Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

09 грудня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Після смерті батька позивача [PERSON], який помер 12 травня 2015 року, вона успадкувала ? частину вищевказаної квартири. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками решти даного домоволодіння. Відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку [PERSON] та відповідачам у спільну сумісну власність була передана земельна ділянка площею 0,0131 га, кадастровий № 0510136600:02:017:0063, в межах згідно з планом, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована в м. Вінниці по вул. І. Богуна, 36. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] успадкувала все його майно і отримала свідоцтво про право на спадщину на частину майна. Однак, в нотаріальній конторі позивача повідомили, що на належну спадкодавцеві частину земельної ділянки Свідоцтво про право на спадщину не може бути видано, оскільки розмір його частки у спільній сумісній власності не визначений, у звязку з чим державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У звязку з вищевикладеним позивач [PERSON] просить суд визначити ідеальні частки співвласників [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0131 га, кадастровий номер 0510136600:02:017:0063, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в м. Вінниці по вул. І. Богуна, 36, у розмірі 1/3. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд даної справи проводити за її відсутності, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що позов визнає у повному обсязі та не заперечує щодо його задоволення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд даної справи проводити за її відсутності. За таких обставин, на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, 27 листопада 2009 року [PERSON] (батько позивача [PERSON]І.) було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 045864, і на підставі рішення Ленінського районного суду, справа № 2-3688/08 від 19 червня 2008 року він є власником земельної ділянки площею 0,0131 га, у межах згідно з планом, яка розташована: м. Вінниця, вул. І. Богуна, буд. 36, кадастровий номер 0510136600:02:017:0063 (а.с. 22). Відповідно до додатку до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 045864 співвласниками вищезазначеної земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 23). Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 31 серпня 2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 2/4 частки двокімнатної квартири загальною площею 32,3 кв. м., розташована у [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-АМ № 283803, видане 29 листопада 1982 року міським відділом ЗАГС м. Вінниці, батьками позивача [PERSON] зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 5). 23 жовтня 2001 року [PERSON] одружилась з [PERSON] та після одруження взяла прізвище чоловіка «Гуцал» (а.с. 6). 12 травня 2015 року помер [PERSON] (батько позивача), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 321216, видане 12 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 7). Згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 03 грудня 2015 року, посвідчених державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], спадщина, на яку видано свідоцтва складається з: ? частки квартири під номером 1, що знаходиться в м. Вінниці по вул. І. Богуна в житловому будинку під номером 36 (а.с. 15); земельної ділянки площею 0,0195 га, в межах згідно з планом, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в м. Вінниці по вул. І. Богуна під номером 36, кадастровий номер 0510136600:02:017:0058 (а.с. 16); земельної ділянки площею 0,0194 га, в межах згідно з планом, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в м. Вінниці по вул. І. Богуна під номером 36, кадастровий номер 0510136600:02:017:0059 (а.с. 18); земельної ділянки площею 0,0100 га, в межах згідно з планом, переданої для будівництва індивідуальних гаражів, розташованої в м. Вінниці по вул. І. Богуна під номером 36, кадастровий номер 0510136600:02:017:0073 (а.с. 20). Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 грудня 2015 року встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить ? частки квартири [ADDRESS] (а.с. 14), на праві приватної власності земельна ділянка, розташована в м. Вінниці по вул. І. Богуна під номером 36, кадастровий номер 0510136600:02:017:0058 (а.с. 17), на праві приватної власності земельна ділянка, розташована в м. Вінниці по вул. І. Богуна під номером 36, кадастровий номер 0510136600:02:017:0059 (а.с. 19) та на праві приватної власності земельна ділянка, розташована в м. Вінниці по вул. І. Богуна під номером 36, кадастровий номер 0510136600:02:017:0073 (а.с. 21). Як вбачається з оглянутої копії спадкової справи до майна померлого № 547/2015, відкритої Першою вінницькою державною нотаріальною конторою внаслідок смерті [PERSON], що [PERSON] (дочка померлого [PERSON]Б.) звернулась із заявою про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON] у встановлений законом строк (а.с. 48). Також із заявою звернулась [PERSON] (дружина померлого [PERSON]Б.) про відмову у прийнятті спадщини, що залишилась після смерті її чоловіка та зазначила, що про зміст заповіту, який був складений від імені її померлого чоловіка [PERSON] їй відомо. (а.с. 49). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 4424/02-31, виданою Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 04 грудня 2015 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на її імя після смерті батька [PERSON]., який помер 12 травня 2015 року на земельну ділянку, площею 0,0131 га розташовану за адресою: м. Вінниця, вул. І. Богуна, 36, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у звязку з тим, що частка померлого у вищезазначеній земельній ділянці не визначена (а.с. 27). Згідно ст. ст. 1216 1218, 1222-1224, 1233 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 - 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно глав 13-14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються, зокрема, причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Суд зазначає, що главою 86 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно до розяснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, лише тоді виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Отже, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Враховуючи вищезазначені положення законодавства, те, що частка у майні, належному померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності на даний час не визначена, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved