overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

09 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних стосунків із його бабою [PERSON], яка померла 09 червня 2015 року, після її смерті відкрилась спадщина. Заявникові нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті баби, тому що є розбіжності запису по батькові баби у свідоцтві про народження матері заявника [PERSON] та в документах баби. Заявник [PERSON] в суді доводи заяви підтримує. Представник заінтересованої особи Сасанівської сільської рада (далі Рада) не прибув в судове засідання, хоча Рада про час та місце повідомлена 29 березня 2016 року, що підтверджується поштовим повідомленням, заяв чи клопотань про розгляд справи без їх участі до суду не направила. Заінтересована особа [PERSON] погоджується із доводами заяви. Заінтересовані особи, залучені з ініціативи суду до розгляду справи, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в суд не прибули, подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечують. Заслухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, дослідивши інші докази, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви. Встановлено, що [PERSON] померла 09 червня 2015 року. Після її смерті відкрилась спадщина, що потребує нотаріального посвідчення, на території Сасанівської . сільської ради Полонського району. Спадкоємці першої черги заінтересовані особи - відмовились від прийняття спадщини. Заявник є внуком померлої, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але отримав відмову у звязку з розбіжністю в документах матері заявника та документах покійної у зазначенні по батькові. Пояснення заявника узгоджуються із письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні свідоцтвом про народження заявника, свідоцтвом про народження матері заявника [PERSON], свідоцтвом про шлюб заінтересованої особи [PERSON], свідоцтвом про смерть [PERSON], постановою нотаріуса про відмову вчинити нотаріальні дії, заявами заінтересованих осіб до нотаріуса про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON], витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, та з показами свідків [PERSON] та [PERSON], які в суді показали, що покійна [PERSON] була рідною бабою заявника [PERSON] по материній лінії. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що докази, досліджені в суді, обєктивно підтверджують правдивість доводів заявника. Встановлення факту родинних стосунків для оформлення спадщини має для заявника юридичне значення, оскільки без встановлення цього факту він не зможе оформити спадщину після смерті баби [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

09 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача виконкому Костянтинівської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вказуючи, що 09 липня 2015 року в м.Костянтинівці Донецької області помер її чоловік [PERSON]. В звязку із пропуском строку звернення до нотаріальної контори щодо оформлення своїх прав спадкоємця, позивач просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача Костянтинівської міської ради, у судове засідання не зявився, надав заперечення проти позову, просив провести розгляд справи за його відсутності (а.с.21-22). В запереченнях представник відповідача зазначає, що відсутність грошей у позивача не є поважними причинами для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.13). Зясувавши позицію сторін, дослідивши докази по справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Скибіна) перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-БН № 059856, виданим 26 червня 2002 року відділом РАГС Роменського міського управління юстиції (а.с.3). 09 липня 2015 року в м.Костянтинівка Донецької області помер чоловік позивача [PERSON], актовий запис № 1069, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 904761 відділу ДРАЦС по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.4). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: м.Костянтинівка Донецької області вул.Акмолинська, 9, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Костянтинівського міського бюро технічної інвентаризації № 19799223 від 06 серпня 2008 року (а.с.5). [PERSON] за життя складено заповіту не було, спадкоємцем першої черги за законом є його дружина, позивач по справі [PERSON]. Згідно листа Костянтинівської державної нотаріальної контори № 334/01-16 від 17 березня 2016 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 43269374 від 16 березня 2016 року спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] немає (а.с.16-17). Згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що [PERSON] строк для прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] пропущений з поважної причини, в звязку з чим необхідно визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини у три місяці, що являється достатнім строком для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

09 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дітей - сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], в розмірі 50 % від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до їх повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 1997 року по 12 лютого 2016 року. Від шлюбу мають дітей - сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які мешкають з матір'ю, достатньої майнової допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Відповідач працездатний, відомостей про інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи сторонами суду не представлено. Разом з цим. відповідач визнав вимоги позову. За такого суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 09 березня 2016 року і до їх повноліття. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

09 березня 2016 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], який було зареєстровано, 01 червня 2013 року віддом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського РУЮ Харківської області, актовий запис №36. Від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різних характерів та поглядів на життя. З липня 2015 року по теперішній час разом з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть. Відновлення подружнього життя неможливе. Майновий спір відсутній. Дитина мешкатиме разом з нею. Подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя неможливе, та к як суперечитиме її інтересам та дитини, тому звернулась до суду та просить розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не зявилась , надала до суду заяву про розгляд справи у своєї відсутності , позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити. В судові засідання відповідач не зявлявся, про час і місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином про, що свідчать розписки про отримання судових повісток. Від відповідача не надійшло до суду повідомлення про причини неявки, то суддя, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва ( серія І-ВЛ № 205373, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського РУЮ Харківської області від 01 червня 2013 року) між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя сторін не склалось, через різні погляди на життя. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, з 2015 року проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. На теперішній час їх шлюб розпався та поновити їх родинні стосунки немає можливості. Відповідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розлучення шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином суд вважає, що сімя сторін розпалась, та поновити її на теперішній час не має можливості.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

09 березня 2016 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають доньку - [PERSON], [INFO], яка на даний час мешкає та надалі буде мешкати з позивачем. Сім'я фактично розпалася в травні 2012 року, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї та вихованню дитини. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 21 жовтня 2006 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Подружжя має доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили фактичні шлюбні відносини, кожен веде своє особисте життя, спільного господарства не мають, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

09 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому ставить питання про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 06.10.2007 року зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис №573. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. За останній час перебування у шлюбі між сторонами виникали сварки та непорозуміння з різних причин. Фактично шлюбні відносини припинені з серпня 2015 року, разом не мешкають, спільне господарство не ведуть. До дитини відповідач з листопада 2015 року не приходить, матеріально утримувати сина позивачу не допомагає. Почуття любові та поваги один до одного втрачено. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, а тому його необхідно розірвати. Позивач надала заяву, де просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Конвісар». Відповідач до судового засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №573, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №092544 (а.с.5). Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], , що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-НО № 246069 від 23.03.2009 року (а.с.6). Дитина мешкає разом з позивачем відповідно до довідки про склад сімї №436 від 15.12.2015 року (а.с. 7). Фактично шлюбні відносини припинені з серпня 2015 року, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Судом встановлено, що позивач бажає залишити прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

09 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що вони з відповідачем 10 квітня 2007 року зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги, в звязку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки заробітку до його повноліття. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує свої вимоги (а.с. 23). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги, не заперечуючи проти сплати аліментів на утримання сина. (а.с. 26). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 10 квітня 2007 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який згідно довідки КП «СЕЗ» від 19 квітня 2016 р. м. Костянтинівка зареєстрований та проживає із позивачкою (а.с. 2). Відповідач працездатний, не має інших аліментних зобовязань, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст.181, 182 СК України у розмірі ? частки заробітку до її повноліття, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобовязань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

09 березня 2016 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 24 січня 2009 року у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], однак сімейне життя між ними не склалося через різні погляди на життя та різні характери. Через несумісність характерів вони припинили подружні відносини та ведення сумісного господарства. В даний час відповідач проживає з іншою жінкою і має з нею дитину. Шлюб з відповідачем носить формальний характер, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судове засідання, яке було призначено на 08 квітня 2016 року о 16.00 год., сторони не з'явились та подали в суд заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Вони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. В даний час відповідач проживає з іншою жінкою і має з нею дитину. Шлюб між сторонами носить формальний характер та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

09 березня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2008 року, що був зареєстрований міським відділом РАЦС реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 839. Зазначає, що від даного шлюбу дітей не мають. Спору про розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Зазначає, що відносини припинені в 2013 році та шлюб між ними необхідно розірвати. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяви про розгляд справи за її відсутності, в яких позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомленим належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 24 вересня 2008 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого міським відділом РАЦС реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 839. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спору про розподіл майна - немає. Від наведеного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини припинені в 2013 році. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

09 березня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Орджонікідзе, вул.. Калініна, 49/2/36 Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.03.2016р. о 22 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.03.2016р. о 22 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена. На запитання відповідає вибірково. Мають місце імперативні слухові галюцинації. Відмовляється від їжі. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved