Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

10.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєстрував шлюб з відповідачкою по даній справі 14.09.2000 року у Виноградівській сільській раді Арцизького району Одеської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 07. Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося з причини взаємного непорозуміння. Від цього шлюбу у сторін є неповнолітні діти: [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON]. 16.06.2014 року від представника позивача [PERSON] надійшла письмова заява, в якій він просив розглянути справу за його відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі, у випадку неявки відповідачки просив суд винести заочне рішення. Відповідачка [PERSON] повторно не з'явилася в судове засідання (викликалася на 24.03.2014 р. та 16.06.2014 р.). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових викликів. Про причину своєї неявки відповідачка суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. В зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідачки, повідомленої належним чином, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою у судове засідання представника позивача та відповідачки, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, перевірив матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони дійсно перебувають у шлюбі, однак він носить формальний характер. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дітей. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу в зв'язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «[PERSON]». В зв'язку з тим, що відповідачка не зверталася до суду із заявою про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд приходить до висновку, що відповідачка бажає після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved