Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

07 лютого 2016 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на майно до складу якої, серед іншого, входить житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: вул. Барабашівська, 22, м. Золотоноша Черкаської області, та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель і споруд площею 0,0899 га, яка розташована за адресою: вул. Барабашівська, 22, м. Золотоноша Черкаської області. Позивач є сином спадкодавця та виявив намір належним чином прийняти спадкове майно. Однак позивач не може оформити своє право на вказаний будинок та земельну ділянку, так як відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. За цих підстав нотаріус постановою від 19.01.2018 року відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а тому останній був змушений звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель і споруд в порядку спадкування за законом. У підготовче засідання позивач не зявився, однак надав до суду заяву, згідно з якою розгляд справи просив проводити за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника міської ради, позов визнає, проти задоволення позову не заперечує. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та ухвалити рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 279381 від 07.04.2016 року) [PERSON] померла 07.02.2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 60. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є сином померлої [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії ГЩ №427681 від 29.06.1954 року. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.01.2018 року державним нотаріусом [PERSON] міської нотаріальної контори [PERSON] відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку площею 0.0899 га, які розташовані на вул. Барабашівській, 22, в м. Золотоноша Черкаської області, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно. Як вбачається з копії свідоцтва №2251 на право особистої власності на житловий будинок, від 17.02.1989 р., [PERSON] на праві власності належить будинок, що знаходиться за адресою: вул. Барабашівська, 22, м. Золотоноша. Крім того вбачається з архівногшо витягу із рішення [PERSON] міської ради від 10.02.1989 року №107, про оформлення права власності громадян на житлові будинки, які побудовані замість старих, в звязку із будівництвом житлових будинків замість старих згідно рішень виконкому міської Ради народних депутатів та актів, складених комісією на прийняття будинків в експлуатацію, затверджених рішенням міськвиконкому і у відповідності з інструкцією «Про порядок реєстрації будинків і домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР» від 31.01.1966 року, виконком міської Ради народних депутатів вирішив оформити право власності на житлові будинок за [PERSON], та видати власникам будинків свідоцтва про право власності з послідуючою реєстрацією їх в бюро технічної інвентаризації. Із копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №258371, вбачається, що [PERSON] за життя була власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель і споруд площею 0.0899 га, яка розташована за адресою вул. Барабашівська, буд. 22, м. Золотоноша Черкаської області, кадастровий №7110400000:04:004:0079. Вказаний акт виданий на підставі рішення [PERSON] міської ради від 24.10.2012 року №22-18/VI. При вирішенні вказаної справи суд бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Міська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади проти задоволення позовних вимог не заперечує, а отже і не заперечує і обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Таким чином суд приходить до обґрунтованого висновку, що [PERSON] була власником житлового будинку садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: вул. Барабашівська, 22, м. Золотоноша, Черкаської області, та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель і споруд площею 0,0899 га, яка розташована за тією ж адресою. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається із копії спадкової справи, наданої [PERSON] міською державною нотаріальною конторою,після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа№131/2016, а підставою для її заведення була відповідна заява [PERSON] про прийняття спадщини. Із матеріалів вказаної справи судом також вбачається, що інші спадкоємці із відповідними заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті [PERSON], а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому за наявності до того законних підстав позов підлягає до повного задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved