Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

07.09.2020 заявник [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] строком на 6 (шість) місяців та встановлення заходів обмеження прав [PERSON] та покладання на нього наступних обов`язків: - обмежити спілкування [PERSON] з неповнолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , шляхом повної заборони зустрічей з дітьми; - заборонити [PERSON] перебувати за місцем проживання [PERSON] та неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 500 м до місця проживання [PERSON] та неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] переслідувати [PERSON] , а також неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та в будь-який спосіб спілкуватися з ними. В обгрунтування поданої заяви посилається, що вона є дружиною [PERSON] . Вказує, що у провадженні Солом`янського районного суду м.Києва перебувають справи про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та про поділ спільного майна подружжя. Протягом останнього часу [PERSON] чинить відносно [PERSON] домашнє насильство. Так, вказує, що [PERSON] умисно позбавив заявника, як дружину, та спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , коштів та можливості користуватися коштами для забезпечення нормального рівня життя та гармонійного розвитку дітей. Такими діями він змусив заявника звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Порушуючи приписи сімейного законодавства в частині обов`язку кожного з батьків утримувати своїх дітей, [PERSON] позбавив [PERSON] та їх дітей грошових коштів та відповідно можливості ними користуватися, спричинивши скрутний матеріальний стан для заявника та дітей, чим вчинив економічне насильство. Заявник також посилається, що розуміючи свою безкарність [PERSON] також здійснює і психологічне насильство шляхом залякування та погроз розправи над заявником. Зазначені погрози та дії [PERSON] з метою залякування спрямовані на обмеження волевиявлення заявника спричиняють у неї емоційну невпевненість та викликають побоювання за власну безпеку та безпеку дітей. Посилається, що [PERSON] раніше також застосовував до дружини та дітей фізичне та психологічне насильство, зокрема душив доньку [PERSON] , [INFO] . Також принижував морально дітей, висміюючи їх одяг, зовнішній вигляд, характери та їх особисті якості, доводячи до думок про самогубство. Знімав дружину та дітей на відео без їхньої згоди. Всі зазначені дії супроводжувались криками [PERSON] . На даний час, [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з тривалим вчиненням домашнього насилля над ними, відчувають себе незахищеними, за ними спостерігається постійна емоційна напруга та відвертий страх, побоювання подальшого домашнього насильства від кривдника - [PERSON] , який замість захисту та поваги своїх дітей, кривдить їх. З цього приводу заявниця зверталась до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві. У зв`язку з викладеними обставинами, оскільки, на переконання заявниці, існує вірогідність продовження повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства, заявниця просить встановити обмежувальний припис відносно [PERSON] на строк шість місяців. 07.09.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 17.09.2020 у даній справі вищевказана заява [PERSON] була залишена без руху, в порядку ст. 185 ЦПК України. 29.12.2020 [PERSON] на виконання ухвали суду від 17.09.2020 звернулася до суду із новою редакцією заяви про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . Ухвалою суду від 05.01.2021 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду на 02.02.2021 о 09.00 год. 24.02.2021 Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації подала до суду листа про слухання справи у відсутності їх представника та при винесенні рішення просила врахувати інтереси дітей. В судовому засіданні представник заявника подану заяву підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі. Представник [PERSON] - [PERSON] подав відзив на заяву та просив відмовити у її задоволення, як необгрунтованої. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликати у постраждало!' особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється у т.ч. на осіб, які мають спільних дітей. У силу положень ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (передування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У поданій заяві [PERSON] сверджує, що [PERSON] умисно позбавив заявника та їх спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , коштів та можливості ними користуватися, що порушує приписи сімейного законодавства в частині обов`язку кожного з батьків утримувати своїх дітей. Такими діями, на думку заявниці, [PERSON] вчинив економічне насильство щодо неї та їхніх дітей. Разом з тим, суд вважає, що наведені [PERSON] обставини не відповідають дійсності та спростовується доказами, які наявні у справі. Так, з матеріалів справи вбачається, що у період 2020 року [PERSON] надавав [PERSON] грошову допомогу на утримання дітей, що підтверджується банківськими квитанціями на сплату таких коштів: № [NUMBER] від 05.10.2020; №RC_H1HZHS502QH3E0516D14V0 від 04.09.2020; № RC_H2GFAW5NUXFLM571R6MQ4N від 18.08.2020; № 0.0.1721085184.1 від 29.05.2020; № 0.0.1721086330.1 від 29.05.2020; №P24AP24A373319795C9039 від 26.05.2020; № P24AP24A359520341C0860 від 19.05.2020; №P24AP24A276689639C3575 від 03.04.2020; № P24AP24A24746915C1272 від 16.03.2020, на загальну суму 38 023,99 гривень. Крім того, у період грудень 2020 - лютий 2021 року [PERSON] було сплачено на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей у сумі 15 000 гривень, що підтверджується виписками з банківського рахунку від 04.12.2020 платіж № P24A784496017C29550; від 19.01.2021 платіж № Р24А89511005С55282; від 05.02.2021 платіж № Р24Ф939203893С71264. Суд вважає, що вказані докази свідчать, що заявниця отримувала від [PERSON] кошти на утримання неповнолітніх дітей, що в свою чергу повністю спростовує її доводи про позбавлення [PERSON] своїх дітей засобів на існування. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказані вище обставини також у своїй сукупності свідчать, що [PERSON] виконує свої батьківські обов`язки щодо матеріального забезпечення спільних з [PERSON] дітей та спростовує доводи заявника про вчинення економічного насильства. Також у заяві від 23.12.2020 року [PERSON] стверджує, що [PERSON] здійснює стосовно неї психологічне насильство шляхом залякування та погроз розправи, що виражається в наступних погрозах: «нічого не отримаєш, прийду з людьми і покажу кого ти повинна слухатись» і тому подібних. Вистеживши Заявницю у магазині, де вона здійснювала покупки, [PERSON] виказав на адресу Заявниці вищевказані погрози 21.08.2020 року». Крім того, в попередній редакції заяви [PERSON] від 03.09.2020 року міститься посилання [PERSON] на, нібито, вчинення [PERSON] фізичного та психологічного насильства і щодо їх неповнолітніх дітей, зокрема, як стверджує заявниця, він душив [PERSON] , [INFO] , а також принижував морально дітей, висміюючи їх одяг, зовнішній вигляд, характери та їх особисті якості. Разом з тим, заявником не надано до суду будь-яких доказів на підтвердження вчинення відносно неї вказаних дій зі сторони [PERSON] . Та обставина, що [PERSON] звернулася з заявою до Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві жодним чином не підтверджує існування обставин, якими вона обґрунтовує підстави для задоволення її вимог, адже така заява також не містить посилання на будь-які докази вчинення протиправних дій з боку [PERSON] відносно заявниці та її дітей. Крім того, з листа Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві від 26.02.2021 року за № 21-ЗІ/125/55-2021 вбачається. що під час перевірки 29.10.2020 року заяви [PERSON] , поданої 29.10.2020 щодо неправомірних дій з боку колишнього чоловіка [PERSON] в ході проведеної перевірки не встановлено підстав для внесення події до ЄРДР. Що стосується зустрічі заявниці з [PERSON] , яка відбулася між ними 21.08.2020 року, слід зазначити. В судовому засіданні представник відповідача визнав, що дійсно така зустріч відбулася між подружжям, проте будь-яких погроз чи якихось дій насильницького характеру [PERSON] не висловлювалося та не вчинялося. Суд вважає доводи [PERSON] в цій частині спроможними, оскільки доказів того, що [PERSON] зверталася в цей день чи в найближчі наступні дні до правоохоронних органів з відповідною заявою за фактом таких погроз на її адресу,суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Нормою ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що доводи заявниці місять надуманий характер та не підтверджений належними доказами у справі. За вказаних вище обставин, суд вважає, що [PERSON] на надано доказів в підтвердження вчинення [PERSON] економічного та психологічного насильства над нею та дітьми. Як свідчать матеріали справи, між сторонами наявні спірні питання зокрема, визначення участі у спілкуванні та вихованні дітей, поділу майна подружжя. Так, з метою припинення таких дій зі сторони [PERSON] та усунення зазначених перешкод [PERSON] було направлено до Служби у справах дітей Солом`янської РДА м. Києва, як до органу опіки та піклування, заяву про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та визначення способу участі батька у вихованні дітей, розгляд якої призначено на 04.03.2021 року. Відповідно до ч.2 ст.3 вказаного Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється у т.ч. на колишнє подружжя. Нормою ст.16 зазначеного Закону передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі. До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі. Нормами ч.ч. 3, 4 ст. 26 цього Закону встановлено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. З огляду на те, що [PERSON] не надано до суду належних та допустимих доказів вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці та їхніх спільних дітей, відсутні судові рішення, які набрали законної сили про визнання винуватим [PERSON] у вчиненні вищенаведених дій, а тому суд вважає, що подана заява не підтверджена належними доказами того, що [PERSON] є кривдником колишньої дружини та їхніх дітей. Зазначений висновок підтверджується, серед іншого ще й тим, що в матеріалах даної справи відсутні будь-яких докази щодо внесення до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства хоча б одного випадку домашнього насильства зі сторони [PERSON] . З огляду на викладене, твердження заявниці про те, що [PERSON] чинить економічне, фізичне та психологічне насильство щодо неї та їхніх дітей спростовується наявними матеріалами справи. Аналізуючи наведене вище, суд вважає, що за відсутністю фактичних обставин та правових підстав, з якими Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» пов`язує необхідність вжиття для [PERSON] заходів у вигляді обмежувального припису, а відтак, подана заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed