Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

07 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати таким, що втратив право користування житлом [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що є власником квартири за адресою: м. Суми, пр-т. Лушпи, 32. кв. 6. Відповідач є сином позивача та зареєстрований у вказаній квартирі, однак з серпня 2011 року по теперішній час не проживає за місцем реєстрації. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідача у квартирі порушує право власності позивача та утворює перешкоди у користуванні власністю, що виражається у сплаті зайвих комунальних платежів. Посилаючись на ст. 71,72 ЖК України, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі позивача. Позивач до суду не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справ у її відсутність, позов підтримала. Відповідач направив електронною поштою заяву, в якій позов визнав та просив задовольнити. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним власником квартири за адресою: м. Суми, пр-т. Лушпи, 32, кв. 6 (а.с.9), що підтверджується наданою копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Згідно довідки ТОВ «Жилищник» від 29.05.2018 року, у квартирі [ADDRESS], зареєстрований син позивача [PERSON], донька позивача [PERSON], мати позивача [PERSON], онук позивача [PERSON] (а.с.8). Згідно відомостей ЦНАП Сумської міської ради від 13 червня 2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.12). Відповідачі позов визнали повністю, не заперечували проти його задоволення. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому.\~\~ Із пояснень позивача, зазначених ним у позові, та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач є членом сімї власника квартири, і що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше року. Так ч. 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у квартирі порушує права позивача як власника, так як позивач обмежена у своєму праві розпорядження власністю, а крім того відповідач в квартирі не проживає, витрат по утриманню житла не несе, і позивач несе зайві комунальні витрати. Крім того, заява відповідача про визнання позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є обґрунтованою, і відповідач визнається судом таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: м. Суми, пр-т. Лушпи, 32 кв. 6. Судові витрати суд залишає за позивачем, згідно її заяви. На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved