Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

10.01.2018 року позивач звернулась до Любашівського районного суду Одеської області з зазначеним позовом, вказавши, що 16 жовтня 2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання в шлюбі вони дітей не мають. За час шлюбу між ними склалися стійкі неприязні відносини, виникали сварки, скандали, непорозуміння. Оскільки примирення між нею та відповідачем неможливе ні за яких умов, то вона просила суд розірвати їх шлюб. Позивач 27 квітня 2018 року в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач 27 квітня 2018 року в судове засідання не з'явився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується його особистими підписами в поштових повідомленнях, які знаходяться в матеріалах справи. В підготовчому судовому засіданні відповідач позов не визнав, на розлучення не згодний, однак не навів будь-яких мотивів. З'явившись до суду 06 лютого 2018 року, відповідач, будучи належним чином повідомлений по дати судових засідань, в подальшому 22.03.2018 року, 10.04.2018 року, 27.04.2018 року до суду не з'являвся, про причини неявки не повідомляв, в зв'язку з чим судові засідання відкладались. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Як видно з позовної заяви позивача, в сім'ї склались складні стосунки. За час шлюбу виникали сварки, скандали, непорозуміння. За час слухання справи в суді з 10 січня 2018 року відповідачем не вживались будь-які заходи для примирення та збереження сім'ї. Примирення між ними неможливе ні за яких умов. Із свідоцтва про укладення шлюбу видно, що сторони дійсно уклали шлюб між собою 16 жовтня 2001 року в Познанській сільській раді Любашівського району Одеської області, актовий запис № 06 (а.с. 9). Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Спору щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя у сторін, на момент звернення до суду, немає. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатила 704 грн. 80 коп., судового збору (а.с. 1,2). Вказані витрати документально підтверджені, тому, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved