Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

08.04.2015 року позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із позовом до відповідачів, до якого 09.07.2015 року надало заяву про збільшення позовних вимог та просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 11091367000 від 07.12.2006 року станом на 07.07.2015 року у розмірі 56 686,92 доларів США, що еквівалентно 1\~205\~492,70 грн., а також заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 26.03.2015 року у розмірі 25\~444,77 грн., та судовий збір. При цьому позивач посилається на те, 07.12.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11091367000, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 56\~700 дол. США з розрахунку 11,3 % річних, термін повернення кредиту 07.12.2027 року. З метою забезпечення виконання позичальником зобовязань, між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 72523 від 07.12.2006 року. Позивач відповідно до умов договорів виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів, однак [PERSON] умови договору не виконуються, нею порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. 19.05.2015 року відповідач [PERSON] надав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просить визнати недійсним з 07.09.2014 року договір поруки № 72523 від 07.12.2006 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON]; а також стягнути судовий збір. При цьому [PERSON] посилається на те, що відповідно до тверджень Банку та розрахунку, наданого позивачем, заборгованість позичальника вперше виникла 07.03.2014 року, а тому в той же день виникло і право вимоги до поручителя. Однак, вперше вимога Банку поручителю була складена 15.12.2014 року, а відправлена 18.12.2014 року, тобто через 9 місяців та 11 днів після прострочення позичальника. При цьому Банком не надано доказів належного відправлення поручителю вимоги, та отримання такої вимоги [PERSON] 15.06.2015 року відповідач [PERSON] /[PERSON]/ надала до суду зустрічний позов, в якому просить визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 11091367000 від 07.12.2006 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON]; та стягнути судовий збір. При цьому [PERSON] /[PERSON]/ посилається на те, що в період між груднем 2006 року та березенм 2014 року вона погашала заборгованість належним чином. Однак, у звязку із ненаданням Банку повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту перед укладанням договору, та ігнорування неодноразових звернень позичальника щодо надання такої інформації, [PERSON] /[PERSON]/ вважає кредитний договір недійсним. До судового засідання представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» не з'явився, повідомлюся належним чином. До суду надано заяву представника ПАТ «УкрСиббанк» про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги Банку підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] /[PERSON]/ та її представник [PERSON] зустрічну позовну заяву підтримали та просять її задовольнити, проти задоволення позову ПАТ «УкрСиббанк» заперечують, також підтримують зустрічні вимоги [PERSON] При цьому представник пояснив, що відповідач до березня 2014 року належним чином виконувала кредитні зобов'язання, однак Банк звернувся до суду із позовом лише через рік, а саме 08.04.2015 року. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримав надану зустрічну позовну заяву [PERSON], а також зустрічний позов [PERSON] /[PERSON]/ К.В., та заперечував проти задоволення позову ПАТ «УкрСиббанк». При цьому представник зазначив, що Банком пропущено строк, встановлений ст. 559 ЦК України, для пред'явлення вимоги до поручителя, у зв'язку із чим порука [PERSON] припинена. Вислухавши відповідача [PERSON] /[PERSON]/ К.В та її представника [PERSON], який діє і на представництво інтересів [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 07.12.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11091367000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику кредит у розмірі 56\~700 дол. США із сплатою 11,3 % річних, терміном до 07.12.2027 року /а.с. 6-15/. 07.12.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 72523, за умовами якого [PERSON] зобовязується перед Банком відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобовязань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 11091367000 від 07.12.2006 року, в повному обсязі /а.с. 16-17/. Відповідно до п. 1.4 Договору поруки, відповідальність поручителя та Боржника є солідарною. Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, Банк виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів [PERSON] На виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року, були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк» щодо зміни повного найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Судом встановлено, що зобовязання [PERSON] /[PERSON]/ К.В. належним чином не виконуються, у звязку із чим відповідно до розрахунку заборгованості станом на 07.07.2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 56\~686,92 дол. США, що еквівалентно 1\~205\~492,70 грн., та складається: заборгованість за кредитом - 49\~080,07 дол. США, що еквівалентно 1\~043\~726,95 грн., заборгованість за відсотками 7\~606,95 грн., що еквівалентно 161\~765,75 грн. /а.с. 135-150/. Окрім того, ПАТ «УкрСиббанк» просить стягнути з відповідачів пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, визначену у первісному позові, предявленому до подання заяви про збільшення позовних вимог, а саме у розмірі 25\~444,77 грн. /а.с. 40/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стосовно зустрічного позову [PERSON] /[PERSON]/ К.В. про визнання кредитного договору недійним, суд зазначає, що всупереч положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, стороною відповідача не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у зустрічному позові, а саме щодо неодноразового звернення позичальника до Банку із вимогами щодо надання інформації про умови кредитування, а також про орієнтовану сукупну вартість кредиту перед укладання договору. При цьому суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача про недійсність кредитного договору, оскільки у ході розгляду справи сторона [PERSON] /[PERSON]/ наполягала на тому, що нею добросовісно виконувалися зобов'язання за договором з грудня 2006 року до березня 2014 року, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] /[PERSON]/ висловила свою згоду з умовами укладеного кредитного договору, підписуючи його 07.12.2006 році, та виконуючи його належним чином до березня 2014 року. У зв'язку із чим, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] /[PERSON]/ не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені. Таким чином, суд приходить до висновку, що ПАТ «УкрСиббанк» має право вимагати виконання умов кредитного договору, зокрема повернення кредиту, сплати відсотків і комісії на умовах договору. Разом з тим, із положень ч. 3 ст. 551 ЦК України вбачається, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Таким чином, суд вважає можливим застосувати норми ч. 3 ст. 551 ЦК України та відмовити ПАТ «УкрСиббанк» у задоволенні вимог про стягнення пені, яка включена до суми заборгованості за кредитним договором, враховуючи те, що [PERSON] /[PERSON]/ з грудня 2006 року по березень 2014 року належним чином виконувала зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитом. Суд вважає, що відмова у задоволенні вимог про стягнення пені відповідає засадам добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що частково підглядають задоволенню вимоги ПАТ «УкрСиббанк» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 07.12.2006 року, а саме підлягає стягненню заборгованість у розмірі 56\~686,92 дол., що станом на 07.07.2015 року еквівалентно 1\~205\~492,70 грн. /один мільйон двісті пять тисяч чотириста девяносто дві гривні 70 копійок/, тобто без урахування пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів. Стосовно зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсним з 07.09.2014 року договору поруки № 72523 від 07.12.2006 року, укладеному між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], суд приходить до наступного. Судом встановлено, що останні погашення кредитної заборгованостівідповідачем [PERSON] /[PERSON]/ К.В. здійснювалися у березні 2014 року, про що свідчить наданий ПАТ «УкрСиббанк» розрахунок заборгованості, пояснення [PERSON] /[PERSON]/ у ході розгляду справи, які не заперечувалися представником банку у ході розгляду справи. Таким чином, суд погоджується із поясненнями сторони [PERSON], що в цей же період, а саме у березні 2014 року виникло і право вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до поручителя [PERSON] Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 3.1. Договору № 72523 від 07.12.2006 року передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань Боржника за основним договором. Положеннями абз. 4 п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року передбачено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором уставлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Вказана позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 23.05.2012 року, постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року у справі № 6-6цс11 та постанові Верховного Суду України від 08.10.2014 року у справі № 6-128цс14. Судом досліджено письмові вимоги ПАТ «УкрСиббанк» від 17.12.2014 року адресовані як [PERSON] /а.с. 18/, так і [PERSON] /а.с. 20/, тобто ПАТ «УкрСиббанк» лише через 9 місяців після прострочення позичальника сплати заборгованості /березень 2014 року/ предявив вимоги до позичальника та поручителя. З урахування вказаного, суд приходить до висновку, що зустрічні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як Банк пропустив шестимісячний строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України для пред'явлення вимоги до поручителя. При цьому, відповідно до постанови Верховного суду України від 21.05.2012 року у справі № 6-69цс11, право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial