Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

09 лютого 2021 року [PERSON] звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. Стислий виклад позиції позивача. 11 серпня 2007 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрували у виконавчому комітеті Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області, актовий запис №9. У сторін по справі за час перебування у шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Попри це, спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти, які виникали через образи та інше. За домовленістю дитина після припинення шлюбних відносин проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні, що не заперечується відповідачем та підтверджується довідкою №18 від 01 лютого 2021 року. У зв`язку з тим, що відповідач перестав надавати кошти на утримання дитини та пішов з сім`ї в 2012 році позивач звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2012 року по справі №1524/2-209/12 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень. Позивач вважає, що визначена судом сума аліментів на утримання дитини є незначною, зважаючи на дохід відповідача, у зв`язку з чим просить змінити спосіб стягнення аліментів. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, надав на адресу суду заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] визнає, та не заперечує проти їх задоволення, згоден сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини своєї заробітної плати, та просить розглянути справу без його участі. Заяви, клопотання. 10 березня 2021 року на адресу суду надійшла заява від позивача про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити (а.с. 19). 22 березня 2021 року на адресу суду надійшла заява від відповідача, згідно якої він визнає позовні вимоги [PERSON] (а.с. 20). Процесуальні дії у справі. 22 лютого 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі (а.с. 14-15). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2012 року (справа №1524/2-209/12) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 400 гривень щомісячно, до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано Яковлівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, [PERSON] народився [INFO] про що в Книзі реєстрації народжень 05 жовтня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 21. Батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 5). З довідки Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 01 лютого 2021 року №18 вбачається, що [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] . [PERSON] з 22 січня 2021 року з сім`єю не проживає (а.с. 6). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Дослідивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Частина друга статті 182 СК України регламентує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установив у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року (справа №6-143цс13) зазначив, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). Положення статті третьої Конвенції «Про права дитини» визначають, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Диспозиція частини восьмої статті 178 ЦПК України визначає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Положення статті 51 Конституції України визначають, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 180 СК України регламентує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина четверта статті 206 ЦПК України визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л). Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт перший частини другої вказаної статті ЦПК України визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі статей 180, 182, 183, 192 СК України,

Outcome: approved