Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

09 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником приватного будинку № 18 по вулиці Вишневій у селі Олешин Хмельницького району. Будинок перейшов у його власність від батька по спадщині. Відповідно до довідки про склад сімї, виданої Олешинською сільською радою від 07.11.2016р № 1376 в склад сімї [PERSON] входять [PERSON] та [PERSON] Однак, відповідач, [PERSON], з квітня місяця 2015 року по даний час в зазначеному будинку не проживає (проживає в Івано-Франківську, де має у власності 2- кімнатну квартиру). Їх шлюбні відносини фактично припинились. Відповідач не проживає в будинку більше року, чим порушує право власності позивача на будинок та перешкоджає користуванню його житлом. Крім того, позивач змушений протягом тривалого часу платити за відповідача комунальні платежі. У зв'язку з наведеним, позивач просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 18 по вул.. Вишневій у селі Олешин Хмельницького району. Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169, ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Так, судом обєктивно встановлено, що [PERSON], являється власником житлового будинку № 18 по вулиці Вишневій у селі Олешин Хмельницького району. Будинок перейшов у його власність від батька по спадщині, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.04.2012 р., копією договору про поділ спадкового майна від 25.04.2012 р., копією технічного паспорту на вказаний будинок, витягом про державну реєстрацію прав. Відповідно до довідки про склад сімї, виданої Олешинською сільською радою від 07.11.2016р № 1376 в склад сімї [PERSON] входять [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зареєстрована в [INFO], що вбачається із відомостей адресно довідкової роботи УДМС України. Відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 28.10.2016 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На даний час у зазначеному будинку відповідач [PERSON] продовжує бути зареєстрованою, однак не проживає з квітня місяця 2015 року, в добровільному порядку не знімається з реєстрації, не оплачує комунальні послуги, чим перешкоджає позивачу у реалізації його права власності на житло. Вказане, також, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме довідкою Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 19.12.2016 року про відсутність особи в місці реєстрації та показами в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження. Частинами 1, 2\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~«Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю». Ніхто не можу бути позбавлений права власності, окрім як на підставах, встановлених Законом. Згідно ч. 1ст. 316 ЦК України\~- правом власності є право особи, на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 Цивільного Кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ст. 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешканням для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. (ст.. 405 ЦК України). Всім власникам забезпечуються рівні умови захисту і здійснення своїх прав володіння, користування і розпорядження своїм майном (частини 1, 3, 7ст. 319\~ЦК України). Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства і від вирішення таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. З огляду на викладене та враховуючи, що [PERSON] яка не є членом сімї позивача, не є власником зазначеного майна, перешкоджає позивачу [PERSON] у реалізації його права власності, суд вважає за необхідне визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 18 по вул.. Вишневій у селі Олешин Хмельницького району. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved