Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

08.04.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Вимоги мотивовані тим, що позивач є власником вказаної квартири, після реєстрації шлюбу сина позивача з [PERSON], останню було зареєстровано у вказаному житловому приміщенні. 2012 року [PERSON] добровільно залишила місце реєстрації, почала проживати за іншою адресою, рішенням суду від 02.03.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Враховуючи, що відповідач за місцем реєстрації не проживає більше шести місяців, у квартирі не з'являється, комунальні послуги не оплачує, позивач просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Відповідач повторно не з'явилася в судове засідання. [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій підтримав позов. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], жилою площею 18,60 кв. м., загальною площею 35,10 кв. м. Право власності підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 01.10.1999 року, посвідченого державним нотаріусом 12 КДНК, зареєстровано в реєстрі за №5с-147. Право власності на квартиру зареєстровано в БТІ 07.10.1999 року за реєстровим №5380 (а. с. 5 - копія договору). Відповідно до довідки з місця проживання сім'ї та реєстрації (форми №3), що видана КК «Центр комунального сервісу» від 08.04.2016 року (а. с. 15), у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - власник квартири, [PERSON] - син, [PERSON] - дружина сина (невістка), [PERSON] - онук. Місце реєстрації відповідача за вказаною адресою підтверджується також відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві від 19.04.2016 року (а. с. 16). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02.03.2016 року розірвано шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 05.09.1998 року у Центральному відділі державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві, актовий запис №1334. Рішення набрало законної сили (а. с. 8). Актами від 01.10.2015 року, 06.01.2016 року, 05.04.2016 року (а. с. 9 - 11), затвердженими начальником ЖЕД - 2 КП «ККОЖФ Святошинського району м. Київ» встановлено, що [PERSON] за адресою реєстрації - [ADDRESS] не проживає з жовтня 2012 року. Вказана інформація підтверджується підписами сусідів позивача. Враховуючи наведене, встановленими є обставини того, що позивач є власником квартири [ADDRESS], відповідач є колишньою невісткою позивача, шлюб між його сином та відповідачем розірвано, з 2012 року відповідач за місцем реєстрації не проживає. У зв'язку із тим, що відповідач числиться такою, що користується квартирою, позивач змушений сплачувати за комунальні послуги в більшому розмірі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз'яснено в пункті 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач була зареєстрована в житловому приміщення як член сім'ї власника житла, проте з 2012 року вона не проживає за місцем реєстрації - у квартирі [ADDRESS], але числиться такою що користується квартирою, у зв'язку з чим позивач змушений сплачувати за комунальні послуги в більшому розмірі, що порушує права позивача. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 319, 391, 405 ЦК України, позов підлягає задоволенню, а [PERSON] визнанню такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved