Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

08.06.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1408, та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], в розмірі 30% від заробітної плати відповідача щомісячно, починаючи від дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач, будучи повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та заперечень до суду не надав. За таких підстав суд визнав можливим проводити заочний розгляд справи, враховуючи те, що позивач проти цього не заперечує. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі судом встановлено наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 16.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1408. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч. 1 ст. 55 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Дослідивши обставини справи, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям є неможливим. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Дитина проживає разом з матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Вознесенської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 08.06.2017 року № 693 (а.с. 10). Відповідач має можливість надати дитині відповідну матеріальну допомогу, оскільки працездатний. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні матері, є малолітньою, потребує матеріальної допомоги, а також стан здоровя і матеріальне становище відповідача, в межах доказів, що були встановлені під час судового розгляду, враховуючи пояснення позивача і вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення аліментів та утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. Правових підстав для стягнення аліментів з відповідача в розмірі 30% від заробітку в сукупності з дослідженими матеріалами справи в судовому засіданні не встановлено. З відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. На підставі наведеного,

Outcome: partial