Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

07 жовтня 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Позивач, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON](далі - Відповідач 1), [PERSON] (далі - Відповідач 2) заборгованість за кредитним договором в розмірі 7963,59 доларів США. В обґрунтування позовних вимог представник позивача за первісним позовом посилався на те, що відповідно до Кредитного Договору № 014/0124/26831/74 від 15.03.2006 (далі - Кредитний договір) Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого з 06.06.2012 є позивач ПАТ «Раййфайзен Банк Аваль», [PERSON] було надано кредит у сумі 11 500,00 дол. США на строк 120 місяці із сплатою 12% річних, а позичальник зобов'язалась належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором. 02.09.2009 була укладена Додаткова угода № 1, згідно якої сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість Позичальника за Кредитним договором, строк сплати якої настав. Тимчасово на період з 15.09.2009 до 14.09.2010 сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу Позичальника по сплаті суми кредиту та змінити строк його сплати відповідно до Графіку повернення кредиту та сплати інших платежів, що є Додатком до Додаткової угоди. В забезпечення належного виконання Відповідачем 1 умов кредитного договору було укладено Договір поруки № 014/08/11-01/037/06 від 15.03.2006 (далі - Договір поруки), згідно якого [PERSON] - Відповідач 2виступила поручителем Відповідача-1 і взяла на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням Відповідача-1, що виникають з умов кредитного договору в повному обсязі. Станом на 11 вересня 2015 року, в зв'язку з невиконанням Відповідачем 1 умов кредитного договору, а саме не здійснюється щомісячна сплата кредиту, процентів, утворилася заборгованість по кредиту в сумі 3308,00 дол.США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 71912,74 гривень, заборгованість по сплаті процентів в сумі 559,94 дол.США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 12172,56 гривень. Крім того, позивачем нарахована позичальнику пеня в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, яка становить 4095,65 дол.США, в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку 89035,50 гривень, і саме ці суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, а також витрати по оплаті судового збору в сумі 2596,81 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 15 березня 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0124/26831/74, згідно якому відповідачу надано кредит на суму 11500 доларів США на строк 120 місяців зі сплатою за користування кредитними коштами 12,00 % річних (а.с. 15-16). 02.09.2009 між Позивачем та Відповідачем 1 була укладена Додаткова угода № 1, згідно якої сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість Позичальника за Кредитним договором, строк сплати якої настав. Тимчасово на період з 15.09.2009 до 14.09.2010 сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу Позичальника по сплаті суми кредиту та змінити строк його сплати відповідно до Графіку повернення кредиту та сплати інших платежів, що є Додатком до Додаткової угоди (а.с.23-27) В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між Позивачем та [PERSON] 15 березня 2006 року укладено договір поруки № 014/08/11-01/037/06, за умовами якого, а саме п.п. 1.2, поручитель взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобов'язань (а.с. 30-31). Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Вимогами ч.1,2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В судовому засіданні встановлено, що на виконання умов договору, позивач надав [PERSON] передбачені кредитним договором кошти, однак Відповідач 1 взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту в повній мірі не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розрахунок якої надано позивачем (а.с. 7-11). Із наданого банком розрахунку видно, що заборгованість по кредитному договору № 014/0124/26831/74 від 15.03.2006 станом на 11.09.2015 становить заборгованість по кредиту в сумі 3308,00 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 71912,74 гривень, заборгованість по сплаті процентів в сумі 559,94 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 12172,56 гривень, пеня за прострочення сплати платежів 4095,65 доларів США, в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку 89035,50 гривень. Згідно із п. 1.2 Договору поруки, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з Кредитного Договору № 014/0124/26813/74 від 15.03.2006, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі (а.с. 30). Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором кредиту та враховуючи умови договору поруки, заборгованість за кредитним договором, а також пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань підлягає стягненню з відповідачів. При цьому, така заборгованість підлягає стягненню в валюті кредиту, крім пені, яка стягується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-145цс14 від 24.09.2014р., в силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Оскільки представником позивача долучено до матеріалів справи копії відповідних ліцензій на здійснення операцій з валютними цінностями (а.с. 42-43), перешкоди для стягнення заборгованості в іноземній валюті відсутні. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує судові витрати з відповідачів.

Outcome: approved