Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

07 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що з 25.05.2020 року по 05.10.2020 року він знаходився у трудових відносинах з відповідачем. 05.10.2020 року позивача було звільнено з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, внаслідок невиконання роботодавцем законодавства про працю умов колективного і трудового договору. Оскільки відповідач щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, станом на 05.10.2020 року утворилась заборгованість по заробітній платі в розмірі 49 864 грн. 85 коп. Всі розрахунки в день звільнення проведені з ним не були. Вважає, що дії відповідача щодо невиплати заробітної плати в день звільнення, породжують обов`язок сплатити середній заробіток за весь час затримки виплати по день фактичного розрахунку. Просить стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати у розмірі 49\~864 грн. 85 коп. та середній заробіток за весь час затримки виплати по день ухвалення рішення. Ухвалою суду від 09 жовтня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї, які він не отримав. 11.03.2021 року до суду від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, в зв`язку з тим, що відповідач не отримує судові повістки та позовну заяву. Ухвалою суду від 23.03.2021 року здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надавав, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280,\~281,\~282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково, з таких підстав. Судом встановлено, що з 25.05.2020 року по 05.10.2020 року позивач працював в Дочірньому підприємстві «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» 05.10.2020 року [PERSON] звільнився на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, внаслідок невиконання роботодавцем законодавства про працю умов колективного і трудового договору, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Відповідно довідки відповідача від 05.10.2020 року, яка надана в день звільнення позивача заборгованість по виплаті заробітної плати перед позивачем складає 38 930 грн. 75 коп. Відповідно до\~ст. 115 КЗпП\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Згідно з ч.1\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню в розмірі 38 930 грн. 75 коп., що відповідає довідці №01-14/372 від 05.10.2020 року, виданої т.в.о. директора ДП «Дніпропетровський облавтодор» Савенко В.П. Будь-яких доказів того, що заборгованість по заробітній платі складає 49684,85 грн., позивачем суду не надано. Згідно ст.117 КЗпП\~України в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки подень фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. КЗпП України\~покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена\~статтею 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Відповідач не виконав свої зобов`язання перед позивачем належним чином, що призвело до затримки розрахунку при звільненні, при цьому відповідачем не було доведено жодними доказами, що позивач при цьому діяв недобросовісно при реалізації своїх прав, що могло би привести до недотримання розумного балансу між інтересами працівника та роботодавця. При цьому відсутність коштів для сплати заробітної плати не є підставою для відмови у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Середньомісячна заробітна плата, виходячи з розрахунку за два останні повні робочі місяці позивача ( вересень, жовтень 2020 року) складає: (6200,07 + 6335,49) / 2 = 6267,78 грн. Середньоденна заробітна плата, відповідно до довідки відповідача від 05.10.2020 року, складає 368,69 грн., строк затримки виплати заробітної плати складає 6 місяців та 23 дні (з 06.10.2020 року по 29.04.2021 року), тому з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 46086,55 грн., (6267,78х6 = 37606,68 грн. та 23 дні х 368,69 = 8479,87 грн., а всього 46086,55грн.). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 38 930 грн. 75 коп., середній заробіток за період затримки розрахунку 46086,55 грн., а всього 85017,30 грн. Відповідно до ч.6\~ст. 141 ЦПК України\~ст.ст.\~5,\~4 ЗУ «Про судовий збір»\~з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 2270 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial