Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

10.04.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON]про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, перебуває у шлюбі з відповідачем. [PERSON] звернувся до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який хворіє на церебральний параліч, інвалід ІІ групи, проживає разом з позивачем і знаходяться на її утриманні. Після виявлення хвороби сина, позивач вимушена була звільнитися з роботи за власним бажанням по догляду за дитиною інвалідом до досягнення нею 16 років. 24.05.1993 року позивач звільнена за ст. 38 КЗпП України. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини не надає. Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини всіх доходів щомісячно. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутністю, на уточнених позовних вимогах наполягає. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 17.10.1986 року, про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції внесено відповідний актовий запис № 2440. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.04.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 18.04.2015 року. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданим Орджонікідзевським РАЦС 24.02.1990 року, відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO]. [PERSON] хворіє на церебральний параліч є інвалідом з дитинства ІІ групи, що підтверджується медичними висновками № 495, № 3, № 26, посвідченням серії [NUMBER]. Після виявлення хвороби сина, позивач вимушена була звільнитися з роботи за власним бажанням по догляду за дитиною інвалідом до досягнення нею 16 років. 24.05.1993 року позивач звільнена за ст. 38 КЗпП України. Син проживає разом з матір'ю [PERSON], знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання колишньої дружини та сина. У 2013 році позивач вийшла на пенсію за віком, як мати інваліда дитинства, про що свідчить пенсійне посвідчення [NUMBER] від 04.07.2013 року. Згідно з довідкою УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя позивач отримує пенсію у розмірі 949,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1,2,3,4 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до з ч.ч. 1,2,3 ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У відповідності з ч.ч. 1,4 ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за. умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин. Подаючи свої докази, сторони реалізують своє право на доказування і одночасно виконують обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Всупереч зазначеним вимогам чинного законодавства, відповідачем не надано жодного доказу на обґрунтування заперечень проти позову. Виходячи з матеріального становища сторін та враховуючи стан їх здоров'я, а також те, що позивач потребує матеріальної допомоги, і під час шлюбу знаходилась на утриманні чоловіка та має право на таке утримання згідно з чинним законодавством, оскільки воно виникло у неї за час шлюбу, а тому розірвання шлюбу не припиняє права на утримання, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved