Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

09.09.2014 року [PERSON] [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до до [PERSON] [PERSON] про позбавлення батьківських прав.. При цьому вона посилається на те, що вона знаходилась з [PERSON] [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2004 року. 07.06.2005 року у них народилася дитина [PERSON]. У свідоцтві про народження батьком зазначений [PERSON] 17.10.2007 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем були припинені. Після розірвання відносин дитина залишилася проживати з позивачем. З моменту припинення фактичних шлюбних відносин відповідач не бере участі у вихованні сина, не спілкується з ним, не цікавиться станом його здоровя, не надає ніякої матеріальної допомоги. Позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити та справу розглянути у її відсутності, про що надала письмову заяву. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ,про причини неявки суд не повідомив. Суд у звязку з неявкою відповідача у судове засідання та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача та третьої особи, що не зявилися, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] [INFO] є [PERSON] [PERSON] та [PERSON]. Вказане підтверджується Свідоцтвом про народження виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одескої області від 08.06.2005 року. Згідно ст. 27 Конвенції ООН про право дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991р., держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей та фінансових можливостей. Згідно ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх зобовязань по вихованню дітей, а також якщо страдають на наркоманію чи алкоголізм. Відповідач не здійснює допомоги дитині та не намагається виховувати її. З урахуванням вищенаведеного суд доходить висновку, що у судовому засіданні зібрано достатньо доказів про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] віктороича відносно його малолітнього сина [PERSON] Миколайлвича, [INFO]. Оскільки відповідач в судове засідання не зявився, своєї думки з цього приводу не висловив, суд має задовольнити позов у цій частині, у звязку з тим, що відповідач не довів суду факту його участі в утриманні та вихованні дитини, а значить суд, враховуючи твердження позивача, робить висновок про те, що відповідач у повному обсязі не виконує свої обовязки щодо надання утримання дитини. Крім того, при розв'язанні спору між батьками щодо зміни прізвища дитини приймають ся до уваги різні обставини, які мають свідчити про те, що зміна прізвища дитини відповідає її інтересам. До таких обставин відноситься: виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини; інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища дитини її інтересам (немилозвучність прізвища, важкість його вимови; бажання носити спільне з дітьми прізвище, якщо шлюб між подружжям розірваний, а у заявника (заявниці) було дошлюбне прізвище; бажання матері (батька) надати дитині своє прізвище, якщо батько (мати) не брав участі у вихованні дитини; бажання надати прізвище, відповідне національності іншого з батьків (при різних національностях батьків тощо). Судом розяснюється, що відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє від обовязку щодо утримання дитини.

Outcome: approved