Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

09.10.2019 року [PERSON] звернулася до суду з вище зазначеним позовом. В позові посилається на те, що в березні 2005 року її батько [PERSON] , який був зареєстрований в с. Черевки Миргородського району був вимушений переїхати на постійне проживання в житловий будинок [ADDRESS] до свого рідного брата [PERSON] , оскільки останній хворів та за станом здоров`я потребував стороннього догляду. [INFO] її дядько [PERSON] помер. За життя її дядькові належала земельна ділянка площею 3,9672 га на підставі державного акту на право власності на землю серії ПЛ №109129. Земельна ділянка розташована на території Зуєвецької сільської ради Миргородського району. [INFO] помер її батько [PERSON] , який за життя склав заповіт за яким все належне йому на день смерті майно заповідав їй. Вона прийняла спадщину після смерті батька шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою та частково таку спадщину отримала. Оскільки її батько на момент смерті [PERSON] постійно проживав разом з ним, то він є таким, що прийняв спадщину після його смерті. Отже її батько [PERSON] в порядку спадкування після смерті свого брата [PERSON] отримав належну останньому земельну ділянку, але на себе її не оформив, що на даний час унеможливлює оформлення даної земельної ділянки нею в позасудовому порядку. Нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії на спірну земельну ділянку, оскільки вона не змогла надати документи, які підтверджують родинні відносини між її батько та [PERSON] . Також нотаріус визнав недостатнім наявність довідки про спільне проживання її батька та дадька на час смерті останнього для оформлення спадщини за нею. Крім того у неї відсутній правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку. Зважаючи на викладене, просить суд встановити факт що [PERSON] , дійсно доводився рідним братом [PERSON] та факт постійного проживання [PERSON] із своїм рідним братом [PERSON] на час смерті останнього [INFO] в [ADDRESS] . Також просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 3,9672 га, розташовану на території Зуєвецької сільської ради Миргородського району, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323282400:00:001:0159, яка за життя на підставі державного акту серії ПЛ №109129 належала померлому [INFO] [PERSON] і яку фактично успадкував, але юридично не оформив [PERSON] , її батько. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. Про день та час судового розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки [PERSON] адвокат Яковенко Г.М. позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Просив його задовольнити, як законний та обґрунтований. Представник відповідача Зуєвецької сільської ради Миргородського району в судове засідання не з`явився. Установа направила на адресу суду заяву з якої вбачається, що сільська рада не має заперечень проти задоволення позову [PERSON] , справу просить розглянути у відсутності представника. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). На день смерті [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ№109129 мав у власності земельну ділянку площею 3,9672 га. на території Зуєвецької сільської ради Миргородського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.17). Кадастровий номер земельної ділянки 5323282400:00:001:0159 (а.с.18). З довідки Зуєвецької сільської ради Миргородського району вбачається, що [PERSON] з березня 2005 року постійно проживав без реєстрації в [ADDRESS] разом зі своїм рідним братом [PERSON] до смерті останнього (а.с.20). На день смерті [PERSON] в [ADDRESS] був зареєстрований один. Постановою нотаріуса від 19.09.2019 року позивачці [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] (а.с.21). На підтвердження родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] позивачкою подано ( свідоцтво про народження батька [PERSON] , з якого вбачається, що його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Свідоцтво про народження [PERSON] як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану не виявлено (а.с.16). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що проживали по-сусідству з [PERSON] , а тому їм достовірно відомо, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. Вони спілкувалися з обома братами, знають що між ними буди добрі відносини, оскільки вони часто відвідували один одного. Приблизно за рік до смерті [PERSON] його брат [PERSON] переїхав на постійне місце проживання в с. Зуєвці Миргородського району, де проживав разом зі своїм братом та здійснював за ним догляд, аж до смерті останнього Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сестрою позивачки, а [PERSON] її рідний дядько, а брат їхнього батька [PERSON] . Їй достовірно відомо, що батьком здійснювався догляд за своїм братом в с. Зуєвці Миргородського району, оскільки останній потребував стороннього догляду. На момент смерті дядька [PERSON] її батько постійно проживав в с. Зуєвці Миргородського району. [INFO] року помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв (а.с.10,12,13). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дочка позивачка [PERSON] , що вбачається з інформаційної довідки із Спадкового реєстру (а.с. 36). Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] як між рідними братами та постійне проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час смерті останнього в [ADDRESS] підтверджується показаннями свідків, довідкою Зуєвецької сільської ради, спільним прізвищем та по-батькові осіб. Встановлення вказаних фактів має для позивачки юридичне значення. Отже, позивачкою доведено що спадщину після смерті [PERSON] прийняв його рідний брат, а її батько [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивачка [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд Право власності є непорушним Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Під час судового розгляду справи не встановлено інших осіб, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] чи [PERSON] . За життя [PERSON] мав у власності земельну ділянку, а отже дана земельна ділянка може бути успадкована, але відсутність правовстановлюючого документа позбавляє позивачку можливості оформити право власності через нотаріальну контору. Оскільки вищезазначені обставини перешкоджають позивачці [PERSON] оформити право власності на спадкове майно в позасудовому порядку, суд вважає можливим постановити рішення про задоволення позову.

Outcome: approved