Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

09.10.2019 року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просив повернути йому його дочку [PERSON] , [INFO] , яка в даний час вже більше року знаходиться у Благодійній організації Благодійний фонд «Соціально-реабілітаційний центр опіки дітей «Дитячі стежинки», що у м. Великі Мости Сокальського району Львівської області. На обґрунтування позову послався на те, що у період з 2007 року по 2008 рік перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . [INFO] народилася дочка - [PERSON] . Коли дочці не було ще одного року [PERSON] залишила сім`ю та виїхала за кордон, де проживає до сьогодні. З того часу дитина знаходилась на його утриманні. У 2012 році Червоноградським міським судом Львівської області були винесені рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки та стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] . Після цього прізвище дочки були змінено на « [PERSON] ». В подальшому дочку [PERSON] Орган опіки та піклування направив у «Соціально-реабілітаційний центр опіки дітей «Дитячі стежинки» як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Після цього, не було рішення органу опіки та піклування чи судового рішення або рішення прокурора про відібрання від нього дитини. Лише через 2 місяці після відібрання дитини виконком Червоноградської міської ради звернувся до суду із позовом про позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Підставою для відібрання Софії від нього було усне повідомлення про його жорстоке поводження із дитиною, побиття останньої. Саме для з`ясування цих обставин було відкрите кримінальне провадження № 12018140150000925 за ч.1 ст.125 КК України, яке постановою від 28.09.2018 року було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити позивачу у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву послалася на те, що дитина позивача - [PERSON] в присутності працівників притулку служби у справах дітей Львівської облдержадміністрації повідомила, що її батько неодноразово вчиняв відносно неї фізичне насильство, категорично відмовилася спілкуватися з батьком. [PERSON] придбала дочці квартиру по [ADDRESS] , яку позивач занедбав, комунальні послуги не сплачує. Крім цього, позивач не забезпечує дитині належні умови проживання та збереження житла для своєї дитини. У квартирі немає газу, належних умов проживання. Також вказує, що позивач притягувався 07.08.2015 року до адміністративної відповідальності за насилля в сім`ї відносно своєї дочки [PERSON] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у позові. Вказав, що на даний час проводить ремонтні роботи у квартирі, що за адресою: [ADDRESS] . Уклав договір оренди квартири, тому деякий час проживатиме з дочкою по [ADDRESS] . Дитина відвідуватиме [ADDRESS] . Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, пославшись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Пояснила, що дитина позивача за його заявою у 2015 році була оформлена у школу-інтернат, де була 2 роки. Протягом усього цього часу позивач не відвідував дочку. 04.06.2018 року дитина сама звернулася в Центр про те, що її батько побив. Дитину доставили в лікарню. В подальшому дитину відібрали від позивача у притулок. Там позивач не відвідував її. Дитина писала заяви, в яких відмовлялася бачитися з батьком. Просить у задоволенні позову відмовити повністю. Представники третьої особи в судовому засіданні заперечили стосовно задоволення позову, підтримавши позицію відповідача. Вказує, що дитину відібрали від позивача у рамках Закону «Про запобігання сімейному насильству». Просять відмовити позивачу у задоволенні позову. Допитана в судовому засіданні в присутності психолога малолітня [PERSON] пояснила, що на даний час проживає у Центрі «Дитячі стежинки». Категорично проти щодо спільного проживання з батьком, жодних відносин з останнім не підтримує, бажає продовжити проживання у Центрі. З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). Мати [PERSON] - [PERSON] рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 18.10.2012 року позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Як видно з висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 01.08.2018 року № 97 члени комісії прийшли до висновку, що позбавлення батьківських прав батька є доцільним та вирішено пропонувати виконавчому комітету Червоноградської міської ради прийняти рішення про направлення в Червоноградський міський суд Львівської області позовної заяви про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , направити малолітню [PERSON] у соціально-реабілітаційний центр опіки дітей «Дитячі стежинки» в м. Великі Мости, вул.. Зелена, 24, як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах, зберегти за малолітньою [PERSON] житлову площу за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 30.08.2018 року № 158 малолітню [PERSON] , [INFO] , направлено у соціально-реабілітаційний центр опіки дітей «Дитячі стежинки» в м. Великі Мости, вул.. Зелена, 24, як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах, зберегти за малолітньою [PERSON] житлову площу за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , вирішено направити до Червоноградського міського суду Львівської області позовну заяву про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор (ч.2 ст.170 Сімейного кодексу України). Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. У відповідності до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.12.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З врахуванням наведених вище встановлених судом обставин справи, суд вважає, що відповідачем було порушено процедуру відібрання дитини [PERSON] від батька (позивача). Останню відібрали від позивача як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах, що суперечить вимозі ч.2 ст.170 Сімейного кодексу України, оскільки, зокрема, орган опіки та піклування має право постановити рішення про негайне відібрання дитини від, зокрема, батька у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, що відповідачем у даній справі зроблено не було. Крім цього, після відібрання дитини від позивача, відповідач зобов`язаний був негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батька батьківських прав або про відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав. Наведене також не було зроблено відповідачем, оскільки із позовом про позбавлення позивача батьківських прав Виконавчий комітет Червоноградської міської ради звернувся лише у листопаді 2018 року. Проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про бгрунтованість позову, а отже, про задоволення такого. У відповідності до п.5 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання. Крім того, відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 768,40 грн. сплаченого останнім судового збору.

Outcome: approved