Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

07 червня 2021 року позивач звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 17 вересня 2016 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, вони втратили один до одного взаємопочуття та взаєморозуміння, сімейне життя та розуміння між ними поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У них виявилися різні характери та із-за їхньої несумісності не змогли налагодити сімейні стосунки. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Часто між ними виникали сварки, що тяжко впливало на її психічний стан та кожного разу спричиняло душевні страждання. Вони з відповідачем сильно віддалилися одне від одного, не можуть порозумітися з багатьох питань. Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинили та спільно як сім`я не проживають з початку 2021 року, спільного господарства не ведуть, сімейні стосунки не підтримують, проживають за різними адресами, в зв`язку з чим подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має для позивача істотне значення, а тому шлюб прохає розірвати. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій прохала справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач, який про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не було направлено відзив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 17 вересня 2016 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Глобинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 81, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17 вересня 2016 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили підтримувати шлюбно-сімейні стосунки, спільного домашнього господарства не ведуть. Між ними існують непереборні протиріччя та взаємні претензії. На примирення не згодні. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не надав, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, та їх неповнолітньої дитини, примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved