Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

08.08.2014р. позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що станом на 01.01.1981р. були членами колгоспного двору по вул.Лесі Українки, 31 в с.Гусаків Мостиського району Львівської області, де проживали і були зареєстровані за вказаною адресою. Головою цього колгоспного двору був [PERSON], а членами, окрім них (позивачів), були [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вказують, що станом на 01.01.1983р. за ініціативи [PERSON], яку підтримали інші члени двору, провели поділ колгоспного двору. Їм (позивачам) виділили другий поверх житлового будинку, сарай та господарське приміщення, яке облаштували під літню кухню. Тобто внаслідок такого поділу, вони (позивачі) отримали і частину майна колгоспного двору, що віднайшло своє відображення в записах погосподарських книг по с.Гусаків та було зафіксовано в таких, починаючи з 01.01.1983р. Їхньому новому господарству було надано статус «робітничий двір» з особовим рахунком №149 (158)). В той же час, на першому ж поверсі вищевказаного будинку проживали [PERSON] (його (позивача [PERSON]Т.) дід), [PERSON] (його (позивача [PERSON]Т.) мати), та його (позивача [PERSON]Т.) брати: [PERSON] (відповідач по справі), [PERSON] (третя особа по справі), та з 1986р. чоловік [PERSON] - [PERSON] (відповідач по справі), які продовжували вести колгоспний двір, а в подальшому після смерті [PERSON] робітничий двір. Зазначають, що за вказаною адресою з 01.01.1983р. фактично були два господарські двори. Вони (позивачі) окремо вели робітничий двір з особовим рахунком №149 (158)), користувалися земельною ділянкою і тримали свійських тварин. Крім того, за період проживання в даному будинку збільшили розмір житлової площі такого, самостійно побудували гараж. Вказують, що після смерті [PERSON], що мала місце 06.01.2014р., він (позивач [PERSON]Т.) звернувся до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де дізнався, що житловий будинок, господарські будівлі та гараж по вул.Лесі Українки, 31 в с.Гусаків Мостиського району в цілому на підставі рішення [PERSON] сільської ради Мостиського району за №19 від 21.07.2006р. оформлено за померлою [PERSON], якій за життя видано і відповідне свідоцтво про право власності серії ЯЯ №527241 від 21.08.2006р., зареєстроване в КП «[PERSON] РБТІ». В подальшому також дізналися про наявність ще кількох рішень органів місцевого самоврядування з приводу оформлення (переоформлення) права власності на оспорюване будинковолодіння по вул.Лесі Українки, 31 в с.Гусаків, наявність правовстановлюючих документів на вказане будинковолодіння на імя [PERSON] та [PERSON], що були зареєстровані Самбірським МБТІ. Стверджують, що майно (будинок, господарські будівлі, тощо) за вказаною адресою належали всім членам колгоспного (робітничого) двору, в тому числі і їм (позивачам) на праві спільної сумісної власності, а тому вважають незаконними всі рішення органів місцевого самоврядування (як виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Мостиського району, так і виконавчого комітету [PERSON] районної ради Львівської області) з приводу оформлення (переоформлення) права власності на оспорюване будинковолодіння по вул.Лесі Українки, 31 в с.Гусаків Мостиського району, так і наступні дії щодо реєстрації за [PERSON] та [PERSON] права власності на вказаний будинок в цілому та видачі на їхні імена відповідних правовстановлюючих документів. З огляду на наведені обставини, просять суд ухвалити рішення, яким: - визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету [PERSON] районної ради №126 від 17.05.1990р. в частині оформлення за колгоспним двором, головою якого був [PERSON], права власності на жилий будинок №31 по вул.Л.Українки в с.Гусаків Мостиського району, доручення виконавчому комітету [PERSON] сільської ради видати відповідне свідоцтво про право власності, а Самбірському МБТІ провести реєстрацію такого; - визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на жилий будинок, видане 26.06.1990р. [PERSON] сільською радою та зареєстроване Самбірським МБТІ, про належність будинку №31 по вул.Л.Українки в с.Гусаків Мостиського району колгоспному двору, головою якого був [PERSON]; - визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Мостиського району №65 від 19.10.2001р. «Про переоформлення права власності на житловий будинок №31 по вул.Лесі Українки в с.Гусаків», зокрема про переоформлення права власності на вказаний будинок, який належав [PERSON], на [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], доручення Самбірському МБТІ провести перереєстрацію такого і видати співвласникам будинку свідоцтво про право власності згідно визначених часток; - визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок серії АБ №000455 від 23.11.2001р., видане Самбірським БТІ на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради №65 від 19.10.2001р.; - визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Мостиського району за №19 від 21.07.2006р. «Про оформлення права власності на житловий будинок колишнього колгоспного двору, що в с.Гусаків по вул.Л.Українки, 31» на імя [PERSON] в цілому, частка якої збільшилась за рахунок відмови від своїх часток інших членів колишнього колгоспного двору, доручення [PERSON] РБТІ провести реєстрацію і видати на імя власника свідоцтво про право власності; - визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності серії ЯЯ №527241 від 21.08.2006р., що видане на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради Мостиського району за №19 від 21.07.2006р.; - скасувати державну реєстрацію права власності на вказаний будинок №31 по вул.Лесі Українки в с.Гусаків Мостиського району, проведену КП «[PERSON] РБТІ»; - визнати за ними, позивачами по справі, право спільної сумісної власності на 41/100 частину будинку №31 по вул.Лесі Українки в с.Гусаків Мостиського району, що складається з мансардного поверху загальною площею 57,8 кв.м, житловою площею 47,8 кв.м., а саме коридору площею 9,4 кв.м., кімнати площею 9,2 кв.м. кімнати площею 18,3 кв.м., кімнати площею 20,3 кв.м., балкону площею 0,6 кв.м. та гаражу розміром 5.5м х11м. Позивачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що за вказаною адресою існував єдиний двір, головою якого був його (відповідача) дід -[PERSON], а в подальшому мати [PERSON] Остання не зверталась в орган місцевого самоврядування з будь-якою заявою про поділ даного двору та з цього приводу немає жодного рішення виконавчого органу [PERSON] сільської ради Мостиського району. Вважає, що [PERSON] як голова двору через постійні непорозуміння з позивачкою [PERSON] дозволила позивачам лише тимчасового користуватись мансардою (другим поверхом житлового будинку), яка на той час вже була завершена будівництвом та придатна для проживання. Ствердив, що господарські будівлі, якими, зі слів позивачів, такі користувались окремо від інших членів двору, збудовані виключно за кошти [PERSON] Також зазначив, що він (відповідач), так і інші члени двору, в тому числі позивачі по справі ще за життя [PERSON] знали про наявність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння на її ([PERSON]П.) імя та не висловлювали з цього приводу жодних претензій. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили з тих підстав, на які покликався відповідач [PERSON] Представник відповідачів виконкому [PERSON] сільської ради Мостиського району та [PERSON] сільської ради Мостиського району Львівської області в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Вважає, що реального поділу на два двори за вказаною адресою не було, а був єдиний колгоспний двір, головою якого був [PERSON], а в подальшому головою такого стала [PERSON]. Вважає, що свідоцтво про право власності на жилий будинок, видане 26.06.1990р. [PERSON] сільською радою та зареєстроване Самбірським МБТІ, про належність будинку №31 по вул.Л.Українки в с.Гусаків Мостиського району колгоспному двору, головою якого був [PERSON], є видане правомірно - на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] районної ради №126 від 17.05.1990р., а Самбірським МБТІ правомірно проведена реєстрація зазначеного свідоцтва про право власності. Правомірно виданим вважає і рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Мостиського району №65 від 19.10.2001р. «Про переоформлення права власності на житловий будинок №31 по вул.Лесі Українки в с.Гусаків», зокрема про переоформлення права власності на вказаний будинок, який належав [PERSON] як голові колгоспного двору, на [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], доручення Самбірському МБТІ провести перереєстрацію такого і видати співвласникам будинку свідоцтво про право власності згідно визначених часток та правовстановлюючі документи, видані на підставі згаданого рішення, з тих підстав, що оспорюване рішення видане на імя єдиного спадкоємця [PERSON] його дочку [PERSON] та на імя осіб, які дійсно протягом тривалого періоду часу своєю працею приймали участь у веденні колгоспного двору за вказаною адресою. Щодо рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Мостиського району за №19 від 21.07.2006р. «Про оформлення права власності на житловий будинок колишнього колгоспного двору, що в с.Гусаків по вул.Л.Українки, 31» на імя [PERSON] в цілому, то зазначила, що винесення такого зумовлено заявою [PERSON], яка покликалась на втрату свідоцтва про право власності на житловий будинок серії АБ №000455 від 23.11.2001р., виданого Самбірським БТІ на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради №65 від 19.10.2001р. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не зявився, а надіслав заяву, в якій просить розглядати дану справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] районної ради Львівської області в судовому засіданні зазначив, що вирішення спору покладає на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердивши ті обставини, на які покликались позивачі по справі. Представник третьої особи - Реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції в судове засідання не зявився, а надіслав заяву, в якій вирішення спору покладає на розсуд суду та просить розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, а подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи - КП «[PERSON] РБТІ» в судовому засіданні поклала вирішення даного спору на розсуд суду. Представник третьої особи Самбірського МБТІ в судове засідання не зявився, а подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третіх осіб, показання свідків та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] підставний та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як слідує з тлумачень Пленуму Верховного суду України, даних ним в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року за №20 до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Судом встановлено, що предметом спору являється будинковолодіння №31 по вул.Лесі Українки в с.Гусаків Мостиського району Львівської області, 1960 року побудови. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13.04.1979р. №11215, далі - постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року N 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року N 69. Згідно із зазначеними Вказівками визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в по господарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради; суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Беручи до уваги те, що голова даного господарства [PERSON] з квітня 1954р. по листопад 1960р. працював в колгоспі «Прогрес» (в період з 1958р. по 1960р. колгосп «ім.Калініна», з 1961р. по 2008р. колгосп «Прогрес») с.Гусаків Мостиського району та був членом такого, про що свідчить архівна довідка комунальної установи «[PERSON] районний трудовий архів» [PERSON] районної ради Львівської області, видана на підставі книги розрахунків з членами колгоспу в колгоспі «Прогрес» за 1954-1960р.р.,то спірний будинок відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір. Так, з досліджених в судовому засіданні погосподарських книг встановлено, що станом на 1980-1982р.р. по особовому рахунку №159 значилось господарство в с.Гусаків Мостиського району за суспільною групою «колгоспний двір», головою якого був [PERSON], а членами: його дочка - [PERSON], внук - [PERSON], внук - [PERSON], внук - [PERSON], дружина внука - [PERSON], правнук [PERSON] та правнук - [PERSON]. Отже, виходячи з записів погосподарських книг, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979р., достовірно встановлено, що станом на 1982 рік спірне господарство, головою якого значився [PERSON] відносилося до колгоспного типу двору. Членами даного двору, окрім [PERSON], були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яким, відповідно до положень ЦК УРСР в редакції 1963 року належали рівні частки в майні такого. Станом на 01.01.1983р. дане господарство за адресою: с.Гусаків, вул.Л.Українки, 31 Мостиського району в погосподарській книзі проходить уже по двох особових рахунках за №160 та №161. Так, по особовому рахунку №160 значилось господарство за суспільною групою «колгоспний двір», головою якого був [PERSON], членами сімї: дочка - [PERSON], внук - [PERSON], внук - [PERSON]. По цьому ж особовому рахунку за господарством значився житловий будинок, 1960 року побудови загальною площею 108 кв.м., стайня, 1961 року побудови, земельна ділянка площею 0,42 га, продуктивна худоба, птиця. По іншому особовому рахунку за №161 значилось господарство за суспільною групою «робітничий двір», головою якого був [PERSON], членами сімї: дружина - [PERSON], син - [PERSON], 23.08.1982р.н., син - [PERSON], 04.06.1981р.н.. По цьому особовому рахунку за господарством значиться той же житловий будинок, земельна ділянка площею 0,05 га, продуктивна худоба, птиця. В подальшому (у 1986-1990р.р.р., 1991-1995р.р., 1996-2000р.р., 2001-2005р.р.), як вбачається з погосподарських книг, господарство за адресою: с.Гусаків, вул.Л.Українки, 31 Мостиського району далі проходить по двох особових рахунках (№№148,149, №№157,158, №№141,142, №№135, 136). Відповідно до положень Цивільного кодексу УРСР (1963р.), чинного на час виникнення спірних правовідносин, зокрема згідно ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) колгоспний двір - це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному двору належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше майно, передане ними у власність двору, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Згідно ст.123 ЦК УРСР частка колгоспного двору в майні двору визначається: 1) при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); 2) при утворенні з одного двору двох і більше дворів (поділ); 3) при зверненні стягнення по особистих зобовязаннях члена двору. Стаття 125 ЦК УРСР визначає, що при поділі колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знов утворюються відповідно до часток їх членів і з врахуванням господарських потреб кожного з дворів. Право вимагати поділу колгоспного двору мають повнолітні члени двору, що є членами колгоспу. Відповідно до ст.112 цього ж Кодексу майно може належати на праві спільної власності, зокрема двом чи кільком громадянам. Згідно розяснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду Української РСР №3 від 02.03.1973р. «Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього», зокрема відповідно до п.4 вказаної постанови судам слід мати на увазі, що відповідно до ст.120 ЦК УРСР кожний член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору, незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Тому частка члена двору повинна визначатися з усього майна, яке є спільною сумісною власністю двору. Згідно п.7 даної постанови при поділі двору (ст.125 ЦК УРСР) все його спільне майно, в тому числі будівлі, худоба і сільськогосподарський реманент, розподіляються між новоутвореними дворами з урахуванням господарських потреб кожного з них і відповідно до часток, належних його членам. При цьому право вимагати поділу колгоспного двору мають тільки повнолітні члени двору, які є членами колгоспу. Таким чином, з наявних у справі доказів вбачається, що станом на 01.01.1983р. відбувся поділ господарства, розташованого за адресою: с.Гусаків, вул.Л.Українки, 31 Мостиського району на два двори, які поділилися на «колгоспний двір», головою якого був [PERSON], та на ««робітничий двір», головою якого був [PERSON]. Даний факт віднайшов своє відображення в погосподарських книгах по с.Гусаків Мостиського району, з яких вбачається, що на утворене господарство відкрито новий особовий рахунок за №161 (станом на 1983-1985р.р.). Внаслідок поділу позивачі [PERSON] та [PERSON] як колишні члени колгоспного двору набули право власності на частину майна колгоспного двору, яке почало рахуватись за ними під іншим номером (№161 станом на 1983-1985р.р.) як господарство, яке відносилось до суспільної групи робоча. Суд не приймає до уваги тверджень відповідачів по справі про безпідставність доводів про поділ колгоспного двору та фактичне існування з 01.01.1983р. за вказаною адресою двох самостійних дворів (колгоспного та робітничого), оскільки такі спростовуються письмовими доказами, в тому числі записами погосподарських книг, які по даний час ніким не оскаржувались, так і поясненнями самих відповідачів ([PERSON], [PERSON]П.), а також третьої особи [PERSON], якими вони підтвердили фактм окремого проживання позивачів, ведення ними окремого господарства і користування майном, виділеним їм (позивачам) зі спільного майна колгоспного двору. Зокрема із пояснень сторін та з матеріалів справи слідує, що при поділі спільного майна колгоспного двору позивачі отримали у користування частину житлового будинку (другий поверх такого - мансарду), стайню та господарську будівлю, яку облаштували під літню кухню. Крім того, позивачі за власний рахунок збільшили житлову площу мансарди за рахунок піддашшя, провели опалення в належну частину їм житлового будинку на другому поверсі та збудували для власного використання гараж. Позивачі окремо обробляли земельну ділянку, вели своє підсобне господарство, утримували продуктивну худобу та птицю, тощо. Зазначені обставини щодо переліку та характеристики майна, яким позивачі по справі користувались окремо у період з 1983р. по 1998р., підтвердили в судовому засіданні відповідачі по справі ([PERSON], [PERSON]П.), третя особа [PERSON] та представник відповідачів - виконкому [PERSON] сільської ради Мостиського району Львівської та [PERSON] сільської ради Мостиського району. Віднайшла своє підтвердження в судовому засіданні і та обставина, що гараж, розташований за вказаною адресою, побудований у 1984 році та саме позивачами по справі. З наявного у матеріалах справи технічного паспорта вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку 138,8 кв.м., а площа по мансарді, якою користувались позивачі по справі, ведучи робітничий двір, - 57,8 кв.м (що становить 41/100 по відношенню до загальної площі житлового будинку), з них коридор площею 9,4 кв.м., кімната площею 9,2 кв.м. кімната площею 18,3 кв.м., кімната площею 20,3 кв.м., балкон площею 0,6 кв.м. Однак, незважаючи на існування з 1983р. за вказаною адресою двох самостійних дворів, 17.05.1990р. виконавчий комітет [PERSON] районної ради ухвалив рішення №126 про оформлення права власності на жилий будинок №31 по вул.Л.Українки в с.Гусаків Мостиського району в цілому за колгоспним двором, головою якого був [PERSON]. На підставі даного рішення 26.06.1990р. [PERSON] сільською радою Мостиського району видано свідоцтво про право власності на жилий будинок та таке зареєстроване Самбірським МБТІ. Даним правовстановлюючим документом засвідчено факт належності будинку №31 по вул.Л.Українки в с.Гусаків Мостиського Району колгоспному двору, головою якого був [PERSON]. Відповідно до п.п.10-13 «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966р., що діяла на час оформлення права власності на будинковолодіння за колгоспним двором, головою якого зазначено [PERSON], при відсутності правовстановлюючих документів, які зазначені в цій інструкції, зацікавлена особа (громадянин, колгоспний двір) подає до виконкому місцевої Ради депутатів трудящих заяву про оформлення права власності на будинок або домоволодіння і видачу свідоцтва про це. Для вирішення питання про можливість оформлення права власності виконком місцевої Ради депутатів трудящих доручає бюро технічної інвентаризації: оглянути будинок (домоволодіння); одержати відомості у громадян, які проживають у будинку, зазначеному заявником, а також у сусідніх будинках, та з'ясувати, хто являється його власником, в) скласти акт огляду будинку (домоволодіння) і одержати відомості за підписом представника бюро технічної інвентаризації і громадян, які дали відомості; г) перевірити документи і відомості, подані заявником, порівнюючи їх з матеріалами, що зібрані на місці огляду будинку (домоволодіння), із відомостями, одержаними від громадян. Бюро технічної інвентаризації на підставі зібраних матеріалів, а також матеріалів, поданих заявником, складає мотивований висновок про те, чи належить будівля заявнику, і подає його виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, який виносить відповідне рішення. Після винесення виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, органи комунального господарства, а де їх немає - виконком місцевої Ради депутатів трудящих видає власникові свідоцтво про право особистої власності на будинок за встановленою формою. Згідно п.18 Інструкції у разі будівництва будинку на колгоспній землі виконком місцевої ради депутатів трудящих на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору. В разі смерті голови колгоспного двору, на імя якого був оформлений правовстановлюючий документ щодо будинку, по заяві всіх членів двору, підписи яких на заяві нотаріально засвідчені, може бути видано свідоцтво на імя нового голови. Отже, беручи до уваги ті обставини, що на день винесення виконавчим комітетом [PERSON] районної ради рішення №126 від 17.05.1990р. за вказаною адресою існувало два двори: «колгоспний двір», головою якого був [PERSON], та ««робітничий двір», головою якого був [PERSON]», то дане рішення про оформлення права власності на жилий будинок №31 по вул.Л.Українки в с.Гусаків Мостиського району в цілому за колгоспним двором, головою якого був [PERSON], суд розцінює як таке, що не відповідає дійсним обставинам, постановлене без врахування даних погосподарських книг та без зясування відомостей про громадян, які проживали у будинку, та таким, що порушує право позивачів як співвласників на частку в майні даного двору. Такими, що порушують права позивачів як співвласників майна суд визнає і оспорювані ними рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Мостиського району: рішення №65 від 19.10.2001р. «Про переоформлення права власності на житловий будинок №31 по вул.Лесі Українки в с.Гусаків», яким переоформлено право власності на вказаний будинок на [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], так і рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Мостиського району за №19 від 21.07.2006р. «Про оформлення права власності на житловий будинок колишнього колгоспного двору, що в с.Гусаків по вул.Л.Українки, 31» на імя [PERSON] в цілому, частка якої збільшилась за рахунок відмови від своїх часток інших членів колишнього колгоспного двору. Зазначені рішення винесені без згоди і врахування законних прав та інтересів позивачів по справі та порушують, як вважає суд, гарантоване Конституцією України право власності позивачів як співвласників на спільне майно будинковолодіння №31 по вул.Л.Українки в с.Гусаків Мостиського району Львівської області. Щодо оспорюваних позивачами правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок, так і їх реєстрацію в Самбірському та [PERSON] БТІ, то такі є похідними, тобто такими, що видавались на підставі зазначених вище рішень виконавчих комітетів [PERSON] районної ради та [PERSON] сільської ради Мостиського району, які судом визнані незаконними. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність визнання недійсними та скасування оспорюваних позивачами правовстановлюючих документів, зокрема свідоцтва, виданого 26.06.1990р. [PERSON] сільською радою та зареєстрованого Самбірським МБТІ, свідоцтва серії АБ №000455 від 23.11.2001р., виданого Самбірським БТІ, та свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯ №527241 від 21.08.2006р., виданого КП «[PERSON] РБТІ». Скасуванню підлягає і державна реєстрація права власності на вказаний будинок №31 по вул.Лесі Українки в с.Гусаків Мостиського району, проведена КП «[PERSON] РБТІ». Згідно положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Своїми процесуальними правами сторони та їх представники розпорядились на власний розсуд. Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши такі в сукупності, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог [PERSON] та [PERSON] та необхідність задоволення таких у повному обсязі. Оскільки про порушення свого права позивачі дізналися лише в ході оформлення позивачем [PERSON] своїх спадкових прав після смерті матері [PERSON], яка померла 06.01.2014р., то суд приходить до висновку, що ними не було порушено строків позовної давності, а їх порушене право підлягає захисту. Згідно ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на наведене, з відповідачів в користь позивачів підлягають стягненню понесені ними витрати по сплаті судового збору. Відповідно до п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при повному або частковому задоволені позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. З огляду на наведене та заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що понесені позивачами судові витрати по сплаті судового збору за заявлені ними вимоги майнового характеру слід стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Оскільки судовий збір за вимоги немайнового характеру про визнання незаконними і скасування рішень виконавчого комітету [PERSON] районної ради та виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Мостиського району в частині оформлення та переоформлення права власності позивачами не сплачено при подачі позову та такі вимоги судом задоволені, то судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. за кожну таку вимогу підлягає стягненню з відповідачів (з [PERSON] районної державної адміністрації як правонаступника виконавчого комітету [PERSON] районної ради та з виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Мостиського району) в дохід держави. Щодо позовних вимог про визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності, скасування державної реєстрації права власності, то суд розцінює дані вимоги як такі, що є похідними від вимог про визнання незаконними і скасування рішень органів державної влади та місцевого самоврядування, а тому вважає, що з таких вимог судовий збір не справляється. На підставі викладеного,

Outcome: approved