Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

08\~липня\~2021\~року\~позивач\~звернувся до\~суду\~з\~позовом до\~Держави\~Україна: Вища\~рада правосуддя\~про відшкодування шкоди посилаючись на те, що незаконними діями судді Хмельницького міськрайонного суду Кирик О.В., а саме: внесенням завідомо неправдивих відомостей в ухвалу суду від 05.07.2021 року, йому заподіяна моральна шкода у розмірі 1 млд. грн. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 12.07.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та справу призначено у підготовче засідання на 18.08.2021 року. 16.08.2021 року до суду відповідачем подано відзив на позов, у якому заперечуються позовні вимоги. Ухвалою суду від 18.08.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 20.09.2021 року. У судове засідання позивач не з`явився проте, у змісті позовних вимог просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві вказав про розгляд спарви без участі представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження тому не підлягають до задоволення. Судом встановлено, що на думку позивача незаконними діями судді Хмельницького міськрайонного суду Кирик О.В., а саме: внесенням завідомо неправдивих відомостей в ухвалу суду від 05.07.2021 року, йому заподіяна моральна шкода у розмірі 1 млд. грн. Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень суду першої інстанції не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Доказування наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправністю дій її заподіювача і шкодою є обов`язком позивача. На підставі ч. 1\~ст. 1176 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди, завданої внаслідок діяльності зазначених органів, діють правила частини шостої цієї статті. Згідно з ч. 6\~ст. 1176 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ст.ст.\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої посадовою особою правоохоронного органу, пославшись на положення\~ст. 1174 ЦК України. Статтею 1174 ЦК України\~визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 1 і ч. 2\~ст. 23 ЦК України).\~\~ Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 31 березня 2005 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, причинний зв`язок між протиправністю поведінки заподіювача шкоди і заподіяною шкодою. За змістом\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1 і 2\~ст. 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1, ч. 5 і\~ч. 6 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Саме на позивача покладено обов`язок довести, якими діями йому завдано моральну шкоду, в чому вона полягає та з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано належних доказів щодо заподіяння моральної шкоди та не зазначено, в чому полягала протиправна поведінка відповідача, не встановлено причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Гарантоване ст. 55 Конституції України і конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. При вирішенні вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що сам факт прийняття процесуального рішення судом не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування. Враховуючи наведене суд вважає, що позов є необгрутованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed