Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

09.09.2021 [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . У вступному слові позивач пояснив, що є власником 48/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , в якому зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . Проте, відповідач у вкзаному будинку ніколи не проживав, жодного майна чи особистих речей у будинку немає. Відповідач для нього стороння людина, був зареєстрований по просьбі знайомої. Участі в утриманні житла відповідач не приймає, не сплачує комунальні послуги, але чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном, так як позивач не може скористатися комунальними пільгами як учасник АТО і ООС, бо в житі зареєстрована працездатна особа. Тому просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 48/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується договором дарування частини житлового будинку від 24 листопада 2004 року (а.с.12) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с13). У спірному житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с.21). Згідно з актом про фактичне місце проживання особи № 46 від 14 липня 2021 року, складеним уповноваженими особами Виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, [PERSON] дійсно зареєстрований і проживає за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстрований [PERSON] , 1995 р.н., який з 21.01.2014 року не проживає за адресою [ADDRESS] (а.с.14). Свідки [PERSON] і [PERSON] показали, що проживають по сусідству з [PERSON] , але [PERSON] ніколи не бачили в будинку по [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивач є власником 48/100 частини спірного житлового будинку. Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18 (провадження № 61-42856св18). Відповідач жодних доказів на спростування позовних вимог не надав, відзив на позовну заяву не подав. Ураховуючи вищенаведене, суд вбачає наявність достатніх підстав для задоволення позову. Тому з відповідача слід стягнути в користь позивача 908,00 грн судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved