Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

07.10.2020 року акціонерне товариство «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач є споживачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] з особовим рахунком № [NUMBER] . У зв`язку з тим, що відповідач не здійснював своєчасну оплату за надані йому позивачем послуги, у нього утворилася заборгованість за період з листопада 2017 року по квітень 2019 року, що станом на 01.10.2020 становить 12398 грн. 34 коп. яку позивач просив стягнути з відповідача. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь індекс інфляції у розмірі 1244 грн. 71 коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 709 грн. 06 коп. та 2102 грн. 00 коп. на відшкодування понесених ним витрат з оплати судового збору. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.11.2020 відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 16.12.2020 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що у жовтні 2017 році він звертався до Кременчуцької філії АТ «Полтаваобленерго» з заявою про відключення його квартири від теплопостачання, в зв`язку з відсутністю у нього фінансової можливості оплачувати цю послугу, так як після відрахування з заробітної плати обов`язкових податків та аліментів у розмірі 33%, у нього залишається дохід менше прожиткового мінімуму. Відповіді на дану заяву він до цього часу не отримав. Крім того, договорів на теплопостачання до кв. [ADDRESS] він ніколи не укладав. Позивачем не додано жодних договорів, які б підтверджували наявність між ним та позивачем договірних правовідносин. Нарахована боржнику сума встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми згідно до ст. 625 ЦК України покладається на боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання. Але згідно ст.11 ЦК України підставою для виникнення грошового зобов`язання. є договір. Однак відносини в сфері комунальних послуг визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а саме п. 10 ч.З ст.20 передбачає відповідальність тільки у вигляді пені. 15.01.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він вказав, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Між сторонами встановились фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі наявності фінансового особового рахунку, враховуючи факт відсутності заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у зв`язку з повною оплатою зазначеної послуги, що можна розцінювати як фактичне визнання ним боргу. Однак, відповідач, порушуючи норми чинного законодавства, фактично користуючись наданими послугами з централізованого опалення не здійснював своєчасної оплати одержаних послуг. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення, що передбачено ст. 625 ЦК України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заявах по суті спору та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві. Крім того, зазначив, що в період , за який позивач просить стягнути заборгованість проживав за адресою: [ADDRESS] , послуги з теплопостачання йому надавалися. Він оплачував усі комунальні послуги, окрім опалення. Через високу вартість послуги звертався до Кременчуцької філії АТ «Полтаваоблаенерго» із заявою про відключення його квартири від системи централізованого опалення. Із заявою щодо реструктуризації заборгованості до позивача не звертався, так як не має матеріальної можливості оплатити послуги. Суд, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши сторін, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Суд встановив, що [PERSON] є споживачем послуг Кременчуцької філії АТ «Полтаваобленерго» з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] з особовим рахунком № [NUMBER] АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії надавало відповідачу послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у відповідності до якісних показників згідно вимог нормативно - технічних документів. За п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 року споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Цьому праву кореспондує обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 року). У частині першій статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107св18) та у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18) . Оскільки у своєму відзиві та у судовому засіданні відповідач не заперечував того, що отримував послуги з теплопостачання від позивача та фактично користувався цими послугами, у нього виник обов`язок з їх оплати. Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР відповідач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги у строки, встановлені чинним законодавством. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання належним чином не виконував, своєчасно не здійснював оплату за одержані ним послуги з теплопостачання, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість з послуги з централізованого опалення за період з листопада 2017 року по квітень 2019 року в розмірі 12398 грн. 34коп., що підтверджується розрахунком заборгованості, який був наданий позивачем. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Надаючи оцінку доводам відповідача щодо безпідставності нарахування йому індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми заборгованості суд виходить з того, що закріплена у пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Це відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц (провадження № 61-1647св17). Враховуючи те, що вимоги позивача підтверджуються належними доказами, а також те, що факт існування заборгованості не був спростований відповідачем, вимоги позивача є обґрунтованими. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення в сумі 12398 грн. 34 коп., а також індекс інфляції у розмірі 1244 грн. 71 коп. та 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 709 грн. 06 коп. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача слід стягнути на користь позивача 2102 грн. 00 коп. на відшкодування понесених ним витрат зі сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved