Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

09.06.2021 позивач звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з вищезазначеним позовом, який уточнила 21.07.2021, в якому зазначає, що [INFO] помер її батько- [PERSON] , який за життя був власником 13/25 часток будинку [ADDRESS] . Після смерті батька вона прийняла спадщину у вигляді вказаної частки на будинок, при цьому 12/25 часток на вказаний будинок, належить на праві власності [PERSON] . При час підготовки документів у 2021 році для укладення договору з продажу частки квартири позивачу стало відомо, що будинок [ADDRESS] , власником якого був [PERSON] , знаходиться під арештом, який накладений вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 29 липня 1996 року та внесений до реєстру 12.12.2005 реєстратором Рубіжанською державною нотаріальною конторою. Позивач зазначає, що вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 травня 1996 року, який залишено без змін ухвалою Луганського апеляційного суду від 05 липня 1996 року, [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 17, 94 КК 1960 року і засуджений до 8 років позбавлення волі, при цьому, яка вбачається з вказаних рішень суду, арешт на вищевказаний будинок накладений не був і рішень щодо арештованого майна суд не приймав. Будь-яких вироків, постановлених 29 липня 1996 року щодо її батька [PERSON] , зокрема Рубіжанським міським судом, немає. Також зазначає, що листом Рубіжанської державної нотаріальної контори від 28.05.2021 № 195/0116 представнику позивача було відмовлено у наданні інформації та копій документів, що стосуються накладення арешту на будинок, з посиланням на ст. 8 ЗУ «Про нотаріат» - нотаріальна таємниця. Разом з цим позивач зазначає, що положеннями діючого на 1996 рік Кримінального процесуального кодексу , накладення арешту на майно обвинуваченого чи підозрюваного, з метою забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації, здійснювалось на стадії досудового слідства відповідно до ст. 1126 КПК, тобто слідчим, а підслідність справ за ст. 94 КПК 1960р., віднесена до слідчих прокуратури - стаття 112 КПК 1960р. На цей час немає будь- яких відомостей про накладення арешту на будинок [ADDRESS] слідчим, або що арешт був накладений у рамках іншого - не кримінального провадження. Просить зняти арешт з будинку [ADDRESS] . У судове засідання позивач та його представник не з,явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 06.09.2021 представник надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі та у відсутність позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує ( а.с.-37). Представник відповідача в судове засідання не з,явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність та відзиву на позов не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , у судове засідання не з,явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, письмові пояснення щодо заяви [PERSON] про зняття арешту з майна, суду не надала. Згідно ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК\~України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.ч.1,4 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутність заяви про розгляд справи без його участі, неповідомлення про причини неявки до суду, ненадання відзиву на позов та згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по цій справі в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] ( копія свідоцтва про смерть а.с.7). Відповідно до витягу № 21749675 від 03.02.2009 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, 13/25 часток будинку зі службовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності (приватна спільна часткова) [PERSON] , про що зроблено запис 2184 в книзі 51 доп.стор.703 ( а.с.10). Згідно розпорядження міського голови № 36 « Про перейменування вулиць м. Рубіжне» від 15.02.2016, вулицю Жовтнева було перейменовано на вулицю Висока. Відповідно до інформації від 29.04.2021 № 254913470 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об,єктів нерухомого майна щодо об,єкта нерухомого майна, власниками будинку [ADDRESS] є: [PERSON] 12/25 частки, [PERSON] 13/25. Як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об,єктів нерухомого майна, 02.12.2005 за № 2651669 реєстратором Рубіжанською державною нотаріальною контрою, на підставі вироку б/н Рубіжанського міського суду від 29.07.1996, було зареєстровано арешт на цілий будинок [ADDRESS] , власником якого на момент реєстрації був [PERSON] ( а.с.8-9). Вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.05.1996, який набрав законної сили 05.07.1996, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину за ст. ст. 17, 94 КПК України та призначено йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі у ВТК суворого режиму ( а.с.-11-12). Ухвалою Луганського апеляційного суду від 05.07.1996 постановлено залишити без змін вирок Рубіжанського міського суду від 27.05.1996 ( а.с.13-15). З листа Рубіжанської державної нотаріальної контори від 22.06.2021 № 250/01-16 вбачається, що у зв,язку із знаходженням справ Рубіжанської ДНК до 2000 року включно на зберіганні у Луганському обласному державному нотаріальному архіві, який на даний момент перебуває на окупованій території України і з яким відсутній поштовий зв,язок, надати документи, на підставі яких був накладений арешт на будинок [ADDRESS] , або перенаправити за належністю запит про витребування цих документів, немає можливості ( а.с.-25). З інформації № 01-12/245 від 21.09.2021, наданої керівником апарату Рубіжанського міського суду Луганської області ( виконавець архіваріус) вбачається, що матеріали кримінального провадження № 1-229 від 27.05.1996 за обвинуваченням [PERSON] , засудженого за ст. 17, 94 КК України до восьми років позбавлення волі, знищено згідно зведеної індивідуальної номенклатури справ, затвердженої ЕПК Державного архіву Луганської області ( протокол № 10 від 24.11.2017), Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду із закінченням строків зберігання, затвердженого наказом № 1087 від 07.12.2017 Державної судової адміністрації України (а.с.-42). Отже,\~суд дійшов\~висновку,\~що в\~рамках кримінального\~провадження з\~обвинувачення [PERSON] \~за ст.ст.17,\~94\~КК,\~в редакції\~1960\~року,\~було накладено\~арешт на\~ належне йому на праві власності майно, а саме: будинок [ADDRESS] , при цьому документи, на підставі яких накладено арешт, відсутні і отримати їх немає можливості, оскільки матеріали кримінального провадження щодо [PERSON] за ст.ст. 17,94 КК України знищено, а справи Рубіжанської державної нотаріальної контори до 2000 року включно, знаходяться на зберіганні у Луганському обласному державному нотаріальному архіві, який на даний момент перебуває на окупованій території України. Власником вказаного майна, на який накладено арешт, є позивач. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 3 ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Отже, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача як власника майна, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна та заборони його відчуження. За таких обставин суд дійшов висновку що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved