Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

07 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»(надалі ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія») про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 11 жовтня 2013 року, близько 8 години 30 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем «Hyundai Accnt» з державним реєстраційним номером [NUMBER] по вулиці Донецьке шосе - вулиці Фонтанна у Червоногвардійському районі м.Макіївка не дотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з належним позивачу автомобілем «Сhevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер [NUMBER]. За наслідками ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] за скоєння правопорушення був притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова Калінінського районного суду м.Донецька від 26 листопада 2013 року не оскаржена. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», страховик відшкодував позивачу спричинену шкоду в розмірі 3878,64грн. Вказане відшкодування не повністю компенсувало заподіяну шкоду, яка згідно висновку ПП «[PERSON]» від 25.01.2014 року за №11/11 дорівнює 7824,79грн. Позивач вважає, що відповідач не відшкодував йому 4364,57грн., тобто різницю між розміром визначеної матеріальної шкоди та фактичним відшкодуванням спричиненої шкоди - (8742,57грн(7824,79грн.+ 400грн. +517,78грн. - 500,00грн.) - 3878,64грн. ) Рішенням Червоногвардійського районного суду м.Макіївки Донецької області від 16 червня 2014 року вказані позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди 2032,23грн. та судові витрати у розмірі 114,54грн., а всього 2146,77грн. В апеляційній скарзі ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Червоногвардійського районного суду м.Макіївки Донецької області від 16 червня 2014 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» зазначив, що судом безпідставно на користь позивача стягнуто вартість незалежної оцінки у розмірі 400,00грн. та вартість робіт щодо здійснення огляду транспортного засобу для встановлення шкоди в сумі 517,78грн., а також суми ПДВ при наявності невідремонтованого транспортного засобу. В судовому засіданні позивач [PERSON] просив скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а саме телефонограмами за №2403, 2404 від 22.08.2014 року, зареєстрованими в журналі телефонограм апеляційного суду, які мають місце в матеріалах справи на аркушах 98,99. Зважаючи на положення ч.2 ст.305 ЦПК України неявка осіб належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає її розгляду. Заслухавши суддю-доповідача, позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Згідно вимог частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу України під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом першої інстанції встановлено, що 11 жовтня 2013 року за участю позивача, який керував автомобілем «Сhevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер [NUMBER]. та третьої особи [PERSON], який керував автомобілем «Hyundai Accnt» з державним реєстраційним номером [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода. Винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КпАП України, постановою Калінінського районного суду м.Донецька від 26 листопада 2013 року, визнано [PERSON], постанова не оскаржена. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Hyundai Accnt» було застраховано в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яка відшкодувала позивачу спричинену шкоду в розмірі 3878,64грн. Позивач надав суду калькуляцію ПАТ «Донецьк-Авто» «Макіївський автоцентр» №КА-0001752 від 12 грудня 2013 року, за якою вартість робіт та матеріалів дорівнює 5445,37грн. з ПДВ, вартість послуги з огляду автомобіля, оплачена позивачем дорівнює 517,78грн. Крім того позивач надав суду висновок експертного авто товарознавчого дослідження ПП «[PERSON]», згідно якого вартість матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням автомобіля, внаслідок ДТП дорівнює 7824,79грн.(а.с.9,12, 15-36,65,66,72) Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що належним та допустимим доказом вартості спричиненої матеріальної шкоди, яка дорівнює сумі 7824,79грн., є висновок експертного авто-товарознавчого дослідження ПП «[PERSON]». З вказаного підсумку була вилучена сума втрати товарної вартості у розмірі 2325,70грн. та сума страхового відшкодування, добровільно виплаченого відповідачем в розмірі 3884,64грн. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач повинен відшкодувати позивачу вартість виконаних робіт ПАТ «Донецьк-Авто» в сумі - 517,78грн. та вартість авто товарознавчої незалежної оцінки, проведеної ПП «[PERSON]» в сумі - 400,00грн. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, вірно визначивши матеріальні норми, якими регулюються спірні правовідносини, невірно його застосував та дійшов до помилкових висновків щодо часткового задоволення позовних вимог. Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач не оскаржував акт огляду від 11.10.2013 року, з деталізованим переліком пошкоджень, та звіт аварійного комісара від 06.02.2014 року, за яким вартість ремонтних робіт з НДС дорівнює 5261,57грн. Згідно платіжних доручень від 08.01.2014 за № 131.112759 та від 18.02.2014 року за №49 позивачу перераховано страхове відшкодування в розмірі 2841,70грн. та 1042,94грн., що дорівнює загальній сумі 3884,64грн.(а.с.65,66) При наявності в матеріалах справи, звіту аварійного комісару, щодо вартості ремонтних робіт, суд першої інстанції, не навівши мотивів, надав перевагу висновку експертного авто-товарознавчого дослідження ПП «[PERSON]», безпідставно вважаючи саме його належним та допустимим доказом щодо визначення суми матеріальної шкоди.(а.с.8,67) Апеляційний суд не може погодитися з таким висновком, оскільки він не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на законі. Відповідно ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно ч. 2 ст. 33 Закону №1961-IV учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані зберегти транспортний засіб чи пошкоджене майно в такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, доки їх не огляне призначений страховиком аварійний комісар або експерт. Відповідно ч.ч. 1,2 ст.34 Закону №1961-IV страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з'явився, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Згідно зі ст. 22 зазначеного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. З огляду на зазначене висновки суду першої інстанції і стосовно того, що позивач має право на відшкодування відповідачем витрат понесених при оплаті вартості робіт ПАТ «Донецьк-Авто» щодо здійснення огляду транспортного засобу для встановлення шкоди в сумі 517,78грн. та вартості проведеної ПП «[PERSON]» експертизи в сумі 400,00грн. - також не відповідають положенням закону. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку для особи, що цю дію здійснює та інших осіб. У відповідності до вище зазначених положень закону, позивач не позбавлений права вимоги відшкодування спричиненої шкоди особою, яка цю шкоду спричинила, на підставі належних та допустимих доказів. Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано вимоги п.36.2 ст.36 Закону №1961-IV, стосовно того, що позивач не мав права на отримання суми ПДВ, оскільки відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту було здійснено безпосередньо на рахунок потерпілої особи - неспроможні. Судом першої інстанції сума ПДВ не була присуджена позивачу. Відповідно до статті 309 Цивільного процесуального кодексу України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене судом з порушенням вищезгаданих вимог норм матеріального права. Зазначене є підставою для ухвалення нового рішення по справі - про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а як наслідок у відповідності до положень ч.5 ст.88 ЦПК України підлягає скасуванню і рішення в частині розподілу судових витрат.

Outcome: dismissed