Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

09.01.2018 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений 11.01.2003 року між ним та відповідачем [PERSON], який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 18. Свої вимоги мотивував тим, що на протязі останніх декілька років сімейне життя поступово погіршувалось у зв'язку з протилежними поглядами сторін на шлюб та сім'ю. Що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З вересня 2017 року шлюбно-сімейні відношення між ними були припинені, спільне господарство не ведеться; на теперішній час шлюб носить формальний характер. Збереження шлюбу вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу дитина залишиться мешкати з позивачем. У судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з вересня 2017 року, спільне господарство з того ж часу не ведеться; на відшкодуванні сплаченого при подачі позову судового збору не претендує; просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась про день, час та місце судового засідання належним чином шляхом направлення судових повісток за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України . Відзиву або заперечення на позов відповідачем не надано, клопотань щодо відкладення розгляду справи від неї не надходило. Суд, відповідно до ст.ст.223,280,281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність відповідача [PERSON], оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11.01.2003 року, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 18. Від шлюбних стосунків сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено з вересня 2017 року, шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться, на примирення позивач не згоден. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Спору про майно між сторонами немає, неповнолітня дитина залишиться проживати із позивачем. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved