Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

09 січня 2018 року до суду звернулася з позовом [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки (але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від його заробітку щомісячно, починаючи із дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, та допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2018 року було відкрито загальне позовне провадження по данній справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2018 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду по суті. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем з 13 червня 2014 року перебувають у шлюбі. Наразі до Київського районного суду м. Харкова позивачкою було подано позов про розірвання шлюбу з [PERSON] Від шлюбу подружжя мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач ніякої матеріальної допомоги їм не надає, ухиляється від обовязку утримувати свою дитину. Позивач в своєму позові також зазначила, що аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач до судового засідання для розгляду справи по суті \~не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку завчасно, ніяких заяв не надав, у звязку з чим суд вважає за можливим розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 червня 2014 року. Згідно свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 393721 від 21 лютого 2015 року подружжя має сина [PERSON], [INFO], де відповідач вказаний батьком, а позивачка матірю. Як вбачається з довідки з місця проживання, про склад сімї та реєстрацію, виданої КП «Жилкомсервіс» від 02 січня 2018 року за вих. № 1660, дитина мешкає з позивачкою, і відповідачем ця обставина не спростована. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки (але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від його заробітку щомісячно, починаючи із дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України\~\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнена від сплати судового збору,\~\~позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved