Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-29 00:00:00

09.01.2018 року позивач звернулася до суду із заявою, в якій просила розірвати шлюб, укладений між сторонами по справі 02.12.1995 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (актовий запис №1783). Підставою для звернення до суду позивач вказала відсутність згоди відповідача на розірвання шлюбу у органах реєстрації актів цивільного стану, а також фактичне припинення шлюбних відносин між сторонами та відсутність взаємопорозуміння у повсякденному житті. Неповнолітніх дітей сторони по справі не мають. Ухвалою судді від 01.03.2018 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання, визначений порядок та строки подання відповідачем відзиву на позов та запропоновано сторонам подати суду клопотання, вирішення яких потребує участь суду, зобовязано позивача надати суду у підготовче судове засідання оригінали поданих нею документів (а.с.22). Ухвалою суду від 02.04.2018 оку підготовче судове засідання було закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с.28). Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши суду заяву від 20.03.2018 року, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, справу просила слухати за її відсутності, згоди на заочний розгляд справи не надала (а.с.24). Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце судового засідання двічі повідомлявся належним чином відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України (а.с.27, 32), причини неявки не повідомив, відзив не подав. Враховуючи неявку відповідача у підготовче судове засідання 02.04.2018 року, судом встановлюється повторна неявка відповідача у судове засідання. Враховуючи, що сторони у судове засідання не прибули, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК. Враховуючи повторну неявку відповідача суд відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті. При цьому суд враховує, що позивач згоди на заочний розгляд справи не надавала, у звязку з чим справа розглядається у загальному позовному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 02.12.1995 року був укладений шлюб між позивачем та відповідачем по справі, який був зареєстрований у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (актовий запис №1783), що підтверджується повторним свідоцтвом про одруження серії 1-ВЛ №315441, виданим Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Харківській області 24.05.2017 року (а.с.6). Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають, у зв`язку з чим підставою для звернення позивача до суду була відмова відповідача на реєстрацію розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. При вирішенні справи по суті, суд приходить до думки, що зазначені позивачем підстави розірвання шлюбу знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та повинні бути задоволені, оскільки шлюб існує формально та подальше примирення між сторонами неможливе. Виховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами 3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей, створення позивачем фактично нової сім'ї та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до норм ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі зазначеного та

Outcome: approved