Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

09.11.2015 позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить визнати договір поруки від 15.06.2007, укладений між нею та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що внаслідок змін умов кредитного договору, зокрема встановлення нового графіку погашення боргу, збільшився обсяг відповідальності останнього, що попередньо не було узгоджено з нею як з поручителем, в зв'язку з чим поруку вважає припиненою. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив. До суду надав заяву про розгляд справи за відсутності представника та направив письмові заперечення, згідно яких зазначив, що зобов'язання за договором поруки є дійсними, оскільки додаткова угода є невід'ємною частиною кредитного договору за виконання зобов'язань по якому поручитель взяв на себе відповідальність перед Банком. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, з урахуванням думки позивача та її представника, визнав можливим розгляд справи у відсутність представника відповідача та третьої особи [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами шляхом дослідження, приходить до наступного. Як встановлено судом, 15.06.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/2576/74/56739, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 20300,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 12,50% річних та з остаточним поверненням 15.06.2027. (а.с.15-16). З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним кредитним договором 15.06.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позивачем [PERSON] було укладено договір поруки, за яким [PERSON] зобов'язалась солідарно відповідати перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] з погашення суми кредиту, процентів та пені за вказаним кредитним договором (а.с.21-22). В подальшому, 27.02.2009 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до вказаного кредитного договору, відповідно до умов якої тимчасово на період з 27.02.2009 по 27.02.2010 зменшено розмір щомісячних платежів позичальника за кредитним договором до розміру процентів та викладено в новій редакції Графік погашення кредиту та інших платежів. (а.с.23-25) Відповідно до положень ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В обґрунтування підстав позову, позивач посилається на те, що внаслідок укладення Додаткової угоди №1 до кредитного договору, згоди на укладення якої вона не надавала збільшився обсяг відповідальності поручителя без її згоди, що тягне за собою припинення поруки згідно правил ч.1 ст. 559 ЦК України. Разом з тим, такі твердження позивача суд вважає безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як роз'яснено у п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Таким чином, закон пов'язує припинення договору поруки із зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умовами збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких умов основного зобов'язання забезпеченого порукою. Виходячи з положень Додаткової угоди №1 до кредитного договору та доданого до неї Графіку погашення кредиту та інших платежів сукупний розмір щомісячних платежів з погашення тіла кредиту та процентів не свідчить про наявність підстав вважати, що обсяг відповідальності поручителя при укладенні вказаної угоди збільшився. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтвердили, що внаслідок укладення цієї додаткової угоди збільшився обсяг відповідальності поручителя суду не надано і такі дані матеріали справи не містять. Відтак відсутні підстави відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України для припинення зобов'язань за договором поруки. Посилання позивача на не укладення нею Додаткової угоди №1 до кредитного договору як на доказ відсутності її згоди як поручителя на зміну умов основного зобов'язання суд не приймає до уваги як безпідставні, оскільки судом не встановлено збільшення обсягу відповідальності поручителя, а тому відсутність згоди поручителя не має доказового значення для даного предмету спору. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed