Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

08 лютого 2019 року представник позивача звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаними вище позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 02 серпня 2017 року між ТзОВ «Ізі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №182072, відповідно до якого Банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 9000грн зі сплатою відсотків за користування кредитом. Разом з тим, взяті на себе зобов'язання відповідачка належним чином не виконала, у зв'язку із чим у неї станом на 30 січня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 21 300 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 300грн., а також 1 921грн. сплаченого судового збору. Справа слухалась у відсутність представника позивача, який в судове засідання не з'явився. Надав заяву, в якій судове засідання просив провести у його відсутність. Позов підтримав у повному обсязі. У разі відсутності відповідачки, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи через розміщення оголошення про її виклик на сайті суду. Причину своєї неявки суду не повідомила. Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідачки, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Враховуючи те, що в судове засідання всі учасники справи не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 02 серпня 2017 року між ТзОВ «Ізі Кредит» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір №182072 (а.с.4-5). Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов договору Банк надав [PERSON] кредитні кошти на особисті потреби у розмірі 9000 грн. Вказане підтверджується видатковим касовим ордером від 02 серпня 2017 року (а.с.4-7,9). Таким чином, судом достовірно встановлено, що між сторонами існували договірні зобов'язання, які банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачці у користування кредитні кошти. Так, ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Разом з тим, як вбачається із довідки-розрахунку заборгованості за Кредитним договором №182072 від 02.08.2017р., позичальник належним чином своїх зобов'язань за договором не виконала, у зв'язку з чим, у неї станом на 30 січня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 21 300 грн., яка складається з наступного: 8 481,19 грн. - тіло кредиту; 10 818,81грн. - відсотки за користуванням кредитом; 2000 грн. - неустойки (а.с.10). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Пунктом 5.4 кредитного договору передбачено сума щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів визначається Графіком платежів. З урахуванням ануїтетного характеру платежів за користування кредитом Позичальник сплачує Кредитодавцю 255.54% (процентів) річних від Суми кредиту з першого по 8 платіж та 1.09% (процентів) річних з 9 до останнього платежу згідно з Графіком платежів, у розрахунку з помісячною сплатою 21.30% (процентів) з 1 по 8 платіж та 0,09% (процентів) з 9 до останнього платежу, за період дії Договору - 170,76 (процентів) (а.с.4,8). Відповідно по п.п.12.1, 12.2 Кредитного договору якщо позичальник не сплатив черговий платіж в день його належної сплати, визначений Графіком платежів, на 31-ий календарний день з дня, наступного за днем належної сплати платежу, Позичальник зобов'язаний додатково до простроченого платежу сплатити Кредитодавцю неустойку в розмірі 400грн. У випадку, якщо Позичальник не сплатив суму неустойки, зазначену у цьому пункті, він зобов'язаний додатково сплатити 400грн. за кожні 31 календарний день прострочення. Розмір нарахованої неустойки не повинен перевищувати 2000грн. (в будь-якому випадку не перевищує половину суми кредиту). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України). У зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, позивач 31 жовтня 2018 року направив відповідачці досудову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором. Однак відповідачка на неї жодним чином не відреагувала (а.с.12). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, враховуючи те, що відповідачка неналежно виконує взяті зобов'язання за укладеним договором й відповідно не надала суду доказів на спростування вказаного, суд приходить до висновку, що позов ТзОВ «Ізі Кредит» є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1921 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved