Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

09 липня 2020 року до суду надійшла зазначена позовна заява. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та відповідачем від 10.12.2008 року, відповідач отримала кредит у розмірі 5400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві про надання їй банківських послуг, відповідач підтвердила, що ознайомилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг та тарифами Приватбанку. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 31.03.2020 року має заборгованість на загальну суму 141904,74 грн., з них: 5062,01 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 134942,73 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1900 грн. - заборгованість за пенею. Разом з тим, позивач просив стягнути з відповідача частину вказаної заборгованості в сумі 139691,22 грн., з них: 5062,01 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 134629,21 грн. - заборгованість за відсотками за період з 10.12.2008 року по 31.01.2020 року, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві та долученому до позовної заяви клопотанні просив розглянути справу у його відсутність. На задоволенні позову наполягає та згоден на заочний розгляд справи /а.с.2-4, 36/. Тому, справа розглянута у відсутність представника позивача, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив на позов не подала /а.с.46/. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у її відсутність в порядку п.1 ч.3 ст.223, ст.280 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 грудня 2008 року [PERSON] звернулася до ЗАТ КБ «Приватбанк» з заявою про надання банківських послуг, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та банком договір. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до положень якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши зазначену заяву про надання банківських послуг, відповідач підтвердила, що ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Приватбанку. Таким чином, [PERSON] уклала з ЗАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір №б/н від 10.12.2008 року, за яким отримала кредит в сумі 5400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає вимогам ст.1054 ЦК України /а.с.11/. Як вбачається з відмітки в зазначеній заяві, відповідач отримала кредитну картку 10.12.2008 року /а.с.15/. Відповідно до п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, 07.11.2012 року відповідачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 2000 грн. 12.08.2013 року розмір кредитного ліміту збільшено до 3000 грн., 08.04.2014 року - до 5400 грн., а 19.05.2015 року - зменшено до 5110 грн. /а.с.9-12, 13/. АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк», яке, в свою чергу, є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» /а.с.34-35/. У зв`язку з реєстрацією шлюбу, 07 квітня 2010 року відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » /а.с.48-50/. Відповідно до п.п.6.5, 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, по перевитратах кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобов`язань за договором, на вимогу кредитора виконати зобов`язання по поверненню кредиту /в тому числі простроченого кредиту і Овердрафту/, сплатити винагороду банку /а.с.17-22/. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, виконаного станом на 31.03.2020 року, позивач вважає, що до стягнення з відповідача належить заборгованість в сумі 139691,22 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 5062,01 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 10.12.2008 року по 31.01.2020 року - 134629,21 грн. /а.с.6-8/. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з п.п.6.5, 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті зобов`язання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Так як відповідач не виконала зобов`язання в строк, передбачений кредитним договором, то позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню. Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, суд приходить до наступного висновку. Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. При цьому, згідно з абзацом 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою, які є складовою Умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки вказаний на лицьовій стороні карти (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (поле MONTH). Таким чином, кредитним договором сторони погодили строк виконання зобов`язань за договором в повному обсязі, а отже і строк кредитування - до останнього дня строку дії картки, тобто до останнього місяця, вказаного на платіжній картці (поле MONTH). Тому, виходячи із аналізу абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Така позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, у пунктах 53-55. Як вбачається з наданої позивачем довідки, відповідачу було видано 6 кредитних карток, остання з яких 5168755510154913 діяла до 08/18 (до 31 серпня 2018 року). Тобто, разом з закінченням строку дії картки закінчився строк кредитування та припинилось право позивача нараховувати відсотки за користування кредитом, а тому суд вважає, що в період з 01 вересня 2018 року по 31 січня 2020 року відсотки нараховано без відповідних правових підстав, і тому позов в частині стягнення заборгованості за відсотками підлягає частковому задоволенню, а саме задоволенню в частині відсотків, нарахованих по 31 серпня 2018 року включно в сумі 36399,37 грн. (а.с.6-8), а в частині стягнення заборгованості за відсотками, які нараховані у період з 01 вересня 2018 року по 31 січня 2020 року, в сумі 98229,84 грн. позивачу слід відмовити. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача, складає 41461,38 грн. (з них: заборгованість за тілом кредиту - 5062,01 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 36399,37 грн.). Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial