Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

09.09.2019 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача аліменти на сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування позову послалась на те, що 23.05.2017 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від подружнього життя у них народився син. На даний час шлюб між ними не розірвано. Дитина проживає з нею, син повністю знаходиться на її утриманні, вона не має змоги працювати так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Зазначила, що на даний час вони не мають згоди щодо матеріального забезпечення сина. У зв`язку з цим, просить суд позов задовольнити та ухвалити рішення про примусове стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина, та її утримання до досягнення дитиною трьох років. 08.10.2019 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, мотиви якої зводяться до визнання ним частково позовних вимог. Зокрема, відповідач не погоджується із розміром аліментів на утримання позивачки до досягнення сином трьох років, вважає його завищеним, погодився сплачувати аліменти у розмірі 1/10 частки, обґрунтовує свою позицію скрутним матеріальним становищем. Ухвалою від 25.09.2019 р. судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд на 28.10.2019 р. з повідомленням сторін. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав вказаних у позовній заяві, додатково пояснила, що відповідач подав в суд заяву на розірвання шлюбу. Зазначає, що з 31.07.2019 р. відповідач тричі відправляв їй кошти, сукупний розмір яких становить 3500 грн., проте даних коштів не достатньо. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки, щодо розміру аліментів на утримання дружини вказаному у позовній заяви не погодився, згідний сплачувати аліменти у розмірі 1/10 частки. Оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.05.2017 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданої 23.05.2017 р. Червоноградським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області. Як вбачається з копії свідоцтва серії [NUMBER] від 26.07.2018 р. у даному шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] .. Шлюб між сторонами не розірвано. Як встановлено судом, дитина проживає з позивачкою, остання не працює, їй матеріально важко утримувати себе та неповнолітню дитину Відповідач проживає окремо, працює, відповідних коштів на утримання дитини та дружини добровільно не надає. Згідно із ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Положенням ч.1 ст.183 ЦПК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бутименшим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі, а томусуд приходить до переконання, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини слід задовольнити у повному обсязі. Що стосується позовної вимоги про стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, слід зазначити наступне. Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи потреби позивачки та те, що дитина проживає разом з нею, остання не в змозі працевлаштуватися так як зайнята доглядом за дитиною, що не досягла 3-х річного віку,беручи до уваги позицію відповідача щодо готовності сплачувати кошти на її утримання, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є частково обґрунтованими. Поряд з цим, заявлений до стягнення розмір аліментів суд вважає необґрунтованим. Виходячи із засад справедливості й розумності, суд вважає, що адекватним і достатнім буде розмір аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячного доходу відповідача. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1152, 60 грн..

Outcome: partial