Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

08 травня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. Ухвалою судді від 28 травня 2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак, подав письмову заяву, в якій просить суд слухання справи проводити у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула повторно, причину своєї неявки суду не повідомила. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Суд розглянув справу у відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, а також те, що позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Встановлено, що позивачу на праві особистої власності належить житловий будинок з господарськими будівлями у [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок від 24 березня 1998 року № 99 (а.с. 8). З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві, вбачається, що відповідач [PERSON] в даному житловому будинку була зареєстрована як член сім`ї, а саме, як його дружина. Починаючи з 2014 року відповідач залишила сім`ю і виїхала для постійного проживання за кордон і з цього часу не проживає у будинку. Сім`я фактично повністю розпалася, вони не мають спільного бюджету, спільного побуту, не ведуть спільного господарства, тривалий період часу не підтримують жодних подружніх відносин. На його неодноразові усні звернення в телефонному режимі з приводу зняття з реєстрації за його місцем проживання, вона жодним чином не реагує, добровільно виписуватись не бажає. На даний час відповідач проживає в Республіці Німеччина, вона там має постійне місце роботи і проживання. Вона повідомила по телефону позивача, що в Україну для проживання повертатися не буде. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача в [ADDRESS] понад рік підтверджується актами, складеними за участю працівників Бродівської міської ради Львівської області від 25 квітня 2018 року, 22 червня 2018 року, 26 жовтня 2018 року (а. с. 10-12). У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Outcome: approved