Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

07 червня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON], вказавши, що 30 листопада 2015 року він придбав у відповідача легковий автомобіль марки DAEWOO LANOS, 2005 року випуску, зеленого кольору, номер кузова [NUMBER], SUPTF69YD5W225435 державний номерний знак [NUMBER], який стоїть на обліку у Центрі ДАІ 5901, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХТ №563535, видане 24.10.2015 року. 30 листопада 2015 року відповідач оформив на позивача довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] Даною довіреністю позивачу були фактично передані всі повноваження власника транспортного засобу. Після оформлення довіреності відповідач передав позивачу вищевказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від автомобіля та поліс обовязкового страхування, а позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 3300 доларів США, що на дату звернення до суду за офіційним курсом НБУ складає 82962,00 грн., про що відповідач видав розписку від 30 листопада 2015 року зі змісту якої слідує, що вказану суму відповідач отримав в якості оплати вартості автомобіля. Починаючи з 30 листопада 2015 року вищевказаний автомобіль фактично перебуває у володінні позивача, який з цієї дати здійснював усі повноваження власника автомобіля, у тому числі виконував ремонт та обслуговування автомобіля. При цьому як позивач так і відповідач діяли свідомо для досягнення особистої користі, яка для позивача полягала в отриманні автомобіля, а для відповідача в отримані грошових коштів. Дії сторін були спрямовані на досягнення правових наслідків, передбачених договором купівлі-продажу. У грудні 2015 року позивач звернувся до РЕВ МВ №1 ДАІ ГУ МВС України в Харківській області з метою зареєструвати автомобіль на своє імя, але йому було відмовлено у звязку з тим що автомобіль перебуває під арештом у кримінальному провадженні №12015220490006681 від 30.12.20115 року за ознаками злочину, передбаченого ст.290 КК України за фактом зміни номера кузова автомобіля. 31.12.2015 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова по справі №640/21716/15-к за клопотання слідчого СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області [PERSON] було накладено арешт на тимчасово вилучене майно - автомобіль DAEWOO LANOS, 2005 року випуску, зеленого кольору, номер кузова [NUMBER], SUPTF69YD5W225435 державний номерний знак [NUMBER], що знаходиться у користуванні [PERSON] шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження. Позивач стверджує, що оформляючи генеральну довіреність, відповідач підтвердив свій намір укласти в подальшому з позивачем договір купівлі-продажу, при цьому усвідомлював неможливість укладення такого договору внаслідок зміни номера кузова автомобіля, умисно приховав цей факт, чим ввів в оману відповідача, отримав гроші за автомобіль усвідомлюючи, що провести перереєстрацію автомобіля неможливо. Повернути отримані за автомобіль кошти відповідач відмовляється. В звязку з вищевикладеним, посилаючись на норми ч.1 ст.526, ст.ст.611, 15, 16, 204-206, 208, 213, 235, 334, 391, 392 ЦК України позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 82962,00 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, обґрунтовуючи його доводами, які викладені в позовній заяві. Відповідач позов не визнав та пояснив, що легковий автомобіль DAEWOO LANOS, 2005 року випуску, зеленого кольору, номер кузова [NUMBER], SUPTF69YD5W225435 державний номерний знак [NUMBER] він купив в м.Суми 24 жовтня 2015 року. При переоформленні автомобіля була проведена експертиза і ніяких питань у експерта не виникало. Відповідач отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Через два тижні відповідач вирішив продати куплений ним автомобіль, оскільки знайшов дешевший автомобіль. Обяву про продаж розмістив в інтернеті і 30 листопада 2015 року до нього зателефонував позивач [PERSON], який в цей же день близько 16 години приїхав у селище Шишаки, оглянув автомобіль, звірив номер кузова з реєстраційними документами і вирішив купити автомобіль. При цьому відповідач пропонував належним чином оформити договір купівлі-продажу, але позивач наполіг, щоб він дав доручення. Після цього у приватного нотаріуса [PERSON] відповідач оформив доручення на імя [PERSON] При цьому був зроблений витяг з реєстру про те, що автомобіль не перебуває під арештом. Потім відповідач передав [PERSON]І, доручення, ключі від автомобіля, реєстраційні документи та поліс страхування, а [PERSON]І, передав відповідачу 3300 доларів США. У кінці березня 2016 року відповідач довідався від [PERSON] що при перереєстрації автомобіля виникли складності так як виявилось що номер кузова на автомобілі підроблений. На початку квітня 2016 року [PERSON] попросив відповідача написати йому розписку про отримання грошей за автомобіль. Відповідач погодився і зустрівшись з [PERSON] в м.Полтава під диктовку позивача написав розписку про отримання грошей за проданий автомобіль, при цьому дату видачі розписки поставив 30 листопада 2015 року, як просив позивач. Автомобіль був офіційно оформлений на його імя, жодних змін до ідентифікаційних номерів автомобіля він не вносив, автомобіль фактично продав, передавши позивачеві всі повноваження власника та отримавши за проданий автомобіль гроші, жодних доказів свідомого введення позивача в оману позивач не надав. У звязку з цим відповідач просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні за безпідставністю позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено і це визнано сторонами, що 30 листопада 2015 року між [PERSON] (відповідачем) та [PERSON] (позивачем) було укладено договір купівлі-продажу легкового автомобіля DAEWOO LANOS, 2005 року випуску, зеленого кольору, номер кузова [NUMBER], SUPTF69YD5W225435 державний номерний знак [NUMBER]. Як позивач так і відповідач у судовому засіданні визнали що відповідач продав позивачеві за 3300 доларів США, а позивач купив у відповідача за вказану суму легковий автомобіль DAEWOO LANOS, 2005 року випуску, зеленого кольору, номер кузова [NUMBER], SUPTF69YD5W225435 державний номерний знак [NUMBER]. На підтвердження укладення договору відповідач видав позивачеві довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON], 30.11.2015 року, яка зареєстрована у реєстрі за №1438, згідно якої відповідач уповноважував позивача користуватися, керувати та розпоряджатися вищевказаним автомобілем на власний розсуд. Крім того відповідач видав позивачу розписку про отримання ним 3300 доларів США за проданий ним автомобіль. Відповідно до ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмовій формі. У ч.1 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, яким и обмінялися сторони. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Таким чином суд визнає достовірно встановленим, що 30 листопада 2015 року між [PERSON] (відповідачем) та [PERSON] (позивачем) було укладено договір купівлі-продажу легкового автомобіля DAEWOO LANOS, 2005 року випуску, зеленого кольору, номер кузова [NUMBER], SUPTF69YD5W225435 державний номерний знак [NUMBER]. При зверненні позивача до РЕВ МВ №1 ДАІ ГУ МВС України в Харківській області з метою зареєструвати автомобіль на своє імя було зясовано, що номер кузова автомобіля піддавався зміні і у звязку з цим на автомобіль ухвалою слідчого судді накладено арешт. За фактом зміни номера кузова на автомобілі [NUMBER] ведеться кримінальне провадження №12015220490006681, яке на даний час не закінчене. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В ч.2 ст.60 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на момент продажу автомобіля відповідачу було відомо про факт підроблення номера кузова належного йому автомобіля і що відповідач умисно приховав цей факт з метою введення позивача в оману. Жодних доказів на підтвердження цих припущень позивач не надав. За таких обставин суд не вбачає порушень прав позивача з боку відповідача, а відтак, не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат суд проводить у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved