Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

09.12.2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу по договору позики. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] , на його користь - 31803 грн. 60 коп. боргу за договором позики (розписки) від 13.10.2019 року, а також понесені судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві та просили їх задоволити в повному обсязі. Не заперечують щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання повторно не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлена належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутності не поступало. Тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що 13.10.2019 року відповідач позичила у позивача 1200 (одна тисяча двісті) євро, що в еквіваленті становить 31803 грн. 60 коп. (тридцять одна тисяча вісімсот три гривні шістдесят копійок) строком до 01.11.2019 року. Отримання [PERSON] від [PERSON] 1200 (однєї тисячі двісті) євро, що в еквіваленті становить 31803 грн. 60 коп. підтверджується її розпискою від 13.10.2019 року, оригінал якої долучено до матеріалів справи. Як з`ясовано судом, станом на 01.11.2019 року відповідач не повернула борг позивачу, вказуючи, що в неї в даний час не має таких коштів. Крім того, на неодноразові звернення [PERSON] до [PERSON] з пропозицією добровільно повернути борг по договору позики остання не реагує, що і змусило позивача звернутись до суду з даною позовною заявою. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, з вищезазначеної розписки вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] існував письмовий договір позики, згідно якого позивач передав, а відповідач отримала певну суму коштів з обумовленим між ними строком повернення, а саме до 01.11.2019 року. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно із ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умови договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.2 ст.1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Отже, у позивача [PERSON] було право, передбачене ст.1049 ЦК України пред`явити до [PERSON] вимогу про повернення до 01.11.2019 року позики за розпискою від 13.10.2019 року, а саме грошових коштів у сумі 1200 (одна тисяча двісті) євро, що в еквіваленті становить 31803 грн. 60 коп. (тридцять одна тисяча вісімсот три гривні шістдесят копійок). Позивач скористався своїм правом та пред`являв вимогу про повернення позики. Однак, станом на 01.11.2019 року та на час розгляду даної справи [PERSON] борг [PERSON] в добровільному порядку не повернула, посилаючись на відсутність коштів, і на вимоги останнього не реагує. Таким чином, в судовому засіданні достовірно з`ясовано що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань щодо повернення боргу позивачу. Відповідачем - [PERSON] не спростовано отримання коштів у позивача згідно розписки, оригінал якої долучений до матеріалів справи та інші обставини встановлені судом під час судового розгляду. Тому суд, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] . Крім того, згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих стороною позивача попереднього розрахунку суми судових витрат та квитанції №066 від 04.12.2019 року, витрати на правничу допомогу склали 600 грн. 00 коп. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 600 грн. 00 коп. згідно квитанції №066 від 04.12.2019 року. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути також 768 грн. 40 коп. сплаченого судового збору, а всього судових витрат - 1368 грн. 40 коп. На підставі наведеного, ст.ст.202, 205, 207, 509, 526, 610, 625, 626, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved