Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

07.12.2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення 12404,66 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 31.12.2012 року та 1218, 00 грн. судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31.12.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1100,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. У порушення умов договору відповідач належним чином зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.10.2015 року утворилась заборгованість перед Банком у розмірі 12404,66 грн., яка складається з наступного: - 12723 грн. 95 коп. - заборгованість по кредиту; - 7364 грн. 82 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2700 грн. 00 коп. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; - 500 грн. 00 коп. - фіксована частина штрафу; - 566 грн. 89 коп. - процентна складова штрафу. В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Позивачем була подана заява про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про згоду на ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів згідно ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині штрафів. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 31.12.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1100,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. У порушення умов договору відповідач належним чином зобов'язання не виконував у зв'язку з чим станом на 31.10.2015 року утворилась заборгованість перед Банком у розмірі 12404,66 грн., яка складається з наступного: - 12723 грн. 95 коп. - заборгованість по кредиту; - 7364 грн. 82 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2700 грн. 00 коп. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; - 500 грн. 00 коп. - фіксована частина штрафу; - 566 грн. 89 коп. - процентна складова штрафу. Вказана заборгованість підтверджується наданим позивачем суду розрахунком. Відповідно до ст.526 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогам Цивільного Кодексу України. У відповідності до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно зі ст.1048 Цивільного кодексу України кредитор має право на отримання з позичальника відсотків на суму позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок отримання відсотків встановлюється договором. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором щодо повернення отриманої ним суми кредитних коштів. З огляду на викладене з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом у розмірі 1272, 95 грн., сума заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 7364, 82 грн. та сума заборгованості з пені та комісії за користування кредитом у розмірі 2700,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення штрафу в фіксованому розмірі 500,00 грн. та в розмірі 566,89 грн. процентної складової, то такі не підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення. Штраф і пеня відносяться до одного виду юридичної відповідальності. З позовної заяви вбачається, що порушення зобовязань відповідача полягає у не наданні своєчасно банку грошових коштів для погашення заборгованості за Кредитним договором. До грошових зобовязань, яким є зобовязання з погашення кредиту, застосовується неустойка у виді пені, а не штрафу. При цьому суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого субєкта економічних відносин (споживача) а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, що дія положень статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає такі права споживача, зокрема на право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин; не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; та інші, поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту. Суд вважає, що у стягненні штрафів слід відмовити. Відтак, заборгованість за кредитом у розмірі 1272, 95 грн., сума заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 7364, 82 грн. та сума заборгованості з пені та комісії за користування кредитом у розмірі 2700,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки заборгованість відповідача перед Банком виникла внаслідок невиконання умов кредитного договору. З відповідача також підлягає до стягнення судовий збір.

Outcome: partial