Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

09 червня 2021 року позивач АТ «ОГС «Дніпрогаз» звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] , визначивши третьою особою АТ «СК «Інго», із вимогою про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 1-6). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 17 лютого 2021 року о 14 год. 00 хв. відповідач керуючи власним транспортним засобом Xyundai H1D, державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Молодогвардійській, зі сторони пр. Слобожанського в напрямку Самарського узвозу у м. Дніпрі, під час зміни напрямку руху не переконався в тому, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, не надав дорогу зустрічному транспортному засобу Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачеві, чим спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень із матеріальними збитками. Вказані обставини встановлені та підтверджуються ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2021 року у справі № 206/957/21, якою [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України та закрито кримінальне провадження відносно нього у зв`язку з визнанням останнім вини та заявленням клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. Відповідно до висновку судового експерта № 4404/21 від 26 квітня 2021 року, вартість матеріального збитку, заподіяного [PERSON] позивачу, становить 266 236 гривень (співпадає з ринковою вартістю транспортного засобу на момент ДТП, оскільки вартість відновлювального ремонту її перевищує). Залишкова ринкова вартість даного транспортного засобу у аварійному стані складає 65 401 гривню 71 копійку. Тому вважає, що сума матеріальної шкоди за виключенням залишкової вартості автомобіля складає 200 834 гривні 29 копійок. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована страховою компанією АТ «СК «Інго» на підставі полісу № 202314823. 26 квітня 2021 року АТ «СК «Інго» позивачу виплачено суму страхового відшкодування за вказаним полісом у розмірі 62 420 гривень 03 копійки, тобто на 138 414 гривень 26 копійок, менше ніж розмір завданої шкоди, тому вказана різниця між дійсним розміром завданої шкоди та розміром страхового відшкодування підлягає стягненню з відповідача разом із витратами на проведення експертизи у розмірі 4500 гривень. Вважає, що загальна сума спричиненої внаслідок дій відповідача матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 142 914 гривні 26 копійок. Ухвалою суду від 23 червня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, та призначено судове засідання на 10 годину 00 хвилин 09 серпня 2021 року (а. с. 67), яка надіслана учасникам справи 12 липня 2021 року за вихідним № 15489/21-вих/2/204/1617/21 (а. с. 70). 21 вересня 2021 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Негробова О.В., надійшов відзив на позовну заяву (а. с. 88-93), в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, проти їх задоволення заперечує. В обґрунтування відзиву зазначено про те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, який керував транспортним засобом Xyundai H1D, державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована на підставі поліса ОСЦПВ 202314823 у АТ «СК «Інго» та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів «Автоцивілка+» від 24 грудня 2020 року. Вказує на те, що згідно з умовами полісу ОСЦПВ 202314823, він діє з 24 грудня 2020 року по 23 грудня 2021 року включно, а страхова сума на одного потерпілого за заподіяну шкоду за ним становить 130 000 гривень з розміром франшизи 0 гривень. Крім того, зазначає, що згідно із Сертифікатом № 530350043.00 від 24 грудня 2020 року, який є додатком до договору страхування, страхова сума на яку було здійснено страхування транспортного засобу відповідача, становить 100 000 гривень, а франшиза вказаним договором не передбачена. Тобто станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача, відповідно до вищевказаних договорів, була застрахована в АТ «СК «Інго» на суму 230 000 гривень, що перевищує суму завданих збитків позивачу. Тому вважає, що третя особа АТ «СК «Інго» повинна була здійснити виплату страхового відшкодування позивачу: за страховим полісом ОСЦПВ 202314823 у розмірі 130 000 гривень та за договором страхування (Сертифікатом № 530350043.00 від 24 грудня 2020 року) у розмірі 70834 гривні 29 копійок, виходячи із розрахунку 200 834 гривні 29 копійок - 130 000 гривень. А відтак, вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, а сам він є неналежним відповідачем у справі. Також вказує на те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт того, що останній звертався до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування та останнє йому виплачено, документів про направлення до страховика копії висновку експерта № 4404/21 від 26 квітня 2021 року, а також документів, на підставі яких АТ «СК «Інго» здійснювало розрахунок сплаченого страхового відшкодування. Надано орієнтовний розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу (у суді першої та апеляційної інстанції), що становить 35000 гривень. Прохає суд вказану позовну заяву залишити без задоволення. 06 жовтня 2021 року на офіційну електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив представника позивача АТ «ОГС «Дніпрогаз» - адвоката Кондратенка Д.А. (а. с. 117-120), та яка надійшла на адресу суду поштою 11 жовтня 2021 року (а. с. 124-133), в якій він зазначає, що відзив на позовну заяву вважає необґрунтованим, безпідставним та таким, що не спростовує законність позовних вимог АТ «ОГС «Дніпрогаз». В обґрунтування відповіді на відзив зазначено, що наведені у відзиві доводи не спростовують правових підстав, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та вказують на намагання відповідача уникнути майнової відповідальності шляхом маніпулювання судовою практикою, яка не має відношення і не може бути застосована до спірних правовідносин. Звертає увагу суду на правові позиції Верховного Суду в аналогічних справах при вирішенні справ про відшкодування шкоди внаслідок ДТП, яка не покрита страховою виплатою. Так, вказує, що відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність, (із посиланням на правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19), а оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням. Прохає суд врахувати під час розгляду даної справи вищевказаний правовий висновок Верховного Суду. Представник позивача АТ «ОГС «Дніпрогаз» - адвокат Кондратенко Д.А., в судовому засіданні позов підтримав, прохав задовольнити, пояснення надав аналогічні тексту позовної заяви та відповіді на відзив. Додатково зазначив, що АТ «СК «Інго» виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 62420 гривень 03 копійки (різниця між ринковою вартістю автомобіля до та після пошкодження), але оскільки вказана сума не покриває суму завданих позивачу збитків, вважає, що її різниця повинна бути стягнута з відповідача. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Негробов О.В., в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, пояснення надав аналогічні тексту відзиву на позовну заяву. Представник третьої особи АТ «СК «Інго» в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 134), про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали позовної заяви, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про залишення без задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 17 лютого 2021 року о 14 год. 00 хв. відповідач, керуючи власним транспортним засобом Xyundai H1D, державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Молодогвардійській, зі сторони пр. Слобожанського в напрямку Самарського узвозу у м. Дніпрі, під час зміни напрямку руху не переконався в тому, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, не надав дорогу зустрічному транспортному засобу Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачеві, чим спричинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень із матеріальними збитками. Ці обставини підтверджені та не заперечувалися сторонами під час розгляду справи. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Xyundai H1D, державний реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована страховою компанією АТ «СК «Інго», на підставі полісу ОСЦПВ № 202314823 (а. с. 95) та сертифікату № 530350043.20 від 24 грудня 2020 року до договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів «Автоцивілка+» (а. с. 94) . 14 березня 2021 року судовим експертом ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» за заявою ПрАТ «АСК «Інго Україна» проведено автотоварознавчу експертизу та складено висновок експертного дослідження № 10011 (а. с. 106), за яким вартість КТЗ Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер [NUMBER] , у пошкодженому стані становить 195 855 гривень 92 копійки. Відповідно до звіту ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» № 9962 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 11 березня 2021 року (а. с. 107-108 та на звороті) ринкова вартість КТЗ Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 258 275 гривень 95 копійок; вартість відновлювального ремонту - 362 822 гривні 93 копійки; значення коефіцієнта фізичного зносу - 0,6732; вартість матеріального збитку - 258 275 гривень 95 копійок. 26 березня 2021 року позивачем до М(Т)СБУ подано заяву про здійснення страхового відшкодування, що зареєстрована за вхідним № 45 (а. с. 109). 20 квітня 2021 року АТ «СК «Інго» складено страховий акт № 3720784 (а. с. 110), відповідно до якого, подія (завдання шкоди майну третіх осіб), що мала місце 17 лютого 2021 року, визнана страховим випадком, а страхова сума за полісом № 202314823 становить 780 000 гривень, натомість розмір страхового відшкодування - 62 420 гривень 03 копійки. Згідно з відомостями висновку експерта № 4404/21 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ), що складений 26 квітня 2021 року судовим експертом Дроздовим Ю.В. на замовлення АТ «ОГС «Дніпрогаз», ринкова вартість транспортного засобу Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди становить 266 236 гривень; вартість відновлювального ремонту - 390 596 гривень 46 копійок; матеріальний збиток, заподіяний власникові КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля - 266 236 гривень, оскільки відновлювати КТЗ економічно недоцільно; ринкова вартість КТЗ у пошкодженому стані (після ДТП) - 65 401 гривня 71 копійка (а. с. 10-52). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Нормою ч. 3 ст. 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Приписами ч. 1 ст. 990 ЦК України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно з вимогами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Пунктами 1.4, 1.7 ст. 1 цього Закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено те, що, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Приписами ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У своїй постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 Верховний Суд вказав на те, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), підстав відступати від яких суд не вбачає. Відповідно до вимог п. 8.2 розділу VIII Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, якщо вартість відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, то вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження. Якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію ТЗ з місця ДТП. Для повного відшкодування завданої шкоди і страховиком, і винним водієм судам необхідно встановити ринкову вартість автомобіля до ДТП та вартість деталей, вузлів та агрегатів фізично знищеного ТЗ після ДТП. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 1 серпня 2018 року у справі № 363/2222/16-ц. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 337/5881/14-ц (провадження № 61-1586св18), від 15 березня 2018 року у справі № 564/2464/14-ц (провадження № 61-5059св18), від 4 квітня 2018 року у справі № 758/8578/15-ц (провадження № 61-8962св18), від 18 квітня 2018 року у справі № 361/3094/15-ц (провадження № 61-700св18), від 13 червня 2018 року у справі № 444/577/16-ц (провадження № 61-6285св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 343/2372/15-ц (провадження № 61-8947св18), від 12 грудня 2018 року у справі № 466/7010/16 (провадження № 61-7447 св18), від 18 грудня 2018 року у справі № 524/561/16-ц (провадження № 61-21355св18), від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц (провадження № 61-31609св18). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, а сторонами не оспорено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер [NUMBER] , перевищує ринкову вартість автомобіля на момент пошкодження. Разом з цим, вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачеві, відповідно до звіту ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» № 9962 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 11 березня 2021 року, що складений на замовлення АТ «СК «Інго», становить 362 822 гривні 93 копійки; ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження - 258 275 гривень 95 копійок; вартість матеріального збитку - 258 275 гривень 95 копійок; а ринкова вартість автомобіля в пошкодженому стані (відповідно до висновку експертного дослідження № 10011 від 14 березня 2021 рок - 195 855 гривень 92 копійки. Натомість, вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до висновку експерта № 4404/21 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ), що складений 26 квітня 2021 року судовим експертом Дроздовим Ю.В. на замовлення АТ «ОГС «Дніпрогаз», становить 390 596 гривень 46 копійок; матеріальний збиток, заподіяний власникові КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля - 266 236 гривень, оскільки відновлювати КТЗ економічно недоцільно; ринкова вартість КТЗ у пошкодженому стані (після ДТП) - 65 401 гривня 71 копійка. Тобто, з вищевикладеного вбачається значна різниця у вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер [NUMBER] (362 822 гривні 93 копійки/390 596 гривень 46 копійок), розмірі матеріального збитку (258 275 гривень 95 копійок/266 236 гривень) та ринкової вартості КТЗ у пошкодженому стані (після ДТП) (195 855 гривень 92 копійки/65 401 гривня 71 копійка). При цьому, судом встановлено, що ані звіт ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» № 9962 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 11 березня 2021 року, ані висновок експертного дослідження ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» № 10011 від 14 березня 2021 року позивачем не оспорено та в судовому порядку не оскаржено. Разом з цим, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Xyundai H1D, державний реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована страховою компанією АТ «СК «Інго», на загальну суму 230 000 гривень, з яких на підставі полісу ОСЦПВ № 202314823, за завдання шкоди майну - на суму 130 000 гривень, та сертифікату № 530350043.20 від 24 грудня 2020 року до договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів «Автоцивілка+» - на суму 100 000 гривень. З викладеного вбачається, що застрахована страховою компанією АТ «СК «Інго» сукупна сума цивільно-правової відповідальності відповідача, як власника транспортного засобу Xyundai H1D, державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким завдано шкоду транспортному засобу позивача, є достатньою для покриття завданої позивачеві шкоди, як за висновком експерта № 4404/21 [PERSON] від 26 квітня 2021 року, так і за звітом ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» № 9962 від 11 березня 2021 року. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, з урахуванням того, що дорожньо-транспортна подія, яка мала місце 17 лютого 2021 року у м. Дніпрі, в результаті якої відповідачем завдано матеріальної шкоди позивачеві, визнана АТ «СК «Інго» (страховиком відповідача) страховим випадком, у зв`язку з чим у останнього виник обов`язок відшкодування шкоди, розмір якої не перевищує його ліміт відповідальності, як страховика, оскільки сукупна сума застрахованої цивільно-правової відповідальності відповідача становить 230 000 гривень, що є більш ніж достатньою для покриття завданої позивачеві шкоди, як за висновком експерта № 4404/21 [PERSON] від 26 квітня 2021 року, так і за звітом ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» № 9962 від 11 березня 2021 року, приймаючи до уваги те, що жодних законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком не встановлено, беручи до уваги, що висновок страхової компанії позивачем не оспорено та в судовому порядку не оскаржено, суд доходить висновку, що підстави для відшкодування завданої позивачу шкоди саме відповідачем відсутні. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із вищевикладеного, суд визнає, що позовні вимоги не доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підстави для задоволення позову відсутні, через що доходить висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог за приписами ст. 141 ЦПК України судовий збір не відшкодовується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed