Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

08 серпня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області про продовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 23 жовтня 2008 року його батько [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок №129 по вул. Кірова в сел.. Новобахмутівці Ясинуватського району Донецької області та земельну ділянку площею 0,1900 га, розташовану там же. 19 листопада 2010 року [PERSON] помер. 02 липня 2013 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті батька. Разом з тим, він одразу не помітив, що в свідоцтві про спадщину нотаріус помилково вказав, що будинок знаходиться на земельній ділянці, яка належить колишньому власнику [PERSON], в той час коли ця земельна ділянка належала батькові позивача. Позивач [PERSON] просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька у вигляді земельної ділянки площею 0,1900 га, розташованої по вул. Цнтральній №129 в сел.. Новобахмутівка Ясинуватського району Донецької області; визнати за ним право власності на цю земельну ділянку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання, в якій просить розглянути справу без його участі. Не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 липня 2013 року державним нотаріусом Ясинуватської державної нотаріальної контори, [PERSON] отримав в порядку спадкування після смерті свого батька [PERSON] нерухоме майно житловий будинок №129, що розташований за адресою: с. Новобахмутівка Ясинуватського району Донецької області, вул. Кірова. Як вказано в свідоцтві, будинок належав спадкодавцю на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого 23 жовтня 2008 року Ясинуватською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 4245, зареєстрованому в державному реєстрі правочинів 23 жовтня 2008 року за номером 3201605, і розташований на земельній ділянці, належній [PERSON], загальною площею 0,1900 га, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Разом з тим, відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого 23 жовтня 2008 року Ясинуватською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 4245, [PERSON] придбав у [PERSON] і житловий будинок №129, що розташований за адресою: с. Новобахмутівка Ясинуватського району Донецької області, вул. Кірова, і земельну ділянку площею 0,1900 га, кадастровий номер 1425583100:01:000:0088, розташовану с. Новобахмутівка Ясинуватського району Донецької області, вул. Кірова, №129, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Тобто, при оформленні прав на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], державний нотаріус Ясинуватської державної нотаріальної контори помилково визначив обсяг спадкового майна, в результаті чого помилково вказав в свідоцтві про спадщину на ім'я [PERSON] належність земельної ділянки. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1272 ЦК України встановлює наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. Відповідно до цієї статті якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Стаття 1297 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Тобто, оскільки [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину, то він її прийняв. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а стаття 1268 ЦК України, встановлює, що не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася. Тому, аналізуючи норми, що регулюють вказані правовідносини, суд дійшов до висновку, що позовна вимога про визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини, а саме земельної ділянки, не підлягає задоволенню, оскільки фактично він прийняв усю спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] Що стосується позовної вимоги про визнання права власності на земельну ділянку, що входить до складу спадщини, то вона підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55). Отже, з огляду на викладене законодавством визначено три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права. Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи субєктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди субєктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія субєктивного права. Відповідно до статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, у разі виявлення нотаріусом, що ним допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або що вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус зобов'язаний повідомити про це сторони (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства. Але, оскільки м. Ясинувата Донецької області є тимчасово непідконтрольною територією України, і органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на цій території, то [PERSON] позбавлений можливості звернутися до нотаріуса для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Позивач [PERSON] виконав всі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Але він позбавлений права отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через причини, які від нього не залежать. Тому суд вважає, що є всі законні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Outcome: partial