Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

08 травня 2018 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності. В своїх позовних вимогах просять визнати житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності позивачів та відповідача. Крім того, поділити майно, яке є об'єктом спільної сумісної власності, визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку, а за [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожному. В обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що [PERSON] є сином [PERSON], та чоловіком [PERSON] 29 грудня 2011 року [PERSON] подаровано земельну ділянку площею 1083 кв.м. по [ADDRESS], на якій вони сім'єю розпочали будівництво житлового будинку. Всі документи пов'язані з будівництвом були оформлені на [PERSON] Всі фінансові затрати та організаційні питання вирішувалися [PERSON], оскільки відповідачу на початок будівництва було лише 17 років, він навчався в школі, потім в університеті, самостійного заробітку жодного не мав, а позивач №1 працював директором КП «Власівські мережі», мав стабільний заробіток, пенсію. Більша частина робіт проводилася сторонніми особами, оплату яких здійснював [PERSON], проте [PERSON] своєю працею також вносив певний внесок у будівництво. На час закінчення будівництва та державної реєстрації права власності на будинок, [PERSON] вже був повнолітнім, і позивачі разом з відповідачем проживали однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. 22 листопада 2014 року [PERSON] вступив до шлюбу із [PERSON], мають спільну дитину. Оскільки, повне фінансування закупівлі будівельних матеріалів, фінансування робіт з будівництва будинку відбувалося за кошти [PERSON], то він просить збільшити його частку у спільній сумісній власності до ? частини. [PERSON] майже два роки нарівні з [PERSON] вносила свій вклад у будівництво будинку, виховувала спільного сина, займалася домашній господарством, тому частки [PERSON] та [PERSON] є рівними, і вони вважають що кожному із них повинно належати по ? частці будинку. Ухвалою суду від 08 травня 2018 року, з метою забезпечення позову, накладено арешт на нерухоме майно, а саме спірний житловий будинок. Ухвалою від 04 червня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов. Відповідач своїм процесуальним правом, передбаченим ст.178 ЦПК України не скористався, відзив до суду не подав. Ухвалою суду від 26 липня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач №1 в судове засідання не з'явився. 09 жовтня 2018 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Позивач №2 в судове засідання не з'явилася. 02 липня 2018 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився. В порядку ст.128 ЦПК України, є таким, що повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору дарування земельної ділянки від 29 грудня 2011 року, укладеного між [PERSON], від імені [PERSON] та [PERSON], останньому подаровано земельну ділянку [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером [NUMBER], що розташована за адресою: смт.Власівка м.Світловодськ Кіровоградської області. (а.с.11, 12) Згідно будівельного паспорта [NUMBER] від 07 червня 2012 року, забудови земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS], замовником є [PERSON]. (а.с.13-17) Технічний паспорт від 26 травня 2016 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок розташований за вищевказаною адресою та декларація від 22 липня 2016 року про готовність до експлуатації об'єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта видано на ім'я [PERSON]. (а.с.18-19, 20) Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON], з розміром частки 1/1. (а.с.21) 22 листопада 2014 року [PERSON], 1994 року народження, разом з [PERSON] зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. (а.с.22, 23) Згідно довідки виданої КП «Власівські мережі» від 23.04.2018 року заробітна плата директора КП «Власівські мережі» [PERSON] складає: за 2012 рік - 93408 грн. 60 коп., 2013 рік - 95986 грн. 66 коп., 2014 рік - 95800 грн. 24 коп., 2015 рік - 114041 грн. 58 коп., 2016 рік - 151679 грн. 25 коп., всього - 550916 грн. 33 коп. (а.с.10) Накладні, квитанції, товарні чеки надані суди за період з травня 2012 року до 2016 року включно, які співпадають з часом будівництва спірного житлового будинку, видано на ім'я [PERSON] (а.с.24-36) Ринкова вартість спірного житлового будинку станом на 29 травня 2018 року становить 380167 грн. (а.с.64-70) Судом встановлено, що на час початку будівництва житлового будинку відповідачу виповнилося повних 18 років. На час завершення будівництва та державної реєстрації права власності на житловий будинок [PERSON] виповнилося повних 22 роки. Доказів тому, що відповідач мав власні заощадження, доходи, суду не надано, тому суд приходить до висновку, що обґрунтування та твердження позивача №1, що придбання будівельних матеріалів, оплата найманих працівників проводилася за кошти [PERSON] Проте, позивач №1 в підготовчому засіданні пояснив, що відповідач виконував ряд робіт власною силою, вносив кошти отриманні в подарунок на весілля позивачу №2 та відповідачу. За період часу з 2012 по 2016 роки, які припадають на будівництво спірного житлового будинку, відповідач зареєстрував шлюб з [PERSON], від якого у них народилася дитина. Після реєстрації шлюбу і на час реєстрації права власності на будинок, сторони по справі проживали разом однією сім'єю. Згідно ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Враховуючи положення даної статті, суд приходить до висновку, що житловий будинок за [ADDRESS], набуто в результаті спільної праці та за спільні кошти членів сім'ї [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а тому є їхньою спільною сумісною власністю. Згідно ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Позивач №1, який є батьком відповідача та позивач №2, яка приходиться дружиною відповідача, заявили вимогу щодо поділу майна, що є у спільній сумісній власності, тобто спірного житлового будинку. Оскільки, як пояснили вони в підготовчому засіданні, відповідач має намір продати будинок, розірвати шлюб з [PERSON] та виїхати за кордон. Тобто, в силу обставин, позивачі просять суд поділити майно, що є у спільній сумісній власності. Враховуючи той факт, що основна сума коштів за будівництво спірного будинку була вкладена позивачем №1, а позивач №2 та відповідач внесли свій вклад спрямований на його будівництво в меншій мірі, і даний факт [PERSON] підтвердила в підготовчому засіданні, суд приходить до висновку, що необхідно поділити будинок та визнати за [PERSON] право власності на ? його частину, а за [PERSON] та [PERSON] по ? частині за кожним. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів є достатньо обгрунтованими, такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати у справі підлягають стягнення з відповідача на користь позивачів в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved