Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

08 грудня 2014 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу по договору займу, посилаючись на те, що 14.07.2013 року вона передала відповідачці, згідно усної домовленості між нею та [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 300 гривень, відповідач зобов'язалась повернути гроші до 11 липня 2014 року. На підтвердження цього відповідач написала розписку, у якій підтвердила факт прийняття грошей. До теперішнього часу відповідач гроші не повернула, на вимогу позивача повернути грошові кошти відповідач не реагує, тому позивач просила стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 10 300 гривень, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60, що були сплачені нею при поданні позовної заяви. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглянути позовні вимоги за її відсутністю, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали по справі вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу по договору займу, підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.07.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] запозичила у [PERSON] гроші у сумі 10 300 грн., строком до 11 липня 2014 року (а.с. 23-24). Позивач [PERSON] свої обов'язки виконала та передала гроші [PERSON], що підтверджено власноруч написаною розпискою відповідача. [PERSON] порушила умови договору та гроші до теперішнього часу не повернула. Згідно з ч.1 ст.1046 ЦПК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2ст.1047 ЦПК України в підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики. Свої зобов'язання по поверненню грошей відповідачка не виконала . Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач зобов'язання, щодо повернення грошей не виконав, позов [PERSON] про стягнення суми боргу у розмірі 10 300,00 грн. підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатила судовий збір в розмірі 243,60 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved