Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

09 жовтня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до Полонської міської ради з позовом, в якому вказує, що вона має на праві власності 48\\100 частини житлового будинку в [ADDRESS]. Відповідач відмовляється встановити межі в натурі. Просить встановити порядок користування земельною ділянкою площею 1292 кв. м., що розташована в [ADDRESS] в натурі, виділити в її володіння і користування земельну ділянку площею 0,06 га пропорційно до частини будинковолодіння, яке належить їй на праві власності, з врахуванням розташування надвірних споруд. Ухвалою суду від 11 листопада 2013 року залучено [PERSON] третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача. Позивачка в суді позовні вимоги підтримує і пояснила, що суди, які розглядали попередні справи що стосувалися розміру частки позивачки та [PERSON] в будинку, були обмануті, тому що [PERSON] має право тільки на площу розміром 0,06 га земельної ділянки, а вона отримала 0,12 га. Рішення суду про визначення меж між ними не виконано. Призначати експертизу не бажає, оскільки має достатні належні та достовірні докази, що підтверджують її позовні вимоги на земельну ділянку. Представник відповідача [PERSON] позовом не погоджується і пояснив, що рішення суду від 25 червня 2014 року набрало законної сили, [PERSON] не має права на половину земельної ділянки, оскільки їй належить тільки 28% від будинковолодіння, тому нема підстав для задоволення позову. Представник третьої особи [PERSON] заперечує проти позову і пояснила, що її дочка [PERSON] успадкувала частину будинку після смерті баби за заповітом, тому земельна ділянка повинна бути розподілена відповідно до розміру частки в будинку, а не за безпідставним бажанням позивачки. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] має право власності на 7\\25 частини житлового будинку, а [PERSON] має право власності на 18\\25 частини житлового будинку [ADDRESS]. Загальна площа земельної ділянки для обслуговування будинку, що прилягає до будинку, складає 0,127 га. [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,104 га, [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,023 га. Під час набуття [PERSON] права власності на 18\\25 частини житлового будинку за заповітом цей будинок був розташований на земельній ділянці площею 944 кв. м. Під час набуття права власності [PERSON] на 7\\25 частин житлового будинку він був розташований на земельній ділянці площею 1151 кв. м. Вказані обставини встановлені з пояснень сторін, письмових доказів - актом проведення огляду земельної ділянки від 28 листопада 2013 року, свідоцтво про право [PERSON] на спадщину за заповітом від 21 листопада 1972 року після смерті [PERSON], свідоцтва про право [PERSON] на спадщину після смерті [PERSON] за заповітом від 20 березня 2007 року, договором купівлі-продажу 7\\25 частин житлового будинку [PERSON] від 14 травня 1998 року, ухвалою Вищого адміністративного суду від 22 січня 2014 року, рішенням Полонського районного суду від 25 червня 2014 року та ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 12 вересня 2014 року. Достовірність досліджених в суді доказів сторони не спростовують. Відповідно до ч.1 ст. 377 Цивільного кодексу України в редакції, що була чинною станом на 20 березня 2007 року, до особи, яка набула права власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що [PERSON] просить виділити їй в користування земельну ділянку площею 0,06 га, що становить 47,24% від всієї земельної ділянки (0,06 га х 100% : 1,127 га = 47,24%). [PERSON] за договором купівлі-продажу частини житлового будинку належить на праві власності 28% будинку. Виділення позивачці [PERSON] 47,24% площі земельної ділянки перевищує її право на площу земельної ділянки у розмірі 28%, порушило би право [PERSON] на користування 72% площі земельної ділянки, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Також в суді встановлено, що відповідно до рішення виконкому Полонської міської ради від 19 листопада 1997 року №653 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,06 га на [ADDRESS] для обслуговування будинку. Відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 ст.23 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року №561, положення якого були чинними на час передачі [PERSON] у власність земельну ділянку, право власності на земельну ділянку виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що підтверджує це право, право власності на землю посвідчується державним актом, які видаються і реєструються міськими радами народних депутатів. Третя особа [PERSON] не надала суду державного акта, що посвідчували би право власності на земельну ділянку [PERSON] Відповідно до рішення сесії Полонської міської ради від 05 лютого 2003 року №18 у [PERSON] вилучено земельну ділянку площею 0,06 га на [ADDRESS] і надано у приватну власність для обслуговування житлового будинку [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 №2768 у редакції,що були чинною станом на 05 лютого 2003 року, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою, та його державної реєстрації, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Оскільки на час розгляду даного позову позивачка не надала будь-яких доказів, що передана їй у приватну власність рішенням сесії Полонської міської ради земельна ділянку площею 0,06 га перебуває у її власності, тому суд не приймає рішення сесії як належний доказ, що підтверджує її право на площу земельної ділянки розміром 0,06 га. Третя особа [PERSON] також не надала суду докази, що вона має право приватної власності на земельну ділянку. Тому в суді встановлено, що земельна ділянка, що прилягає до житлового будинку, перебуває у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON], а за таких обставин відповідно до розміру частки у будинку [PERSON] не має права на земельну ділянку площею 0,06 га.

Outcome: dismissed