Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

07.10.2019 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] , якою страхова компанія просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6 653 грн. 62 коп. та судові витрати в розмірі 1921 грн.00 коп., посилаючись на те, що 27.04.2017 року о 19 годині 35 хвилин в м.Одесі по вул.Академіка Корольова, 2, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Ford B-Max», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Nissan Primera», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вищезазначена ДТП сталась з вини відповідача. 02.11.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1607173, яким було застраховано автомобіль «Ford B-Max», державний номер [NUMBER] . За цим Договором Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» взяло на себе обов`язок, в разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Страхувальник, в свою чергу зобов`язався дотримуватись умов договору страхування, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», проте відповідач не повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду, чим порушив п.5 ст.21 Закону України «Про страхування» та п.33.1.4 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи [PERSON] - страхове відшкодування в розмірі 6653 грн. 62 коп. Позивач, посилаючись на норми ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України, які регламентують право страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, звернутись з вимогою у межах фактичних витрат до відповідача щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 15.10.2019 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином у порядку ст.128,130,131 ЦПК України. Зокрема, відповідачу [PERSON] , за зареєстрованим місцем проживання, підтвердженим даними відділу адресної довідкової роботи головного управління державної міграційної служби України в Одеській області від 09.10.2019 року - [ADDRESS] , неодноразово рекомендованою поштою направлялись судові повістки, але повертались зі відміткою за спливом строку збереження. Представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»Гірчак А.М. у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, якою позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань про відкладення слухання справи або про слухання справи за його відсутності до суду не надходило. При викладених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи та письмову заяву, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1607173 від 02.11.2016 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля «Ford B-Max», державний номер [NUMBER] /а.с.44/. 27.04.2017 року о 19 годині 35 хвилин в м. Одесі по вул. Академіка Корольова, 2, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Ford B-Max», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Nissan Primera», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2017 року [PERSON] було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень. Стягнуто з [PERSON] судовий збір на користь держави у розмірі 320,00 гривень. Вказана постанова не була оскаржена та набрала законної сили 26.06.2017 року./а.с. 54-55/. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. «г» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п. 33.1 статті 33 цього закону. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована при використанні транспортного засобу «Ford B-Max», державний номер [NUMBER] , за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1607173 від 02.11.2016 року. 28.04.2017 року до позивача звернувся потерпілий [PERSON] , який керував автомобілем «Nissan Primera», державний номер [NUMBER] із заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору. Позивач на підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування до нього та на підставі звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «СОС Сервіс Україна» за № 180680 від 12.05.2017 року, здійснив виплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 24425 від 07.08.2017 року на суму 145172 грн. 45 коп., з яких було сплачено на користь потерпілого суму в розмірі 6653 грн. 62 коп., згідно відомості № 1 від 07.08.2017 року по договору між страховою компанією та [PERSON] за № 11/07-11-2/007 від 12.11.2010 року. / а.с. 56-62, 75, 77, 78/. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 989 ЦК України на страхувальника покладено обов`язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Відповідач не повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду, чим порушив п.5 ст. 21 Закону України «Про страхування» та п.33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором страхування, що призвело до порушення прав позивача на відшкодування шкоди. 29.03.2019 року на адресу відповідача [PERSON] було направлено регресну вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування. Зазначену вимогу було повернуто на адресу представника позивача, у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. Станом на 02.10.2019 року суму страхового відшкодування не повернуто. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Оскільки позивач виплатив грошові кошти на відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, він має право регресної вимоги до відповідача на відшкодування понесених збитків. У зв`язку з тим, що відповідач письмово не повідомив позивача про настання страхової події, тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати на користь потерпілої особи у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 1921,00 гривень, які були сплачені позивачем при подачі позову до суду, також підлягають задоволенню.

Outcome: approved