Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

07 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служи міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, у якому просив зняти арешт з нерухомого майна, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що накладений відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції міста Києва постановою від 13.12.2004 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АА №494302. В обґрунтування позову зазначив, що після смерті своєї матері він звернувся до приватного нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини. Також між позивачем та його братом був укладений договір про поділ спадщини, відповідно до якого у спадщину позивача переходить квартира за адресою: [ADDRESS] . Однак подальше оформлення права на спадкове майно виявилось неможливим, оскільки як стало відомо на зазначену квартиру був накладений арешт постановою від 13.12.2004 Подільського районного управління юстиції міста Києва про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АА №494302, зареєстрованою 29.12.2004 року №1581920 реєстратором Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора. Зважаючи на те, що позивачу не були відомі обставини, за яких був накладений зазначений арешт, а також відсутні будь-які відомості у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, позивач звернувся до відповідача з заявою щодо зняття арешту з майна. Відповідач листом надав відповідь, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 10.09.2019 виконавчі документи про стягнення з позивача на виконанні у відділі не перебувають; надати більш детальну інформацію неможливо, оскільки реєстр ЄДР «ВП-Виконавець» почав діяти з 2006 року, відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби (затвердженого наказом №2274/5 від 25.12.2008 Міністерством юстиції України) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, а виконавчих проваджень про стягнення штрафу становить один рік, після проходження зазначеного строку виконавчі провадження вилучаються для знищення. Враховуючи наведене відділом було запропоновано звернутися до суду з позовом про зняття арешту. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2019 суддею у справі визначено [PERSON] . Надалі 11.11.2020 у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] та визначено суддю Гребенюка В.В. 18 січня 2021 року проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями (відповідно до рішень зборів суддів Подільського районного суду №1 від 04.01.2021, №2 від 12.01.2021 та №3 від 14.01.2021) за результатами якого головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено Якимець О.І. 22 січня 2021 року ухвалою суду прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 30.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами ззагального позовного провадження. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився, на адресу суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити без участі відповідача. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 15.02.2021 виконавчі документи про стягнення з позивача на виконанні у відділі не перебувають. Реєстр ЄДР «ВП-Виконавець» почав діяти з 2006 року, а відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерством юстиції України 08.06.2017 за №699/30567, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, а виконавчих проваджень про стягнення штрафу становить один рік, після проходження зазначеного строку виконавчі провадження вилучаються для знищення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців. Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частин 1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Положеннями частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначений вичерпний перелік підстав за яких виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна. В усіх інших випадках, як вбачається з п. 5 ст. 59 цього Закону, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Як вбачається з матеріалів справи, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта внесено запис про обтяження квартири за адресою: [ADDRESS] , власник - [PERSON] , а саме: № [NUMBER] (арешт нерухомого майна) на підставі постанови серії АА №494302 від 13.12.2004, що видана ВДВС Подільського районного управління юстиції міста Києва (зареєстровано 29.12.2004 за №1581920 Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора) (арк.спр.12). Позивач звертався до відповідача із заявою від 13.08.2019 про зняття арешту з нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (арк.спр.13-14). Згідно відповіді Подільського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві №34687 від 10.09.2019 відділом було розглянуто заяву позивача від 13.08.2019 та зазначено, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 10.09.2019 виконавчі документи про стягнення з позивача на виконанні у відділі не перебувають. Надати більш детальну інформацію та вжити будь-які дії не виявляється можливим, оскільки реєстр ЄДР «ВП-Виконавець» почав діяти з 2006 року, а відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби (затвердженого наказом №2274/5 від 25.12.2008 Міністерством юстиції України) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, а виконавчих проваджень про стягнення штрафу становить один рік, після проходження зазначеного строку виконавчі провадження вилучаються для знищення. Запропоновано звернутися до суду позовом про зняття арешту з майна (арк.спр.15). На виконання ухвали суду від 05.03.2021 Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора надіслала матеріали на підставі яких накладено арешт на вищезазначену квартиру. Зокрема, як вбачається з супровідного листа на адресу Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори 13.12.2004 року ВДВС Подільського РУЮ міста Києва направлено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно копії цієї постанови від 13.12.2004 серії АА №494302 державним виконавцем Подільського районного управління юстиції при примусовому виконанні в/л 2-1940 виданого 06.10.2004 Подільським районним судом про стягнення з [PERSON] 1705,00 грн на користь держави держмита постановлено накласти арешт на все майно, яке належить [PERSON] , 1970 р.н., а саме на кв. [ADDRESS] , із забороною здійснювати відчуження зазначеного майна. Судом також встановлено, що згідно рішення Подільського районного суду м. Києва у справі №2-1940-2004р. від 15.07.2004 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 170560,00 грн, позов задоволено, постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг у сумі 170560,00 грн та стягнути з [PERSON] у прибуток держави мито в сумі 1705,00 грн. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.02.2005 рішення Подільського районного суду м. Києва від 15.07.2004 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.10.2005 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу залишено без розгляду, у зв`язку з смертю позивача та клопотанням правонаступника про залишення позовної заяви без розгляду. Позивач обґрунтовуючи підстави звернення з даним позовом до суду посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , однак на даний час жодних виконавчих документів, боржником у яких виступає позивач, на виконанні у Подільському РВДВС у м Києві не перебуває, а арештом порушується його право власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладені обставини, та враховуючи те, що виконавчі провадження по виконанню виконавчих документів, у яких боржником є [PERSON] на примусовому виконанні у відділі виконавчої служби не перебувають, тому відсутні підстави для існування арешту, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved