Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

10.04.2014 р. [PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з зазначеним позовом (а.с. 3-5), в якому просить визнати за нею право власності на 1/6 ідеальної частки земельної ділянки для ведення садівництва загальною площею 0,069 га, розташованої за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, СТ «Судноремонтник», лінія №7, будинок №26, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за справою. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається у позовній заяві на слідуючі обставини: Спірний будинок перебуває у спільній частковій власності сторін та їх доньок. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.07.2013 р. визнано за нею право власності на 1/6 частку цього будинку, і відповідно до ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України має право на 1/6 частки земельної ділянки, на якій цей дачний будинок розташований. Позивач надала заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутності (а.с. 98). Відповідач та його представник після належного сповіщення про розгляд справи неодноразово не зявились до суду, не повідомивши причини неявки та не надавши письмові пояснення (заперечення) на позов. Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності незявившихся учасників судового розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.07.2013 р. у порядку поділу майна подружжя 1/3 частини двоповерхового дачного будинку із господарськими будівлями та спорудами було визнано за [PERSON] право власності на 1/6 ідеальну частку двоповерхового дачного будинку із господарськими будівлями та спорудами по лінії №7 будинок №26 СТ «Судноремонтник» м. Іллічівська Одеської області, визнано за [PERSON] право на 1/6 ідеальну частку двоповерхового дачного будинку із господарськими будівлями та спорудами по лінії №7 будинок №26 СТ «Судноремонтник» м. Іллічівська Одеської області (а.с. 9-12). На підставі договору дарування від 17.03.2005 р. донькам сторін [PERSON], [PERSON] належить по 1/3 частці вищезазначеного дачного будинку (а.с. 13-15). Земельна ділянка, на якій розташований будинок, належить відповідачу та його донькам [PERSON], [PERSON], що підтверджується доказами на а.с. 15-27. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02.07.2015 р. відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою (а.с. 88-91). Вказаним рішенням встановлено, що будь-яких відомостей про поділ в натурі земельної ділянки між співвласниками дачного будинку [PERSON] у позові не навів та доказів про такий поділ не надав. Крім того, із зазначеного судового рішення вбачається, що із ст. ст. 81, 116, 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, п. 18-2 Постанови Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосуванням земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 р. №2), Постанови Верховного Суду України від 11.06.2012 р. в справі №6-66цс 11 слідує правова позиція, що якщо на приватизованій ділянці, яка є особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, знаходиться будинок, будівля, споруда, яка є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу такого будинку, будівлі, споруди між подружжям і виділення конкретної його частини до особи, яка не має права власності або користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні - будинку, будівлі, споруди (а.с. 90). За таких обставин позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню у повному обсягу.

Outcome: approved