Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

09 серпня 2018 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересовані особи: [PERSON], Захарівська селищна рада Захарівського району Одеської області, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON], на час відкриття спадщини, тобто до смерті останньої - [INFO] року в буд. [ADDRESS]. В заяві посилається на те, що [INFO] року померла бабуся заявника - [PERSON]. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвами про народження. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме земельну ділянку площею 2,56 гектарів, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Йосипівської сільської ради Захарівського району Одеської області. 01 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з наміром оформити спадщину. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01 серпня 2018 року, державний нотаріус Романова І.С. відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через те, що відсутні відомості про постійне проживання (реєстрацію) зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, оскільки заявник позбавлений можливості оформити в нотаріальному порядку свої спадкові права на земельну ділянку, заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Заінтересована особа: [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник заінтересованої особи Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області у судове засідання не з'явився, але попередньо надав до суду заяву, в якій вказав, що заявлені вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, просить розглядати справу без його участі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла бабуся заявника - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22 листопада 2006 року. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії [NUMBER] виданим Йосипівською с/р 21 квітня 1975 року, актовий запис № 10 від 21.04.1975 року, в якому [PERSON] записаний батьком заявника. Відповідно до свідоцтва про народження батька заявника - [PERSON] серії [NUMBER] виданим Сомойлівським відділом РАЦС 19 листопада 1949 року, актовий запис № 35 від 19.11.1949 року, померла [PERSON] записана матір'ю. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме земельну ділянку площею 2,56 гектарів, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Йосипівської сільської ради, масив [NUMBER], ділянка [NUMBER], на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 1 вересня 2005 року. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини (встановлено статтею 1270 ЦК України), він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки виданою Захарівською селищною радою від 01.08.2018 року № 5373, [PERSON], яка померла [INFO] року була зареєстрована в будинку [ADDRESS], а проживала без реєстрації до дня своєї смерті в селі Майорське Захарівського району Одеської області. У житловому будинку, який розташований в селі Майорське Захарівського району Одеської області, крім покійної [PERSON] на день її смерті та до цього часу зареєстрований та проживає [PERSON], [INFO]. Отже, на час відкриття спадщини заявник постійно проживав із бабусею, доглядав її та від з нею спільне господарство за адресою: с. Майорське Захарівського району Одеської області. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 01 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з наміром оформити спадщину. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01 серпня 2018 року, державний нотаріус Романова І.С. відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON], яка померла [INFO] року, через те, що відсутні відомості про постійне проживання (реєстрацію) зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкодавцем за законом, так як інші спадкоємці, а саме син спадкодавця [PERSON] помер [INFO] року та внук спадкодавця [PERSON] не претендує на спадкове майно. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України в п. 1 своєї Постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з майбутнім вирішенням спору про право. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз'яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтовані і суд вважає за необхідне їх задовольнити. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved