Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

08 серпня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON], з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 11.11.2011року в сумі 6989,26 гривень та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1378,00 гривень. В позовній заяві посилаються на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.11.2011року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] відповідач [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.12.2014року. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON], тому просять стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором станом на 11.11.2011року у розмірі 6989,26 гривень, а також понесені судові витрати. На обґрунтування своїх позовних вимог долучили ксерокопію документів. В судове засідання позивачі не з'явилися, про час і місце слухання справи були належним чином повідомлені. До суду подано письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з,явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає, оскільки шлюб з [PERSON] розірвано 15.05.2002 року і вона не є спадкоємцем, при цьому на обґрунтування своїх заперечень до заяви надала копію свідоцтва про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Вивчивши надані документи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в даному випадку не підлягають задоволенню, оскільки суд вважає, що на час розгляду справи у суді позивач доказів на обґрунтування своїх позовних вимог не надав. З наявних матеріалів справи суд встановив, що ПАТ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) і [PERSON] (далі Позичальник) уклали договір б/н від 11.11.2011 року, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 7000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO]. Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитом станом на 31.05.2016 року залишок заборгованості [PERSON], за кредитом становить 6989,26 грн. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно правила ч.1 ст.1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилом ч.2 цієї статті часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. За правилом ч. 2 цієї статті кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. З матеріалів справи з'ясовано, що 29 березня 2015 року позивач надіслав до Славутицької міської державної нотаріальної контори вимогу до спадкоємців боржника на суму 6989,26 грн., яка отримана адресатом. Крім того, позивач 02 листопада 2015 року надіслав аналогічну вимогу до спадкоємця [PERSON]. Листом від 17.06.2015року № 422/02/14, отриманим позивачем 24.06.2015року, завідувач Славутицької міської державної нотаріальної контори повідомила позивача, що згідно частини 1 статті 1281 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов»язані самостійно повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги; нотаріус письмово повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину тільки у разі наявності заборони (згідно підпункту 4.16 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Згідно роз»яснень, що містяться в п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо виконання зобов»язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/ позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, 15 травня 2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції, Київської області, Україна, про що зроблено запис №61. Згідно копії Договору б/н від 11.11.2011 року правовідносини між банком та [PERSON] виникли 11.11.2011року. ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав до суду доказів успадкування відповідачем [PERSON], певного майна після смерті її колишнього чоловіка [PERSON], та його вартості. Отже, у суду відсутні підстави визнати відповідача [PERSON] таким, що прийняв спадщину після смерті боржника [PERSON] та задовольнити претензії банку до спадкоємця , позов є безпідставним і у його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed