overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

09 вересня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Вказані позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує ухиленням відповідача від виконання покладеного на нього ст.180 СК України обов'язку щодо утримання дитини до досягнення повноліття. Згідно з доводами позивачки вона неспроможна самостійно здійснювати матеріальне забезпечення неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилася, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена судом про час, дату і місце розгляду даної справи. 02 жовтня 2015 року від [PERSON] в суд надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі на підставі наявних у справі доказів. Зі змісту вказаної письмової заяви позивачки від 02 жовтня 2015 року слідує, що [PERSON] повністю підтримує вказані позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. При цьому позивачка вказала, що [PERSON] добровільно не надає матеріальної допомоги неповнолітній дочці [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про час, дату та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань та заперечень проти позову від [PERSON] в суд не надходило. Враховуючи наведене, а також відсутність заперечень зі сторони позивачки, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

09 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки та в силу ч. 1 ст. 224 ЦПК України у суду є підстави для проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження дитини серії І-ЖД № 237206 та довідкою ОСББ «Фламінго» від 09 вересня 2015 року № 13 про склад сімї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

09 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з відповідною заявою про надання права на шлюб . Заявник проситьє суд постановити рішення, яким надати [PERSON] [INFO] право на шлюб з [PERSON] , 16 .02.1993 року народження. В обгрунтування заяви [PERSON], зазначила , що на даний час їй виповнилося 16 років, вона проживаїє в сім'ї [PERSON] , якого кохає і бажає вийти за нього заміж. Крім того чекає від нього дитину. Батьки не заперечують проти одруження. [PERSON] згоден на укладення шлюбу з нею та бажає створити сім'ю. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] повністю підтримали вимоги по тих підставах, що викладені в заяві і прохають задовольнити заяву і надати їй право на шлюб. Представник органу опіки та піклування Куйбишевської райдержадміністрації Запорізької області [PERSON], не заперечує проти пониження шлюбного віку [PERSON] вважає , що це в даній ситуації є доцільним і в інтересах [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні батьки заявниці [PERSON], [PERSON] повідомили суду, що вони не заперечують проти того , щоб їх дочка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], та прохають задовольнити заяву дочки та надати їй право на шлюб. В судовому засіданні [PERSON], повідомила що її син [PERSON] на даний час проходить військову службу в зоні АТО. Вона знає про його намір створити сім'ю з [PERSON] і не заперечує проти їх одруження. Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, свідків, дослідивши докази в матеріалах справи , вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.23 Сімейного кодексу України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Відповідно до ст.22 Сімейного кодексу України, шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років. Відповідно до ч.2 ст.23 Сімейного кодексу України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено , що це відповідає її інтересам. [PERSON] [INFO], тобто досягла шістнадцятирічного віку, що підтверджується копією паспорта СЮ 385480 , виданого 05 червня 2015 року Куйбишевським РВ ГУМВС України в Запорізькій області. Із пояснень заявника [PERSON] суд встановив, що між нею та [PERSON] виникли серйозні стосунки, вони кохають один одного і твердо вирішили створити сім'ю. Батьки заявника [PERSON] не заперечують проти даного шлюбу. [PERSON] на даний час вагітна , що підтверджується довідкою Куйбишевської ЦРЛ і перебуває на 6 тижні вагітності. Орган опіки та піклування Куйбишевська райдержадміністрація Запорізької області не заперечує проти надання [PERSON] права на шлюб, що підтверджується її висновком № 01-16/0956 від 15 вересня 2015 року. За таких умов суд прийшов до висновку, що надання заявнику [PERSON] права на шлюб є доцільним в даній ситуації і відповідає її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

09 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. В обґрунтування позову посилається на те, що з 2008 року сторони проживають у не зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки. Відповідач участі в утриманні доньки не приймає, а тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно та до її повноліття. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно телефонограми відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, згідний сплачувати аліменти в розмірі 200 грн. щомісячно до повноліття дитини. Суд, заслухаши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З роз'яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з 2008 року сторони перебувають у не зареєстрованому шлюбі. 24 грудня 2009 року у сторін народилася донька [PERSON], яка перебуває на утриманні позивача. Відповідач офіційно не працює. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження. Враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що аліменти слід визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 200 гривень на дитину щомісячно. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

09 вересня 2015 року до суду звернувся [PERSON], [INFO], із заявою про надання йому права на шлюб із [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що на теперішній [PERSON] вагітна від нього, бажає створити сімю та укладення шлюбу з нею відповідає його інтересам. У судовому засіданні [PERSON] підтримав свою заяву, просила надати йому право на шлюб із [PERSON]С,, оскільки вони бажають створити повноцінну сімю. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні просила дозволити [PERSON] одружитися з нею, оскільки вона очікує дитину від нього та він бажає створити з нею повноцінну сімю. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є опікуном [PERSON] Не заперечувала проти укладення шлюбу, оскільки укладення шлюбу з [PERSON] відповідає інтересам [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матірю [PERSON], проти укладення шлюбу доньки з заявником не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи та свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] (а.с.6). Згідно з висновком ВКК №235 від 04.09.2015 року [PERSON] перебуває у стані вагітності, строк 7-8 тижнів (а.с.5). Відповідно до ст.22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст.23 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. За таких обставин, суд вважає, що шлюб із [PERSON], яка очікує народження дитини, відповідає інтересам неповнолітнього [PERSON], який бажає створити повноцінну сімю, а тому заяву про надання права на шлюб слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

09 вересня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки вважає можливим зберегти відносини. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 12 жовтня 2012 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено актовий запис №1233. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], дочку - [PERSON], [INFO]. Від примирення в судовому засіданні позивачка відмовилася, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки на даний час в неї склались інші стосунки, відповідач вважав, що можливо сторонам примиритись. Проте судом не надавався час на примирення сторін. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки два з половиною роки. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

09 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.09.2015р. о 13 год. 02 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.09.2015р. о 13 год. 02 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, настрій знижений, висловлює думки про небажання жити. Свій стан не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - важкий депресивний епізод, без психотичної симптоматики, з соматичними симптомами, суїцидальна спроба. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

09 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.09.2015р. о 21 год. 25 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, небезпечна, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.09.2015р. о 21 год. 25 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора підозріла, напружена, висловлює маячні ідеї відносин, емоційно неадекватна, тривожна. Має слухові галюцинації коментуючого характеру. Мислення паралогічне, дезорганізоване. Свій стан не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

09 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.09.2015р. о 12 год. 15 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є небезпечним у зв'язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.09.2015р. о 12 год. 15 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра райвійськкомату. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий агресивний, злобний, напружений, чує «голоси», вважає, що над ним проводять дослідження, експерименти, хочуть отримати від нього інформацію, ночами не спить. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

09 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.09.2015р. о 17 год. 42 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.09.2015р. о 17 год. 42 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий скований, спостерігається слинотеча, тонус м'язів підвищений, критика порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний синдром, нейролептичний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved