Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

08 вересня 2020 року до Токмацького районного суду Запорізької області звернувся Виконавчий комітет Токмацької міської ради, як орган опіки та піклування з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Токмацький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій просили: - позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; - передати малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] органу опіки та піклування виконкому Токмацької міської ради для подальшого влаштування; - стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] на користь державного закладу або фізичної особи, на утриманні яких будуть перебувати діти, у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач [PERSON] є одинокою матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батьківські обов`язки по вихованню, утриманню дітей вона не виконує, веде нездоровий спосіб життя: зловживає алкогольними напоями, дітей не доглядає, державну допомогу на них витрачає не за призначенням. Малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на профілактичному обліку служби у справах дітей виконкому Токмацької міської ради, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах, з лютого 2020 року. З [PERSON] неодноразово проводились профілактичні бесіди з питання неналежного виконання батьківських обов`язків, обстежувались умови утримання малолітніх дітей, цільове використання державної допомоги на них їй надавався термін щодо зміни способу життя, працевлаштування. За клопотанням служби у справах дітей відповідачці припинялась виплата державної допомоги на дітей у зв`язку з її нецільовим використанням та зловживанням алкоголю. Також [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків: зловживання алкогольних напоїв, нецільове використання державної допомоги на дітей та створення умов для дітей, які загрожували їхньому здоров`ю та безпеці. Відповідачка часто залишала дітей на свою бабу на декілька годин, а сама не з`являлась за ними протягом 2-3 днів або бродяжила разом з ними в нетверезому стані на вулиці. Діти вилучались працівниками служби у справах дітей та ЦСССДМ та були тимчасово влаштовані до дитячого відділення Токмацької багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування з 10 по 17 січня 2020 року. За заявою матері, яка пообіцяла змінити спосіб життя, навела порядок у помешканні, малолітні діти за клопотанням служби у справах дітей повернуті в родину. 05.03.2020 до служби у справах дітей та Токмацького міського центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді (ЦСССДМ) надійшло повідомлення про те, що [PERSON] перебуває в стані сильного алкогольного сп`яніння разом з малолітньою дочкою на вулиці міста. Матір веде себе неадекватно. Ця інформація була негайно перевірена, в результаті чого було виявлено, що відповідачка на час перевірки (об 11-00) перебувала за місцем проживання в стані сильного алкогольного сп`яніння, на представників соціальних служб реагувала неадекватно. Їй було надано 2 години для наведення порядку в квартирі та приведення себе в нормальний зовнішній вигляд. О 16-00 вона була відсутня за місцем проживання. Зі слів баби, отримала СМС-повідомлення про надходження державної допомоги на дітей і пішла з квартири. Місце її перебування бабі невідомо. Діти були вилучені у сторонньої жінки, яка була в стані сильного алкогольного сп`яніння, де їм загрожувала небезпека та влаштовані до КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» відповідно до розпорядження міського голови від 06.03.2020 № 88-р., де перебувають до сьогоднішнього часу. До служби у справах дітей за період перебування дітей у закладі соціального захисту громадянка [PERSON] не зверталась з питання відвідування дітей або повернення їх в родину. У серпні під час проведення профілактичного рейду сімей, які опинились у складних життєвих обставинах, працівниками служби у справах дітей та Токмацького міського ЦСССДМ було виявлено, що [PERSON] перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння. З її слів, повернулась з заробітків, кошти не отримала, відсутній паспорт громадянина України. Їй було надано п`ять днів для влаштування на роботу, подання заявки для отримання паспорту та звернення до служби у справах дітей з питання повернення своїх малолітніх дітей в родину. Відповідачка спосіб життя не змінила, постійного місця роботи не має. Була запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитина виконкому Токмацької міської ради. Вкотре обіцяла змінити спосіб життя, поновити паспорт, влаштуватись на роботу. З листа КЗ «Оріхівський ОЦСПРД» виявлено, що відповідачка телефонує до закладу систематично двічі на тиждень, цікавиться успіхами та здоров`ям дітей. Під час телефонних розмов матері та дітей директор центру неодноразово брала слухавку, щоб з`ясувати її ставлення до повернення дітей. У непоодиноких випадках здавалося, що мати була нетверезою. Працівники служби у справах дітей виконкому Токмацької міської ради попереджували відповідачку про позбавлення її батьківських прав, якщо вона не змінить свій спосіб життя. Родина [PERSON] перебувала під супроводом Токмацького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Соціальні працівники проводили роботу, про результати якої представник центру може повідомити суду. У даному випадку мати самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Не дбає про майбутнє своїх дітей, не цікавиться їх життям. Її поведінка негативно впливає на моральний та духовний розвиток дітей. Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 14 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову (а.п. 20-21). Відзиву на позовну заяву від [PERSON] не надходило, жодних доказів на спростування обставин викладених в позовній заяві відповідачем не надано, хоча з цих підстав відкладалось підготовче судове засідання та надавався час відповідачу, для подання відповідних доказів та складання відзиву, проте це не заважає розгляду справи за наявними матеріалами справи. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 19 січня 2021 року у цивільній справі № 328/1882/20 (номер провадження 2/328/168/21) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача Виконавчого комітету Токмацької міської ради, як органу опіки та піклування, Кривонос О.В. позовну заяву підтримала з підстав, викладених у позові, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні частково погодилась з обставинами викладеними в позовній заяві та пояснила, що дійсно в неї були проблеми з алкоголем, проте вказує на те, що вона кинула вживати алкогольні напої, пролікувалась, наразі алкогольні напої не вживає. Гроші, які їй надавалися на дітей на алкоголь не витрачала, офіційно працевлаштуватися їй не вдалося, тому вона заробляла гроші на тимчасових заробітках, їздила на поля, підробляла прибиральницею тощо. Коли за місцем мешкання був безлад, наводила порядки. Дуже хоче забрати дітей додому та слізно просила не позбавляти її батьківських прав, оскільки вона дуже любить своїх дітей. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Токмацького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Мовчан Г.Ю. , не заперечувала проти задоволення позовної заяви про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Підтвердила, що дійсно 05 березня 2021 року малолітні діти [PERSON] та [PERSON] були вилучені у сторонньої жінки, яка була в стані сильного алкогольного сп`яніння, а [PERSON] не було за місцем мешкання. Діти влаштовані до КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації. Вказана сім`я перебувала на обліку, спеціалісти ТМЦСССДМ неодноразово пропонували допомогу матері, але вона має низький рівень мотивації до змін у житті. Мати негативно впливає на дітей, вони постійно знаходяться у стресі, емоційно залежні від стану матері. Діти неодноразово бачили матір в стані алкогольного сп`яніння та чітко орієнтуються як надавати їй допомогу. Діти перебувають в перманентних ситуаціях та стресах, чують руйнівні для психіки слова, які супроводжуються агресивними жестами. Вислухавши в судовому засіданні в режимі відеоконференції дитину, [PERSON] , [INFO] , який пояснив що за мамою він сумує, проте, в центрі йому добре, він гарно навчається, йому тут подобається. Додому повертатися не хоче, оскільки мама часто вживає алкогольні напої, а тато свариться на неї за це, про що в нього залишаються негативні спогади. Також пояснив, що було й таке, що вони з [PERSON] самі гуляли на вулиці без супроводу дорослих. Вислухавши в судовому засіданні в режимі відеоконференції дитину, [PERSON] , [INFO] , яка пояснила що за мамою вона сумує, хоче повернутися додому. При заслуховуванні дітей, поряд з ними перебувала директор КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», яка пояснила, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебувають у КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», після того як вони прибули до закладу тривалий період з ними працював психолог. Діти в центрі добре навчаються та розвиваються, доглянуті та охайні. Їх мати [PERSON] періодично дзвонить до центру та цікавиться життям та здоров`ям своїх дітей. Декілька разів приїздила їх навідати. Діти сумують за мамою, проте [PERSON] додому повертатися не бажає, у зв`язку з тим, що його мати пиячить, про що в нього залишаються негативні емоції. [PERSON] дуже здібний хлопчик, один з найкращих учнів. [PERSON] сумує за мамою, хоче повернутись додому. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку дітей, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до положень ст. 165 СК України п раво на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] є одинокою матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 11 липня 2012 року Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області (а.п. 5), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00027632871 від 02 вересня 2020 року (а.п 7) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 05 березня 2019 року Токмацьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області (а.п. 6), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00027632693 від 02 вересня 2020 року (а.п 8). [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батько малолітніх дітей записаний згідно з ч.1 ст. 135 СК України. З 2020 року малолітні діти [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , неодноразово вилучалися у матері або у сторонніх осіб у зв`язку із небезпекою для їх життя та здоров`я та влаштовувався до відповідних закладів соціального захисту, а мати малолітніх дітей [PERSON] неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності, в тому числі за ст. 184 КУпАП. До служби у справах дітей неодноразово надходили усні повідомлення з питання того, що матір-одиначка [PERSON] , [INFO] перебуває в стані алкогольного сп`яніння та належним чином не виконує батьківські обов`язки. З цього приводу було обстежено умови проживання [PERSON] . За результатами обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , виявлено, що умови проживання не задовольняють санітарно-гігієнічним нормам утримання та виховання малолітніх дітей. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] - прабаба дітей, [PERSON] - баба, [PERSON] , [INFO] - мати, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На момент перевірки о 10-00 годині мати та баба в стані алкогольного сп`яніння відсутні нормальні умови для утримання та виховання дітей. Надано строк до 14-00 години для наведення порядку в домі. О 15-00 годині матір, баба та сторонній чоловік в стані сильного алкогольного сп`яніння. Умови утримання та виховання не забезпечені. Матір веде себе агресивно, не може пояснити чому вживала алкоголь та не навела порядку в домі. Вилучено пляшку алкоголю. Діти були в небезпеці, прийнято рішення про негайне вилучення їх з оточення та тимчасового влаштування до педіатричного відділення КНП «Токмацька БЛІЛ». Матері надано строк до 13 січня 2020 року забезпечити усі умови для повернення дітей додому. Попереджено про притягнення її до адміністративної відповідальності за недбале виконання батьківських обов`язків, що підтверджується актом обстеження умов проживання 10 січня 2020 року (а.п. 11). 10 січня 2020 року малолітніх дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було вилучено у матері та тимчасово влаштовано до педіатричного відділення КНП «Токмацька БЛІЛ», матері надано строк 2 тижні для зміни способу життя та забезпечення умов утримання та виховання малолітніх, а також попереджено про притягнення її до адміністративної відповідальності за недбале виконання батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дітей (а.п. 13). 11 січня 2020 року та 11 березня 2020 року начальник служби у справах дітей звернувся до начальника Токмацького відділення поліції Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області з клопотанням щодо порушення питання про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за недбале виконання батьківських обов`язків по відношенню до її малолітніх дітей (а.п. 14, 15). За результатами повторного обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , виявлено, що в домі забезпечені всі умови для повернення дітей з дитячого відділення, які туди були тимчасово влаштовані 10.01.2020 року. На час обстеження єдиною перешкодою для повернення дітей є вживання матір`ю алкогольних напоїв. [PERSON] бере на себе зобов`язання про проходження курсу лікування від алкогольної залежності. Просила повернути дітей, про що написала заяву від 15.01.2020 року, що підтверджується актом обстеження умов проживання 15 січня 2020 року (а.п. 10). Постановою Токмацького районного суду Запорізької № 328/260/20 від 14 лютого 2020 року, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 184 КУпАП за невиконання батьківських обов`язків, що виражалося в антисанітарії за місцем мешкання та зловживанням спиртними напоями (а.п. 27-28). Постановою Токмацького районного суду Запорізької № 328/2896/19 від 27 листопада 2019 року, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП за вчинення дрібного хуліганства (а.п. 29-30). Згідно відповіді начальника Токмацького відділення поліції Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 10.09.2020 року за № 8401/75/02-2020 на запит начальника служби у справах дітей № 01-18/389 від 02.09.2020 року повідомив, що [PERSON] за даним бази ІПС «Армор» притягалася до адміністративної відповідальності за наступними статтями КУпАП: 1) за ст. 175-1 ч. 1 КУпАП від 29.08.2020 року; 2) за ст. 178 ч. 1 КУпАП від 29.08.2020 року; 3) за ст. 184 ч. 2 КУпАП від 14.01.2020 року; 4) за ст. 184 ч. 1 КУпАП від 28.08.2019 року; 5) за ст. 184 ч. 1 КУпАП від 28.08.2019 року; 6) за ст. 178 ч. 2 КУпАП від 27.08.2019 року (а.п. 26). Розпорядженням міського голови Токмацької міської ради № 88-р від 06 березня 2020 року було зобов`язано службу у справах дітей виконавчого комітету Токмацьколї міської ради вжити заходів про негайне відібрання та тимчасове влаштування до Оріхівського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , як таких, що опинились у складових життєвих обставинах, так як їх матір [PERSON] зловживає спиртними напоями, бродяжить, залишає дітей на сторонніх людей (а.п. 9). Відповідно до повідомлення КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 03 вересня 2020 року малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 05 березня 2020 року згідно направлення служби у справах дітей виконавчого комітету Токмацької міської ради від 05.03.2020 року № 01-18/130 та № 01-18/131 перебувають в КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». За час перебування дітей в закладі, їх мати [PERSON] жодного разу не відвідала дітей, але телефонувала систематично двічі на тиждень, де цікавилася їх успіхами та здоров`ям. Діти охоче спілкуються з матір`ю. Зі слів жінки, вона довгий час перебувала на заробітках в Кам`янсько-Дніпровському районі. За умови, що [PERSON] не вживатиме алкоголь та створить умови вдома для проживання дітей вважають, їх доцільним повернути в біологічну родину. Під час телефонних розмов матері та дітей директор неодноразово брала слухавку, щоб з`ясувати її ставлення до повернення дітей. У непоодиноких випадках здавалося, що мати була нетвереза. [PERSON] налаштована до спілкування з матір`ю та до повернення додому, [PERSON] не бажає повертатися додому в осередок пиятик та конфліктів, про що неодноразово говорив психологам та педагогам (а.п. 12). Відповідно до протоколу № 8 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Токмацької міської ради від 04 вересня 2020 року було вирішено службі у справах дітей до 10.09.2020 року підготувати позовну заяву до Токмацького районного суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо своїх малолітніх дітей: [PERSON] , 2012 року народження та [PERSON] , 2015 року народження та стягнення аліментів (а.п. 16). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 04 листопада 2020 року № 2788/21-39 виконавчий комітет Токмацької міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] стосовно малолітніх дітей: [PERSON] .. [INFO] та [PERSON] , [INFO] у зв`язку з наступним. Батьківські обов`язки [PERSON] виконує неналежно: веде нездоровий спосіб життя, зловживає алкогольними напоями дітей не доглядає, державну допомогу на них витрачає не за призначенням. Малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на профілактичному обліку служби у справах дітей виконкому Токмацької міської ради, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах, з лютого 2020 року. З [PERSON] неодноразово проводились профілактичні бесіди з питання неналежного виконання батьківських обов`язків, обстежувались умови утримання малолітніх дітей, цільове використання державної допомоги на них. Їй надавався термін щодо зміни способу життя, працевлаштування. За клопотанням служби у справах дітей відповідачці припинялась виплата державної допомоги на дітей у зв`язку з її нецільовим використанням та зловживанням алкоголю. Також [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків: зловживання алкогольних напоїв, нецільове використання державної допомоги на дітей та створення умов для дітей, які загрожували їхньому здоров`ю та безпеці. Відповідачка часто залишала дітей на свою бабу на декілька годин, а сама не з`являлась за ними протягом 2-3 днів або бродяжила разом з ними в нетверезому стані на вулиці. Діти вилучались працівниками служби у справах дітей та ЦСССДМ та були тимчасово влаштовані до дитячого відділення Токмацької багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування з 10 по 17 січня 2020 року. За заявою матері, яка пообіцяла змінити спосіб життя, навела порядок у помешканні, малолітні діти за клопотанням служби у справах дітей повернуті в родину. 05.03.2020 до служби у справах дітей та Токмацького міського центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді СССДМ надійшло повідомлення про те, що [PERSON] перебуває в стані сильного алкогольного сп`яніння разом з малолітньою дочкою на вулиці міста. Матір веде себе неадекватно. Ця інформація була негайно перевірена, в результаті чого було виявлено, що відповідачка на час перевірки (об 11-00) перебувала за місцем проживання в стані сильного алкогольного сп`яніння, на представників соціальних служб реагувала неадекватно. Їй було надано 2 години для наведення порядку в квартирі та приведення себе в нормальний зовнішній вигляд. О 16-00 вона була відсутня за місцем проживання. Зі слів баби, отримала СМС-повідомлення про надходження державної допомоги на дітей і пішла з квартири. Місце її перебування бабі невідомо. Діти були вилучені у сторонньої жінки, яка була в стані сильного алкогольного сп`яніння, де їм загрожувала небезпека та влаштовані до КЗ « Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» відповідно до розпорядження міського голови від 06.03.2020 № 88-р., де перебувають до сьогоднішнього часу. До служби у справах дітей за період перебування дітей у закладі соціального захисту громадянка [PERSON] не зверталась з питання відвідування дітей або повернення їх в родину. У серпні 2020 року під час проведення профілактичного рейду сімей, які опинились у складних життєвих обставинах, працівниками служби у справах дітей та Токмацького міського ЦСССДМ було виявлено, що [PERSON] перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння. З її слів, повернулась з заробітків, кошти не отримала, відсутній паспорт громадянина Україна. Їй було надано п`ять днів для влаштування на роботу, подання заявки для отримання паспорту та звернення до служби у справах дітей з питання повернення своїх малолітніх дітей в родину. Відповідачка спосіб життя не змінила, постійного місця роботи не має. Працівники служби у справах дітей виконкому Токмацької міської ради попереджували відповідачку про позбавлення її батьківських прав, якщо вона не змінить свій спосіб життя (а.п. 54-55). В інформаційній довідці Токмацького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді зазначено, що сім`я [PERSON] знаходиться на обліку Токмацького міського ЦСССДМ, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах з причин низького батьківського потенціалу матері та хімічних залежностей матері. Мати [PERSON] негативно впливає на дітей, вони постійно знаходяться у стресі, емоційно залежні від стану матері, яка психологічно недоступна для них. Діти занедбані, часто хворіють, потребують виховання та розвитку, відстають за віковим розвитком. Діти неодноразово бачили матір в алкогольному сп`яніння та чітко орієнтуються як надавати їй допомогу. Діти перебувають в перманентних ситуаціях та стресах, чують руйнівні для психіки слова, які супроводжуються агресивними жестами. Загрозу для дітей становлять гості, друзі матері, які перебувають у квартирі та розпивають спиртні напої, залишаються ночувати на декілька днів, сваряться, б`ються, сплять в дитячих ліжечках, тим часом діти вимушені спати з ними в одному ліжку або на підлозі. [PERSON] як мати не виконує своїх батьківських обов`язків. Діти зачасту залишаються самі або на прабабусю. Спеціалістами ТМЦСССДМ неодноразово пропонували допомогу матері, але вона має низький рівень мотивації до змін у житті. Вважать, що мати не здатна виконувати батьківські обов`язки та ситуація в родині є загрозливою для життя та здоров`я дітей (а.п. 69). В судовому засіданні була з`ясована думка неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень частини 1, 2 статті 171 СК України визначено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 1 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Конвенція ООН від 20 листопада 1989 р. «Про права дитини», ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.91, визначає, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, надається, зокрема, можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується її, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Дитина має право вільно висловлювати свої думки (статті 12, 13). Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ст. 12 ч. 1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Європейський суд з прав людини також надає особливого значення при вирішенні справ з усіх питань, що стосуються дитини принципу пріоритету інтересів дитини (Рішення у справі «Піні і Бертані та Манера і Атрипальді проти Румунії» від 22 червня 2004 року). Діти в судовому засідання пояснили, що мати пиячить, тато її сварить за це, про що в них залишаються негативні емоції, проте за мамою вони сумують. Враховуючи пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, дітей, досліджені в судовому засіданні письмові докази, судом встановлено, що відповідач, [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей, зокрема зловживає спиртними напоями, на що вказує представник позивача, представник третьої особи, навіть діти, та що [PERSON] також не заперечується, притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків, за час перебування дітей в КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» не вчиняла жодних дій, спрямованих на повернення дітей додому. В судовому засіданні пояснила, що дійсно має проблеми з алкоголем, але пролікувалась, проте зазначене жодним чином не підтверджено. Зазначені обставини свідчать про те, що відповідач нехтував виконанням своїх безпосередніх батьківських обов`язків. Таке відношення матері до дітей приводить до грубого порушення нею батьківських обов`язків. Відповідачка притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, що підтверджується відповідною постановою у справі про адміністративне правопорушення. З громадянкою [PERSON] проводились профілактичні бесіди щодо виконання нею батьківських обов`язків. Їй надавався термін щодо зміни способу життя. Була попереджена, що у разі їх невиконання буде порушено питання про позбавлення її батьківських прав. [PERSON] не зробила належних висновків, жодних дій щодо зміни способу життя не вживала, навіть під час перебування вказаної справи в суді, лише в черговий раз обіцяє змінити спосіб життя, влаштуватися на роботу. Єдине що виконала [PERSON] , за час перебування справи в суді, це поновила паспорт. З метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування визнав за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Держава бере під свою охорону кожну дитину-сироту і дитину, позбавлену батьківського піклування. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є - першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. За приписами пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей: не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу: не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначене свідчить про те, що відповідач [PERSON] свідомо нехтувала виконанням своїх безпосередніх батьківських обов`язків, що, на думку суду, є підставою для позбавлення батьківських прав. Згідно ч. 2, 4 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року (п. 100) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 статті 164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав, а саме мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавленні судом батьківських прав, зокрема, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17 від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Враховуючи пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, досліджені в судовому засіданні, письмові доказів, висновок органу опіки та піклування, позицію дітей, судом встановлено, що відповідач, [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей. Відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями, що нею і не заперечується, на ці обставини також вказали діти [PERSON] та [PERSON] . Діти, знаходячись вдома відчували негативні емоції, оскільки їх мати часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння, діти навіть знають, як в цій ситуації допомогти матері. Знаходячись вдома, діти будуть перебувати в загрозливій для їх життя та здоров`я обстановці. Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; тощо. [PERSON] жодних заходів до повернення дітей не вжила, не створила умови для нормального проживання і виховання дітей, жодних дій щодо зміни способу життя не вживала, навіть під час перебування вказаної справи в суді, лише в черговий раз обіцяє змінити спосіб життя, влаштуватися на роботу. Єдине що виконала [PERSON] , за час перебування справи в суді, це поновила паспорт. Зважаючи на те, що [PERSON] неодноразово попереджалася службою у справах дітей про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, декілька разів притягалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків, проте належних висновків не зробила, спосіб життя не змінила, суд вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав буде відповідати якнайкращим інтересам дітей. Відповідно до положень ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до положень ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідні роз`яснення надані в абз. 7 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, в ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. N 789-XII), дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] офіційно не працює, має скрутний матеріальний стан, враховуючи зміст актів обстеження місця проживання відповідача, суд вважає за необхідне і доцільне, з урахуванням принципу розумності та справедливості, стягнути з відповідача [PERSON] на користь державного закладу або фізичної особи, на утриманні яких будуть перебувати діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви, тобто з 08 вересня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до частин 1-3 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у розмірі 2 102 грн. Доказів понесення інших судових витрат, в матеріалах справи не має.

Outcome: approved