overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

08 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. В обгрунтування позову зазначила, що 20.04.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №109. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з січня 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору щодо місця проживання дитини немає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримала позов. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 20.04.2013 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №109 (а.с. 4 ). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з січня 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Наданий судом строк не привів до примирення подружжя. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

08 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, з якого вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.06.1999 та мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В свідоцтвах про народження відповідач записаний батьком малолітніх дітей, які проживають з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, інших неповнолітніх дітей не має, непрацездатних батьків не має, але матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку не надає. За таких обставин позивач звернулась з позовом до суду, який уточнила 19.04.2016 та просить стягнути на свою користь з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу до досягнення ними повноліття. До судового засідання позивач не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився. був повідомлений належним чином, про що є повідомлення про вручення повістки у матеріалах справи. На адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог про стягнення аліментів в розмірі 33% від заробітної плати. Розгляд справи просив проводити за його відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, в зв'язку з розглядом справи судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 05.06.1999 Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Саксаганської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №289 (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.3) та [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює та має стабільний заробіток, тому зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, однак свої обов'язки не виконує. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позовних вимог, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

08 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, з якого вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини відповідач не надає, через що позивач звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, і до досягнення нею повноліття, на свою користь. До судового засідання позивач не зявилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, в звязку з розглядом справи судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює та має стабільний заробіток, тому зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину, однак свої обовязки не виконує. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позовних вимог, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

08 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м. Херсона з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] за договором позики від 05.06.2015 року 45000,00 грн., а також відсотки за користування позикою в сумі 4800,00 грн., судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в розмірі 551,20 грн. Указом Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів» ліквідовано Дніпровський районний суд міста Херсона, Комсомольський районний суд міста Херсона, Суворовський районний суд міста Херсона та утворено Херсонський міський суд Херсонської області, який розпочав роботу з 04 квітня 2016 року. 29 квітня 2016 року відповідно до ст. 11-1 ЦПК України за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, передана в провадження судді Ус О.В. В судове засідання позивач не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

08 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що вони з відповідачем 21 серпня 2010 року зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги, в зв'язку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки заробітку до її повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує свої вимоги (а.с. 21). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що згоден виплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 380 грн., що перевищує 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.22). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 21 серпня 2010 року зареєстрували шлюб (а.с. 5), від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який проживає з матір*ю, що відповідачем не оспорювалося. Відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст. 181, 182 СК України у розмірі ? частки заробітку але не меншому, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань. Суд при цьому не бере до уваги посилання відповідача на те, що розмір аліментів слід визначити у твердій сумі, а саме у розмірі 380 грн., що перевищує 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як він має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, оскільки жодного документального підтвердження цьому відповідачем суду не надано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

08 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що 19 грудня 2014 року в с.Яснопільщина Липоводолинського району Сумської області померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина. У звязку з тим, що у її свідоцтві про народження, прізвище матері вказано як «Маківська», а в свідоцтві про її смерть вона зазначена як «Макієвська», заявник позбавдена можливості отримати свідоцтво на спадщину. Просила суд встановити факт того, що [PERSON] є її матірю. У судове засіданні заявник та заінтересована особа не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах просили розглядати справу без їхньої присутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 19 січня 1962 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], після чого змінила своє прізвище на «Макієвська» (а.с.6). Зі свідоцтва про народження та копії запису акта про народження [PERSON], [INFO], вбачається, що її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). 07 вересня 1995 року [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON], про що мається свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.8). 29 грудня 1999 року [PERSON] документована паспортом громадянина України (а.с.3). 19 грудня 2014 року у селищі Липова Долина Липоводолинського району померла [PERSON], про що мається свідоцтво про смерть серії І-БП №232445 від 19 грудня 2014 року (а.с.9). Із копій погосподарських книг Яснопільщанської сільської ради Липоводолинського району за 1983-1985рр., 1986-1990 рр. вбачається, що в одному гомподарстві за вказані періоди проживали батько заявниці, її мати, заявниця та її брат, прізвище яких запсано як «Маківські». Із копії про народження брата заявниці [PERSON] Михайловча, [INFO], вбачається, що його батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, факт реєстрації шлюбу, факт належності правовстановлюючого документу особі, прізвище якої, що зазначене в документі, не збігається з прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Із матеріалів справи вбачається, що встановлення зазначеного факту заявнику необхідне для оформлення спадкових прав. Судом встановлено, що [PERSON] після реєстрації шлюбу 19 січня 1962 року мала прізвище «Макієвська», під цим прізвищем 09 грудня 1962 року народила сина та під цим прізвищем померла. Зважаючи на наявні у справі докази, очевидним є те, що зазначення у свідоцтві про народження заявниці прізвища її матері як «Маківська» є помилковим, тому суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити [PERSON] має юридичне значення, та враховуючи надані заявником відомості підлягає встановленню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

08 лютого 2016 року Апостолівським районним судом постановлено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, але при ухваленні рішення судом стягнуто судові витрати не в повному обсязі. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що позивачем не сплачувався судовий збір в зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. При ухваленні рішення по справі судом стягнуто судовий збір з відповідача в сумі 243 гр. 60 коп., тоді як розмір судового збору на час розгляду справи складає 551 гр. 20 коп. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь УДКСУ в Апостолівському районі Дніпропетровської області у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 307 гр. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

08 лютого 2016 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від заявника [PERSON] лікувально-профілактичної установи «Міська психіатрична лікарня № 7 м.Маріуполя» (надалі - КЛПУ «МПЛ № 7 м.Маріуполя»), в особі головного лікаря [PERSON], надійшла заява про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO]. В обґрунтування поданої заяви, посилались на те, що у звязку із наявністю психічного розладу у вигляді вираженої деменції внаслідок органічного захворювання головного мозку (інсульт 2015 рік) з маренням і галюцинаціями, [PERSON] не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, у звязку з чим підлягає госпіталізації у примусовому порядку для проходження лікування. В судовому засіданні представник КЛПУ «МПЛ № 7 м.Маріуполя» зав.віділенням №5 лікарні [PERSON], що діє на підставі довіреності, доводи заяви підтримала повністю. Пояснила, що [PERSON] потребує лікування в умовах стаціонару. Просила вирішити питання про його примусову госпіталізацію. Прокурор Польщиков І.В. проти задоволення заяви КЛПУ «МПЛ № 7 м.Маріуполя» не заперечував. [PERSON], який є онуком [PERSON], проти його примусової госпіталізації не заперечував. Пояснив, що дід до його госпіталізації поводив себе агресивно, спілкувався зі своїм померлим братом, висловлювався про самогубство. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, [PERSON], а також думку прокурора, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно із висновком комісії лікарів-психіатрів від 06.02.2016 року, [PERSON] страждає психічним розладом у вигляді вираженої деменції внаслідок органічного захворювання головного мозку (інсульт 2015 рік) з маренням і галюцинаціями. Також зі змісту висновку вбачається, що [PERSON] не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У звязку із чим комісія лікарів-психіатрів КПЛУ «МПЛ № 7» прийшла до висновку, що [PERSON] підлягає госпіталізації у примусовому порядку для проходження лікування. Отже, з урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, що за своїм психічним станом [PERSON] потребує примусової психіатричної допомоги в умовах стаціонару, а тому задовольняє заяву КПЛУ «МПЛ № 7 м.Маріуполя» про його примусову госпіталізацію. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

08 лютого 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2012 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на суть сімейного життя, виниклу відсутність взаєморозуміння, психологічну несумісність та періодичність та виникнення скандалів. Спільне господарство не ведуть, спір про розподіл майна та визначення місця проживання дитини відсутній між сторонами відсутній. Просила позовні вимоги задовольнити та шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви з клопотанням слухати справу у їх відсутності, позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб може бути розірвано, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження родини стали неможливими. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим виконкомом Райгородоцької селищної ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис № 28 (а.с. 5). Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами зникло взаєморозуміння, періодично почали виникати скандали, зникло бажання збереження родини, з'явилась психологічна несумісність. Спільного господарства сторонами не ведеться. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини сторони не мають. Судом надана оцінка кожному доказу, щодо їх належності, допустимості та достовірності. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що в сім'ї дійсно склались складні відношення, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи неможливим збереження сім'ї, відповідач не заперечує проти задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтовані, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

08 лютого 2016 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання свого сина [PERSON], [INFO] недієздатним, оскільки він страждає на глибоку розумову відсталість та тяжку форму ДЦП, внаслідок чого він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні заявник заяву підтримав та суду надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у його заяві, просив заяву задовольнити. Представник органу опіки в судовому засіданні вважав за необхідне заяву задовольнити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона, внаслідок хронічного, психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи за № 103 від 03 березня 2016 року [PERSON], 1998року народження, виявляє ознаки глибокої розумової відсталості внаслідок органічного ураження головного мозку (дитячий церебральний параліч). Внаслідок чого він не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. На підставі викладеного, згідно ст. 39 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

08 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Азербайджанська, 11. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.02.2016 р. о 13 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює суттєву шкоду її здоровю внаслідок погіршення психічного стану разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомогу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.02.2016 р. о 13 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної [PERSON]» за направленням лікаря-психіатра КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора приблизно орієнтована у просторі, настрій нестійкий, виказує маячні ідеї збитку, не критична до свого стану. [PERSON] було поставлено попередній діагноз маячний розлад органічного походження. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved