overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

07 травня 2015 року позивач звернулась до суду \~з позовом, в якому, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня звернення до суду з позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28.08.2007 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ЕЛ № 071242), та сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ЕЛ № 050447), які мешкають разом з матірю та перебувають на її утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги проживання дітей сторін разом з матірю, перебування на її утриманні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

07 травня 2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 20 липня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач позбавлена можливості самостійно належним чином утримувати доньку, а тому, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їхнього сина у розмірі 1/4 частини усіх заробітків (доходів) щомісячно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2007 року, рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2015 року шлюб було розірвано (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка проживає разом з позивачкою. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги і вимоги ст.ст. 182, 199, 200 СК України та дійсні обставини справи, зокрема : - матеріальне становище та стан здоров'я позивача, яка не працює; - матеріальне становище відповідача, який працює слюсаром на Придніпровській ТЄЦ та отримує стабільно заробітну плату; - потребу дитини у харчуванні, забезпеченні її одягом; Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд враховує ту обставину, що обов'язок утримання доньки покладається в рівній мірі на обох батьків, однак враховуючи середній щомісячний дохід батька та прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення донькою повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, забезпечить першочергові потреби доньки і буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 182 СК України. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи в їх сукупності та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, як того вимагає ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

07 травня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 31 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, за актовим записом № 339. Від спільного проживання дітей не мають. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, повністю втрачено почуття любові і взаємоповаги. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Крім цього позивач просила залишити їй прізвище «Чабан». Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони написали заяви про слухання справи у їх відсутності, не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дітей у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також зясовано той факт, що позивач має намір залишити прізвище Чабан. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: квитанцією від 27.04.2015 року (а.с. 1) у розмірі 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

07 травня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про скасування рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 20.09.1995 року про визнання його безвісно відсутнім в справі за заявою [PERSON] про визнання безвісно відсутнім [PERSON], мотивуючи заяву тим, що наприкінці січня 1992 року заявник посварився зі своєю дружиною та поїхав на пошуки роботи до Республіки Білорусь та з того часу ніяких відомостей про себе не надавав, у звязку з чим вона звернулась до Щорського районного суду Чернігівської області про визнання його безвісно відсутнім. Про вищевказане рішення він дізнався по приїзду на Україну в січні 2018. На даний час йому потрібно рішення про скасування рішення суду про визнання його безвісно відсутнім для подальшого оформлення розірвання шлюбу та реєстрації нового шлюбу. В судове засідання заявник не зявився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримує. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 1995 року в справі за заявою [PERSON] про визнання особи безвісно відсутньою, визнано [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім з 28 січня 1992 року. Відповідно до\~ст.45 ЦК України\~якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Відповідно до\~ст.309 ЦПК України\~у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи, або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. \~Враховуючи появу [PERSON], якого було визнано безвісно відсутнім, наявність його заяви про скасування рішення про визнання його безвісно відсутнім, суд приходить до висновку, що відпали правові підстави вважати його безвісно відсутнім та попереднє рішення суду повинно бути скасовано. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

07 травня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2008 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, приймає участь у його вихованні. Шлюбні відносини фактично припинили. Спору про майно, житло між ними немає. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, витрати, пов'язані з розглядом справи у вигляді судового збору 704,80 грн. покласти на неї. Відповідач позовні вимоги визнав, пояснив, що згоден на розірвання шлюбу, не бажає зберігати сім'ю, тому що вони обоє прийшли до висновку, що сім'я розпалась. Буде приймати участь у вихованні малолітнього сина. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 08 листпада 2008 року. Шлюб, зареєстрований [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №548. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини та приймає участь у його вихованні. Шлюбні відносини припинили і не поновлювали їх, незважаючи на те, що суд відкладав розгляд справи і надавав строк для примирення. Спільного майна не мають. Відповідач попереджений судом про необхідність утримувати дитину до повноліття, та приймати участь у вихованні неповнолітнього сина. Витрати, пов'язані з розглядом справи, позивачка просить покласти на неї. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

07 травня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 16 липня 2004 року виконавчим комітетом Луганської сільської ради Мар'їнського району Донецької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №03. Посилаючись на те, що сімейні відносини із відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв убачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 16 липня 2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим виконкомом Луганської сільської ради Мар'їнського району Донецької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №03 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 09 вересня 2004 року виконкомом Луганської сільської ради Мар'їнського району Донецької області (а.с. 10). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач і відповідач впевнені, що сім?я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За положеннями ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім?ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

07 травня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних з нього аліментів відповідно до рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2014 року на утримання сина [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми в розмірі 700 грн. 00 коп. на 1/4 частину всіх видів його заробітку / доходу /, з огляду на покращення фінансового становища відповідача, що викликано одержанням орендної плати від, належної йому, земельної частки / паю /. Ухвалою суду від 10 травня 2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду у зв'язку з її невідповідністю вимогам ст. 177 ЦПК України з наданням останній строку для усунення відповідних недоліків / а. с. 9 /. Ухвалою суду від 21 травня 2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, у зв'язку з чим розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання на 18 червня 2018 року / а. с. 14 /. Сторони та представник відповідача - адвокат [PERSON] у підготовче засідання не з'явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому, позивач позовні вимоги підтримала, відповідач та його представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги визнали в повному розмірі та не заперечували проти ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні / а. с. 18 - 20 /. Крім того, відповідач [PERSON] не скористався правом подати відзив на позов. За правилами ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Зважаючи на те, що таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи буде здійснено на підставі наявних у суду матеріалів. З огляду на визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі за результатами підготовчого провадження в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній, доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

07 травня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 01 березня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Камінь-Каширського районного управління юстиції позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. У даному шлюбі в них народилося троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які є неповнолітніми. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів сторін, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри. Між ними часто виникають непорозуміння та сварки, що негативно впливає на психологічний стан позивачки та її дітей. Шлюбні відносини припинилися і відновлені бути не можуть, через що дальше збереження сім'ї стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить розірвати шлюб з відповідачем, залишивши їй шлюбне прізвище [PERSON], та стягнути судові витрати по справі. Позивач [PERSON], її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з мотивів, викладених у заяві, підтримали повністю. Позивач вважає, що дальше збереження сім'ї з відповідачем є неможливим, шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо розірвання шлюбу, однак не визнає вимоги щодо стягнення судових витрат. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, що тривалий час вони не підтримують сімейних відносин, під час наданого судом строку для примирення стосунки між подружжями не покращились, позивач просить шлюб розірвати, вважаючи, що сім'я розпалась, відповідач проти цього не заперечує, що свідчить про його небажання зберегти сім'ю, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дітей, а тому є всі підстави шлюб розірвати. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором позивача суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

07 травня 2018 року до Іваничівського районного суду Волинської області надійшла заява представника позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення по справі № 156/1139/17 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог орган опіки і піклування Іваничівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, оскільки вирішивши справу по суті, судом не вирішено питання призначення [PERSON] опікуном малолітнього внука [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Суд вважає можливим розгляд даної заяви без виклику у судове засідання сторін та інших учасників справи. Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України). При ухваленні рішення по даній справі, яким позов задоволено повністю, не не вирішено питання щодо призначення [PERSON] опікуном малолітнього внука [PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі.

Outcome: approved