Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

07 лютого 2018 року заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту, що вона дійсно є громадянкою України [PERSON], яка народилася [INFO] року у Червоногвардійському районі м. Макіївка Донецької області. Свої вимоги мотивує тим, що приблизно у липні 2017 року, перебуваючи у м. Костянтинівка, Донецької області як переселенець, вона втратила свій паспорт. З приводу втрати вона звернулася до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП України в Донецькій області, але розшук не дав результатів. Після цього вона звернулася до Костянтинівського міського відділу Головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області з метою поновлення паспорту, але отримала відмову, оскільки вона не могла забезпечити явку до вказаної установи свідків з її первинного місця реєстрації у Червоногвардійському районі м. Макіївки, та було рекомендовано звернутись до суду. У зв'язку з втратою паспорта, необхідністю документування в подальшому паспортом громадянина України просить підтвердити факт громадянства України, оскільки за відсутності даних про реєстрацію місця проживання на території України даний факт може бути встановлений лише рішенням суду. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник заяву підтримали, просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи Воронін А.Ф. у судовому засіданні пояснив, що на момент звернення до міграційної служби неможливо було документувати заявницю паспортом громадянки України, оскільки усі документи про видачу їй паспорту залишились на непідконтрольній території. Проти задоволення заяви не заперечує. Заслухавши пояснення заявниці та її представника, допитавши свідків, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Так свідки [PERSON] та [PERSON], які були приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та за відмову від дачі показань, у судовому засіданні підтвердили ті обставини, що [PERSON], з якою вони працюють з 2015 року, є громадянкою України. Вони бачили її паспорт під час роботи. Згідно зі ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Указом Президента України від 27.03.2001р. № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок). Цей Порядок відповідно до Закону України «Про громадянство України» (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Відповідно до п. 7 цього Порядку передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до п. 8 Порядку встановлення належності до громадянства України, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР; в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Факт народження та проживання на території України [PERSON] підтверджується наступними документами: копією паспорту громадянки України серії [NUMBER] виданого 01 липня 2002 року Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, згідно якого [PERSON] народилася [INFO] року у м. Макіївка Донецької області; довідкою від 12.05.2016 року №1425055519 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради на підставі оригіналу вказаного паспорту громадянки України, який у подальшому було нею втрачено; свідоцтвом про народження заявниці серії [NUMBER] повторно виданим 13.12.2017 року Костянтинівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, яке підтверджує дату та місце народження заявниці. Проживання заявниці за адресою: [ADDRESS], підтверджується довідкою внутрішньо переміщеної особи, довідкою про склад сім'ї від 16.05.2016 року № 261, виданої Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника». Особу [PERSON] підтверджено також довідкою від 26.03.2018 року №0355, виданою ТВБВ №10004/63 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про відкриття заявниці карткового рахунку з відповідним номером 03 грудня 2014 року (а.с.8-10,12,41). З приводу втрати паспорту заявниця звернулась до Костянтинівського ВП Бахмутського відділу ГУНП Донецької області (а.с.13). Також заявниця зверталась до Костянтинівського міського відділу Головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області з відповідною заявою, однак через неможливість отримання паспорта громадянина України без встановлення факту громадянства та встановлення особи судовим рішенням їй було рекомендовано звернутися до суду (а.с.14). Згідно положень ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення(п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.315 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними врегульовано Указом Президента України № 215/2001 від 27 березня 2001 року «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» (з подальшими змінами і доповненнями), яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок). Згідно з п. п. 8 - 10 Порядку рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання на території України станом на 13 листопада1991 року (на час набрання чинності Законом України «Про громадянство»), є одним із необхідних документів для встановлення належності особи до громадянства України та видачу відповідного документу, що підтверджує громадянство України, зокрема, паспорту громадянина України. Таким чином, факт постійного проживання заявниці [PERSON], [INFO], на території України станом на 24 серпня 1991 року та особа останньої знайшли своє підтвердження й заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved