Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

09.07.2019 [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 10.11.2012 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, з тих підстав, що сторони не ведуть подружнього життя, мають різні погляди на шлюб та сім`ю. Також, уточнивши позовні вимоги, просить стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1\\2 частки доходів відповідача до досягнення дітьми повноліття, з тих підстав, що в добровільному порядку про сплату аліментів вони домовитись не можуть. Ухвалою від 31.07.2019 у справі відкрито провадження. Ухвалою від 29.08.2019 сторонам було надано два місяці строку для примирення, провадження у справі зупинялося. Ухвалою від 20.11.2019 у справі відновлено провадження. У підготовче засідання сторони не з`явилися. Спрямували кожен до суду заяви, у яких позивачка позов підтримала, уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів, просить стягувати з відповідача 1/2 частку. Відповідач згідно поданої заяви уточнені позовні вимоги визнав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд постановляє рішення у підготовчому судовому засіданні у випадку визнання відповідачем позову. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 10 листопада 2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 6). Сторони є батьками малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] ( а.с 6,7). За положеннями частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Оскільки подружнє життя у сторін розладналося, не зважаючи на вжиті судом заходи до примирення подружжя, сторони не бажають зберігати шлюб, про що свідчать їх заяви, суд доходить висновку, що збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. За таких обставин шлюб слід розірвати. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За положеннями статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання батьком дітей, наявні підстави для стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей за судовим рішенням. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач позов про стягнення з нього аліментів визнав повністю, таке визнання позову відповідає закону, суд стягує аліменти в розмірі 1/2 частки доходів відповідача, як того просить позивачка. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп. ( за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивачки від сплати звільнена). Зважаючи на визнання позову відповідачем позову, суд на підставі ч. 1 ст. 142 та ч.1 ст.141 ЦПК України суд повертає позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 384,20 грн та стягує з відповідача на користь позивачки 50% таких судових витрат в розмірі 384,20 грн.

Outcome: approved