Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

07.12.2018 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина в зв`язку з навчанням до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] 11.01.2019 року до суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача-фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 13.03.2019 року. 13.03.2019 року розгляд справи відкладений за клопотанням відповідача. Справа призначена до розгляду на 17.05.2019 року. 05.03.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 17.05.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в зв`язку з навчанням в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку та доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на одну особу. щомісячно до закінчення навчання або до досягнення двадцяти трьох річного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: він народився [INFO] . Його батьком згідно свідоцтва про народження є відповідач [PERSON] На даний час він навчається у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за денною формою навчання на контрактній основі і стипендію не отримує. Строк закінчення навчання 30.06.2021 року. В зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Його затрати в зв`язку з навчанням складаються із оплати за навчання в сумі 11000 на рік. Таку матеріальну допомогу йому в основному надає мати. Батько в добровільному порядку матеріальну допомогу на його навчання не надає, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивач не з`явився. На час розгляду справи заяви про відкликання позову не надав. З чого суд приходить до висновку, що позивач не відмовляється від заявлених вимог і суд має можливість ухвалити рішення без участі позивача в судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснивши, що до вісімнадцяти років та до моменту отримання даного позову, до лютого місяця він сплачував аліменти на надавав допомогу сину в зв`язку з навчанням. Після отримання позовної заяви він матеріальну допомогу сину не надавав. Крім того він сумнівається у тому, що позивач є його сином, та вважає, що даний факт підлягає перевірці. В цілому він згоден сплачувати аліменти в розмірі ј частини свого прибутку. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. письмові пояснення суду не надала. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. \~ \~ \~ Судом\~встановлено такі\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. згідно свідоцтва про народження батьками позивача записані [PERSON] , та [PERSON] .. На даний час позивач навчається у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за денною формою навчання на контрактній основі і стипендію не отримує. Строк закінчення навчання 30.06.2021 року що підтверджується довідкою навчального закладу. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка син, які продовжують навчання. Позивачем в поданій позовній заяві обґрунтовано, що у зв`язку навчанням позивач несе затрати пов`язані з оплатою за навчання в розмірі 11000 грн., на рік. наявність інших витрат в зв`язку з навчанням позивачем не обгрутовано в позовній заяві, а так як позивач не з`явився на виклик до суду, то в судовому засіданні дані затрати не могли бути уточнені. За доводами позивача всі його витрати пов`язані з навчанням несе мати. Проте судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку надавав матеріальну допомогу на утримання сина в зв`язку з навчанням до моменту отримання позовної заяви. Після чого припинив надавати матеріальну допомогу. За даних обставин суд приходить до висновку про наявність порушення прав позивача та необхідності їх захисту у спосіб, обраний позивачем. Та вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в зв`язку з його навчанням. Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів суд враховує, матеріальний стан батьків позивача, відсутність на їх утриманні інших неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Виходячи з того, що позивач просить стягнути аліменти в частці від прибутку відповідача, тобто позивачем обраний саме такий спосіб захисту прав, суд вважає, що аліменти на утримання сина в зв`язку з навчанням повинні бути стягненні в даний спосіб. Враховуючи наведені вище обставини, та з того, що позивачем обґрунтовані затрати в зв`язку з навчанням лише оплатою за навчання, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в зв`язку з його навчанням в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) до закінчення навчання. В зв`язку з тим, що позивач, який продовжує навчання, досяг повноліття, а нормами СК України не передбачено мінімального розміру аліментів на утримання повнолітніх доньки, сина, які продовжують навчання, так як згідно ст. 182 СК України такий розмір встановлюється лише для неповнолітніх дітей, суд не визначає мінімального розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання повнолітнього сина в зв`язку з його навчанням. Відповідно в задоволенні вимог в цій частині вважає за потрібне відмовити. Доводи відповідача про те, що він має сумніви щодо його батьківства та даний факт підлягає перевірці, суд вважає безпідставним. Так як відповідач до досягнення сином повноліття сплачував аліменти і будь-яких сумнівів щодо свого батьківства не мав. У відповідності до положень ст. 136 СК України відповідач наділявся правом на оспорення батьківства в с удовому порядку з моменту народження дитини і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином на даний час відповідач втратив право щодо оспорення свого батьківства відносно позивача в судовому порядку. Проте у позивача не втрачена можливість перевірити своє батьківство в добровільному порядку при існуючих у нього сумнівах. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 07.12.2018 року, тому аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання сина в зв`язку з навчанням саме з цієї дати. Так як доказів щодо сплати аліментів на утримання сина в зв`язку з навчанням за попередній період відповідач суду не надав. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768.40 грн. На основі ст. 199, 200, 201, СК України,

Outcome: partial