Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

09.01.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 10.06.2014 року в розмірі 12256.77 грн. 10.01.2019 року судом зроблено запит про місце реєстрації проживання відповідача. 24.01.2019 року надійшла інформація про те, що відповідач зареєстрований за адресою: [INFO] Ухвалою суду від 24.01.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Обґрунтовуючи позовні вимоги представник АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], який представляє інтереси позивача на підставі довіреності № 3207-К-Н-О від 25.07.2018 року, вказує, що відповідно до укладеного договору [PERSON], було надано кредит у розмірі 1100.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 09.12.2018 року має заборгованість в розмірі 12256.77 грн., яку позивач просить стягнути з [PERSON]., а також стягнути 1921.00 грн. понесених позивачем судових витрат. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд вважає за можливе, справу розглядати у відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10.06.2014 року між ПАТ КБ Приват Банк та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н і згідно даного договору останньому було надано кредит в розмірі 1100.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, надання банківських послуг, відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Крім того, кредитним договором передбачено умови надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідач [PERSON] зобовязання по кредитному договору не виконує і станом на 09.12.2018 року має заборгованість в розмірі 12256.77 грн., яка складається із: заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом 1193.85 грн.; заборгованість за пенею 10003.07 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 559.85 грн. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. \~ Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. \~ У зв'язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 10.06.2014 року підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача на користь позивача понесений ним судовий збір, що підтверджуються платіжним дорученням № РRОМ2ВW1IT від 12.12.2018 року.

Outcome: partial