Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

09 листопада 2021 року до Березівського районного суду Одеської області з Суворовського районного суду м. Одеса надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2021 року, вказана справа передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Панчишина А.Ю. Крошко С.С., звернувшись з цим позовом до суду, посилався на те, що між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від спільного шлюбу, [INFO] народився [PERSON] , про що Суворовським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 06.08.2020 року був зроблений актовий запис № 1093. Протягом останніх 2-х років сторони не підтримують подружні стосунки та не ведуть спільне господарство. Спочатку сімейне життя складалося добре, але через певний час, як з`ясувалося, позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, з цього приводу постійно виникали конфліктні ситуації та суперечки, в результаті чого були втрачені почуття любові та поваги. На думку позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, оскільки б це суперечило інтересам сторін. Подружжя втратило взаємну довіру. На теперішній час шлюб носить формальний характер. За таких обставин, [PERSON] вважає, що нормальні шлюбні відносини з [PERSON] не можуть бути поновлені, у зв`язку з чим, наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Ухвалою суду від 10.11.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 30.11.2021 року о 16:00 год. 30.11.2021 року у судове засідання позивач не з`явився, у телефонному режимі повідомив, що про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності. Даний факт підтверджується витягом з журналу телефонограм від 29.11.2021 року за № 324. Відповідач у судове засіданняне з`явилася, у телефонному режимі повідомила, що про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, проти позовних вимог не заперечує, підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу за її відсутності. Даний факт підтверджується витягом з журналу телефонограм від 29.11.2021 року за № 323. За приписами ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, врахувавши визнання позову відповідачем, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У судовому засіданні встановлено наступне. 09 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис про шлюб № 1853. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Від спільного проживання подружжя мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх двох років позивач та відповідач не підтримують подружні стосунки та не ведуть спільне господарство. Сімейне життя не склалось з тих підстав, що сторони мають різні погляди на сімейне життя, з цього приводу між ними постійно виникали конфліктні ситуації та суперечки, в результаті чого були втрачені почуття любові та поваги. Подружжя втратило взаємну довіру. У теперішній час сім`я розпалась і кожен з подружжя живе своїм життям. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що фактично шлюбні стосунки подружжя припинені, що свідчить про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки при реєстрації шлюбу відповідачці було присвоєно прізвище чоловіка - « [PERSON] », то вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Станом на теперішній час спір про поділ майна - відсутній. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, визнання позову відповідачкою суд вважає причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлено. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір». Судові витрати, згідно ст. 141ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved