Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

07 травня 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідачів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 20 грудня 2014 року придбала у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] за 45 000 грн, про що склали письмову розписку. Усно домовилися нотаріально посвідчити договір до 08 березня 2015 р., але відповідач отримавши грошові кошти за будинок відмовляється від виконання цієї домовленості. Крім того вказала, що свого часу [PERSON] придбала спірний будинок [PERSON], визнавши у судовому порядку дійсним договір купівлі продажу, але до цього часу не здійснила державну реєстрацію будинку на власне ім'я. З посиланням на ці обставини та ч. 2 ст. 220 ЦК України просила визнати дійсним спірний договір купівлі-продажу житлового будинку та право власності на нього. У судовому засіданні позивач цивільний позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання не з'явилися, але надали суду письмові заяви, в яких вони заявлені вимоги визнали і не заперечували проти їх задоволення, а справу просили розглянути за їх відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] задоволенню не підлягає з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом таке. 14 травня 2003 року рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області визнано дійсним договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок [ADDRESS], а також земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану за цією ж адресою та визнано за останньою право власності на це нерухоме майно. 20 грудня 2014 р. [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі у виді розписки домовились про те, що відповідач ([PERSON]) продала, а позивач ([PERSON]) купила у неї спірний будинок, за що отримала 45 000 грн. [PERSON] зобов'язалася до 08 березня 2015 р. нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу будинку. Судом з'ясовано, що до цього часу відповідач своїх зобов'язань викладених у письмовій розписці не виконала. Крім того, спірний житловий будинок [ADDRESS] до цього часу належить на праві власності [PERSON], що підтверджується довідкою бюро технічної інвентаризації. Таким чином, після визнання дійсним договору купівлі продажу житлового будинку у судовому порядку [PERSON] не здійснила державну реєстрацію будинку на власне ім'я. Згідно ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (ст. 657 ЦК). Положеннями ч. 3 ст. 640 ЦК України визначено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Виходячи з викладеного, з урахуванням того, що [PERSON] та [PERSON] свою угоду про купівлю-продаж житлового будинку не посвідчили нотаріально, що в подальшому зобов'язувало позивача здійснити державну реєстрацію цього договору, суд дійшов висновку, що цей договір вважається не укладеним і не створює права і обов'язки сторін, а за такого до цього правочину не застосовується норма ч. 2 ст. 220 ЦК України. Аналогічні роз'яснення містяться у пунктах 8, 13 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Крім того, доводи позивача, що містяться у її позовній заяві до суду про причини ухилення відповідачем від нотаріального посвідчення договору суд вважає безпідставними і необґрунтованими та зазначає, що у [PERSON] не втрачена можливість на підставі рішення суду зареєструвати на власне ім'я спірний житловий будинок, а в подальшому не існує перешкод у нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу спірного житлового будинку між нею та [PERSON].

Outcome: dismissed