overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

08 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 25 лютого 2011 року у виконачому комітеті Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 04, між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають біля позивача. Сімейне життя не склалося в звязку із постійними сварки, які виникають в внаслідок того, що кожний із сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Вказує, що з відповідачем шлюбні стосунки припиненні, спільне господарство не ведуть, а тому позивач заперечує щодо примирення. Більше одного року проживають окремо. Підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та розірвати шлюб. Після реєстрації розірвання шлюбу бажає залишитися на дошлюбному прізвищі «Устиянська». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити. Судовий збір просить стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає на розірвання шлюбу згідний. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 25 лютого 2011 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 04 (а.с.5). Від шлюбу у сторін є двоє дітей [PERSON] [INFO] та дудка [PERSON] [INFO] (а.с. 6-7). Подружніх стосунків вони не підтримують. Спільного господарства не ведуть. більше року сторони проживають окремо. Їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

08 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 12.03.2014 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя дітей немає, проте відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі матеріалів. За таких обставин, суд заочно вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 12.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-БВ № 119363, актовий запис № 346. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи, сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення неможливим та наполягає на розірвані шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

08 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що він зі своєю дружиною - відповідачем по справі - 17 вересня 2005 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх двох дітей, які проживають з відповідачкою і на утримання яких позивач сплачує аліменти за рішенням Пологівського районного суду. Позивач зазначив, що він і дружина на протязі чотирьох останніх місяців проживають окремо. Причиною припинення шлюбних відносин стало непорозуміння між ними через несумісність характерів, що призводить до сварок і скандалів. Все це призвело до втрати любові і прихильності, довіри і поваги між ними. Примирення між ним і відповідачкою не можливо. У судове засідання позивач надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги свої підтримує і просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.16). Належним чином повідомлена про місце, дату і час розгляду справи відповідач (а.с.12,15) у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, з заявами про розгляд справи в її відсутність або про відкладення розгляду справи з певних причин до суду не зверталася, на підставі чого суд розглядає справу з винесенням заочного рішення в порядку ст.224 ЦПК України, проти чого не заперечував позивач. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6), від подружнього життя мають малолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], на утримання яких позивач у справі за судовим рішенням сплачує аліменти (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують на протязі чотирьох місяців і не мають бажання дійти примирення. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згоден (а.с.16). Відповідач не заявила суду про невизнання нею позову або про бажання дійти примирення. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також їх малолітніх дітей, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

08 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування будинком № 118/4 по вул. Г.Полуботка у м. Чернігові, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач більше одного року не проживає в спірній квартирі, не сплачує комунальні послуги, особистих речей в квартирі не має. В судове засідання позивач не зявився, у поданій письмовій заяві просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Відповідач до суду не зявилася, просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнала, про що подала письмову заяву. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/10 частина житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в місті Чернігові по вулиці Г.Полуботка, будинок 118,по договору дарування частини житлового будинку від 01.11.2005 (а.с. 5). Як убачається з домової книги для реєстрації громадян, які проживають в [INFO] (нині [PERSON]), в даному будинку зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 8-9). Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як убачається з положень ст. ст. 383, 391 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. 29.08.2015 головною вуличного комітету № 17 [PERSON] складено акт про те, що [PERSON], зареєстрована в [INFO], але не проживає там більше року, також в будинку відсутні її особисті речі (а.с. 7). У поданій суду письмовій заяві відповідач визнала факт не проживання її в будинку позивача більше одного року та не заперечувала проти задоволення позову. Таким чином, оскільки відповідач без поважних причинне проживає в будинку позивача більше одного року, є всі підстави для визнання її такою, що втратила право на користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

08 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання сторони не зявилися, у поданих письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності, позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 березня 1994 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено з 2012року. Поновлювати шлюбні стосунки сторони наміру не мають, примирення та збереження сімї вважать неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

08 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 01 вересня 2007 року у відділі ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Протягом року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду не заперечував (а.с.27). Відповідач [PERSON] до суду не з'явилась, була повідомлена про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у її відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 01 вересня 2007 року у відділі ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 314, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11). Від спільного проживання сторони неповнолітніх дітей не мають. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Протягом року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

08 грудня 2015 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначив, що після смерті 01 березня 2014 року його батька [PERSON] він, прийнявши спадщину шляхом постійного проживання з ним, є єдиним спадкоємцем за заповітом від 25 червня 2013 року житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться на вул.8 Березня, 28 у с.Гірники Ратнівського району Волинської області. Через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на будинок позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Просить визнати за ним право власності на спадкове будинковолодіння за вказаною адресою. У судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності та, відповідно, позивач - про підтримання позовних вимог, представник відповідача - про їх визнання. Позов підлягає до задоволення. Судом установлено, документально підтверджено, що [PERSON] 25 червня 2013 року житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться на вул.8 Березня, 28 у с.Гірники заповів позивачу у справі. Згаданий заповіт посвідчено Гірниківською сільською радою Ратнівського району Волинської області і зареєстровано в реєстрі за №64. Згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 10.06.15 №40620681 заповіт [PERSON] є чинним. Як вбачається із свідоцтва про смерть І-ЕГ №152518, 01 березня 2014 року [PERSON] помер. З цієї дати згідно із ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на належне йому майно. Про те, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок на вул.8 Березня, 28 у с.Гірники Ратнівського району Волинської області, свідчить витяг із погосподарської книги №4 за 2014 рік (по особовому рахунку №0331) Гірниківської сільської ради Ратнівського району Волинської області та довідки цієї ж сільської ради від 28.05.15 №1369, від 28.05.15 №1370. У силу ст.1223 ЦК України позивач має право на спадкування як особа, визначена у заповіті. Згідно із ст.1268 ЦК України [PERSON] прийняв спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем, що стверджено довідкою Гірниківської сільської ради від 28.05.15 №1369. Спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, згідно із довідкою Гірниківської сільської ради від 28.05.15 №1370 у спадкодавця немає. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Проте отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не має змоги через відсутність у спадкодавця передбачених чинним законодавством правовстановлюючих документів на будинковолодіння, що стверджується інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.05.15. В силу ст.328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таких обстаивн судом не установлено. З огляду на наведене, суд визнає за [PERSON] право власності на будинок та надвірні будівлі, що на вул.8 Березня, 28 в с.Гірники Ратнівського району Волинської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

08 грудня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі по 1000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вказуючи, що відповідач, будучи батьком дітей, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про причини неявки суд не сповістив, заперечень проти позову не надав. Справа розглядалась судом у заочному порядку відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2003 року /а.с.2/, від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] /а.с.3/ та [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Згідно пояснень позивача, діти проживають із матір'ю. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як слідує із пояснень позивача у позові, відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливий, нестабільний дохід, тому суд вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінюючи надані докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнути з відповідача, який є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 2000,00 грн., щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 08 грудня 2015 року на користь позивачки. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати (судовий збір у розмірі 487,20 грн.) підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Згідно вимог ст.367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

08 грудня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 26 вересня 2007 року у відділі РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З березня 2014 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON] (а.с.15). Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 26 вересня 2007 року у відділі РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 384 що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.6). Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. З березня 2014 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved