Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

07.09.2018 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що вона звернулась до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком. На підтвердження трудового стажу вона надала свідоцтво № [NUMBER] від 05.07.1977 року про закінчення нею навчання строком два роки у Сирдаївнському кооперативному професійному технічному училищі, кваліфікація: кулінар - кухар ІV розряду, виданого на ім'я [PERSON] (російською мовою), але по-батькові не зазначено. Причини, з яких була допущена ця помилка невідома, оскільки при вступі до навчального закладу подавались належні документи, на підставі яких встановлюється особа, а саме свідоцтво про народження, в якому зазначено по-батькові «Викторовна» (російською мовою). Допущена помилка не дає можливості оформити документи для отримання пенсії за віком. Просить суд встановити факт належності їй, [PERSON], [INFO], свідоцтва № [NUMBER] від 05.07.1977 року про закінчення Сирдар'їнського кооперативного професійного технічного училища, зі строком навчання два роки, присвоєння кваліфікації: кулінар - кухар ІV розряду, виданого на ім'я [PERSON] (російською мовою). В судовому засіданні заявник просила заяву задовольнити, суду пояснила, що не може оформити пенсію за віком у зв'язку з даною помилкою. На запити до Узбекістану їй не відповідають. Представник заінтересованої особи - Шевченківського об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову, вважають можливим встановити факт належності правовстановлюючого документу [PERSON] свідоцтва № [NUMBER] від 05.07.1977 року про закінчення Сирдар'їнського кооперативного професійного училища. Суд, заслухавши заявника, вивчивши матеріали справи, дослідивши у судовому засіданні письмові докази в оригіналі, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 02 березня 1960 року народилась [PERSON] (російською мовою), в м. Янгиер Ташкенської області (у подальшому м. Янгиер стало підпорядкованим Сирдар'їнській області) Узбецької Радянської Соціалістичної Республіки, про що міським бюро РАЦС м. Янгиер Ташкентської області видано свідоцтво про народження, серія [NUMBER] від 14.03.1960 року (а.с. 9). 05.07.1977 року заявник отримала свідоцтво № [NUMBER], видане на ім'я [PERSON] (російською мовою) про закінчення Сирдар'їнського кооперативного професійного училища (а.с. 10). 05.06.1983 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 11). З копії трудової книжки, серії [NUMBER] на ім'я «[PERSON]» (російською мовою) вбачається, що остання змінила прізвище на підставі свідоцтва про шлюб на «[PERSON]» (а.с. 10-12). Про це в трудовій книжці мається відповідний напис. Крім того, на титульному аркуші у графі освіта зазначено - Сирд. Профтехучилище (російською мовою), у графі професія, спеціальність - кухар-кулінар ІV розряду (а.с. 12-18). У паспорті громадянина України, серії [NUMBER], виданого на ім'я заявника, її по-батькові зазначено як «[PERSON]», місце народження - м. Янгиер Сирдар'їнської області (а.с. 5-6). Неможливість отримати підтвердження про знаходження в м. Джизак учбового закладу Сирдар'їнського кооперативного професійного технічного училища підтверджено конвертами із запитами, які повернулись на адресу заявника. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Враховуючи те, що внести певні зміни до свідоцтва про закінчення Сирдар'їнського кооперативного професійного технічного училища у позасудовому порядку неможливо, і це у судовому засіданні довела [PERSON], суд дійшов висновку, що заява, враховуючи надані заявником докази, підлягає задоволенню, оскільки встановлення факту належності [PERSON] зазначеного свідоцтва має для заявника певні юридичні наслідки (призначення пенсії за віком) та іншого способу для підтвердження даного факту не існує.

Outcome: approved