Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

07 липня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом, який був змінений 15.08.2014 року, а саме збільшено позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елга» (далі ТОВ «Елга») у якому просить: - визнати дії відповідача, що до відмови у виплаті заробітної плати при звільненні та порушення строків видачі трудової книжки, протиправними; - стягнути з відповідача на користь позивача 6762 гривні 76 копійок заборгованості по заробітній платі при звільненні; - стягнути з відповідача на користь позивача 339 гривень 62 копійки невиплаченої компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2014 рік; - стягнути з відповідача на користь позивача 10966 гривень 07 копійок невиплаченої вихідної допомоги при звільненні в розмірі тримісячного середнього заробітку; - стягнути з відповідача на користь позивача невиплачений середній заробіток за затримку розрахунку по заробітній платі за період з 17.04.2014 року і по день ухвалення рішення суду. Свої вимоги мотивує тим, що з 27 лютого 2013 року по 16 квітня 2014 року вона працювала у ТОВ «Елга» на посаді головного бухгалтера. В подальшому, звільнилася із займаної посади, у звязку невиплатою заробітної плати (ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України затвердженого Законом №322-VIII від 10.12.1971 року далі КЗпП України). З дня звільнення, 16 квітня 2014 року і по 23 червня 2014 року, трудова книжка позивачу не була повернута, що рахується, як час вимушеного прогулу. Крім того, позивачем 16 травня 2014 року була подана заява на адресу відповідача про виплату їй заборгованості по заробітній платі та видачі трудової книжки, так як на день звільнення з роботи, нарахована позивачу заробітна плата, за період часу з 01 лютого 2014 року по 16 квітня 2014 року відповідачем виплачена не була в сумі 6762 грн. 76 коп., а саме, за лютий 2014 року 1833 грн., за березень 2014 року 3524 грн. 11 коп., за квітень 2014 року 1404 грн. 69 коп. Крім того, не було виплачено вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 10966 грн. 07 коп. Також, у звязку із затримкою розрахунку відповідачем, позивач просить стягнути середній заробіток за період з 17.04.2014 року по день ухвалення судового рішення. Відмову про виплату заборгованості по зарплаті відповідач мотивував відсутністю коштів. Під час перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, позивачем була не використана щорічна відпустка за 2014 рік 3 дні, за яку просить стягнути компенсацію в сумі 339 грн. 62 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу за її відсутності, проти заочного вирішення справи не заперечує. (а.с.30). Представник відповідача ТОВ «Елга» в судове засідання не зявився, судову повістку було надіслано рекомендованим поштовим відправленням за адресою місцезнаходження ТОВ «Елга», але листа було повернуто до суду із відміткою «за дано адресою не існує», тому, відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року за №1618-ІV (далі - ЦПК України) суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. (а.с.26-29). В судовому засіданні 23 жовтня 2014 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, у відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, із заяви [PERSON] від 16 квітня 2014 року адресованої директору ТОВ «Елга», вбачається, що [PERSON] просить її звільнити з посади головного бухгалтера з 16.04.2014 року, у звязку з невиплатою їй заробітної плати відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України. (а.с.5). Із трудової книжки БТ-ІІ №5632509 заповненої 26 листопада 1990 року на імя [PERSON], [INFO], в подальшому 10.11.1994 року прізвище змінено на «Трофимову» у звязку з укладенням шлюбу, вбачається наступний запис: - №49, 27.02.2013 року прийнята на посаду головного бухгалтера ТОВ «Елга», наказ №30 від 27.02.2013 року; - №50, 16.04.2014 року звільнена з посади головного бухгалтера за ст.38 ч.3 КЗпП України, наказ №22-О від 16.04.2014 року; - №51, 23.06.2014 року звільнена з посади головного бухгалтера з 23.06.2014 року з моменту видачі трудової книжки, наказ №27-О від 23.06.2014 року. Цей запис завірений печаткою ТОВ «Елга». (а.с.6, 7). З довідки про середню заробітну плату (дохід) [PERSON], яка працювала в ТОВ «Елга», ідентифікаційний номер [NUMBER], виданої останнім 16 квітня 2014 року вбачається, що середньоденна (середньогодинна) заробітна плата (дохід) обчислений шляхом ділення сумарної заробітної плати на кількість відпрацьованих робочих днів (годин) за два місяці березень і лютий 2014 року, і становить 215 грн. 02 коп. (а.с.10). Із паспорта громадянина України МВ 194063 виданого Шосткинським МРВ УМВС України в Сумській області 08 вересня 2003 року вбачається, що [PERSON] народилася 10 червня 1972 року у м.Шостка Сумської області. (а.с.16). Із індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] сформованої Пенсійним фондом України 30.07.2014 року вбачається, що відносно ТОВ «Елга» зазначено: 1) сума заробітку для нарахування пенсії становила: - у лютому 2013 року 300 грн. 00 коп.; - у березні 2013 року 3000 грн. 00 коп.; - у квітні 2013 року 3045 грн. 46 коп.; - із травня 2013 року по лютий 2014 року включно по 4300 грн. 00 коп. щомісяця; - у березні 2014 року 4300 грн. 84 коп.; - у квітні 2014 року 0 грн. 00 коп.; - у травні 2014 року 4300 грн. 84 коп. (а.с.19-20). Відповідно до ст.43 Конституції України прийнятої на пятій сесії Верховної Ради України 28 червня 1996 року, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до ст.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору працівникові виплачується вихідна допомога, а саме, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього ж Кодексу, якою передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно із ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-ІV (далі ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказів про поважність причин не виплати заробітної плати відповідач суду не надав. Всупереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК України, відповідач не надав суду переконливих доказів відсутності своєї вини в несвоєчасному розрахунку з позивачем, а також доказів наявності обєктивних перешкод в належній організації свого виробництва. Враховуючи вищезазначене суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги щодо визнання дій відповідача, щодо відмови позивачу у виплаті заробітної плати при звільненні та порушення строків видачі трудової книжки протиправними, оскільки такий вид захисту не передбачений чинним КЗпП України. Враховуючи те, що на запит суду (а.с.23), ТОВ «Елга» не надано довідки щодо виплати позивачу заробітної плати або наявності по ній заборгованості, суд, застосовуючи диспозитивність цивільного судочинства, вважає що позов в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 6762 гривні 76 копійок необхідно задовольнити. Так, згідно записам в трудовій книжці [PERSON] працювала у ТОВ «Елга» в період з 27 лютого 2013 року до 23 червня 2014 року. (а.с.19, 20). Крім того, із індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача (а.с.24) вбачається, що у місяці, на які посилається позивач у позові, зазначено: у лютого 2014 року сума заробітку склала 4300 гривень 00 копійок, але у клітинці позначки про сплату страхових внесків за цей місяць зазначено «Ні»; у березні 2014 року сума заробітку склала 4300 гривень 84 копійки, але у клітинці позначки про сплату страхових внесків за цей місяць зазначено «Ні»; у квітні 2014 року заробіток зазначено 0 гривень 00 копійок і у клітинці позначки про сплату страхових внесків за цей місяць зазначено «Ні». Тому, враховуючи вимоги ч.6 ст.20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року за №1058-ІV де зазначено, що перерахування страхового внеску здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), суд вважає, що за лютий - квітень 2014 року позивачу заробітна плата виплачена не була. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі Постанова КМУ №100 від 08.02.1995 року), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідно виплата. Згідно з п.5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п.8 Порядку). Враховуючи, що заборгованість виникла з лютого 2014 року, тому для обрахування середнього заробітку судом взято заробітну плату за два останні місяці що передують цьому місяцю, а саме, грудень 2013 року 4300 гривень 00 копійок та січень 2014 року 4300 гривень 00 копійок. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 21.08.2012 року за №9050/0/14-12/13 встановлена наступна кількість робочих днів по місяцям у 2013 році: - у грудні 22. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 року за №9884/0/14-13/13 встановлена наступна кількість робочих днів по місяцям у 2014 році: - у січні 21; - у травні 19; - у червні 19; - у липні 23; - у серпні 20; - у вересні 22. Суд не бере до уваги розрахунок середньої заробітної плати наданий позивачем (а.с.10), оскільки його було обраховано з врахуванням заробітної плати за лютий та березень 2014 року, а ці місяці не є двома останніми перед виниклою заборгованістю. Відповідно, середньоденна заробітна плата [PERSON] для обрахування середнього заробітку дорівнює 200 гривням 00 копійкам «(4300,00+4300,00)/43». Тому, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати [PERSON] за період з 17 квітня 2014 року по 23 жовтня 2014 року, з врахуванням того, що у квітня і жовтні в цей період відповідно було 9 та 17 робочих днів, буде становить 25800 гривень 00 копійок «(9+19+19+23+20+22+17)х200,00». Щодо вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку у розмірі 339 гривень 62 копійки, то в її задоволенні суд вважає за необхідне відмовити, оскільки, жодним із зібраних у справі доказів зазначене не підтверджується. Крім того, суд вважає, що підлягає до задоволення позовна вимога щодо стягнення вихідної допомоги при звільненні, яка передбачена ст.44 КЗпП України, оскільки позивача звільнено за ч.3 ст.38 КЗпП України. Для розрахунку вихідної допомоги, яка становить не менше тримісячного середнього заробітку, суд бере наступне: - відому зарплату за два останні місяці перед звільненням, а це, березень та травень 2014 року (а.с.20) 4300 грн. 84 коп. та 4300 грн. 84 коп.; - кількість фактично відпрацьованих днів, оскільки заперечень відповідачем не надано, суд вважає, що їх кількість дорівнює кількості робочих днів у цих місяцях, а це відповідно 20 та 19 днів; - середньомісячна кількість робочих днів 20. Таким чином розмір вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку становитиме: ((4300,84+4300,84)/39х20)х3=13233 грн. 36 коп. Але, як зазначено судом вище, враховуючи те, що цивільні справи розглядаються в межах заявлених позивачами вимог, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку підлягає до задоволення в межах заявлених вимог, а саме, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 10966 (десять тисяч девятсот шістдесят шість) гривень 07 копійок. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З врахуванням вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VI, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 435 гривень 28 копійок.

Outcome: approved