Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

10.04.2018 року [PERSON], [PERSON] звернулись із вищезазначеним позовом, в якому просили визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №Н/96-1321, укладений 28.11.1996 року на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», за яким [PERSON], [PERSON] купили, а [PERSON] продав квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачі послались на те, що не мають можливості як співвласники розпорядитися спірним майном, оскільки в договорі зазначено, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Позивачі в судове засідання не з'явились, подали заяву, в якій позов підтримали, просили вирішити спір за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином в порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Третя особа Одеська універсальна біржа «Центр» в судове засідання не зявилась, повідомлялась про розгляд справи належним чином в порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 1996 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № Н/96-1321, укладеного 28.12.1996 року на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» [PERSON], [PERSON] купили, а [PERSON] продав квартиру [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] складається із двох кімнат житловою площею 26,2 кв.м., загальною площею 41,2 кв.м. Як вбачається з п. 3 договору № Н/96-1321 квартира [ADDRESS] належала продавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого ОМБТІ та РОН 20.12.1996 року за №351. Спірні договори були відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстровані на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», про що в журналі реєстрації договорів по обєктах нерухомості зроблений запис під реєстраційним № Н/96-1321. Нотаріально договори між сторонами посвідчені не були. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обовязковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. На час розгляду справи позивач позбавлена можливості розпорядитися спірним майном, оскільки угоди купівлі-продажу були оформлена з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, а відповідачі від таких дій ухиляються. Поряд із тим, [PERSON], [PERSON] виконали умови угоди, передали відповідачу 6\~100 грн. у якості плати за майно, вселились у спірну квартиру, на час розгляду справи проживають у ній, місце проживання [PERSON] з 1997 року зареєстровано за спірною адресою, місце проживання [PERSON] з 2012 року зареєстровано за спірною адресою, вони утримують майно, що підтверджується наданими суду доказами. Відповідач отримала грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселився з неї. За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу спірного майна може бути визнаний судом дійсним.

Outcome: approved