Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

07 травня 2013 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла вищеназвана позовна заява [PERSON], яку в подальшому в порядку ст. 31 ЦПК України доповнював та вточнив і зазначив, що під час шлюбу він з [PERSON] придбав нерухоме та рухоме майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Барабой, вулиця Зарічна, 35-А, (далії по тесту спірний житловий будинок), земельну ділянку площею 0,1500 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованою за вищевказаною адресою, автомобіль марки «ВАЗ 11183», vin: XTA111833060049339, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], та предмети побуту, а саме плазмовий телевізор LG 32LA660V, 32 дюйми; двохкамерний холодильник INDESIT BIAA 13FX; хлібопіч MOULINEX OW 110 E вартістю 500 грн.; пральна машина з вертикальним завантаженням білизни INDESIT WITE 107; блендер BRAUN MR 4050 HC V;газова плита NORD 110-7A EVOLUTION; газовий котел Sime Format DGT 30 BF; мякий куток MONTE CARLO 2FREC фірми «Black Red White»; спальні меблі 410, фірми «Black Red White»; кухонні меблі Indiana 5A, фірми «Black Red White»; письмовий стіл JBIU 2D2S фірми «Black Red White»; шкіряне крісло Re-lax 1, фірми «Black Red White», в звязку з чим просить провести поділ майна, яке є обєктом спільної сумісної власності подружжя та виділити у власність в натурі спірне майно ( а.с. 2-4, 41-43,53-55,124, 218-220). Позивач та його представник в ході судового засідання підтримали свої позовні вимоги. Відповідач та його представник з позовом не погоджуються. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] з позовом позивача не згодна та заперечує проти його задоволення, але в подальшому до суду не з»явилася. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] з позовом позивача не згоден та заперечує проти його задоволення, але в подальшому до суду не з»явився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позови сторін підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст. 70 ч.1 СК України майно, у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Так судом встановлено, що 05 травня 2004 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] був укладений шлюб (а.с.8). 04 вересня 2012 року на підставі рішення Овідіопольського райсуду Одеської області шлюб був розірваний. З боку позивача [PERSON] під час шлюбу сторонами було придбане наступне рухоме та нерухоме майно: - житловий будинк з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Барабой, вулиця Зарічна, 35-А, що підтверджується рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 04.07.2008 року, яке належним чином зареєстровано в компетентних установах 16.07.2008 року, - земельна ділянка площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована там же; - автомобіль марки ВАЗ 11183, vin: XTA111833060049339, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 20000 грн. - предмети побуту, а саме: плазмовий телевізор LG 32LA660V, 32 дюйми вартістю 3000 грн.; двохкамерний холодильник INDESIT BIAA 13FX вартістю 2000 грн.; хлібопіч MOULINEX OW 110 E вартістю 500 грн.; пральна машина з вертикальним завантаженням білизни INDESIT WITE 107 вартістю 2000 грн.; блендер BRAUN MR 4050 HC V вартістю 400 грн.; газова плита NORD 110-7A EVOLUTION вартістю 1500 грн.; газовий котел Sime Format DGT 30 BF вартістю 4500 грн.; мякий куток MONTE CARLO 2FREC фірми «Black Red White» вартістю 2000 грн.; спальні меблі 410, фірми «Black Red White», вартістю 1500 грн.; кухонні меблі Indiana 5A, фірми «Black Red White» вартістю 1250 грн.; письмовий стіл JBIU 2D2S фірми «Black Red White» вартістю 1200 грн.; шкіряне крісло Re-lax 1, фірми «Black Red White», вартістю 500 грн. Спору щодо джерела придбання спільного сумісного майна сторонами під час розгляду справи не виникало. Відповідач заперечує щодо позовних вимог. Позивач вважає, що спільним сумісним майном подружжя є земельна ділянка площею 0,1500 га., при цьому посилаються на те що земельна ділянка відповідачці належить на підставі рішення Барабойської сільської ради від 12.07.2011 року про безплатну передачу у власність земельної ділянки (а.с.19), але в цій частині доводи позивача є помилковими, як відповідно до відповіді з компетентних установ дана земельна ділянка не зареєстрована належними чином за позивачкою в якості власності, виходячи з вказаного суд приходить до висновку, що рішення сільської ради не пройшло всі етапи приватизації земельної ділянці відповідно до ст.116,118 ЗК України, а тому дане нерухоме майно не є спільною сумісною власністю подружжя та не підлягає поділу. Позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль, вартістю 20\~000 грн., який знаходиться у його користуванні, під час розгляду справи позивач не надав суду відповідно до ст.58,59 ЦПК України належних та допустимих письмових доказів вартості рухомого майна, відповідачка не погоджується з вартістю автомобіля, виходячи з вказаного суд вважає, що в цій частині вимог позивач не довів обґрунтованість своїх позовних вимог, а тому дане рухоме майно не підлягає розподілу. Позивач просить визнати спільною сумісною власність подружжя побутові речі, а саме: плазмовий телевізор LG 32LA660V, 32 дюйми вартістю 3000 грн.; двохкамерний холодильник INDESIT BIAA 13FX вартістю 2000 грн.; хлібопіч MOULINEX OW 110 E вартістю 500 грн.; пральна машина з вертикальним завантаженням білизни INDESIT WITE 107 вартістю 2000 грн.; блендер BRAUN MR 4050 HC V вартістю 400 грн.;газова плита NORD 110-7A EVOLUTION вартістю 1500 грн.;газовий котел Sime Format DGT 30 BF вартістю 4500 грн.; мякий куток MONTE CARLO 2FREC фірми «Black Red White» вартістю 2000 грн.; спальні меблі 410, фірми «Black Red White», вартістю 1500 грн.; кухонні меблі Indiana 5A, фірми «Black Red White» вартістю 1250 грн.; письмовий стіл JBIU 2D2S фірми «Black Red White» вартістю 1200 грн.; шкіряне крісло Re-lax 1, фірми «Black Red White», вартістю 500 грн., які знаходиться у користуванні відповідачки, при цьому позивач не надав суду відповідно до ст. 58,59 ЦПК України належних та допустимих письмових доказів існування такого майна у відповідачки (технічний паспорт, гарантійний талон тощо), виходячи з вказаного суд вважає, що приймати судове рішення на припущеннях не відповідає вимогам ст.ст. 212,213 ЦПК України, а тому в цій частині вимоги позивача є не обґрунтованими, а тому дане рухоме майно не підлягає поділу. Позивач просить визнати за сторонами спільну сумісну власність подружжя у вигляді квартири у житловому будинку та виділити позивачу квартиру № 2 у складі приміщення «2.1, 2-7» загальною площею 51,6 кв.м., яких житлова 22,0 кв.м., підсобна 29,6 кв.м., а відповідачки квартиру № 1, відповідачка не погоджується з даними вимогами, відповідно до ст.183 ч.1 ЦК України розподільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, позивач просить виділити у приватну власність квартиру, згідно матеріалів справи видно, що під час шлюбу сторони придбали нерухоме майно у вигляді житлового будинку, вимоги позивача щодо виділення у приватну власність нерухомого майна у вигляді квартир суперечать вимог ст.183 ч.1 ЦК України та може бути поділено з втратою цільового призначення нерухомого майна у вигляді житлового будинку, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, можливості виділити нерухоме майно в натурі не визначена вартість часток у разі виділення даної квартири, позивач в своїх доводах посилається на висновок № 68/14 від 17.10.2014 року, яка була проведена під час судового розгляду в рамках іншої цивільної справи, в рамках даної справи судом відповідно до ст.143,144 ЦПК України дані дослідження не проводились, відповідачка з даним дослідженням не погоджується, а тому суд вважає, що в рамках даного провадження даний висновок є не належний доказ, який не приймається до уваги, а тому в цій частині вимоги є не обґрунтованими. Позивач просить виділити у приватну власність окреме нерухоме майно у вигляді будівель та споруд гараж літ. «В» господарські споруди №1 та частину огорожи № 2, які розташовані за вищевказаною адресою. Відповідно до ст. 186 ч.1 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і повязана з нею спільним призначенням, є її приналежністю, поділ даного нерухомого майна не можливо у звязку з тим, що споруди та будівлі призначені для обслуговування житлового будинку, тому в цій частині вимоги є безпідставними. Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що предметом поділу є житловий будинок, який розташований на земельній ділянці площею 0,1500 га., яка знаходиться у фактичному користуванні, вартість житлового будинку в розмірі 711\~746 грн., підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 67/14 від 16.10.2014 року (а.с.172-191). Відповідачка заперечуючи проти позову просить визнати вартість будівельних матеріалів, які розташовані за вищевказаною адресою, суд вважає, що відповідачка посилаючись на наявність будівельних матеріалів не бере до уваги, що рішення суду про визнання права власності на час розгляду справи є чинним, а тому заперечення в цій частині є помилковими. Відповідачка під час розгляду справи наполягала на проведенні експертного дослідження побутового майна, яке знаходиться у користуванні відповідачки, позивач визначив вартість даного майна, виходячи з даних обставин, суд рахує, що відповідачка має можливість провести дослідження побутового майна без судового втручання, а тому суд рахує, що в цій частині заперечення не відповідають згідно ст. 10 ЦПК України принципам змагальності. Відповідачка заперечуючи проти позову посилається на те, що нерухоме майно не було введено в експлуатацію, а тому у неї не виникло право власності відповідно до ст. 331 ЦПК України, однак суд вважає, що заперечення в цій частині є помилковими, так з матеріалів справи, видно, що [PERSON] є власником житлового будинку на підставі рішення суду, яке було належним чином зареєстроване на час прийняття рішення суду в Овідіопольському РБТІ, при таких обставинах введення житлового будинку в експлуатацію відповідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та подальшої реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не потребує. В ході розгляду справи та пояснень третіх осіб видно, що вони приймали участь в будівництві вищевказаного житлового будинку, але суд вважає, що між третіми особами, які не заявляють самостійних вимог та сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] виниклі інші правовідносини, які підлягають судовому захисту в інших обставинах які зазначені при розгляді даної цивільної справи. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір, при розгляді справи суд прийшов до висновку, щодо виділення у власність сторонам нерухомого майна, а тому суд відповідно до ст.88 ЦПК України, вважає за необхідним стягнути з позивача на користь держави судовий збір в розмірі 1\~461,10 грн.(3441:2)-(229.40+30.00)=1461,10), в свою чергу з відповідачки підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1720,50 грн.

Outcome: approved