Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

10.03.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «БІОТОППРОМ», згідно якого, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 55), просить: стягнути з відповідача на його користь 6124,16 грн заборгованості по заробітній платі та 33600,00 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також понесені судові витрати. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що позивач з 02.03.2020 по 30.06.2020 працював у відповідача ТОВ «БІОТОППРОМ» строжем-охоронцем, 30.06.2020 звільнений за згодою сторін. Станом на 01.03.2021 повний розрахунок при звільненні проведений не був. Посилаючись на ст.ст. 116, 117 КЗпП України просить стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 6124,16 грн, а також середній заробіток за весь час затримки при звільненні в сумі 33600,00 грн за період з 01.07.2020 до 28.02.2021. Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи Товариство повідомлене належним чином, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, з клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертались. Відзив на позов не надходив. Ухвалою суду від 16.07.2021, в порядку ч. 1 ст. 281 ЦПК України, ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з 02.03.2020 до 30.06.2020 перебував у трудових відносинах з ТОВ «БІОТОППРОМ» на посаді сторожа, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.4). Наказом № 36-К від 30.06.2020, [PERSON] звільнений з посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 37) Позивач звертався до Управління Держпраці у Чернігівській області з заявою про порушення законодавства про працю ТОВ «БІОТОППРОМ» щодо невиплати заробітної плати (а.с.6). Відповідно до копії акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю № 25-01-062/0557 від 26.10.2020, заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на 26.10.2020 становить 4929,95 грн (а.с. 10-15). Згідно відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ПФУ за звітний період ТОВ «БІОТОППРОМ» [PERSON] нарахований дохід, зокрема: березень 2020 - 4571,43 грн, квітень 2020 - 4800,00 грн, травень 2020 - 4800,00 грн, червень 2020 - 6124,16 грн (а.с. 47) Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною 2 ст. 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено право позивача на своєчасне отримання заробітної плати, що передбачено статтями 115, 116 КЗпП України, а отже сума заборгованості по заробітній платі у розмірі 6124,16 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Факт порушення права позивача на розрахунок при звільненні знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Матеріали справи не містять доказів про сплату позивачу заборгованості по заробітній платі. Згідно п.8 Порядку розрахунку середнього заробітку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як роз`яснено в п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Як вбачається з матеріалів справи, сума середньоденної заробітної плати позивача становить 682,76 грн (6124,16+4800,00 (заробітна плата за останніх два місяця роботи позивача) : 16 (кількість відпрацьованих робочих днів за останніх два місяця роботи позивача). Часом затримки розрахунку з позивачем є період з 01.07.2020 по 28.02.2021 (у межах заявлених позовних вимог), який має 56 робочих днів, середній заробіток складає 682,76 грн х 56 = 38234,56 грн. У позовній заяві позивач заявив вимогу про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01.07.2020 по 28.02.2021 (56 робочих днів) у сумі 33600,00 грн, а тому позивачу в межах заявлених позовних вимог, має бути виплачена ТОВ «БІОТОППРОМ» вказана сума після відрахування податків і обов`язкових платежів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОТОППРОМ» на користь держави належить стягнути судовий збір за дві вимоги майнового характеру в розмірі 1816,00 грн (908+908). Позивач у позові зазначив, що орієнтовний розмір його витрат на правничу допомогу складає 1500 грн, проте жодних доказів на підтвердження понесення таких витрат суду не надано, а тому відсутні підстави для їх покладення на відповідача. Згідно зі ст. 430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial