Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

07 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 08 квітня 2017 року зареєстрували шлюб, мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та обов`язки. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. Просив шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в підготовчому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, про підстави та обставини якого пояснив так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позов визнала, згодна на розірвання шлюбу, просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » та визначити місце проживання дитини з нею. В відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в зв`язку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Установлено, що сторони 08 квітня 2017 року зареєстрували шлюб в Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 272, мають сина [PERSON] [INFO] . Шлюбні відносини припинили з серпня 2020 року із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, сімейні відносини та обов`язки, які призвели до втрати почуттів поваги та любові і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх дитини, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати, залишити відповідачу шлюбне прізвище « [PERSON] » та визначити місце проживання дитини з матір`ю.

Outcome: approved