Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

07 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] матері [PERSON] та вчасно прийняла спадщину, подавши відповідну заяву нотаріусу. 17 грудня 2013 року отримала свідоцтво про право на частину спадщини у вигляді земельної ділянки площею 2,9799га. В той же час отримала відмову нотаріуса у видачі їй свідоцтва про спадщину на іншу частину майна померлої у виді належних їй на день смерті: 14/16 частин житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] та 6/8 частин земельної ділянки, що розташована за цією ж адресою в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я померлої. Крім того позивач має право на обов'язкову частку у спадщині померлого [INFO] батька [PERSON]. Прийнявши спадщину отримала відмову нотаріуса у видачі їй свідоцтва про спадщину на належну їй частину майна померлого у вигляді 1/16 частини житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] та 1/8 частин земельної ділянки, що розташована за цією ж адресою в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я померлого. В зв'язку з вищевикладеним, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України позивач звернулась за захистом своїх прав до суду та просила, визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом та в порядку спадкування обов'язкової частки у спадщини, право власності на вищевказане спадкове майно у наведених частинах. Позивач в судове засідання не з'явилась. Особливою умовою угоди № 22 від 19 квітня 2015 року, укладеної між позивачем та адвокатом Баленко Н.П. є участь представника у судових засіданнях без участі позивача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надала письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її та позивача участі. Судові витрати у справі просила віднести на рахунок позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надав письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Враховуючи те, що інший відповідач [PERSON] є громадянином та мешканцем Російської Федерації, судом в порядку ч. 7 ст. 76 ЦПК України, ст. 10. Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписаної від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року та ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР надано доручення компетентному суду Російської Федерації для вручення відповідачу документів (судового виклику та копії позовної заяви з додатками) (а.с.64-66). Відповідний пакет документів був направлений Головним територіальним управлінням юстиції у Полтавській області до Головного управління Міністерства юстиції Російської Федерації по Ростовській області 05 жовтня 2015 року за вих. 7-Ін-128/15/06/21930 тобто більше ніж за 5 місяців до розгляду справи (а.с.68). Незважаючи на це будь-які відомості про виконання або не виконання вказаного доручення до суду не надійшли. Враховуючи суспільно-політичну обстановку та характер міждержавних взаємовідносин, що складись останнім часом між Україною та Російською Федерацією, суд має сумнів у виконанні вказаного доручення. В той же час тривале неприйняття рішення у справі залишає правовідносини без належної правової визначеності та порушує право позивача на розгляд справи потягом розумного строку. Враховуючі те, що у своїх позовних вимог позивач не претендує на належне відповідачу [PERSON] майно, не наполягає на стягненні судових витрат у справі, а отже не посягає на його права та обов'язки, а залучення останнього в якості співвідповідача у справі обумовлено лише вимогами процесуального законодавства, суд

Outcome: approved