Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

08.10.2019 позивач [PERSON] подала до суду вказану позовну заяву, в обґрунтування якої вказує, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Крім неї у вказаній квартирі зареєстрований її син [PERSON] - відповідач у справі, який з лютого 2015 року на житловій площі вказаної квартири не проживає, комунальні послуги він не сплачує, тим самим перешкоджає їй у користуванні власністю. З метою встановлення підсудності справи цьому суду та місця реєстрації відповідача у справі відповідно до ст. 187 ЦПК України 09.10.2019 р. було зроблено запити до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради та відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. Остання відповідь надійшла до суду 20.11.2019. Ухвалою суду від 27.11.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін 21.01.2020. 21.01.2020 справу знято з розгляду у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. Наступне судове засідання призначено на 10.03.2020. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання 10.03.2020 повторно не з`явився, заперечень на позов не надав. Судові повістки про його виклик повернуті суду з відміткою про причини невручення: за закінченням встановленого строку зберігання. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~у разі\~неявки у\~судове засідання\~відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти, що мають значення для справи і відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 25.11.2003 (а.с.10), який зареєстровано у Криворізькому бюро технічної інвентаризації згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22390524 від 06.04.2009 (а.с. 11), та договору дарування частки квартири від 13.06.2013, який зареєстровано в реєстрі прав власності 13.06.2013 номер запису: 1293283 (а.с.8-9,12), [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований у даній квартирі з 04.08.2006, про що свідчить довідка Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради вих.№4484 від 17.10.2019 (а.с.28). Проте, відповідач [PERSON] не проживає у квартирі позивача з січня 2015року, по теперішній час, що підтверджується копіями актів від 27.02.2015, від 27.08.2015, від 17.10.2016, від 01.03.2017, від 30.03.2019, від 30.04.2019, від 31.05.2019, від 30.06.2019, від 31.07.2019, від 31.08.2019 та актом від 20.10.2019 (а.с.14,15,16,17,18,19,20,21,22,23,30). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст.ст.81,83 ЦПК України, вони вважаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми згідно зі ст. ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України та свідчать про наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, так як він без поважних причин понад рік у ньому не проживає за відсутності між позивачем і відповідачем домовленості про це і відсутністю причин, передбачених законом, які вважаються поважними. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачів судові витрати, які складаються з судового збору, сплаченого позивачами при поданні позову. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved