Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

09.04.2014 року позивач звернувся в суд з указаним позовом, який обгрунтовано так. З відповідачкою зареєстрували шлюб 06.06.2002 р. У цьому шлюбі відповідачка народила троє дітей: дочку [PERSON] - [INFO], дочку [PERSON] - [INFO], дочку [PERSON] - [INFO], батьком яких записано позивача. З відповідачкою подружні стосунки не склалися з часу одруження по причинах непорозуміння, недовіри, подружньої зради відповідачки. Внаслідок цього спільно не проживають і мешкають окремо (позивач у батьків і знайомих) більше чотирьох років. Позивач тривалий час працює на сезонних роботах у Російській Федерації і під час спільного сімейного проживання періодично приїжджав додому кілька разів на рік переважно на релігійні свята на декілька днів або тижнів. Позивач вважає, що внаслідок легковажного способу життя відповідачки до і після одруження, подружніх зрад вона народила дітей без близьких стосунків між ними. Дізнавшись в липні 2013 року про те, що відповідачка у червні 2013 року подала позов до суду про стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, одержавши рішення Міжгірського районного суду від 25.06.2013 р. після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, позивач вирішив оспорити батьківство дітей через їх біологічно-генетичне походження, оскільки третю дочку відповідачка зачала і народила під час припинення між ними будь-яких подружніх стосунків і статевих контактів. Позивач вимоги підтримав повністю, пояснивши, що в наданий судом строк з відповідачкою не примирились, не вживали заходів для відновлення спільного проживання. Звернув увагу суду, що відповідачка ухилилась від участі в проведенні судової генетичної експертизи, не подала для цього неповнолітніх дітей, не зважаючи на те, що позивач всі майнові витрати і організаційні заходи взяв на себе. Відповідачка в судове засідання не з'явилась подавши заяву, що визнає позов про розірвання шлюбу і письмово пояснила, що внаслідок конфлікту з позивачем припинили спільні подружні стосунки з 16 березня 2013 року. Відповідачка також визнала вимоги позивача про виключення позивача як батька неповнолітніх дітей, народжених нею під час зареєстрованого шлюбу і заявила, що не може повідомити хто є батьком цих дітей. Відповідачка в попередніх судових засіданнях давала згоду на участь у судово-генетичній експертизі, однак надалі позицію змінила, що ствердила в письмових поясненнях. Оцінивши позиції сторін, їх доводи, докази в справі, суд установив такі обставини, які не оспорюються. Сторони тривалий час (більше 1, 5 року) спільно не проживають як сім'я, мешкають окремо, не підтримують будь-яких шлюбних стосунків і контактів по причині непорозуміння і конфліктів подружньої зради відповідачки. Сторони також тривалий час мали конфлікти в шлюбі з цих же причин і до тимчасового примирення в березні 2013 р. Ці обставини підтвердили свідок [PERSON] (мати позивача), визнані відповідачкою. Відповідачка також ухилилась від встановлення кровної спорідності позивача і дітей на предмет підтвердження експертом шляхом через проведення судової-генетичної експертизи. Зокрема, відповідачка два рази ухилялась від проведення цієї експертизи з її участю, участю неповнолітніх дітей і позивача, який виконав ухвалу суду щодо організації забезпечення проведення експертизи. Це підтверджено поясненними позивача, повідомленнями з експертної установи, показами свідків [PERSON], [PERSON] Отже, зважаючи на те, що від проведення експертизи щодо підтвердження чи спростування походження батьківства дітей ухиляється сторона відповідача (мати дітей, з якою проживають неповнолітні діти), визнання позову відповідачкою, суд вважає за можливе визнати факт відсутності кровного споріднення позивача і дітей в актових записах в яких зазначено його батьком, з огляду на вимоги ст. 146 ЦПК України, оскільки примусовий привід матері і малолітніх дітей на проведення експертизи є неможливим. Таким чином в справі є підстави прийняти визнання позову відповідачкою, застосувавши вимоги ст. ст. 60, 61 ч. 1 ЦПК України, ст. ст. 105 ч.3, 110, 112, 136 СК України, зважаючи на те, що в строк, наданий судом сторони сімейно-шлюбні стосунки не відновили і відповідачка визнала оспорення батьківства дітей позивачем. Судових витрат до стягнення немає, до повернення не заявлено.

Outcome: approved