Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

08.02.2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулось до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.10.2007 року між ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 1259. Згідно даного договору [PERSON] від позивача отримав кредит в сумі 1 000 000 грн. 00 коп. на придбання житлового будинку з земельною ділянкою, які розташовані по [ADDRESS], на 20 років зі сплатою 15 % річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 03.10.2027 року. 03.10.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за договором між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], які належать іпотекодавцю на праві власності. [PERSON], отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності, систематично порушував свої договірні зобов'язання щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, у зв'язку з чим Замостянський районний суд м. Вінниці 19 травня 2010 року задовольнив позов прокурора Замостянського району м. Вінниці в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення № 8672 (цивільна справа № 2-686/2010 року) та стягнув з позичальника на користь банку заборгованість за договором про іпотечний кредит № 1259 від 03 жовтня 2007 року в сумі 1 210342 (один мільйон двісті десять тисяч триста сорок дві) грн. 46 коп., з яких: основний борг - 966 504 (дев'ятсот шістдесят шість тисяч п'ятсот чотири) грн. 62 коп., відсотки за користування кредитом - 221 826 (двісті двадцять одна тисяча вісімсот двадцять шість) грн. 10 коп., пеня - 22 011,74 (двадцять дві тисячі одинадцять) грн. 74 коп. Рішення набрало законної сили 31 травня 2010 року. Також в позові зазначається, що [PERSON] продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань за кредитним договором. Судове рішення виконуються в примусовому порядку, але коштів на його виконання з органів ДВС не надходить. Станом на 06.02.2017 року [PERSON] банку борг не повернув. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним договором про іпотечний кредит № 1259станом на 06.02.2017 року [PERSON] має заборгованість перед позивачем, яка становить 4 296 320 (чотири мільйони двісті дев'яносто шість тисяч триста двадцять) грн. 47 коп., з яких: основний борг - 966 504 (дев'ятсот шістдесят шість тисяч п'ятсот чотири) грн. 62коп., проценти за користування кредитними коштами - 627 824 (шістсот двадцять сім тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 24 коп., пеня за простроченими основним боргом та процентами - 1 461 087 (один мільйон чотириста шістдесят одна тисяча вісімдесят сім) грн. 30 коп., 3% річних - 165 237 (сто шістдесят п'ять тисяч двісті тридцять сім) грн. 91 коп., інфляційні втрати - 1 075 666 (один мільйон сімдесят п'ять тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 40 коп. Враховуючи вищезазначене, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за зазначеним кредитним договором звернути стягнення на вищезазначені предмети іпотеки. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В заяві зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики суду не з'явився без поважних причин, хоча про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, у зв'язку з чим суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез'явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 жовтня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 1259, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 1 000 000 грн. 00 коп. на придбання нерухомості, а саме: житлового будинку та земельної ділянки площею 0,15 га, що розташовані в [ADDRESS], зі сплатою 15 % річних, на 20 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 03.10.2027 року (а.с. 52-54). Крім цього, 03 жовтня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором про іпотечний кредит № 1259 між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки (а.с. 55-57), відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з прибудовою та господарською спорудою під [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Марунько О.Г. 03 жовтня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1876, та договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Марунько О.Г. 03 жовтня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1874 (а.с. 58, 59). Заочним рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 19 травня 2010 року задоволено позов прокурора Замостянського району м. Вінниці в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення № 8672 (цивільна справа № 2-686/2010 року) та стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість за договором про іпотечний кредит № 1259 від 03 жовтня 2007 року в сумі 1 210342 (один мільйон двісті десять тисяч триста сорок дві) грн. 46 коп., з яких: основний борг - 966 504 (дев'ятсот шістдесят шість тисяч п'ятсот чотири) грн. 62 коп., відсотки за користування кредитом - 221 826 (двісті двадцять одна тисяча вісімсот двадцять шість) грн. 10 коп., пеня - 22 011,74 (двадцять дві тисячі одинадцять) грн. 74 коп. Рішення набрало законної сили 31 травня 2010 року (а.с. 74). Загальна сума заборгованості станом на 06 лютого 2017 року, в рахунок погашення якої звертається стягнення на предмет іпотеки, складає 4 296 320 (чотири мільйони двісті дев'яносто шість тисяч триста двадцять) грн. 47 коп., з яких: основний борг - 966 504 (дев'ятсот шістдесят шість тисяч п'ятсот чотири) грн. 62коп., проценти за користування кредитними коштами - 627 824 (шістсот двадцять сім тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 24 коп., пеня за простроченими основним боргом та процентами - 1 461 087 (один мільйон чотириста шістдесят одна тисяча вісімдесят сім) грн. 30 коп., 3% річних - 165 237 (сто шістдесят п'ять тисяч двісті тридцять сім) грн. 91 коп., інфляційні втрати - 1 075 666 (один мільйон сімдесят п'ять тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 40 коп., що підтверджується розрахунками заборгованості за договором (а.с. 60-72). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Наданими позивачем документами встановлено, що позичальник свої обов'язки за вказаним кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Судом встановлено, що заочним рішенням Замостянського районного суду м. Вінниця від 19 травня 2010 року розірвано договір про іпотечний кредит № 1259 від 03 жовтня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення № 8672 та [PERSON] Однак, згідно з частинами 3, 4 статті 653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішення суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє, але не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобов'язань сторін, спеціально передбачених для застосування на випадок порушення зобов'язань і після розірвання договору, з огляду на характер цього договору, за яким кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання. У відповідності зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. Згідно п.п. 4.2.2. п. 4.2 іпотечного договору від 03 жовтня 2007 року у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язання в цілому чи тієї або іншої частини, а також у інших випадках, передбачених цим договором, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному даним договором. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Тому позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмети іпотеки в рахунок погашення боргу за кредитним договором вказаним ним способом та про передачу предмета іпотеки в управління на період до його реалізаціїпідлягають задоволенню та відповідають вимогам ст. 39 Закону України «Про іпотеку» і п. 42 постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Варто зазначити, що відповідно до вимог ч. 2 ст. ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Вимога про виселення мешканців з житлового будинку, на який звертається стягнення, позивачем не заявлена. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, які підтвердженні документально, а саме: відповідним платіжним дорученням. Відповідно до платіжного доручення № 117076382 від 08.02.2017 року позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 3200 грн. (а.с.51).

Outcome: approved