overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

09 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

09 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 27 грудня 1995 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], у Цюрупинському відділі реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, актовий запис № 65. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з початку 2017 року спільне життя з відповідачем припинене, причиною розпаду сімї є різні погляди на подружнє життя. Сімя розпалась остаточно, відновлювати подружні стосунки позивач не бажає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Надала суду письмову заяву, згідно якої просила суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечував, строк на примирення просив не надавати. Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. З свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 27 грудня 1995 року Цюрупинським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, актовий запис № 65. Свідоцтвом про народження підтверджується, що подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], актовий запис № 17. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинились, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Згідно до положень статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Аналізуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

09 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати аліменти з відповідача на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 800 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, крім того просить стягнути аліменти на її утримання, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, який визначила в розмірі 600 грн. щомісячно. В обґрунтування вимог вказувала, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги для сина та на її утримання, тому просила суд здійснити стягнення з нього аліментів у вказаному розмірі. В судове засідання позивачка не з'явилась, доручила свої інтереси представляти адвокату Калюці М.О., який подав суду заяву в якій позов підтримав та просив розгляд справи проводити у відсутності позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що сторони з 20 липня 2016 року сторони перебувають в шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], котрий проживає разом з матір`ю. [PERSON] не виконує обов'язок, передбачений ст.180 СК України по наданню утримання своїй неповнолітній дитині. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За положеннями ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Приймаючи до уваги, що відповідач на даний час має нерегулярний, мінливий дохід, тому розмір аліментів на дитину, та утримання на дружину, згідно ст.184 СК України розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі, який з врахуванням обставин, названих в ст.182 СК України, на думку суду, має становити по 800 грн. та 600 грн. щомісячно. На підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

09 листопада 2017 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 71\~741,89 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29 жовтня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 19 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 [PERSON] та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент його змінити (зменшити або збільшити). Підписання договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п. 2.1.1.5.7 [PERSON] та Правил власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Овердрафт - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку на його рахунку в розмірі ліміту кредитування (п. 1.1.1.63 [PERSON]). Відповідно до положень [PERSON] та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» (www.privatbank.ua), що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05 жовтня 2011 року,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

09 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 червня 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №329. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». 28 листопада 2017 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 05 грудня 2017 року. 05 грудня 2017 року сторони в судове засідання не з'явилися, у зв'язку з чим ухвалою суду розгляд справи було відкладено до 09 січня 2018 року. 09 січня 2018 року сторони в судове засідання не з'явилися, позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.4). Як вбачається з матеріалів справи подружні стосунки сторони фактично припинили. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

09 листопада 2017 року позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 серпня 2012 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №374. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з липня 2016 року, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. 05 грудня 2017 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 12 грудня 2017 року. 12 грудня 2017 року сторони в судове засідання не з'явилися, у зв'язку з чим ухвалою суду розгляд справи було відкладено до 12 січня 2018 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] Як вбачається з матеріалів справи подружні стосунки сторони фактично припинили з липня 2016 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

09 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS]. В судове засідання не з'явився, в заяві, яку направив до суду просить розглянути справу без його участі, позов підтримує повністю. Зазначив , що [INFO] року померла його дружина [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS]. Оформити спадщину на майно померлої, позивач не в змозі, у зв'язку з тим, що право власності на житловий будинок за нею не зареєстровано. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, взаяві, яку направив до суду позов визнав повністю, просить розглянути справу без його участі. Дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], яка була дружиною позивача по справі. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть [PERSON] та копією свідоцтва про укладення шлюбу. ( а.с.8,9). Відповідно до рішення виконкому Малинського районної ради народних депутатів від 20 січня 1987 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку в смт Чоповичі та виготовлено акт виносу в натурі границі земельної ділянки. ( а.с. 17,20,22,25,26). Довідкою виконавчого комітету Чоповицької селищної ради від 02 липня 2017 року підтверджується, що в будинку [ADDRESS] до дня смерті була зареєстрована та проживала [PERSON], а також її чоловік [PERSON], дочка [PERSON] Факт належності будинку спадкодавцям не оспорюється і підтверджується дослідженими судом доказами. Позивач на протязі 6 місяців з дня смерті дружини в порядку статті 1269 ЦК України прийняв спадщину, подавши заява в нотаріальну контору. Інший спадкоємець, дочка померлої [PERSON] - [PERSON] відмовилась від спадщини, подавши протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, заяву в нотаріальну контору. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування », свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За положеннями п.3 глави 13 Порядку, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії видається на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивачем надано суду копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 06 листопада 2017 року ( а.с.32). Отже, суд приходить до висновку, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок, свідчить про втрату [PERSON] умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

09 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.02.1989 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Однак сімейне життя не склалося, тому вважає, що сімя розпалась, відновлювати стосунки позивач з відповідачкою не бажає. Просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 18.02.1989 року відділом ЗАГС Охтирського міськвиконкому Сумської області, актовий запис №59. Сторони в судове засідання не зявилися, від них надійшли письмові заяви, в яких позивач свої позовні вимоги підтримав, просить шлюб розірвати, відповідачка просить справу розглядати без її участі, позов визнає. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ст. ст. 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України. Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.02.1989 року (а.с.9 ). Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Однією із підстав припинення шлюбу відповідно до ст. 104 СК України є його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, оскільки сторони стали чужими людьми, тому суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

09 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили, мешкають окремо. Від шлюбу мають одну малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, до суду не зявився, надав заяву, в якій підтримав позов, просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 13). Відповідачка [PERSON], належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, до суду не зявилась, надала до суду заяву, в якій позов визнала, просила розглянути справу без її участі (а.с.14). Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 17 грудня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 155415, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одеської області (а.с. 5). Позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 302389, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції в Одеській області (а.с. 17). Шлюбні відносини сторони не підтримують, проживають окремо, за цей час примирення не досягли, згодні на розірвання шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає необхідним залишити відповідачці прізвище [PERSON].

Outcome: approved