Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

09 червня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог від 05 серпня 2015 року (а.с. 27-29), просить: - скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] та належить [PERSON], накладений на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.08.2009 року № 2-3063/2009; - скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] та належить [PERSON], накладений на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 року № 2-4458/2009; - скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] та належить [PERSON], накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АА № 504678 від 01.10.2009 року старшого державного виконавця Кислого В.І. Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ; - судове рішення, постановлене за результатами розгляду справи, для виконання направити до Дзержинського відділу ДВС ХМУЮ, Першій Харківській державній нотаріальній конторі, Реєстраційній службі ХМУЮ; судові витрати стягнути з відповідачів. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає наступне. 27 серпня 2009 року вона придбала за договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS]. Згодом їй стало відомо про те, що на вказану квартиру були накладені арешти ухвалами Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.08.2009 р. № 2-3063/2009 та від 11.09.2009 р. № 2-4458/2009, а також постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АА № 504678 від 01.10.2009 р. старшого державного виконавця Кислого В.І. Дзержинського ВДВС ХМУЮ. Про наявність вказаних арештів на квартиру вона дізналася з витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Оскільки вона безпосередньо не була стороною у справах № 2-3063/2009 та № 2-4458/2009, в рамках яких були накладені арешти на її квартиру, їй невідомо про підстави їх накладення на квартиру. Також позивачка вказує, що арешт на квартиру був також накладений на підставі постанови АА № 504678 від 01.10.2009 р. старшого державного виконавця Кислого В.І. Дзержинського ВДВС ХМУЮ, позивач пояснює, що згідно відповіді начальника Дзержинського ВДВС ХМУЮ від 09.06.2015 р. № 2383/1/11-28/8294 на адвокатський запит її адвоката, такий арешт на квартиру був накладений на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.08.2009 р. № 2-3063/2009. Позивач зазначає, що наявність арештів на квартирі [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності, суперечить та порушує її законні права та інтереси та обмежує її право розпоряджатися своїм майном. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Представник позивача адвокат Шулатова І.С.підтримала позовні вимоги, з підстав зазначених у позові, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, а також у зв'язку із неявкою відповідачів розглянути справу у порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управляння юстиції у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Враховуючи те, що відповідачі які належним чином повідомлені судом про місце, дату та час розгляду справи, не з'явилися у судове засідання, заперечень, клопотань та заяв до суду не надавали, за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно вимог ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового інтересу. Як вбачається із договору купівлі-продажу від 27.08.2009 р. [PERSON] передав, а позивач прийняла у власність квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. та зареєстровано в реєстрі правочинів за номером 1925. Як вбачається із Витягу КП «ХМБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23702421 від 28.08.2009 р. право власності на квартиру [ADDRESS], було зареєстровано за позивачем 28.08.2009 р. Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 42960413 від 28.08.2015 та Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 42960627 від 28.08.2015 р. квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (частка власності 1/1). Із вказаного Витягу та Інформації також вбачається історія реєстрації переходу прав власності на квартиру [ADDRESS]. Так, 04.09.2006 р. право власності на вказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01.09.2006 р., р.№ 1881, 28.09.2006 р. право власності на квартиру перейшло та було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2006 р., р.№ 2032, 21.08.2009 р. право власності на квартиру перейшло та було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2009 р., р.№ 1561, 26.08.2009 р. право власності на квартиру перейшло та було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2009 р., р.№ 1580, 28.08.2009 р. право власності на квартиру перейшло та було зареєстровано за [PERSON], позивачем, на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.2009 р., р.№ 1925. З Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 43034337 від 31.08.2015 р. вбачаються відомості щодо наявності та типів обтяжень на квартирі [ADDRESS]. Так, по-перше, 27.09.2006 р. на підставі договору іпотеки № 2035 від 27.09.2006 було зареєстровано заборону на нерухоме майно, яку було вилучено 20.08.2009 р. на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.08.2009 р. № 2-3735/2009; по-друге, 03.09.2007 р. на підставі договору іпотеки № 2122 від 31.08.2007 р. було зареєстровано заборону на нерухоме майно, яку було вилучено 20.08.2009 р. на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.08.2009 р. № 2-3735/2009; по-третє, 28.08.2009 р. на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.08.2009 р. № 2-3063/2009 було зареєстровано арешт нерухомого майна, відомостей щодо вилучення якого згідно Інформації № 43034337 від 31.08.2015 р. немає, по-четверте, 30.09.2009 р. на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 № 2-4458/2009 було зареєстровано арешт нерухомого майна, відомостей щодо вилучення якого згідно Інформації № 43034337 від 31.08.2015 р. немає; по-п'яте, 01.10.2009 р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АА № 504678 від 01.10.2009 р. старшого державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ Кислого В.І. було зареєстровано арешт нерухомого майна, відомостей щодо вилучення якого згідно Інформації № 43034337 від 31.08.2015 р. немає, по-шосте, 01.02.2012 р. на підставі постанови прокуратури Харківської області про накладення арешту № 18120002 від 30.01.2012 р. було зареєстровано арешт нерухомого майна, запис про який був погашений 16.07.2015 р. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 22919683 від 16.07.2015 р. Таким чином, дійсно, арешти нерухомого майна, про скасування яких просить позивач, зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та відомостей щодо їх вилучення немає. Зокрема, такими є арешти нерухомого майна, зареєстровані на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.08.2009 р. № 2-3063/2009, ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 № 2-4458/2009 та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АА № 504678 від 01.10.2009 р. старшого державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ Кислого В.І. Як вбачається з ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.08.2009 р. № 2-3063/2009, арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS], було накладено в рамках цивільної справи в якості забезпечення позову ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за кредитним договором. З метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, за клопотанням позивача суд витребував матеріали цивільної справи № 2-3063/2009 для дослідження результатів її розгляду. Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 2-3063/2009 (2-145/2011) ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.08.2011 р. № 2-145/2011 позовну заяву ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], третя особа [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за кредитним договором було залишено без розгляду. Питання щодо скасування заходу забезпечення позову, а саме арешту, накладеного на квартиру [ADDRESS], судом вирішено не було. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 № 2-4458/2009, арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS], було накладено в рамках цивільної справи до вирішення спору по суті в якості забезпечення позову ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], приватного нотаріуса ХМНО - Іванової Ю.В., 3-ої особи [PERSON], [PERSON] про визнання договору відчуження недійсним. З метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, за клопотанням позивача суд витребував матеріали цивільної справи № 2-162/11 (2-4458/2009). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.12.2011 року р. справа № 2-162/11 позовну заяву ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], приватного нотаріуса ХМНО - Іванової Ю.В., 3-ої особи [PERSON], [PERSON] про визнання договору відчуження було залишено без розгляду. Питання щодо скасування заходу забезпечення позову, а саме арешту, накладеного на квартиру [ADDRESS], судом вирішено не було. Як вбачається з відповіді начальника Дзержинського ВДВС ХМУЮ від 09.06.2015 р. № 2383/1/11-28/8294 на адвокатський запит адвоката позивача, арешт на квартиру [ADDRESS], був накладений на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.08.2009 р. № 2-3063/2009, як на майно [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Стаття 47 Конституції України передбачає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. З матеріалів справи вбачається, що жодного судового рішення щодо обмеження позивача у праві розпоряджатися своїм житлом наразі не існує. Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. З урахуванням вищенаведеного, аналізуючи вищезазначені обставини справи, суд виходить з того, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], вона є належним набувачем квартири, а накладені на квартиру арешти порушують її законні права та інтереси, обмежує її право розпоряджатися своїм майном, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved