Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 09.08.2017 [PERSON] Імдат - огли звернувся до суду із позовом про розподіл майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 18.05.2001 він зареєстрував шлюб з [PERSON] , який розірваний 22.06.2017 по рішенню Київського районного суду м. Полтави. До одруження відповідач мала у власності житловий будинок №36 по вул. Балакіна в м. Полтава загальною площею 56 кв.м. Протягом 2006-2007 років за спільні кошти з відповідачем здійснена добудова до вказаного будинку та площа будинку збільшилась до 110 кв.м. На проведення будівельних робіт та внутрішніх робіт в добудові ними спільно витрачені кошти у розмірі 200\~000 грн. Зазначав, що будинок і добудова є їхньою спільною власністю та просив визнати за ним право власності на ? частину незавершеного будівництвом будинку № 36 по вул. Балакіна в м. Полтава. \~ \~ \~ \~Провадження у справі відкрите 10.08.2017. 01.09.2017 відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] [PERSON] Імдат - огли про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 червня 2017 за рішенням Київського районного суду м. Полтави розірваний шлюб між нею та [PERSON] [PERSON] Імдат - огли, який був зареєстрований 16.06.1999. Зазначала, що ? частина спірного будинку є її особистою власністю та вона не визнає позовні вимоги, натомість під час шлюбу за спільні кошти були придбані транспортні засоби, право власності на які зареєстровані на [PERSON], а саме вантажний фургон марки MERSEDES BENZ 814 D 1998 днз ВІ4717СІ білого кольору, марки ВАЗ 21010 днз ВІ 8509АТ сірого кольору, марки TOYOTA CEMRI днз 4000СІ сірого кольору, їй відомо, що [PERSON] огли без її згоди провів відчуження вказаних транспортних засобів з метою уникнення справедливого розподілу спільного майна. Просила визнати вказані транспортні засоби спільним майном та стягнути з [PERSON] на її користь половину їх вартості і витрати по справі.(а.с.17-22). Ухвалою від 01.09.2017 зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою від 06.11.2017 року задоволена заява [PERSON] про витребування доказів. 30.11.2017\~ [PERSON]\~ уточнила\~зустрічні позовні\~вимоги та\~просила визнати\~спільним майном\~подружжя \~транспортні засоби,\~а саме:\~ГАЗ5201\~ГЗСА-3704\~рік випуску\~1989,\~номер шасі\~ХТН520100К11377988\~Д.Н.З.096\~СК,\~ ГАЗ 52-04АФВ\~рік випуску\~1971\~ДНЗ 10044\~СК,\~ КАМАЗ\~53213КО415\~рік випуску\~ 1989,\~номер шасі\~5321300224689,\~ДНЗ 1289\~СК,\~ Mersedes Benz 814 D 1998 днз ВІ4717СІ білого кольору, ВАЗ 21010 днз ВІ 8509АТ сірого кольору, Toyota Camri днз 4000СІ сірого кольору та стягнути з [PERSON] на її користь половину вартості вказаних транспортних засобів (а.с. 56- 59). 16.01.2018 [PERSON] Імдат - огли змінив позовні вимоги, просив визнати житловий будинок та об»єкт незавершеного будівництва ( добудовану частину житлового будинку), що розташований в м. Полтава, вул. Балакіна, 36 об»єктом спільної сумісної власності його та [PERSON], визнати його співзабудовником побудованого під час шлюбу, але не введеного в експлуатацію ? частини об»єкта незавершеного будівництва ( добудованої частини житлового будинку), що розташований в м. Полтава по вул. Балакіна, 36, визнати його та [PERSON] спільною сумісною власністю борг за розпискою від 10.10.2017 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що для будівництва будинку та придбання побутової техніки він взяв у борг у Будагова [PERSON] кошти у розмірі 10\~000 доларів США, що підтверджується розпискою від 10.10.2011 року, до цього часу борг не повернутий. Зазначав, що оскільки вказані кошти витрачені на потреби їхньої сім»ї, вони є об»єктом спільної сумісної власності ( а.с. 68-70). У відзиві на зустрічний позов [PERSON] [PERSON] зазначав, що він не визнає зустрічні позовні вимоги. Усі придбані в період шлюбу транспортні засоби були продані за згодою [PERSON], а кошти за їх продаж витрачені на будівельні матеріали та оплату робітникам для будівництва спірного будинку. Окрім того для будівництва та придбання побутової техніки він взяв у борг 10\~000 доларів США. Також зазначав, що у справі про розірвання шлюбу між ними [PERSON] зазначила, що вони останні 15 років не проживають разом. У відзиві на позов [PERSON] огли [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, зазначала, що будинок №36 по вул. Балакіна в м. Полтаві та земельні ділянки загальною площею 1500 кв.м вона отримала у спадок разом із [PERSON] в рівних частках. Заперечувала проведення добудови до будинку з участю [PERSON] та за спільні з ним кошти. Позовні вимоги щодо боргу у розмірі 10\~000 доларів США також не визнала, оскільки про вказаний борг їй нічого не відомо, вона не давала згоди на укладення такого договору та не витрачала такі кошти в інтересах сім»ї. Взагалі про вказаний борг [PERSON] заявив після того, як вона звернулась до суду із зустрічним позовом, зазначала, що у неї є сумніви щодо часу написання боргової розписки, що для визначення дійсної дати написання цієї розписки необхідно призначити відповідну експертизу ( а.с.96-97). 22.01.2018 ухвалою суду розгляд справи відкладений. 07.02.2018 задоволена заява представника [PERSON] про витребування доказів, зобов»язано Приватне підприємство « Полтавське БТІ «Інвентаризатор» виготовити технічний паспорт на спірне домоволодіння. 07.02.2018 призначена судова автотоварознавча експертиза для визначення вартості транспортних засобів, провадження у справі зупинено. 27.03.2018 провадження у справі поновлено. 30.05.2018 ухвала про витребування доказів. 20.06.2018 ухвала про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову [PERSON] та витребування доказів. 21.06.2018 ухвала про виправлення описки. 15.08.2018 призначена судова будівельно-технічна експертиза, провадження у справі зупинене. Справа повернута без проведення експертизи у зв»язку з несплатою витрат на проведення експертизи. 16.11.2018 провадження у справі поновлене. У судове засідання [PERSON] Імдат - огли не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи ( а.с. 249) , про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не повідомляв. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] не з»явилась, про причини неявки суд не повідомляла. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справи у відсутність позивача за первісним позовом та його представника. [PERSON] у судове засідання не з»явилась, її представник, адвокат [PERSON], зустрічні позовні вимоги підтримав. У задоволенні первісного позову [PERSON] [PERSON] Імдат- огли просив відмовити та пояснив, що [PERSON] не надав жодного належного та допустимого доказу у підтвердження позовних вимог. Щодо вимог про визнання спільною сумісною власністю боргу за розпискою від 10.10.2011 у розмірі 10\~000 доларів США , то таких коштів [PERSON] у борг не отримувала, а якщо [PERSON] брав у борг вказані кошти, то вони були витрачені не в інтересах сім»ї. Окрім того відсутність оригіналу розписки у матеріалах справи ставить взагалі під сумнів її існування, бо надана ксерокопія розписки не є належним доказом існування боргу, а також позбавляє можливості перевірити, шляхом проведення відповідної експертизи, справжню дату складання розписки. Щодо будівництва, то із змісту позовної заяви, відзиву на позов убачається, що [PERSON] огли при звернення до суду зазначав, що увесь спірний будинок належав [PERSON], тоді як [PERSON] є власником тільки половини будинку, що спірний будинок розділений між співвласниками, що добудову до будинку він проводив у 2006-2007 роках, тоді як із технічного паспорту убачається, що добудова проведена у 2005 році, що вона значиться самочинно збудованою. Також просив врахувати дії [PERSON] огли та його представника, які були направлені на затягування розгляду справи, що за їхнім клопотанням була призначена судова будівельна-технічна експертиза, однак [PERSON] не провів оплату коштів за її проведення, що свідчить про те, що він зловживав правами , наданими йому ЦПК України. Просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по справі, які полягають у сплаті судового збору та витрат на проведення автотоварознавчої експертизи. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Заслухавши представника [PERSON], адвоката [PERSON], дослідивши матеріали цивільних справ суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.06.1999 по 04.07.2017, що підтверджується рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22.06.2017 ( а.с. 181). [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Другою полтавською держнотконторою 09.12.1999 за р.№1-3248 стала власником ? частини жилого будинку з частиною надвірних будівель, що знаходяться в м. Полтава вул. Балакіна, 36 та розташовані на земельній ділянці площею 1500 кв.м. Друга половина будинку перейшла у спадок на підставі цього ж свідоцтва про право на спадщину [PERSON] - третій особі по справі. На час отримання спадщини будинок складався з одного одноповерхового дерев»яного обкладеного цеглою жилого будинку загальною площею 72.60 кв.м, сараю Б,б, вбиральні В, огорожі №1, гаражу Г, навісу г, сараю прибудови б1, сараю прибудови б2, веранди а3. 02.02.2000 співвласниками цього будинку нотаріально посвідчений договір про порядок користування загальним жилим будинком між співвласниками загальної часткової власності з вказівкою конкретних часток будинку. В користування [PERSON] перейшли в будинку літ. «А-1» тамбур 1 площею 5.20 кв.м, 1-1 коридор пл. 3.0 кв.м,1-2 кухня пл. 6.70 кв.м, 1-3 житлова кімната пл. 16.30 кв.м, 1-8 житлова кімната пл. 8.20 кв.м, 1-9 сіни пл. 8-80 кв.м, ? частина сараю Б, сарай прибудова б, ? частина гаражу Г, ? частина навісу г, в спільному користування вбиральня В, огорожа №1, самовільно побудована веранда а3, сарай прибудоваб1, ? частина сараю б2. ( а.с. 201). Із технічного паспорту виготовленого станом на 31.07.2018 убачається, що у вказаному домоволодінні наявні самочинні збудовані сарай літ.б1 станом на 28.12.1999, прибудова літ «б1», житлова прибудова літ. «А1-1», приміщення «а4» станом на 31.07.2018 року , прибудова «а4» та житлова прибудова літ. «А1-1», збудовані у 2005 році та на час розгляду справи вказані прибудови рахуються самочинно збудованими та не узаконені в установленому законом порядку. Також матеріали\~справи містять\~докази того,\~що у\~період шлюбу\~ на\~ім»я [PERSON]\~ \~[PERSON] Імдат\~-\~огли були\~придбані та\~зареєстроване право\~власності на\~наступні транспортні\~засоби: 25.09.2001\~ГАЗ5201\~ГЗСА-3704\~рік випуску\~1989,\~номер шасі\~ХТН520100К11377988\~Д.Н.З.096\~СК; 28.11.2001\~ \~ ГАЗ\~52-04АФВ\~рік випуску\~1971\~ДНЗ 10044\~СК; 24.01.2003\~КАМАЗ 53213КО415\~рік випуску\~ 1989,\~номер шасі\~5321300224689,\~ДНЗ 1289\~СК : 07.10.2009 вантажний/фургон\~ізотермічний-в\~ГАЗ 3302-418\~ЗНГ рік\~випуску 2008; 10.05.2008 легковий/ седан-в ВАЗ 21104 , 2006 року випуску;\~ 04.04.2012\~легковий /седан\~в Toyota\~Cemri\~ \~ 2007\~року випуску;\~ \~ 08.07.2014\~ вантажний фургон MERSEDES BENZ 814 D 1998 року випуску . Вирішення позовних вимог за первісним позовом. Щодо позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю [PERSON] [PERSON] Імдат-огли та [PERSON] боргу за розпискою від 10.10.2017, то суд виходить із наступного. \~ \~ \~ \~В підтвердження наявності вказаного боргу [PERSON] Імдат огли надав ксерокопію розписки датовану 10.10.2011 року із змісту якої убачається, що він взяв у [PERSON] у борг 10\~000 доларів США для будівництва будинку №36 по вул.Балакіна в м. Полтаві та для розрахунку за придбання автомобіля Toyota Сamri . \~ \~ \~ \~Ксерокопія розписки не є належним доказом отримання [PERSON] у борг вказаної в розписці суми коштів. \~ \~ \~ \~На вимогу суду представник [PERSON] оригінал такої розписки не надала, а [PERSON] взагалі у судові засідання не з»являвся. \~ \~ \~ \~Якщо такі кошти [PERSON] і отримував у борг, то жодного доказу про те, що кошти витрачені на потреби сім»ї він не надав. \~ \~ \~ \~ Так із змісту ксерокопії вказаної розписки убачається, що кошти [PERSON] брав у борг 10.10.2011 для будівництв будинку № 36 по вул.. Балакіна в м. Полтава , тоді як в технічному паспорті на спірний будинок від 31.07.2018 зазначено, що добудови у вказаному домоволодінні проведені в 2005 році, а сам [PERSON] огли у позовній заяві зазначає, що він здійснив добудову у 2006-2007 роках. Отже станом на 10.10.2011 у спірному домоволодінні вже були проведені добудови ( 2005 рік), а тому кошти взяті [PERSON] огли у борг 10.10.2011 ніяким чином не могли бути використані на будівництво. \~ \~ \~ \~Ксерокопія розписки також має текст, що ці кошти взяті у борг для розрахунку за придбання автомобіля Toyota Сamri . \~ \~ \~ \~Вказаний транспортний засіб був придбаний [PERSON] 04.04.2012 ( а.с. 50), що також спростовує той факт, що кошти взяті [PERSON] використані на придбання спільного майна в інтересах сім»ї. Враховуючи зазначені обставини, слід дійти до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю його та [PERSON] боргу за розпискою від 10.10.2017. Щодо позовних вимог про визнання житлового будинку та об»єкту незавершеного будівництва ( добудовану частину житлового будинку), що розташований в м. Полтава, вул. Балакіна, 36 об»єктом спільної сумісної власності його та [PERSON], визнання [PERSON] співзабудовником побудованого під час шлюбу, але не введеного в експлуатацію ? частини об»єкта незавершеного будівництва ( добудованої частини житлового будинку), що розташований в м. Полтава по вул. Балакіна, 36. Як на підставу задоволення позовних вимог позивач посилається на те, що увесь будинок № 36 по вул. Балакіна в м. Полтаві є спільною сумісною власністю його та [PERSON], з підстав, передбачених ст. 60 СК України. Як вже зазначалось вище [PERSON] не є власником усього житлового будинку №36 по вул. Балакіна, 36 в м. Полтава, вона отримала ? частину спірного будинку з господарськими будівлями у спадок, а отже вказана частина будинку є її особистою власністю. Ч. 1 ст. 62 СК України передбачено, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У справі № 6-1447цс17 Верховний суд України прийняв правовий висновок : «Відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до обєктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою обєкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду обєктами спільної сумісної власності подружжя. Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як обєкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає зясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості обєкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як обєкта. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.» Не дивлячись на те, що [PERSON] є власником тільки ? частини спірного будинку, позивач наполягав на визнанні за ним права спільної сумісної власності на весь будинок, у тому числі і на частку співвласника [PERSON], при цьому не обґрунтував позовні вимоги з точки зору приписів ч. 1 ст. 62 СК України та не надав суду жодного доказу у підтвердження того, що за час шлюбу з [PERSON] , частина будинку, що належить їй на праві приватної власності істотно збільшилась у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат. Надана ним ксерокопія боргової розписки на 10\~000 доларів США від 10.10.2011 року не може бути доказом того, що вказані кошти [PERSON] взяв у борг та використав для добудови до будинку, бо відповідно до даних технічного паспорту така добудова проведена задовго до отримання [PERSON] коштів у борг, а саме у 2005 році. Окрім того зі змісту позовної заяви [PERSON] убачається, що він проводив вказане будівництво у 2006-2007 роках, тоді як у 2005 році така добудова вже була здійснена. За клопотанням представника [PERSON] суд призначив судову будівельно-технічну експертизу , однак така експертиза не була проведена у зв»язку з тим, що [PERSON] не сплатив рахунок за проведення експертизи. Позовні вимоги з приводу визнання [PERSON] співзабудовником не введеного в експлуатацію ? частини об»єкта незавершеного будівництва (добудованої частини житлового будинку), що розташований в м. Полтава по вул. Балакіна, 36 не можуть розглядатись судом окремо, оскільки добудована частина спірного житлового будинку не є окремим об»єктом будівництва, дозвіл на проведення будівельних робіт в установленому законом порядку не видавався, добудова не введена в експлуатацію та значиться як самочинно збудована. Окрім того позовні вимоги [PERSON] щодо спірної нерухомості спрямовані на визнання за ним права спільної сумісної власності на весь житловий будинок, а щодо самочинно збудованої добудови тільки на ? її частину. Оскільки [PERSON], всупереч вимогам ч. 3 статті 12 ЦПК України, не надав жодного доказу у підтвердження заявлених ним позовних вимог, слід дійти до висновку про відмову у задоволенні його позовних вимог. Вирішення позовних вимог за зустрічним позовом. Як вже зазначено вище в період зареєстрованого шлюбу сторони придбали вище перелічені транспортні засоби, право власності на які зареєстроване за [PERSON]. [PERSON] огли заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог, посилаючись на те, що в позовній заяві про розірвання шлюбу [PERSON] зазначала, що вони протягом 15 років разом не проживають. Із позовної заяви [PERSON], що міститься в матеріалах цивільної справи №552/1575/17 за позовом [PERSON] до [PERSON]І-огли про розірвання шлюбу дійсно зазначено позивачем, що вона більше 15 років з відповідачем не проживає. Однак [PERSON] у цьому з провадженні звертався до суду із зустрічною позовною заявою про поділ майна та заперечував факт не проживання з [PERSON] , а навпаки зазначав ( мова оригіналу) : «з 1999 року він перебуває у шлюбі з [PERSON], шлюбні стосунки між ними не припинялись , ми разом проживаємо, спільно ведемо господарство» ( справа № 552/1575/17 а.с.33) . При вирішенні справи суд взяв до уваги заперечення [PERSON] та у рішенні про розірвання шлюбу не встановив того факту, що протягом останніх 15 років сторони разом не проживають. Окрім того із первісною позовної заяви про розподіл майна [PERSON], як на обґрунтування позовних вимог про поділ майна зазначає, що він проживав із [PERSON] однією сім»єю, проводив з нею, за спільні кошти, добудову до належного їй будинку . За таких обставин суд відхиляє заперечення [PERSON] огли в тій частині, що на час придбання спірних транспортних засобів він не мав спільного бюджету з [PERSON] та придбав вказані транспортні засоби за власні кошти. Ч. 1 ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Верховний Суд в постанові від 18 червня 2018 року (справа № 711/5108/17 провадження № 61-1935св18) виклав правову позицію наступного змісту: «тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». [PERSON] не надав жодного доказу у підтвердження того, що він придбав спірні транспортні засоби за свої особисті кошти, не заявляв позовних вимог про визнання цих транспортних засобів його особистою власністю. Отже вирішуючи зустрічні позовні вимоги суд виходить з того, що спірні транспортні засоби придбані в період зареєстрованого шлюбу, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 СК є спільною сумісною власністю. Відповідно висновку експерта № 500318 від 22.03.2018 встановлена вартість спірних транспортних засобів, а саме: ГАЗ5201 ГЗСА-3704 рік випуску 1989, номер шасі ХТН520100К11377988 Д.Н.З.096 СК 16243.10 грн; ГАЗ 52-04АФВ рік випуску 1971 ДНЗ 10044 СК 11639 грн; КАМАЗ 53213КО415 рік випуску 1989 , номер шасі 5321300224689, ДНЗ 1289 СК 39593.20\~грн; вантажний/фургон ізотермічний-в ГАЗ 3302-418 ЗНГ рік випуску 2008 83140.90 грн; вантажний фургон MERSEDES BENZ 814 D 1998 року випуску 154839.90 грн; легковий /седан в TOYOTA CEMRI 2007 року випуску 256614.20 грн; легковий/ седан-в ВАЗ 21104 , 2006 року випуску 76879.20 грн. ( а.с. 110-125) Призначаючи вказану експертизу суд в ухвалі зобов»язав [PERSON] надати експерту для огляду спірні транспортні засоби, однак [PERSON] їх для огляду експерту не надав. Представник [PERSON] заперечувала проти визначеної експертом вартості спірних транспортних засобів та надала суду докази, які підтверджують, що [PERSON] продав частину спірних транспортних засобів, ціна продажу яких значно менша визначеної експертом вартості. Так із заяв про перереєстрацію транспортних засобі у зв»язку з продажем убачається, що [PERSON] продав 03.01.2018 вантажний/фургон ізотермічний-в ГАЗ 3302-418 ЗНГ рік випуску 2008 вартість якого по висновку експерта визначена 83140.90 грн за 25\~200 грн; 01.03.2018 легковий/ седан-в ВАЗ 21104 , 2006 року випуску вартість якого по висновку експерта 76879.20 грн. за 5\~000 грн; 04.04.2017 легковий /седан в TOYOTA CEMRI 2007 року випуску вартість якого по висновку експерта встановлена 256614.20 грн за 10\~000 грн; вантажний фургон MERSEDES BENZ 814 D 1998 року випуску вартість якого по висновку експерта встановлена 154839.90 грн за 49256 грн ( а.с. 144-170) . При цьому в усіх заявах про продаж транспортних засобів зазначено що ціна продажу транспортного засобу визначена за домовленістю сторін ( розділ 3 Оплата та розрахунки за договором). Отже вирішуючи розбіжності щодо визначення вартості транспортних засобів, що визначена висновком експерта, та заявами про продаж автомобілів, суд приймає до уваги висновок експертизи, який відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України та відхиляє визначену ціну за продані транспортні засоби, що зазначена при укладенні договорів купівлі-продажу, оскільки із заяв про продаж цих транспортних засобі убачається, що ціна продажу визначена за домовленістю сторін і [PERSON] в визначенні ціни продажу цих транспортних засобів участі не приймала, письмової згоди на продаж за вказаною ціною не надавала . \~ \~ \~ \~Зазначені транспортні засоби продані [PERSON] після припинення сімейних стосунків між сторонами, бо як убачається і матеріалів цивільної справи № 552/1575/18 про розірвання шлюбу [PERSON] звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу 20.03.2017, а відчуження транспортних засобі почалося 04.04.2017 ( продані два спірні транспортні засоби), 03.01.2018 вже після фактичного та юридичного розірвання шлюбу продано ще два транспортні засоби. \~ \~ \~ \~Пунктами 24 та 25 постанови Верховного суду України від 21.12.2007 N 11 роз»яснено: «24. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК) . 25. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.» Спірні транспортні\~засоби \~ \~є спільною\~сумісною власністю\~подружжя,\~цінним майном,\~а \~[PERSON]\~ розпорядився\~ними на\~власний розсуд\~ без\~письмової згоди\~позивача,\~а тому\~позивач має\~право на\~1/2\~грошової компенсації\~вартості спірних\~ транспортних\~ засобів. Щодо транспортних засобів, які не продані та зареєстровані за [PERSON] то слід визнати за позивачем [PERSON] право спільної часткової власності на них, на ? частину. При цьому суд не приймає заперечення [PERSON] про те, що вказані транспортні засоби продані чи знищені, оскільки жодного доказу у підтвердження зазначених обставин не надав. Так як суд дійшов до висновку про задоволення зустрічних позовних вимог, то підлягають задоволенню вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] судових витрат, які полягають у сплаті нею судового збору у розміру 640 грн. Щодо витрат на проведення експертизи то [PERSON] не надала доказів, які б підтверджували розмір та сплату цих витрат. При зверненні до суду із позовними вимогами [PERSON]огли сплатив судовий збір у розмірі 1000 грн. та 1416.45 грн, всього 2416.45 грн, тоді як ним заявлені вимоги майнового характеру про визнання за ним права спільної сумісної власності на весь житловий будинок із самочинною добудовою по вул. Балакіна. 36 в м. Полтава, визнання права спільної сумісної власності боргу у розмірі 10\~000 доларів США. Офіційний курс НБУ станом на час розгляду справи (13.12.2018) становить 2780.81 грн за 100 доларів США. Половина боргу, 5\~000 доларів США, в еквіваленті на українську гривню становить 139\~040.50 грн. [PERSON] не оплатив кошти за проведення судової будівельно-технічної експертизи, а отже експертним шляхом не визначена вартість спірного житлового будинку, а тому суд виходить із його інвентаризаційної вартості, що зазначена в технічному паспорті 581\~303 грн, половина становить 290651.50. Отже загальна ціна позовних вимог майнового характеру становить 420695 грн., а розмір судового збору 4206.95 грн. Окрім того [PERSON] заявив позовні вимоги немайнового характеру про визнання його співзабудовником, які оплачуються судовим збором в 704.80 грн. Всього [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 2416.45 грн, тоді як повинен сплатити 4206.95 грн, а тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 1790.50 грн.

Outcome: partial