Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

07 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд визнати будинок №9 по вул. Шоріна міста Донецька, земельну ділянку розташовану за адресою місто Донецьк, вул. Шоріна, буд. 9, площею 0,0512 га, кадастровий №1410136900:00:004:0355, та автомобіль [NUMBER], 2012 року випуску, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], поділити спільне майно подружжя, яке є обєктом спільної сумісної власності, визнати за [PERSON], [INFO], право особистої приватної власності на автомобіль [NUMBER], 2012 року випуску, вартістю 289482,00 грн., припинити за [PERSON], [INFO] право спільної сумісної власності на автомобіль [NUMBER], 2012 року випуску, вартістю 289482,00 грн., визнати за [PERSON], [INFO], право особистої приватної власності на будинок №9 по вул. Шоріна міста Донецька, земельну ділянку розташовану за адресою місто Донецьк, вул. Шоріна, буд. 9, площею 0,0512 га, кадастровий №1410136900:00:004:0335, вартістю 580574,00 грн., припинити за [PERSON], [INFO], право спільної сумісної власності на будинок №9 по вул. Шоріна міста Донецька, земельну ділянку розташовану за адресою місто Донецьк, вул. Шоріна, буд. 9, площею 0,0512 га, кадастровий №1410136900:00:004:0355, вартістю 580574,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що 19.05.1984 року, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] [INFO] З лютого 2017 року сім'я позивача та відповідача розпалася і вони припинили шлюбні відносини. З зазначеного часу [PERSON] разом з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть. В період шлюбу [PERSON] та відповідач [PERSON] за спільні кошти, на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2013 року набули спірне майно - придбано за спільні сімейні кошти жилий будинок, розташований за адресою: місто Донецьк, вул. Шоріна, будинок № 9, а також земельну ділянку, розташовану за вищезазаначеною адресою, площа якої складає 0,0512 (га), кадастровий номер 1410136900:00:004:0355. Право власності на будинок та земельну ділянку були оформлені на відповідача [PERSON]. Будинок № 9 по вул. Шоріна у місті Донецьку та земельна ділянка за цією адресою кадастровий номер 1410136900:00:004:0355 є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто [PERSON] та [PERSON]. Крім того, в період шлюбу, а саме 14.07.2012 року за спільні сімейні кошти, [PERSON] та відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу було набуто спірне майно - придбано автомобіль [NUMBER], 2012 року випуску. Право власності на спірний автомобіль було також оформлено на [PERSON]. Згідно висновку про вартість майна 27.07.2017 року ринкова вартість оцінюваного будинку, розташованого за адресою місто Донецьк, вул. Шоріна, 9 складає 580574 гривни. Згідно звіту про оцінку транспортного засобу від 27.07.2017 року ринкова вартість оцінюваного автомобіля [NUMBER], 2012 року випуску складає 289482 г Позивач, представник позивача у судове засідання не зявились, представник позивача надіслав до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач повторно у судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка, розташована за адресою місто Донецьк, вул. Шоріна, буд. 9, площею 0,0512 га, кадастровий №1410136900:00:004:0355, належить [PERSON] за договором купівлі-продажу від 06.06.2013 року на праві приватної власності, домоволодіння, загальною площею 70,8 кв.м. за адресою: Донецька область, місто Донецьк, вул. Шоріна, буд. 9 належить [PERSON] за договором купівлі-продажу від 06.06.2013 року на праві приватної власності. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу право власності на автомобіль марки FIAT модель NUOVO DOBLO д.н.з. [NUMBER], 2012 року випуску, зареєстровано за [PERSON]. Згідно звіту про оцінку транспортного засобу марки FIAT модель NUOVO DOBLO д.н.з. [NUMBER], 2012 року випуску, ринкова вартість обєкта оцінки округлена до цілих чисел становить: 289482 грн. Згідно висновку про вартість майна житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею будинку 70,8 кв.м., житловою площею будинку 35,5 кв.м., розташованого за адресою: Донецька область, місто Донецьк, пров. Шоріна, буд. 9 становить 580574 грн. Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії I-НО № 474783 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 травня 1984 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 233, прізвища після реєстрації шлюбу сторін - Гамій. Стаття 57 СК України дає визначення майна, яке належить до особистої приватної власності кожного з подружжя, зокрема, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 65 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до розяснень, які містяться в пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. У разі неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст.65 СК України). Тобто, на час розгляду справи, спірне майно знаходиться у власності відповідача у справі, при цьому спірне майно придбано відповідачем за час шлюбу з позивачем у справі, та було придбано за спільні сімейні сумісні кошти, як зазначає позивач, що свідчить про те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя і належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності. Відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-399цс17 від 05.04.2017 року, згідно пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норму статті 60 СК України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень ст. ст.\~10,\~11 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідачем не надано суду жодних доказів того, що спірне майно, або його частина, були придбані нею за власні кошти, які належали їй особисто. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved