Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

08 червня 2017 року прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі ДП «Волиньвугілля» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за наслідками судового розгляду кримінального провадження №12016030050001193 встановлено, шо в період часу з 11.09.2013 по 09.10.2013 [PERSON], працюючи згідно наказу №170-к від 11.09.2013 на посаді виконуючого обовязки директора відокремленого підрозділу «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», будучислужбовою особою, наділеною адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, всупереч вимогам ст.15 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 щодо організації оплати праці на підприємстві з дотриманням норм та гарантій, передбачених законодавством; п.6 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999, де вказано, що керівник підприємства зобов'язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів, п. 9.15.9 Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості з доповненнями і змінами, положення якої згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про колективні договори і угоди», діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду, де зазначено, що виплата заробітної плати працівникам підприємства, відособлених (структурних) підрозділів повинна проводитися у межах скоригованого розрахункового фонду оплати праці за відповідний період і перевищення фактичного фонду оплати праці може проводитися за наявності дозволу сторони власників; п.2.2.4, п. 3.2.4 «Положення про преміювання працівників на підприємствах вугільної промисловості», що є додатком до Галузевої угоди та де вказані умови можливості працівників і технічних службовців на підприємствах вугільної промисловості; п.8.3, п.9.3 Колективного договору ВП «Шаха «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», де зазначено, що остання неділя серпня є професійним святом працівників вугільної промисловості Днем шахтаря, і оплата праці працівників Підприємства проводиться у відповідності з Законом України «Про оплату праці», Кодексом законів про працю України, іншими нормативними та законодавчими актами, а також з Генеральною та Галузевою угодами, п.1.4, 1.9 «Положення про преміювання працівників ВП «Шахта «Бужанська» за основні результати господарської діяльності» де вказано, що при визначені показників преміювання до обрахування приймаються показники обсягів робіт (продукції), виконані і вироблені) відповідно до технічних умов діючих стандартів, а також відповідно до положення про порядок приймання і бракування вугілля (сланцю) і робіт, виконуваних на вугільних вугледобувних шахтах, згідно яких премії нараховані працівникам відповідно до цього положення, здійснюється відповідно до «Положення про преміювання працівників ВП «Шахта «Бужанська» за виконання додаткового завдання з видобутку вугілля, проведення гірничих виробок та відрядження вугілля для постачання на теплові електростанції України», п.5.5, 9.2, 9.4 та 9.13 «Положення про відокремлений підрозділ «Шахта «Бужанська», в редакції 2006 року де вказано, що керівник відокремленого підрозділу розпоряджається коштами та майном Підрозділу відповідно до чинного законодавства та даного положення і несе відповідальність за невиконання планових завдань з видобутку вугілля, проведення підготовчих виробок, продуктивності праці, собівартості й інших установлених показників, нераціональне використання основних виробничих фондів, капітальних вкладень і фінансових ресурсів та перевищення скоригованого фонду оплати праці, достовірно знаючи про фінансовий стан ввіреного йому підприємства та постійне невиконання планових завдань з видобутку та реалізації вугілля, шляхом зловживання своїм службовим становищем, що виразилося у використанні адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій діючи із прямим умислом спрямованим на заволодіння чужим майном в користь третіх осіб, усвідомлюючи в силу своїх службових обовязків, про наявність перевитрат фактичного фонду оплати праці над величиною скоригованого розрахункового фонду оплати праці, про перевищення встановленої (планової) собівартості кінцевої продукції по відособленому підрозділу в цілому у відповідні періоди, що прямо обмежувало можливість виплати із перевищенням фонду заробітної плати, без наявності дозволу власника, відповідно не отримавши такі дозволи, з підстав, що суперечать вище переліченим нормативним актам, видав наступні накази про преміювання працівників: -№205 від 30.09.2013 «За зразкове виконання посадових обовязків, якісну та своєчасну підготовку звітів з охорони праці та «Комплексної програми підвищення безпеки праці на вугледобувних та шахтобудівних підприємствах» за І півріччя 2013 року та скорегованої «Комплексної програми підвищення безпеки праці на вугледобувних та шахтобудівних підприємствах на 2013 рік», на підставі якого працівникам підрозділу незаконно нараховано та виплачено премію на суму 43532 грн. 25 коп.; -№247 від 12.11.2013 «За зразкове виконання посадових обовязків, якісну та своєчасну підготовку звітів з охорони праці та «Комплексної програми підвищення безпеки праці на вугледобувних та шахтобудівних підприємствах» за ІІІ квартал та 9 місяців 2013 року, на підставі якого йому незаконно нараховано та виплачено премію на суму 3182 грн. 25 коп., а працівникам підрозділу незаконно нараховано та виплачено премію на суму 6563 грн. 39 коп. Всього [PERSON] заволодів чужим майном, зловживаючи своїм службовим становищем на свою користь в сумі 3182,25 грн., а також на користь третіх осіб, на загальну суму 50095,64 грн., чим спричинив ДП «Волиньвугілля» майнову шкоду на загальну суму 53277,89 грн. Ухвалою Нововолинського міського суду від 16.05.2017 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191 КК України, за якою він обвинувачувався, на підставі ст.48 КК України у звязку із зміною обстановки. В добровільному порядку шкоду, завдану кримінальним правопорушенням ДП «Волиньвугілля», відповідач відшкодував частково в розмірі 3182.25 грн., тому просить стягнути з відповідача на користь ДП «Волиньвугілля» 50095,64 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення. Прокурор також зазначає, що підстави представництва прокурором інтересів держави полягають у тому, що факт безпідставного нарахування премій [PERSON] керівництву ДП «Волиньвугілля» стало відомо за результатами проведеної ревізії у період з 01.07.2012 по 30.04.2015, незважаючи це, за наявності правових підстав для стягнення з відповідача завданої шкоди, службовими особами ДП «Волиньвугілля» ніяких заходів щодо відшкодування шкоди не здійснювалось. Невідшкодування [PERSON] завданої шкоди порушує інтереси держави, так як ДП «Волиньвугілля» перебуває у скрутному фінансовому становищі у звязку із недофінансуванням державою видатків на утримання і функціонування підприємства, існуванням заборгованості по виплаті заробітної плати, відсутністю дотацій держави на компенсацію собівартості видобутого вугілля. За таких обставин у прокурора є всі правові підстави для представництва інтересів держави в суді. В судовому засіданні прокурор Тиха Т.А. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просить їх задовольнити. Позивач ДП «Волиньвугілля» в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, просить справу слухати у відсутності його представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просить застосувати до позовних вимог строки позовної давності, у задоволенні позову відмовити, про що подала письмову заяву. Вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди, оскільки днем виявлення шкоди, встановленої при проведенні ревізії слід вважати день підписання відповідного акта, а саме 07 серпня 2015 року. Заслухавши пояснення представника відповідача, думку прокурора, дослідивши наявні письмові докази, суд прийшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. ДП «Волиньвугілля» засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, відповідно невідшкодування шкоди [PERSON] порушує інтереси держави. Як вбачається з матеріалів справи, 06.06.2017 заступник керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури\~\~звернувся з листом до керівника ДП «Волиньвугілля», в якому повідомив про факт предявлення Володимир-Волинською місцевою прокуратурою\~\~у відповідності до абз.2 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» позову в інтересах держави в особі ДП «Волиньвугілля» про відшкодування [PERSON] збитків, заподіяних внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в сумі 50095,64 грн., розяснивши право на оскарження наявності підстав для представництва (а.с.7). На час розгляду справи позивач не надав підтвердження вжиття заходів для відшкодування шкоди [PERSON] Державному підприємству «Волиньвугілля», не бере участі у судовому розгляді справи, з приводу розгляду позовних вимог покладається на розсуд суду (а.с. 48). На підставі наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» суд підтверджує наявність підстав для представництва прокурором інтересів ДП «Волиньвугілля» у правовідносинах із стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Ухвалою Нововолинського міського суду від 16 травня 2017 року встановлено, що [PERSON] в період часу з 11.09.2013 по 09.10.2013, працюючи згідно наказу №170-к від 11.09.2013 на посаді виконуючого обовязки директора відокремленого підрозділу «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», будучислужбовою особою, наділеною адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, всупереч вимогам ст.15 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 щодо організації оплати праці на підприємстві з дотриманням норм та гарантій, передбачених законодавством; п.6 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999, де вказано, що керівник підприємства зобов'язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів, п. 9.15.9 Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості з доповненнями і змінами, положення якої згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про колективні договори і угоди», діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду, де зазначено, що виплата заробітної плати працівникам підприємства, відособлених (структурних) підрозділів повинна проводитися у межах скоригованого розрахункового фонду оплати праці за відповідний період і перевищення фактичного фонду оплати праці може проводитися за наявності дозволу сторони власників; п.2.2.4, п. 3.2.4 «Положення про преміювання працівників на підприємствах вугільної промисловості», що є додатком до Галузевої угоди та де вказані умови можливості працівників і технічних службовців на підприємствах вугільної промисловості; п.8.3, п.9.3 Колективного договору ВП «Шаха «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», де зазначено, що остання неділя серпня є професійним святом працівників вугільної промисловості Днем шахтаря, і оплата праці працівників Підприємства проводиться у відповідності з Законом України «Про оплату праці», Кодексом законів про працю України, іншими нормативними та законодавчими актами, а також з Генеральною та Галузевою угодами, п.1.4, 1.9 «Положення про преміювання працівників ВП «Шахта «Бужанська» за основні результати господарської діяльності» де вказано, що при визначені показників преміювання до обрахування приймаються показники обсягів робіт (продукції), виконані і вироблені) відповідно до технічних умов діючих стандартів, а також відповідно до положення про порядок приймання і бракування вугілля (сланцю) і робіт, виконуваних на вугільних вугледобувних шахтах, згідно яких премії нараховані працівникам відповідно до цього положення, здійснюється відповідно до «Положення про преміювання працівників ВП «Шахта «Бужанська» за виконання додаткового завдання з видобутку вугілля, проведення гірничих виробок та відрядження вугілля для постачання на теплові електростанції України», п.5.5, 9.2, 9.4 та 9.13 «Положення про відокремлений підрозділ «Шахта «Бужанська», в редакції 2006 року де вказано, що керівник відокремленого підрозділу розпоряджається коштами та майном Підрозділу відповідно до чинного законодавства та даного положення і несе відповідальність за невиконання планових завдань з видобутку вугілля, проведення підготовчих виробок, продуктивності праці, собівартості й інших установлених показників, нераціональне використання основних виробничих фондів, капітальних вкладень і фінансових ресурсів та перевищення скоригованого фонду оплати праці, достовірно знаючи про фінансовий стан ввіреного йому підприємства та постійне невиконання планових завдань з видобутку та реалізації вугілля, шляхом зловживання своїм службовим становищем, що виразилося у використанні адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій діючи із прямим умислом спрямованим на заволодіння чужим майном в користь третіх осіб, усвідомлюючи в силу своїх службових обовязків, про наявність перевитрат фактичного фонду оплати праці над величиною скоригованого розрахункового фонду оплати праці, про перевищення встановленої (планової) собівартості кінцевої продукції по відособленому підрозділу в цілому у відповідні періоди, що прямо обмежувало можливість виплати із перевищенням фонду заробітної плати, без наявності дозволу власника, відповідно не отримавши такі дозволи, з підстав, що суперечать вище переліченим нормативним актам, видав наступні накази про преміювання працівників: -№205 від 30.09.2013 «За зразкове виконання посадових обовязків, якісну та своєчасну підготовку звітів з охорони праці та «Комплексної програми підвищення безпеки праці на вугледобувних та шахтобудівних підприємствах» за І півріччя 2013 року та скорегованої «Комплексної програми підвищення безпеки праці на вугледобувних та шахтобудівних підприємствах на 2013 рік», на підставі якого працівникам підрозділу незаконно нараховано та виплачено премію на суму 43532 грн. 25 коп.; -№247 від 12.11.2013 «За зразкове виконання посадових обовязків, якісну та своєчасну підготовку звітів з охорони праці та «Комплексної програми підвищення безпеки праці на вугледобувних та шахтобудівних підприємствах» за ІІІ квартал та 9 місяців 2013 року, на підставі якого йому незаконно нараховано та виплачено премію на суму 3182 грн. 25 коп., а працівникам підрозділу незаконно нараховано та виплачено премію на суму 6563 грн. 39 коп. Всього [PERSON] заволодів чужим майном, зловживаючи своїм службовим становищем на свою користь в сумі 3182,25 грн., а також на користь третіх осіб, на загальну суму 50095,64 грн., чим спричинив ДП «Волиньвугілля» майнову шкоду на загальну суму 53277,89 грн. За результатами розгляду Нововолинським міським судом кримінального провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, останнього звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у звязку із зміною обстановки, кримінальне провадження закрито, а цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі ДП «Волиньвугілля» до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням на суму 53277,89 грн. залишено без розгляду (а.с. 5, 6). Оскільки ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлена ухвала суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, доказуванню підлягає розмір шкоди, заподіяної [PERSON] Прокурором до позову не долучено доказів, що підтверджують розмір завданої відповідачем шкоди, зокрема у наданих суду сторінках акту ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Волиньвугілля» від 07.08.2015 відсутні відомості, на підставі яких суд може встановити розмір завданої [PERSON] шкоди (а.с. 8-17). Всупереч вимогам ч.ч. 2, 9 ст. 83 ЦПК України в судовому засіданні прокурор на підтвердження розміру завданої шкоди надала копії реєстру працівників, яким проводилось нарахування та виплата премії за період з липня 2012 року по квітень 2015 року по ВП «Шахта «Бужанська», наказу №247 від 12.11.2013, наказу №205 від 30.09.2013, проте на підставі ч. 8 ст. 83 ЦПК України вказані докази до розгляду судом не приймаються. За змістом частини першої\~статті 3 КЗпП України\~трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами регулює законодавство про працю. Відповідно до ч.1\~ст. 9 ЦК України\~положення цього\~Кодексу\~застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 3 статті 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Як роз'яснено у пункті 20\~\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений\~статтею 233 КЗпП\~\~річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей\~\~строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем\~\~виявлення\~\~шкоди,\~\~встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей,\~\~при ревізії або перевірці фінансово-господарської\~\~діяльності\~\~ підприємства, установи,\~\~організації,\~\~слід вважати день підписання відповідного акта або висновку. Як вбачається із матеріалів справи, в період з 01.07.2012 по 30.04.2015 була проведена ревізія на ДП «Волиньвугілля», за результатами якої складений акт ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Волиньвугілля» від 07 серпня 2015 року. Вказаним актом від 07 серпня 2015 року оформлено виявлену шкоду та саме на його підставі порушено кримінальне провадження. Відтак, суд вважає днем виявлення шкоди, заподіяної [PERSON] ДП «Волиньвугілля», день підписання акту ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Волиньвугілля» за період з 01.07.2012 по 30.04.2015, а саме 07 серпня 2015 року. Прийняття постанови про порушення кримінального провадження, постановлення ухвали про звільнення відповідача від кримінальної відповідальності не усуває юридичного значення доведених до відома юридичної особи або органу державного управління актів, висновків та інших документів, здатних підтвердити початок перебігу встановленого ч. 3 ст. 233 КЗпП України\~строку звернення до суду. Відтак, день прийняття постанови про порушення кримінального провадження, постановлення ухвали про звільнення від кримінальної відповідальності відносно [PERSON], який є відповідачем у цивільній справі про відшкодування шкоди, заподіяної ДП «Волиньвугілля» внаслідок кримінального правопорушення, не слід вважати днем виявлення шкоди, заподіяної відповідачем, у разі наявності акта, складеного у результаті проведення ревізії фінансово-господарської діяльності підприємства. Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що прокурор звернувся до суду із позовом 08 червня 2017 року, в судовому засіданні не просив поновити строки позовної давності, не вказав поважних причин пропуску такого строку, а представник заявника заявив про застосування позовної давності, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що прокурором пропущено строк звернення до суду із позовом, у звязку з чим слід відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed