Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

08.12.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначив, що 26.10.2020 року перебуваючи у приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Мудрик О.Є. він дізнався, що на належний йому житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було накладено арешт. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою обтяження налаженого йому майна стали постанови органу ДВС серії АМ № 448400 та серії АА № 669880. Разом з тим, 26.11.2020 року у відповідь на його звернення, він отримав інформацію від Першого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про те, що згідного відомостей АСВП на виконанні у Відділі не перебували та не перебувають відкритті виконавчі провадження, де боржником є він. Таким чином, існування спірного арешту порушує конституційно гарантовані його права власності, у зв`язку з чим просить суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме: будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить йому на праві власності та який був накладений на підставі постанови ДВС м. Луцьк, АМ № 448400 від 05.04.2006 року, реєстраційний номер обтяження 3069342 та постанови ДВС м. Луцьк про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження, АА 669880 від 05.04.2006 року, реєстраційний номер обтяження 3069379. До початку судового засідання від представника позивача надійшла до суду заява, у якій він просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримую у повному обсязі (а.с. 33). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим 27.12.1994 року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою та зареєстрованим в реєстрі за № 4-7675, свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 27.07.2004 року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою та зареєстрованим в реєстрі за № 3-1498 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4326594, виданим 03.08.2004 року КП «Волинське обласне БТІ» (а.с. 19-22). Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 229617696 від 26.10.2020 року, на належний [PERSON] житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , Другою Луцькою державною нотаріальною конторою 06.04.2006 року за реєстровим № 3069342 був накладений арешт. Крім того, Волинською філією ДП «Інформаційний центр» МЮУ 06.04.2006 року за реєстровим № 3069379 на вказане нерухоме майно також було накладений арешт. Із вищевказаної Інформаційної довідки також вбачається, що обидва спірних арешти на належне [PERSON] майно були накладеними на підставі постанов ДВС у м. Луцьку про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АМ № 448400 від 05.04.2006 року та серії АА 669880 від 05.04.2006 року (а.с. 23). 11.11.2020 року [PERSON] звернувся із заявою до Першого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо надання інформації про підстави накладення арештів на будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с. 9). Як вбачається із листа Першого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 75370 від 25.11.2020 року, згідно відомостей АСВП у розділах «Пошук ВД/ВП (спецрозділ)», «Пошук ВП», «ПОШУК ВД/ВП» (архів) у Першому відділі державної виконавчої служби не перебували та не перебувають відкритті виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] (а.с. 10-11). Судом також встановлено, що будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , за компетенцією при здійсненні виконавчих проваджень відноситьб до підвідомчості Першого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 12-18). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно з ч. 1, 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції 2016 року), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду в усіх випадках, які не визначені даним Законом. Так, ч. 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Разом з тим, як встановлено в ході розгляду даної справи, будь-які відкритті виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] у Першому відділі державної виконавчої служби не перебували та не перебувають. Наведене свідчить про ту обставину, що як з моменту набуття позивачем 03.08.2004 року у приватну власність житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , так і по даний час, підстави для існування спірних арештів відсутні. Доказів іншого суду надано не було. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до Першого ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) про зняття арешту підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 15, 16, 317, 321, 391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved