Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

09 січня 2020 року [PERSON] , місце проживання якого: [ADDRESS] , [PERSON] , місце проживання якої: [ADDRESS] , звернулись з позовом до суду до Бахмутської міської об`єднаної територіальної громади, місцезнаходження якої: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 44, код ЄДРПОУ 04052732, про надання додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що 15 жовтня 2004 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , було заповідано позивачам у рівних частках. [INFO] [PERSON] помер, 21 листопада 2019 року їх представник звернулась до нотаріуса, де останньому було повідомлено про те, що позивачами пропущений строк звернення до нотаріуса. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 10 годину 20 хвилин 20 березня 2020 року. В судове засідання позивачі не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, ними у позові зазначено про розгляд справи у їх відсутність. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач до судового засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень щодо позову не має. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вимогами статей 1268 та 1270 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти спадщину у шестимісячний строк. Частиною 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що в першу чергу спадкують за законом діти спадкодавця, його батьки і той із подружжя, який його пережив. Судом встановлено, що з копії заповіту складеного 15 жовтня 2004 року (а.с.12) вбачається, що [PERSON] заповів все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати і на що він за законом матиме право,він заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних долях кожній. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11) [PERSON] помер [INFO] у віці 76 років. З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 листопада 2019 року (а.с.17) вбачається, що позивачам відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки ними був пропущений 6-ти місячний строк для прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачі мають право звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В обґрунтування поважності пропуску строку на подачу заяви для прийняття спадщини після померлого [PERSON] позивачами зазначено у позові, що вони не могли звернутися із-за дії активної фази АТО, а вони є особами похилого віку . З відповіді завідувача Першої бахмутської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] спадкова справа не відкривалась, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Беручи до уваги проміжок часу термін, який був пропущений позивачами, причини пропуску строку, і інші встановлені обставини подій, суд приходить до висновку, що позивачами строк пропущено з поважної причини, тому позов підлягає задоволенню. За клопотанням позивачів суд залишає судові витрати за ними. На підставі викладеного,

Outcome: approved