укладено сторонами у вигляді Заяви. Відповідно до заяви, підписаної сторонами 16.08.2007, базова процентна ставка за кредитом становить 1,9% на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія 1%. Щодо збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку суд виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідно до заяви про надання кредиту, підписаної сторонами 16.08.2007, базова процентна ставка за кредитом становить 1,9% на місяць на залишок заборгованості, сума заборгованості по процентам за користування кредитом, яка підлягає задоволенню частково, з 26.10.2011 по 31.07.2017 становить 5796,16 грн. (виходячи з процентної ставки 22,8% на рік), що підтверджується наступним розрахунком. ПериодСумма долгаДнейУчетная ставкаСумма 26.10.201123.11.20111480,002922,8026,81 24.11.201125.11.20111217,4321,52 26.11.201121.12.20114272,432669,39 22.12.201125.12.20114104,63410,26 26.12.201123.01.20124519,632981,87 24.01.201225.01.20124305,5625,38 26.01.201223.02.20124420,562980,08 24.02.201225.02.20124208,3825,26 26.02.201222.03.20124534,332673,64 23.03.201225.03.20124266,1137,99 26.03.201223.04.20124521,112981,90 24.04.201225.04.20124255,4025,32 26.04.201224.05.20124475,402981,07 25.05.201225.05.20124261,1212,66 26.05.201224.06.20124271,123080,04 25.06.201225.06.20124049,7412,53 26.06.201224.07.20124324,742978,34 25.07.201225.07.20124154,9912,60 26.07.201231.07.20124584,99617,18 01.08.201224.08.20124525,452467,84 25.08.201225.08.20123525,4512,20 26.08.201224.09.20123730,453069,91 25.09.201225.09.20123546,2512,22 26.09.201225.10.20124136,253077,51 26.10.201230.10.20124761,25514,87 31.10.201222.11.20124526,842365,04 23.11.201225.11.20124393,7638,23 26.11.201218.12.20124403,762363,27 19.12.201225.12.20123541,95715,49 26.12.201225.01.20133952,573176,54 26.01.201315.02.20134477,572158,74 16.02.201324.02.20134337,69924,39 25.02.201325.02.20134090,1212,55 26.02.201325.03.20134270,122874,69 26.03.201324.04.20134765,123089,30 25.04.201326.04.20134334,7025,42 27.04.201316.05.20134754,702059,40 17.05.201328.05.20134764,701235,72 29.05.201316.06.20134289,291950,91 17.06.201319.06.20134300,2938,06 20.06.201326.06.20134510,29719,72 27.06.201329.06.20134280,7738,02 30.06.201301.07.20134490,7725,61 02.07.201328.07.20134700,772779,28 29.07.201301.08.20134500,78411,25 02.08.201329.08.20134755,782883,18 30.08.201331.08.20134531,9125,66 01.09.201329.09.20134786,912986,72 30.09.201309.10.20134786,911029,90 10.10.201301.12.20134610,7653 152,65 02.12.201310.12.20134186,14923,53 11.12.201313.12.20134606,1438,63 14.12.201311.01.20144711,142985,34 12.01.201422.01.20144710,641132,37 23.01.201425.01.20144330,1638,11 26.01.201423.02.20144750,162986,05 24.02.201430.03.20144519,413598,81 31.03.201431.03.20144227,9712,64 01.04.201404.05.20144752,9734 100,95 05.05.201412.05.20144670,80823,34 13.05.201426.05.20144709,931441,19 27.05.201401.06.20144710,43617,65 02.06.201424.07.20144630,0053 153,28 25.07.201412.09.20144526,2750 141,37 13.09.201402.10.20144526,942056,56 03.10.201431.07.20174413,99 1033 2848,22 \~\~\~\~ \~\~\~\~ 5796,16 Позивачем до стягнення також заявлено 3289,98 грн. заборгованість за пенею та комісією. При розгляді питання щодо обгрунтованості позову в цій частині, суд виходить з наступного. Заявою про надання кредиту, яку підписано сторонами 16.08.2007, визначено щомісячну комісію 1%. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). В такому випадку, сума пені має вираховуватись за період, який становить один рік до дня подання позову, а саме за період з 31.08.2016 по 31.07.2017. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість за пенею та комісією підлягає стягненню частково в розмірі 1200,00 грн. Позовні вимоги про сплату штрафу на суму 2561,79 грн. не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в Постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Суд враховує цю правову позицію, оскільки підстав для відступлення від цієї правової позиції в даній справі не вбачається. Будь-яких інших доказів щодо обґрунтованості заявлених до стягнення процентів за користування кредитом, пені, комісії та штрафів, позивачем до справи не долучено. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України.

Outcome: partial