Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

07 вересня 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк ( далі -АТ КБ) «Приватбанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом. Позовна заява мотивована тим, що між банком та [PERSON] 18 грудня 2009 року відповідно до вимог ч.1 ст. 634 ЦК України був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач посилається на те, що банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Оскільки відповідач [PERSON] зобов`язання\~за договором\~належним чином\~не виконувала,\~унаслідок чого\~станом на\~20\~ травня\~ 2018\~року виникла\~заборгованість в\~сумі 111786,68\~грн.\~яка складається\~з \~наступного:\~заборгованість за\~кредитом \~14985,09\~грн.;\~заборгованість по\~процентам за\~користування кредитом\~за період\~з 18.12.2009\~по 30.11.2016\~в сумі\~96801,59\~грн.\~ Враховуючи\~вищевикладене,\~ позивач\~просить стягнути\~з відповідача\~зазначену заборгованість\~за кредитним\~договором та\~понесені судові\~витрати по\~сплаті судового\~збору в\~сумі 1762\~грн. Позивач також просив розглянути справу за відсутністю свого представника та у разі неявки відповідача ухвалити у справі заочне рішення. У відзиві на позов відповідач [PERSON] в особі свого представника адвоката Юрченка В.В., заявивши вимоги про застосування до виниклих правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, просила відмовити у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на те, що позивачем пропущений строк позовної давності , оскільки вимоги по стягненню заборгованості за тілом кредиту в сумі 14985,09 грн. могли бути задоволені до 23.03 2017 року, враховуючи, що останній платіж за кредитним договором здійснений нею 27.03.2014 року. Вимоги банку щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами в розмірі 96801,59 грн. також не підлягають задоволенню, оскільки щодо заборгованості в сумі 93,77 грн. за період з 18.12.2009 року по 29.12.2012 року строк позовної давності сплинув; а заборгованість в розмірі 96707,82 грн. не може бути стягнута, оскільки строк дії платіжної картки № [NUMBER] встановлювався до грудня 2012 року, тому кінцевою датою дії кредитного договору з урахуванням дії цієї картки є 31.12.2012 року ( а.с. 57-62). У відповіді на відзив представник АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки перевипущена кредитна картка діє до останнього дня 05/2016 року; кредит відповідачем не погашений, тобто кредитний договір не є розірваним або припиненим згідно правових підстав, визначених ст. ст. 599,651,654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. (а.с. 67-69). В запереченнях на відповідь на відзив та подальших пояснень на позовну заяву від 03.09.2019 року відповідач [PERSON] в особі свого представника адвоката Юрченка В.В. посилається на те, що позивачем не надано доказів щодо дії кредитної картки, виданої 18.12.2009 року, проте в справі містяться відомості про те, що друга картка за № 4149-6059-0144-7102 , яка видана банком відповідно до п.п.3.1.3 п.3.1 Умов та правил надання банківських послуг з новим строком дії, діє до останнього дня 05/2016 року. Датою першої операції за новою карткою є 27.06.2012 року, тому строк дії кредитного договору складає з 18.12.2009 по 27.06.2012. Оскільки останнє збільшення кредитного ліміту відбулося 29.04.2011 на суму 15\~000 грн., розмір щомісячного платежу (7% від суми заборгованості) складає 1050 грн., а термін останнього щомісячного платежу за кредитним договором є не пізніше 25.08.2012. Строк позовної давності починається з 26.08.2012 та закінчується 26.08.2015р. тобто позивачем пропущений строк позовної давності для захисту своїх вимог. Крім того, зазначає, що банком не надані докази щодо наявності підпису позивача у Пам`ятці клієнта, Умов та правил надання банківських послуг. Тарифів, та отримання картки, тобто не надані докази того, що відповідач була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, які діяли на час укладення кредитного договору. З огляду на вказане посилається на те, що відповідач [PERSON] визнає лише процентну ставку про кредитній картці, яка вказана у анкеті-заяві, а саме 3% на місяць, що становить 36% річних, а інший розмір - 43,2% річних не визнає. Зазначає, що з урахуванням строку позовної давності проценти за користування кредитом можливо стягнути за період з вересня 2015 року по травень 2018 року.(а.с. 88-95, 115-118). У відповіді на пояснення від 02.10.2019 представник АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що з умовами укладеного кредитного договору [PERSON] була ознайомлена і виконувала їх значний час з урахуванням збільшення банком кредитного ліміту та зміни тарифних ставок. Строк позовної давності банком не пропущений. Розгляд справи проводився у скороченому провадженні без виклику сторін. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані учасниками справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] 18 грудня 2009 року відповідно до вимог ч.1 ст. 634 та ч.2 ст. 642 ЦК України був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредитний договір укладено шляхом підписання Анкети-заяви позичальника, в якій зазначені анкетні дані [PERSON] , кредитний ліміт в розмірі 2000 грн., умови кредитування з видачею платіжної карти « Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду», базова процентна ставка 3% на місяць на залишок заборгованості, номер виданої кредитної картки [NUMBER] (а.с.14,43). [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», складає між нею та банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві та довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти « Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду». З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] тривалий час виконувала умови договору, користуючись наданим кредитним лімітом та поповнювала картрахунок внесенням готівкових коштів. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна», 30 днів пільгового періоду» розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менш 50 грн. і не більш залишку заборгованості до 25 числа місяця, який слідує за звітним. Пільговий період (нарахування процентів провадиться по ставці 0,01% річних) 30 днів за кардою витратою (а.с. 16). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] зазначено старт карткового рахунку 18.12.2009 року з встановленням кредитного ліміту 18.12.2009 в сумі 2000 грн., та про зміну кредитного ліміту (збільшення): 10.08.2010 до 4000 грн., 17.01.2011 до 10\~000 грн., 04.03.2011 до 13\~000 грн., 29.04.2011 до 15\~000 грн., а також зазначено, що 01.07.2011 відбувся перевипуск карти та переоформлення договору на голд-обслуговування. Строк дії кредитної карти зазначений до 05/2016 (а.с.15). Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» № 30.1.0..0/2 20180906/525 від 14.05.2019 [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 18.12.2009 отримала картки № [NUMBER] та [NUMBER] , зі строком дії картки до останнього дня 05/2016 року (а.с. 71). Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. На підставі п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за сім днів до введення змін проінформувати клієнта, в тому числі у виписці по картрахунку згідно п. 4.9 цього договору. Якщо на протязі 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за особистим рішенням банку і без попереднього повідомлення клієнта. Банк нараховує відсотки за користування відповідачем кредитом в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, відповідно до п. 5.5 Правил користування кредитною карткою. Згідно \~п.6.3\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг\~до обов`язків\~позичальника відноситься\~отримання виписки\~про стан\~картрахунків та\~про здійснені\~операції по\~картрахункам.\~ Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України). Матеріали справи\~свідчать про\~те,\~ що\~банк \~свої зобов`язання\~за договором\~та угодою\~виконав в\~повному обсязі,\~а саме\~надав відповідачу\~ \~[PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Доказами користування\~ відповідачем\~кредитними коштами\~є виписка\~по рахунку\~(а.с.\~ 44-47 )\~ \~ \~ \~ Згідно з доданим банком до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором № б/н від 18.02.2009 року станом на 20 травня 2018 року виникла заборгованість в сумі 111786,68 грн. яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 14985,09 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 18.12.2009 по 30.11.2016 в сумі 96801,59 грн. Останній платіж [PERSON] здійснила 11 березня 2014 року в сумі\~\~\~\~900 грн.- погашення за наданим кредитом та 331,95 грн. сплачено відсотків з розрахунку процентної ставки на рік -30% (а.с. 11). Відповідно до статей\~610,\~612 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року в справі № 6-14цс14 , у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року справа № 549/116/16-ц, провадження № 61-29123 св18. Відповідач \~ [PERSON] \~в особі\~свого представника\~звернулася до\~суду із\~заявою про\~застосування строку\~позовної давності\~до вимог\~банку. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 розділу II умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле МОНТН). За умовами\~договору,\~укладеного між\~АТ КБ\~«ПриватБанк» і\~\~ [PERSON] ,\~кінцевий термін\~виконання кредитного\~зобов`язання\~відповідає строку\~дії картки.\~Строк дії\~перевипущеної кредитної\~картки відповідача\~за №\~ [NUMBER] \~ встановлено\~на період\~ до\~останнього дня\~05/2016\~року,\~ тобто\~до 31.05.2016\~року, що і є кінцевим терміном щодо повернення коштів, тоді як АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом 7 вересня 2018 року, тобто в межах строків позовної давності щодо частини позовних вимог, а саме щодо стягнення тіла кредиту в сумі 14985,09 грн. Доказів перевипуску нової картки та продовження строку дії договору позивачем не надано. У зв`язку\~із чим\~вимоги АТ\~КБ «ПриватБанк»\~щодо стягнення\~з [PERSON] \~заборгованості за\~тілом кредиту\~ в сумі\~14985,09\~грн.ґрунтуються на законі та матеріалах справи. З розрахунку заборгованості убачається, що останній платіж за платіжною карткою було здійснено [PERSON] 11.03.2014 року, дія картки закінчилась 31.05.2016 року, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом 7 вересня 2018 року. З урахуванням умов кредитування з використанням наданої [PERSON] кредитної картки з пільговим періодом, право банку на отримання процентів по кредитному договору порушено з 26 квітня 2014 року. Однак з урахуванням строків позовної давності право на отримання процентів за користування [PERSON] кредитом банк має за період з 07.09.2015 року до 31.05.2016 року (що складає 267 днів), а не до 30.11.2016 року, як зазначено в позовній заяві. Суд вважає безпідставними доводи позивача, що\~проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Отже, після спливу строку дії договору, який визначений строком дії картки, у позивача АТ КБ «ПриватБанк» відсутнє право нараховувати проценти за кредитом. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верхового Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18, які відповідно до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України повинні враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором від 18.12.2009 року, укладеному між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] загальний залишок заборгованості за відсотками на 31.05.2016 року складає 58 532,35 грн.(а.с. 12 зворот) Крім того, із зазначеного розрахунку вбачається, що банк змінив ( збільшив) розмір процентної ставки з 30% до 43,2% з 01.04.2015 року. Оцінюючи наявність підстав для підвищення банком процентної ставки за кредитом, суд керується правовими позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року по справі № 6-1374 цс17, сторонами якої були ПАТ КБ «Приватбанк» та позичальник. Так, Верховним Судом України в цих правових позиціях було зазначено, що у разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України, банком не надано суду належних та допустимих доказів належного повідомлення відповідача про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом з 30%( які сплачувала позичальник [PERSON] ) до 43,2%, зокрема вручення відповідного листа відповідачу під розписку. За таких обставин суд приходить до висновку щодо недоведення банком факту дотримання процедури повідомлення відповідача про збільшення розміру процентної ставки, та, як наслідок до висновку про безпідставне збільшення банком процентної ставки. Враховуючи наведене, суд стягує проценти за користування кредитом за період з 07 вересня 2015 року року по 31 травня 2016 року, виходячи із процентної ставки 30 % річних, суми заборгованості за тілом кредиту 14985,09грн., а саме в розмірі 3334,18 грн. ( 14\~985,09 грн. х 267 днів х 30% :360 днів = 3334,18грн.) Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ( ст. 81 ЦПК України). Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги доведені і підлягають частковому задоволенню в сумі 18\~319,27 грн., з яких: 14 985,09 грн. - тіло кредиту та 3334,18грн. проценти за кредитом. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити за спливом строку позовної давності. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1762 грн., сплачений позивачем за платіжним дорученням № IHB93B1VZF від 13.08.2018 року, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] частково в розмірі 288 грн.75 коп.

Outcome: partial