overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

07 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути з останнього аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 14 частини заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку. Позов мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач. На даний час подружніх відносин вони не підтримують, дитина мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює, інших утриманців вона немає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не прибув по невідомим причинам, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Суд в порядку ст..ст.224-225 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення по наявним у справі доказам. Суд, вислухавши доводи позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого в них [INFO] року народився син [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач. Дитина здорова. На теперішній час дитина мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки між сторонами виник спір з приводу матеріального утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за можливе урегулювати спір шляхом зобов'язання відповідача виплачувати аліменти в судовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров'я, а також матеріальний стан сторін, те, що відповідач фізично здоровий, працює, дитина здорова, тому суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 14 частини з усіх видів доходу відповідача. Окрім того, з відповідача в порядку ст.88 ЦПК України також слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

07 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19.12.2009 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 19.12.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження від 16.04.2010 року, актовий запис №294 (а.с.4). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Шлюбні відносини сторони не підтримують з серпня 2013 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

07 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач взяв у нього в борг 4000 грн., які зобов*язався повернути до 31 грудня 2013 року. Про отримання грошей відповідач написав розписку. Але відповідач грошові кошти в строк не повернув. На неодноразові прохання повернути борг відповідач не реагує та до теперішнього часу борг не повернув. Позивач просить стягнути з відповідача борг у сумі 4000 грн., витрати за надання йому правової допомоги у сумі 1000 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн.60 коп. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Суду надав пояснення про те, що 20 вересня 2013 року він дав відповідачу у борг 4000 грн. Відповідач повинен був повернути борг згідно з розпискою до 31 грудня 2013 року, але борг так і не повернув. Відповідач казав, що у нього скрутне матеріальне становище та борг поверне пізніше, але до теперішнього часу борг так і не повернув. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач повторно в судове засідання не з*явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст..224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали страви, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідач отримав від позивача 4000 грн., які зобов'язався повернути до 31 грудня 2013 року, про що свідчить розписка відповідача /а.с.24/. У відповідності до ст..1046 ЦК України за договором позики, одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/. Факт отримання відповідачем грошових коштів у сумі 4000 грн. підтверджується вищевказаною розпискою. У зазначений розписці вказано, що відповідач зобов'язується повернути борг до 31 грудня 2013 року, але борг по теперішній час не повернув. Згідно зі ст..1049 ч.1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти/ у такій самій сумі …у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач у зазначений в розписці строк грошові кошти не повернув, тому суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 4000 грн. У відповідності до ст..88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн.60 коп. /а.с.1/ та витрати за надання правової допомоги у сумі 1000 грн. /а.с.9/.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

07 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 06 червня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 201, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], також зазначив, що шлюбні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, надала до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилася, була повідомлена про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутність та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06 червня 2007 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 201, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку (а.с.6). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управляння юстиції у місті Донецька (а.с.7). З грудня 2012 року сторони мешкають окремо, шлюбні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Суд приймав заходи щодо примирення сторін у вигляді надання строку, але примирення не відбулося. На підставі ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

07 лютого 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. 10 квітня 2014 року за клопотанням відповідача судом надався строк для примирення сторін строком на п'ять місяців. Після надання судом строку для примирення сторін, позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 06 квітня 2010 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З листопада 2013 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, позивачка відновляти їх не має наміру, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння та спільні інтереси, утрачені первісні почуття. Вжиті судом заходи щодо примирення подружжя результату не дали. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

07 лютого 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила що 26.06.1976 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб Пролетарським відділом ЗАГСу м. Донецька, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 612. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини з відповідачем були припинені з 2000 року у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, що призвело до втрати взаємної поваги та любові, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, судові витрати покласти на неї. У попередньому судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач в попереднє судове засідання не з'явився, позов визнав, проти його задоволення не заперечував, про що надав письмову заяву. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в попередньому судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 26.06.1976 року, сторонами зареєстровано шлюб 26.06.1976 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Пролетарським відділом ЗАГСу м. Донецька зроблено запис № 612 (а.с.5). В попередньому судовому засіданні також встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з 2000 року, мешкають окремо, збереження сім'ї не можливо. За наведених обставин суд дійшов висновку, що при взаємовідносинах, які виникли між сторонами, збереження шлюбу суперечить інтересам останніх, а тому даний шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач просила судові витрати покласти на неї. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

07 лютого 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до її повноліття, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що стягненням аліментів позивач хоче перешкодити йому виїзд у Росію. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем і відповідачем розірвано 11 січня 2001 року, актовий запис № 40 (а/с 3). Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

07 лютого 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу). В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 30.09.2000 року по 04.12.2013 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO] батьком яких є відповідач і які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач надає допомогу на утримання дітей не регулярно, позивачка просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, розмір аліментів залишає на розсуд суду. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згоден виплачувати аліменти у розмірі встановленому законом. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що спільні діти сторін - донька [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO] перебувають на утриманні позивачки, відповідач надає допомогу на утримання дітей не регулярно. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є працездатною особою. Частина 3 ст.181 та ст.183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України, суд, врахувавши матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

07 лютого 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 вересня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження дитини, відповідач записаний батьком, однак, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вважає, що відповідач як батько дитини зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення ним повноліття. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, але надали суду заяви в яких просять справу розглядати без їх участі, а відповідач позовні вимоги визнав повністю. Суд, проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується матеріалами справи (а.с.4). Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження дитини відповідач записаний батьком (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи сторони на даний час проживають окремо, дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» станом на 1 січня 2014 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1032 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище сторін, що дитина проживає з позивачкою, батько дитини є фізично здоровим, офіційно не працює, отримує мінімальний дохід. З огляду на вищевикладене, з урахуванням принципів розумності та справедливості в даному випадку та того, що відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно , суд вважає, доцільним позов задовольнити повністю та визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача 243 гривень 60 копійок судового збору в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

07 лютого 2014 року позивач КП Єнакіївської міської ради «Житлово-ремонтне управління №11» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання втратившими право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначив, що у комунальній власності КП «ЖРУ №11» знаходиться неприватизована квартира [ADDRESS]. В даній квартирі значиться зареєстрованими [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , які не проживають в квартирі більш 6 місяців, квартира знаходиться у незадовільному стані. Просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала вимоги, просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки не повідомили. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що в квартирі [ADDRESS] відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не мешкають з 2010 року. Квартира знаходиться у незадовільному стані, двері зачинені працівниками КП «ЖРУ №11». Свідок [PERSON] та свідок [PERSON] у судовому засіданні дали аналогічні показання, що й свідок [PERSON] Суд, вислухавши представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] знаходиться у комунальній власності КП Єнакіївської міської ради «Житлово-ремонтного управління №11». З домової книги на спірну квартиру вбачається, що за наведеною адресою зареєстровано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 9) Згідно акту КП Єнакіївської міської ради «Житлово-ремонтного управління №11», рапорту дільничного інспектора відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2010 року (а.с. 7, 8). Квартира знаходиться у незадовільному стані, відповідачі не сплачують квартирну плату, в зв'язку з чим утворилась заборгованість. Стаття 71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача.

Outcome: approved