Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

09 березня 2017 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до умов договору б/н від 04.09.2012 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 2000 грн. на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами [PERSON]» складає між ним та [PERSON] Договір. В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за кредитним договором не виконує, в звязку з чим має заборгованість станом на 06 грудня 2016 року у сумі 12237,72 грн., яка складається з наступного: 2636,81 грн. - заборгованість за кредитом, 3302,22 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 5239,75 грн. нарахована пеня, 500,00 грн. штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг (фіксована частина), 558,94 грн. штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг (процентна частина). Ухилення відповідача від виконання свого зобовязання за вказаним кредитним договором порушує права банка, в зв'язку з цим, посилаючись на норми ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст. 3, 15, 107 ЦПК України, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість у вищевказаній сумі, а також понесені ним судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надіслав клопотання про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі. Не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення (а.с. 53). Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] частково заперечували проти позову посилаючись на безпідставність нарахування позивачем неустойки у вищевказаному розмірі. Наголошували на тому, що Умови та Правила надання банківських послуг відповідачем не підписувались та їй для ознайомлення не надавались. Додатково відповідачем подано заяву про застосування судом строку позовної давності. Відповідаючи на запитання головуючого відповідач підтвердила, що дійсно отримувала у позивача кредитну картку та користувалась нею до її втрати, після цього їй було видано нову картку якою вона користується на даний час. В звязку втратою картки та незрозумілою формою нарахування кредитної заборгованості, яка лише збільшувалась незважаючи на внесення певних сум відповідачем, вона перестала вносити кошти на поповнення кредитного рахунку. На даний час вона не в змозі виконати зобовязання в звязку з відсутністю роботи, а тому вважає несправедливим стягнення з неї неустойки. Заслухавши пояснення присутніх учасників судового розгляду, дослідивши докази надані сторонами та оцінивши їх в сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні факти та правовідносини, що їх супроводжують. Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON], шляхом підписання останньою 04.09.2012 року анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку укладено договір про надання банківських послуг б/н. Даний договір складається з Анкети-заяви з памяткою клієнта (а.с.11), Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.13-46), [PERSON] з обслуговування кредитних карт «Універсальна (а.с. 12). За умовами даного договору позивачу видається платіжна картка «Універсальна» та встановлюється кредитний ліміт у розмірі 300 грн., зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 2,5% в місяць із розрахунку 360 днів у році (а.с. 11-12). Як встановлено судом із змісту анкети-заяви, 04.09.2012 відповідач своїм підписом підтвердила свою згоду з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Вона зобовязується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті Приватбанку (а.с.11 зворотній бік). Вищевказане спростовує доводи сторони відповідача про необізнаність з вищевказаними Умовами на час укладення кредитного договору. Згідно п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору являється прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту (а.с.32). Згідно п. 2.1.1.5. Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 34-35) обовязками клієнта є: - погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (п. 2.1.1.5.5.); - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу [PERSON] виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплату Винагороди [PERSON] (п.2.1.1.5.6); Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов та [PERSON] при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми простроченої заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (а.с. 12, 35 зворотній бік). Згідно п. 2.1.1.12.3. Умов Погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх [PERSON] на Картрахунок Держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта (а.с. 38). Відповідно до п 2.1.1.12.4. Умов термін внесення Мінімального обовязкового платежу по Кредиту до 1 числа місяця, наступного за розрахунковим, в розмірі, розрахованому згідно [PERSON] від суми поточних боргових зобовязань. Платіж включає відсотки за користування Кредитом, передбачені [PERSON], частину заборгованості по тілу кредиту, штраф згідно цих Умов. (а.с. 38). Згідно п. 2.1.1.12.2 у разі виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки понад 90 днів Клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в [PERSON], що діють на дату нарахування (а.с. 38). Згідно витягу з [PERSON] для кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова відсоткова ставка по кредиту становить 2,5% в місяці на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів у рік, розмір щомісячних платежів - 7% від, але не менше 50 грн. заборгованості ( з 01.04.2014 5%але не менше 100 грн.), пеня 0,24% від суми загальної заборгованості за кожний день прострочки + 50/100 грн. щоразу коли виникає прострочення за кредитом або процентами. Штраф складає 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом (а.с.12). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України) Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позички, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. [PERSON] належним чином виконав свої зобовязання, надавши відповідачу кредит шляхом видачі платіжної картки Універсальна та встановлення на неї кредитного ліміту у розмірі 300 грн., який 17.09.2013 року був збільшений до 800 грн., а 10.06.2014 - до 2000 грн. (а.с.10). Незважаючи на обовязки, визначені законом та встановлені договором, відповідач [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем належним чином не виконує, а саме щомісячні платежі вносить не систематично та у сумах менших, ніж передбаченого договором, внаслідок чого, згідно розрахунку позивача станом на 06 грудня 2016 року має заборгованість у сумі 12237,72 грн., яка складається з наступного: 2636,81 грн. - заборгованість за кредитом, 3302,22 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 5239,75 грн. нарахована пеня, 1058,94 грн. штрафи (а.с. 5). Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Суд не знаходить підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності за заявою відповідача. Так, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 261 ЦК України визначені умови початку перебігу позовної давності, зокрема ч.1 визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг термін погашення по кредиту по платіжним карткам без установленого Мінімального обовязкового платежу, проводиться в наступному порядку: - термін погашення відсотків за Кредитом і комісій щомісячно за минулий місяць; - термін погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього дня строку дії договору. Згідно п. 2.1.1.2.1 Умов датою укладання договору про надання банківських послуг є дата отримання клієнтом Картки зазначена в заяві Договір укладається на пять років. Як встановлено судом вперше картка отримана відповідачем 04.09.2012 року. Під час огляду наданої відповідачем кредитної картки № 5168 7555 1594 3021 встановлено, що строк її дії визначено як «07/19». Таким чином термін повернення кредиту відповідачем в повному обсязі не збіг. В той же час умовами договору передбачено обовязок позичальника погашати кредит шляхом щомісячного внесення на свій картрахунок мінімального обовязкового платежу. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Так згідно ч.2 вказаної статті якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. За таких обставин позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Така правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду України від 05.04.2017 року у цивільній справі № 6-522цс17 та у ряді інших постанов з тотожними правовідносинами, а відповідно до приписів ч.2 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. В той же час згідно ч.1 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Відповідно до положень ч.3 вказаної статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З матеріалів справа, а саме розрахунку заборгованості та виписки по кредитному рахунку відповідача вбачається, що на протязі строку користування кредитною карткою відповідач періодично вносила платежі на погашення наявної кредитної заборгованості, перериваючи таким чином перебіг строку позовної давності. Зокрема останні платежі були внесені нею через касу Шишацького відділення КП «ПриватБанк» 22.02.2016 на суму 250 грн., а 28.03.2016 року на суму 100 грн. (а.с.9, 92 з.б., 93). Таким чином в останнє строк позовної давності був перерваний та розпочався заново 28 березня 2016 року. Звернувшись 05 березня 2017 року до суду із даними позовними вимогами до відповідача позивач діяв в межах, як загального, так і спеціального строку позовної давності, а отже підстави для застосування судом позовної давності у даному спорі відсутні (а.с.55). Разом з тим суд приходить до висновку, що в супереч вимогам ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення, позивач поклав на відповідача обовязок сплатити за одне порушення умов договору (порушення строків внесення платежів) два види цивільно правової відповідальності (пеню та штраф). При цьому процентова складова штрафу (5% від суми позову) частково нарахована позивачем на раніше нараховану ним же пеню. Вказані дії позивача суперечать правовій позиції Верховного Суду України, висловленої ним у Постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Таким чином, з огляду на необхідність в першу чергу захисту прав позивача, права якого порушенні внаслідок неналежного виконання зобовязання відповідачем, суд вважає можливим стягнути з відповідача неустойку лише у вигляді пені оскільки її розмір більше ніж розмір нарахованого позивачем штрафу (5239,75 та 1158,94 грн. відповідно) та відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів. З огляду на тривале невиконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, а також враховуючи те, що нарахований позивачем розмір неустойки у вигляді пені (5239,75 грн.) не перевищує розміру завданих збитків у вигляді сукупної заборгованості за тілом кредиту та відсотками (5939,03грн), суд не вважає необхідним застосувати до даного цивільного спору положення ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України щодо можливості зменшення розміру неустойки за рішенням суду. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кредитну заборгованість на загальну суму 11178,78 грн., з яких: 2636,81 грн. заборгованість за кредитом, 3302,22 грн. заборгованість за відсотками, 5239,75 грн. неустойка у вигляді пені. Судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1600 грн. суд розподіляє відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України та частково покладає їх на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що первісні позовні вимоги позивача підлягають задоволенню на 91,35% (11178,78 грн. *100 / 12237,72 грн.) з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1461,60 грн. судового збору (1600 грн. *91,35 /100). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial