Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

09 березня 2016 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є її батьком. З 01 жовтня 2014 року вона навчається у Маріупольському будівельному коледжі за денною формою навчання, проживає спільною із матір'ю [PERSON], яка повністю її утримує. Самостійного заробітку вона не має, а дохід матері є низьким, у зв'язку із чим вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Просила стягнути з відповідача на свою користь та утримання аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно і до закінчення нею навчання, але не пізніше досягнення двадцяти трьох-річного віку. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідачу [PERSON] судові повістки про виклик до суду неодноразово надсилались рекомендованими листами із повідомленням за адресою, зазначеною у позові, що відповідає положенням ч. 5 ст. 74 ЦПК України, однак останній до суду не прибув. Третя особа [PERSON] також у судове засідання не прибула, надала заяву про підтримання нею позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Просила вирішувати справу у її відсутність. Зважаючи на наявність письмової згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Аналіз зазначеної норми, на думку суду, свідчить про те, що дане аліментне зобов'язання - це правовідношення, підставою виникнення якого є сукупність таких фактів, як продовження навчання дитиною після досягнення нею повноліття; не досягнення дитиною встановленого законом віку - двадцяти трьох років; наявність потреби в матеріальній допомозі у дитини у зв'язку із навчанням; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Так, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та згідно зі свідоцтвом серії [NUMBER], виданим Відділом РАЦС Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області 29 січня 2004 року, шлюб між ними розірвано, про що вчинено актовий запис № 40. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом РАГС міста Маріуполя 29 січня 1998 року, [PERSON] народилась [INFO], про що вчинено актовий запис № 59. Батьками зазначені: [PERSON], [PERSON]. Згідно із довідкою, виданою ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 27 січня 2016 року, позивач [PERSON] проживає спільно із матір'ю [PERSON] в [ADDRESS]. З довідки № 16-19 від 15 лютого 2016 року, виданої Маріупольським будівельним коледжем, вбачається, що позивач [PERSON] є студентом ІІ курсу даного освітнього закладу за денною формою навчання. Термін навчання становить - з 01 жовтня 2014 року по 30 червня 2018 року. Згідно із довідкою про доходи № 182 від 15 березня 2016 року, виданою Маріупольським будівельним коледжем, [PERSON] отримує стипендію за місцем навчання, сукупний розмір отриманого доходу за період з вересня 2015 року по лютий 2016 року становить 4636,20 гривень. Згідно із довідкою № 01/344 від 09 березня 2016 року, виданою Маріупольською міською лікарнею № 1, [PERSON] працює у даному закладі з 01 липня 2011 року. Сукупний розмір її заробітної плати за січень-лютий 2016 року становить 4134,00 гривень (3327,00 гривень після утримання обов'язкових платежів, податків і зборів). Проаналізувавши зазначені докази, суд вбачає дійсну потребу [PERSON] у матеріальній допомозі у зв'язку із продовженням навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд в сенсі ст.ст. 199, 200 СК України та враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, вбачаючи потребу [PERSON] у матеріальній допомозі через неможливість самостійно і повно себе забезпечувати у зв'язку із навчанням, а також можливість [PERSON] таку матеріальну допомогу надавати, вважає можливим стягнути з останнього аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно і до закінчення позивачкою навчання, але не пізніше досягнення двадцяти трьох років, тим самим задовольнивши пред'явлений позов. Відповідач [PERSON], не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, а отже його не оспорює. У відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 гривень, оскільки позивача звільнено від його сплати при зверненні із позовом до суду. На підставі ст.ст. 181, 182, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved