Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

09.07.2020 року до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що 04.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Республіці Молдова. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. На теперішній час сторони припинили шлюбні стосунки з причини різних характерів, відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя та втрати почуття любові, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження родини є неможливим, тому просила розірвати шлюб Згідно з відповіддю відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 30.07.2020 року № 099-99.02-04079, [PERSON] , [INFO] , на території міста Маріуполя не зареєстрований. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14.08.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.09.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. У порядку, передбаченому ст. 279 ЦПК України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю осіб до суду не надходило. Позивач надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала противинесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Зі згоди позивача та у відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення по справі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 04.08.2015 року зареєстровано шлюб у відділі РАЦС м. Чимішлія Республіки Молдова, актовий запис № 89, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.02.2020 року. Сторони припинили шлюбні стосунки з причини різних характерів, відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя та втрати почуття любові, спільного господарства не ведуть. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач є громадянином Республіки Молдова, тому виниклі між сторонами правовідносини з іноземним елементом, регулюються статтею 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», відповідно до якої правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватися на примушуванні сторони до формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Згідно ч. 2 ст. 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних сімейних і кримінальних справах (укр/рос) від 22 січня 1993 року, якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 29 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних сімейних і кримінальних справах (укр/рос) від 22 січня 1993 року, по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін на територіях яких проживає подружжя. Останнім спільним місцем проживання сторін була адреса: [ADDRESS] , що вбачається з позовної заяви. Таким чином, оскільки останнім місцем проживання подружжя було місто Маріуполь Донецької області, тобто на території України, позивач на даний час продовжує проживати на території Центрального району міста Маріуполя Донецької області, що підтверджується відповіддю відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 30.07.2020 року № 099-99.02-04079, фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, позивач не має наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов підлягає задоволенні, а шлюб підлягає розірванню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову. На підставі ст. ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved