Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

09 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання чоловіка і дружини однією сімєю та визнання права власності на спадщину і просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] вартістю 203\~770 грн. та ? частину житлового будинку № 51-а по вулиці Тімірязєва в місті Світловодську вартістю 247 302 грн. Додатковою позовною заявою від 19 жовтня 2016 року позивач доповнила позовні вимоги і просила суд встановити юридичний факт про проживання її однією сімєю з [PERSON] в період з 13 березня 2000 року по 18 травня 2016 року та визнати спадковий договір, укладений між [PERSON] і [PERSON], посвідчений державним нотаріусом [PERSON] міської державної нотаріальної контори 04 червня 2015 року, - недійсним. Заявою від 07 лютого 2017 року позивач змінила предмет позову, остаточно сформулювавши позовні вимоги, і просила суд встановити факт спільного проживання однією сімєю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], померлого 18 травня 2016 року, з 13 березня 2000 року по 18 травня 2016 року; визнати за [PERSON] право на спадкування за законом першої черги після померлого 18 травня 2016 року [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що з 13 березня 2000 року по 18 травня 2016 року, по день смерті [PERSON], вона проживала разом з ним однією сімєю як чоловік і жінка без шлюбу в будинку, який належить їй на праві власності за адресою: м. Світловодськ, вул. Першотравнева, 86; вони були повязані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обовязки подружжя. [PERSON] тривалий час хворів, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в [PERSON] центральній районній лікарні, позивач купувала необхідні медичні препарати, оплатила проведення операції, кожного дня готувала їжу та відносила до лікарні, забезпечувала догляд в лікарні та після виписки з неї. У період її проживання з [PERSON] позивач здійснювала догляд за його батьками: [PERSON], яка померла 20 січня 2015 року у віці 88 років, та [PERSON], який помер 16 квітня 2016 року у віці 89 років: забезпечувала продуктами харчування, ліками, готувала їжу, прибирала в будинку, де вони проживали за адресою: [INFO]. Коли помер [PERSON], вона та [PERSON] поховали його за спільні кошти. Після смерті 16 квітня 2016 року [PERSON], 18 травня 2016 року помер [PERSON], який не встиг прийняти спадщину після свого батька. Після смерті [PERSON] вона подала до [PERSON] міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та заяву про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON]. Аналогічні заяви подав [PERSON], який є сином [PERSON]. Посилаючись на ст.ст. 1259, 1264, 1276 ЦК України, позивач просила суд встановити факт її спільного проживання з [PERSON] більше пяти років до часу відкриття спадщини та змінити черговість одержання права на спадкування за законом, визнавши за нею право на спадкування першої черги після померлого [PERSON] разом з його сином, [PERSON]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з посиланням на доводи, викладені в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю, вважає, що позов підлягає залишенню без задоволення за його безпідставністю, оскільки [PERSON] до дня своєї смерті проживав за місцем реєстрації, за адресою: [ADDRESS], у безпорадному стані не знаходився. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], помер 18 травня 2016 року у місті Світловодську Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 20 травня 2016 року [PERSON] міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану (а.с. 140 т. 1). Після смерті [PERSON] [PERSON] міською державною нотаріальною конторою 26 травня 2016 року зареєстровано спадкову справу № 174-2016 (а.с. 139, 144 т. 1). Із заявами про прийняття спадщини звернулися: 26 травня 2016 року - [PERSON], син померлого; 21 липня 2016 року [PERSON] (а.с. 141 т. 1). Інші особи заяв про прийняття спадщини до [PERSON] міської державної нотаріальної контори не подавали. Позивач та відповідач подали заяви про прийняття спадщини у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК та у строки, встановлені ч. 1 ст. 1270 ЦК України. [PERSON] помер 18 травня 2016 року і не встиг прийняти спадщину після свого батька, [PERSON], [INFO], померлого 16 квітня 2016 року (а.с. 148 т. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Після смерті [PERSON] [PERSON] міською державною нотаріальною конторою 03 червня 2016 року зареєстровано спадкову справу № 179-2016 (а.с. 145, 153 т. 1). Зави про прийняття спадщини подали: 03 червня 2016 року [PERSON], онук (а.с. 146 т. 1), та 02 серпня 2016 року [PERSON] (а.с. 147 т. 1). Інші особи заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] не подавали. Позивач та відповідач подали заяви про прийняття спадщини у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК та у строки, встановлені ч. 1 ст. 1270 ЦК України. [PERSON] та [PERSON] заповіту не складали, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (а.с. 143, 152 т. 1). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру є чинним спадковий договір № 1-541 (номер у реєстрі нотаріальних дій), посвідчений 04 червня 2015 року [PERSON] міською державною нотаріальною конторою, за яким відчужувачем є [PERSON] (а.с. 143 т. 1). Спадковий договір № 1-541 від 04 червня 2015 року укладено [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач), за умовами якого відчужувач передає після своєї смерті у власність набувача квартиру № 60, що знаходиться за адресою: місто Світловодськ Кіровоградської області, бульвар Дніпровський, будинок № 5, а набувач зобовязується виконувати розпорядження відчужувача, зазначені у цьому Договорі (п. 1.1 Договору) (а.с. 27 т. 1). Згідно з п. 3.3 укладеного Спадкового договору до обовязків набувача віднесено купівлю ліків та надання медичної допомоги у випадку захворювання відчужувача за рахунок коштів набувача, купівлю продуктів харчування та надання необхідної допомоги. Спадковий договір № 1-541 від 04 червня 2015 року не є предметом спору в даній справі. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 березня 2017 року позовні вимоги в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права на спадщину розєднані, виділено у самостійне провадження вимогу про визнання спадкового договору, укладеного між [PERSON] і [PERSON], посвідченого державним нотаріусом [PERSON] міської державної нотаріальної контори 04 червня 2015 року, недійсним (а.с. 113-114 т. 1). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. В силу положень ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У вказаній статті вжиті наступні терміни: «похилий вік», «безпорадний стан», «опікування», «матеріальне забезпечення». Згідно зі ст.10 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року. В абзаці 3 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» міститься визначення терміну «безпорадний стан». Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та лікування. У контексті ст. 1259 ЦК України слово «опікувалася» законодавець вживає дещо в незвичному розумінні. У даному випадку йдеться не про опіку у звичайному її розумінні, що передбачена ст. 67 ЦК України, яка надає опікунові право вчиняти правочини від імені підопічного, зобовязує опікуна створювати підопічному необхідні побутові умови, забезпечувати доглядом тощо. Під поняттям «опікувалася» слід розуміти надання звичайних фактичних послуг особі, яка перебуває в безпорадному стані і потребує сторонньої допомоги: приготування їжі, прибирання квартири, прання білизни тощо. Поняття «матеріально забезпечувала» необхідно розуміти як надання такої матеріальної допомоги, яка була основним засобом до існування, так і оплату комунальних послуг, ліків, набуття необхідних особистих речей хворому тощо. Щодо поняття «тривалий час», то воно належить до оціночних категорій і суд, який розглядає справу, повинен визначатися з його змістом, виходячи із засад розумності та справедливості. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] як чоловіка і жінки без шлюбу в період з 13 березня 2000 року до 18 травня 2016 року підтверджується зібраними у справі доказами, в тому числі: -довідкою квартального комітету № 12 від 26 липня 2016 року, в якій вказано, що [PERSON] проживала з [PERSON] з 13 березня 2000 року в будинку № 86 по вулиці Першотравневій, вели спільне господарство, доглядала за ним під час його хвороби (а.с. 166 т. 1); -поштовими відправленнями від 19 липня 2012 року на імя [PERSON] та [PERSON]; від 07 червня 2013 року на імя [PERSON] за адресою: м. Світловодськ, вул. Першотравнева, 86 (а.с. 243 т. 1); -товарними чеками на придбання ритуальних товарів та організацію поховань [PERSON] та [PERSON] батьків [PERSON] (а.с. 172 т. 1); -накладною на придбання памятника [PERSON], оплату якого здійснила [PERSON] (а.с. 174 т. 1); -накладною на придбання та установку памятника [PERSON], оплату якого здійснила [PERSON] (а.с. 244 т. 1); -повідомленням Територіального медичного обєднання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» від 25 жовтня 2017 року № 484, згідно якого за період з 01 липня 2014 року по 18 травня 2016 року до [PERSON] зареєстровано три виїзди бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги за адресою: м. Світловодськ, вул. Першотравнева, 86: 22 лютого 2016 року та два виклики 07 травня 2016 року (а.с. 237 т. 1). За період з 18 травня 2011 року по 30 червня 2014 року інформація не надана у звязку з закінченням терміну зберігання документації. Із зазначеного повідомлення вбачається, що бригади швидкої медичної допомоги викликалися до [PERSON] за адресою його проживання: [INFO]; -медичною картою стаціонарного хворого № 1256/1880, в якій адреса постійного місця проживання [PERSON] вказана: м. Світловодськ, вул. Першотравнева, 86; -поясненнями свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитаних у судовому засіданні 26 вересня 2017 року; [PERSON], допитаної в судовому засіданні 24 січня 2018 року. Свідок [PERSON] пояснила суду, що зі [PERSON] та [PERSON] вона знайома дуже давно. Їй відомо про те, що вони почали спільно проживати однією сімєю з 1998 року в будинку по вул. Першотравневій, 86, разом прожили 18-ть років. Останній раз бачила [PERSON] у квітні 2015 року біля будинку [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою [PERSON], проживає в [INFO]. Зі [PERSON] та [PERSON] познайомилася у 2007 році, коли придбала поряд будинок. На той час вони вже спільно проживали однією сімєю, вона їх постійно бачила разом. З батьками [PERSON] вона також була знайома, батьки часто знаходилися в будинку [PERSON] Після смерті матері [PERSON] батько не міг сам себе обслуговувати, догляд за ним здійснювала [PERSON]: кожного ранку ходила до свекра, відносила їжу. У лютому 2016 року [PERSON] знаходився в лікарні, вона його відвідувала і бачила, що він у важкому стані: не ходив, постійно лежав. Після виписки [PERSON] з лікарні бачила його на подвірї [PERSON] лише один раз, він ледве пересувався, тримаючись за бік. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є цивільною дружиною сина [PERSON], [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] прожили разом однією сімєю вісімнадцять років до смерті [PERSON], вели спільне господарство: [PERSON] здійснювала догляд за своїм чоловіком у лікарні та після виписки з неї, купувала ліки, грошима допоміг син, доглядала за [PERSON], батьком [PERSON] [PERSON] догляд за своїм дідом не здійснював. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є рідною сестрою [PERSON] [PERSON] та [PERSON] прожили разом однією сімєю вісімнадцять років у будинку останньої, жили дружно, ніколи не сварилися. Їх сімейний дохід складався з її та його пенсії, заробітної плати [PERSON] 19 лютого 2016 року [PERSON] повернувся додому з роботи у поганому стані, протримався до 22 лютого 2016 року, коли його по швидкій з Першотравневої, 86 відвезли до лікарні. [PERSON] кожного ранку відвідувала [PERSON] у лікарні, купувала ліки, які призначав лікар, грошима допоміг син, який дав [PERSON] 1000 дол. США. У лікарні вона відвідувала [PERSON], знаходився у важкому стані, постійно лежав, важко було ходити. З 27 січня 2015 року [PERSON] доглядала за [PERSON], батьком [PERSON], якій допомагали вона та її чоловік. Син [PERSON], [PERSON] догляд за своїм дідом не здійснював, не відвідував його. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою [PERSON] з 2004 року. Тоді й познайомилася з нею та її чоловіком, [PERSON]. Проживали вони однією сімєю по вул. Першотравневій, 86. У період хвороби [PERSON] вона бачила його у будинку [PERSON], він лежав, а вона здійснювала догляд за ним. [PERSON] доглядала за батьком [PERSON], [PERSON], який не міг себе сам обслуговувати. Допитані в судовому засіданні 19 лютого 2018 року свідки відповідача надали наступні пояснення. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є давньою знайомою [PERSON], працює фармацевтом у аптеці. Сергій звертався до неї за придбанням ліків для свого батька, який знаходився на стаціонарному лікування в терапевтичному відділенні [PERSON] ЦРЛ. [PERSON] вона також памятає, вона купувала ліки в її аптеці. Свідок [PERSON] повідомив суду, що відповідача і його батька знає давно, знаходився з ними у дружніх стосунках. На початку 2016 року [PERSON] повідомив про те, що захворів його батько і попросив відвезти його до лікарні. Відповідач також звертався з проханням пошуку його діда, який зник. Він приймав участь у його пошуку разом з [PERSON] та [PERSON] Про місце проживання [PERSON] йому невідомо. Свідок [PERSON] пояснив суду, що з відповідачем познайомився в 2016 році в урологічному відділенні лікарні, лежав в одній палаті з його батьком, якого привезли на каталці у важкому стані. Це було в березні 2016 року. Син доглядав за батьком, годував його. [PERSON] бачив всього один раз, коли виписувався з лікарні. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є рідним сином [PERSON] та онуком [PERSON] Батько здійснював догляд за дідом, коли той знаходився в лікарні, він особисто приходив до лікарні через кожні три дні, [PERSON] не бачив у лікарні. Коли пропав його прадід, він брав участь у його пошуках разом з батьком та дідом, [PERSON] Дід був з виведеною трубкою, фізично нічого не міг робити, але автомобілем керував сам. Свідок [PERSON] пояснила суду, що була сусідкою [PERSON], коли той проживав [INFO] зі своєю колишньою дружиною, [PERSON] Після їх розлучення в 2000 році їй невідомо, де проживав [PERSON] [PERSON] його сином вона зустрілася в лікарні, де знаходився з інсультом її чоловік. [PERSON] приходив до батька, який також знаходився у лікарні. Свідок [PERSON] пояснив суду, що був сусідом [PERSON], коли той проживав [INFO] з колишньою дружиною. Після їх розлучення йому невідомо, де проживав [PERSON] [PERSON] раз він бачив [PERSON], коли лежав у лікарні з інсультом і заходив його навістити. Декілька разів бачив його сина, який приходив провідувати батька у лікарні. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є матірю відповідача і колишньою дружиною [PERSON], з яким розлучилася в 1999 році, Тоді ж дізналася, що у нього є інша жінка. Після розлучення колишній чоловік проживав [INFO], туди викликали швидку медичну допомогу у квітні 2016 року. Під час перебування [PERSON] у лікарні догляд за ним здійснював її син. [PERSON] в лікарні не бачила. Свідок [PERSON] повідомив суду, що є другом відповідача. Коли його батько знаходився в лікарні, два рази його провідував. Зі слів [PERSON] йому відомо, що той витратив на лікування батька 10000 грн. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є цивільною дружиною [PERSON] У лютому 2016 року [PERSON] зробили операцію, він лежав у лікарні, коло нього знаходився син. Коли в травні 2016 року [PERSON] знову потрапив до лікарні, коло нього ночував син. Батько помер у нього на очах. Ліки для [PERSON] купував його син, якому вона дала необхідні кошти. Де постійно проживав [PERSON] їй невідомо. У період спільного проживання однією сімєю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з іншими особами не перебували, що підтверджується листом [PERSON] міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 14 квітня 2017 року № 759/14.25-04-01, яким повідомлено, що перевіркою даних по архіву [PERSON] міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області актові записи про державну реєстрацію шлюбу [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не виявлено. Перевірка проведена з дотриманням вимог законодавства, у тому числі, по поновленим актовим записам з 13 березня 2000 року по теперішній час за паперовими носіями та відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.126 т. 1). Згідно з ч. 4 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. В силу положень ст. 1264 ЦК України особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини мають право на спадкування у четверту чергу за законом. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в [PERSON] центральній районній лікарні: з 22 лютого по 30 березня 2016 року (медична карта стаціонарного хворого № 770), 03 березня 2016 року переніс операцію; з 18 квітня по 29 квітня 2016 року (медична карта № 1571) (лікарняний виданий 22 лютого 2016 року, продовжений з 11 квітня по 29 квітня 2016 року; з 07 травня по 18 травня 2016 року (медична карта стаціонарного хворого № 1256/1880). Згідно медичної карти стаціонарного хворого № 770 [PERSON] знаходився у стані середньої тяжкості, 03 березня 2016 року було проведено операцію, у післяопераційному періоді мало місце розходження рани після зняття швів; поставлено діагноз - аденокарцинома простати. Згідно медичної карти стаціонарного хворого № 1571 стан [PERSON] середньої тяжкості, обстежувався в Кіровоградському обласному онкологічному диспансері, рекомендовано стаціонарне лікування в ООД з 12 травня 2016 року. Згідно медичної карти № 1256/1880 хворий перебував у тяжкому стані, 18 травня 2016 року помер. За період перебування [PERSON] в лікарні позивач купувала необхідні медичні препарати, предмети гігієни, готувала їжу та відносила до лікарні, забезпечувала догляд в лікарні та після виписки з неї. Витрати позивача на лікування [PERSON] склали 18\~379 грн., що підтверджується відповідними фіскальними чеками та квитанціями (а.с. 169 171 т. 1). У судовому засіданні 19 березня 2018 року судом відхилено клопотання представника позивача про долучення до справи письмових доказів (а.с.110 116 т. 2), які подані під час розгляду справи по суті, з підстав, передбачених ч. 8 ст. 83 ЦПК України. Суд не приймає до уваги письмові докази, подані представником відповідача через канцелярію суду 20 лютого 2018 року, а саме: лист ТОВ фірми «Ескулап» від 14 лютого 2018 року № 14 про надання інформації про ціни на окремі лікарські засоби станом на перший квартал 2016 року (а.с.86 т. 2), вартість ліків, призначених [PERSON] під час лікування в 2016 році (а.с. 87 89 т. 2); подані відповідачем 22 лютого 2018 року: дублікат розрахункової квитанції (а.с.92 т. 2), відповідь [PERSON] на запит адвоката [PERSON] (а.с.93 т. 2), копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] (а.с.94 т. 2), письмове пояснення [PERSON], подане 19 березня 2018 року (а.с. 120 т.2), з підстав, передбачених ч. 8 ст. 83 ЦПК України, оскільки не були подані у встановлений законом строк, подані під час розгляду справи по суті, неможливість їх подання до початку розгляду справи по суті відповідач та його представник не обґрунтували. Сукупність зібраних у справі доказів дає можливість дійти висновку, що [PERSON] протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу [PERSON], який через похилий вік, хворобу був у безпорадному стані, що надає їй право на спадкування разом із [PERSON] у першу чергу. У звязку з наявністю у даній справі спадкової трансмісії, суд враховує ту обставину, що позивач протягом року здійснювала догляд за [PERSON], який, згідно виписки з протоколу засідання ЛК від 29 травня 2015 року № 50, за станом здоровя потребував постійного лікування та стороннього догляду. (а.с. 242 т. 1).

Outcome: approved