Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

08.11.2016 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить усунути їй перешкоди в користуванні належним їй на праві власності житловим приміщенням - квартирою № 199, що знаходиться в м. Харкові по вулиці Архітекторів, будинок № 24, шляхом визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку [PERSON] При цьому посилалася на те, що вона на сьогоднішній день є власницею житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Право власності на зазначене житлове приміщення було набуто ? частку квартири - на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 05 лютого 1998 року за реєстр. № 1-98-103616, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду та Договору про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру від 25 серпня 2016 року за реєстр.№ 1700, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], а також ? частку квартири - на підставі договору купівлі- продажу від 30 серпня 2016 року за реєстр.№ 1734, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] В зазначеному житловому приміщенні проживає лише вона одноособово. Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та прописку, наданої Дільницею № 5 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» від 30 серпня 2016 року за вих. № 864, окрім неї в вищезазначеному житловому приміщенні проживає та зареєстрована ще і її донька - [PERSON] Крім того позивач вказує, що на сьогоднішній день її донька [PERSON] не проживає в спірній квартирі, оскільки вона є громадянкою [PERSON] Штатів Америки та постійно проживає за адресою: [PERSON] Штати Америки, НьюЙорк, Бруклін, 63-я стріт, 2027 Є. Будь-які особисті речі відповідача в житловому приміщенні відсутні. Факт реєстрації відповідача в житловому приміщенні, що належить мені, порушує її право власності на дане житлове приміщення, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати обєкт права власності та накладає тягар сплати комунальних послуг за особу, яка зареєстрована, проте фактично не проживає у зазначеному житловому приміщенні. У судове засіданні позивач [PERSON] не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду заяву , в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та не заперечувала проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Будучи викликаною через оголошення у пресі відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності. Представник третьої особи Департамент реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. При таких обставинах, суд враховуючи позицію позивача та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та третьої особи на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухваливши рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В силу ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. В судовому засіданні встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] є власницею вказаної квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 05 лютого 1998 року за реєстр. № 1-98-103616, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, Договору про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру від 25 серпня 2016 року за реєстр.№ 1700, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], а також на підставі договору купівлі- продажу від 30 серпня 2016 року за реєстр.№ 1734, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] (а.с. 6-10) Згідно до довідки КП «Жилкомсервіс» Дільницею № 5 від 30 серпня 2016 року за вих. № 864, окрім позивача в вищезазначеному житловому приміщенні проживає та зареєстрована ще і її донька - [PERSON] (а.с. 11) Як вбачається з копії паспорта відповідача, [PERSON] вже є громадянкою [PERSON] Штатів Америки та постійно там проживає. (а.с. 12-14) Вищенаведеними доказами, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в спірному житловому приміщенні не мешкає на протязі тривалого часу. Таким чином, сукупність наведених доказів дозволяє суду дійти висновку про те, що відповідач [PERSON] не мешкає в спірному житловому приміщенні понад одного року без поважних причин, у зв'язку з чим вона має бути визнана такою, що втратила право користування спірною квартирою, яка належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, тому що в даному випадку порушаються житлові права позивача, як власника спірного житла. У позовній заяві [PERSON] не просила на стягненні з відповідача на її користь судового збору. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 88 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених нею судових витрат. Щодо позовних вимог, в частині примусово зняти з реєстраційного обліку відповідача , то вони є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільного вибору місця проживання в Україні » від 11.12.2003 № 1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, відповідно до приписів вищенаведеного Закону України, безумовною підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Тому, у вказаному випадку, покладення судовим рішенням на відповідні органи реєстрації місця проживання та місця перебування осіб, обовязку зняття з реєстрації місця проживання особи, діючим законодавством не передбачено. Крім того, позивачем в своєї позовної заяві Департамент реєстрації Харківської міської ради не визначено в якості співвідповідача. Таким чином, процесуальним законодавством, покладення судовим рішення відповідних обовязків, передбачено лише на відповідача по цивільній справі, а не на інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного, ст.ст. 316, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: partial