Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

07 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування її на утриманні чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заяви вказувала, що вона з 28 червня 1995 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . Весь час спільного сімейного життя та до смерті чоловіка 13 січня 2005 року перебувала на його утриманні. Як подружжя, вели спільний побут, спільне господарство, проживали постійно разом, мали єдиний бюджет та задовольняли свої матеріальні потреби за допомогою коштів, які отримував чоловік: як заробітну плату, будучи працівником органів внутрішніх справ, а потім як пенсію, будучи пенсіонером по інвалідності. Чоловік забезпечував адекватний рівень життя для членів своєї сім`ї. Кошти, які він отримував як пенсію по інвалідності, були постійним та основним джерелом засобів до існування нашої сім`ї, в тому числі її особисто. Пенсія чоловіка витрачалася на оплату квартири та комунальних послуг, продукти харчування тощо. Хоча заявник фактично була працевлаштована, проте зароблених коштів не вистачало для задоволення усіх потреб життєдіяльності, тому зі смертю чоловіка в у 2005 році вона потрапила у скрутне матеріальне становище. На сьогоднішній день отримує незначну пенсію, якої не вистачає на купівлю продуктів харчування, ліків, оплату комунальних платежів тощо. На її звернення призначення пенсії в разі втрати годувальника ГУПФ в Полтавській області повідомило, що факт перебування на утриманні непрацездатного члена сім`ї необхідно підтвердити довідкою про реєстрацію місця проживання разом з годувальником за однією адресою або факт перебування на утриманні може бути встановлений рішенням суду. Оскільки місце реєстрації проживання заявника та її чоловіка на момент його смерті відрізнялося звернулась до суду. В судовому засіданні [PERSON] та її представник - адвокат Дяченко М.В. заяву підтримали та просила її задовольнити. Представник ГУПФ в Полтавській області в судове засідання не з`явився, направив письмові пояснення відповідно до яких при вирішенні справи по суті покладався на розсуд суду, розгляд справи просив проводити у його відсутність. Заслухавши заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 28 червня 1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). У відповідності до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.01.2005 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, чоловік заявника [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 149 (а.с.11). [PERSON] перебуває на обліку в ПФУ та отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 04 вересня 2019 року (а.с.18). Згідно довідки №3690 від 08.10.2019 року, виданої відділом обслуговування громадян Шевченківського району в м.Полтаві ГУПФУ в Полтавській області, в тому, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в ГУПФУ в Полтавській області, як пенсіонер по віку та отримує пенсію за віком в розмірі 2351, 83 грн. (а.с.24). Як вбачається із архівної довідки, [PERSON] отримувала заробітну плату в розмірі: у 2001 році - 2240, 79 грн., у 2002 році - 2045 грн., у 2003 році - 3564, 22 грн., у 2004 році - 4330, 41 грн., у 2005 році - 6766, 95 грн. (а.с.36-37). Згідно довідки про доходи, наданої ГУ ДПС у Полтавській області від 08.04.2020р., [PERSON] мав дохід: у 2001 році - 3725 грн., у 2002 році - 4078, 14 грн., у 2003 році - 5399, 96 грн., у 2004 році 9817, 88 грн., у 2005 році1721, 16 грн. ( а.с.61). Крім, того, як вбачається з виписки із особового рахунку в АТ «Ощадбанк» [PERSON] отримував виплати пенсії військовим пенсіонерам, а саме у 2004 році - 2545, 35 грн., у січні 2005 році - 1434, 26 грн., виплата якої була припинена у лютому 2005 року у з`язку зі смертю (23-44). Таким чином встановлено, що дохід [PERSON] значно перевищував дохід [PERSON] в період з 2001 року по 2005 рік. Згідно із ст.36 та ч.1 ст.37 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року N 1058-ІV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається, зокрема непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Розмір пенсії по втраті годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї померлого становить 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», з наступними змінами та доповненнями, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановлені факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів для існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. На підставі вищенаведених доказів, судом встановлено, що заявник перебувала на утриманні у свого чоловіка до його смерті, оскільки отримуваний ним дохід є значно вищим за її дохід (пенсію) та була постійним і додатковим джерелом засобів для існування заявника. Встановлення факту перебування на утриманні чоловіка заявнику необхідно для переходу на пенсію в зв`язку з втратою годувальника. Оцінивши наведені докази, суд приходить до висновку про задоволення заявлених заявником вимог.

Outcome: approved