Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~08.11.2019 [PERSON] зверну(ла)вся в Немирівський районний суд Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06.06.1998 [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , 1970 року народження, про що зроблено актовий запис №3 у Боблівській сільській раді Немирівського району, про видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] Від спільного проживання у шлюбі у них є двоє дітей - [PERSON] , 2002 року народження та [PERSON] , 2003 року народження. \~ \~ \~ \~Спільне життя та збереження сім`ї стали неможливим, фактично сімейні відносини між позивачем та відповідачкою припинені з вересня 2019 року, у зв`язку з чим [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Сторони в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, у яких вимоги заяви про розірвання шлюбу підтвердили, просили їх задовольнити, шлюб розірвати, розглянути справу без їх участі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У відповідності до положень ч. 2 ст.104, ч. 3 ст.105, ч. 1 ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , зареєстрували шлюб у Боблівській сільській раді Немирівського району Вінницькой області, про що 06.06.1998 було зроблено актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають двох дітей, а саме: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] . Сторони на примирення не згодні, що підтверджується їхніми власноручно написаними заявами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Щодо вимоги позивача про відшкодування понесених нею судових витрат, судом встановлено наступне. Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу надано квитанцію №1 від 28.11.2019 про підготовку документів до суду на суму 800 грн. та квитанцію №41 від 05.11.2019 про сплату судового збору на суму 768,40 грн. Так, відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності\~д ст.\~141\~ЦПК України\~при вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує: 1)\~чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи; 2)\~чи є розмір таких витрат обґрунтованим\~та пропорційним до предмета\~спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін,\~в тому\~числі чи міг результат її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес; 3)\~поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про\~надання юридичних послуг та\~ін.), документи, що\~свідчать про\~оплату гонорару та\~інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в\~установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з\~відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про\~відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи, що позивачкою було надано лише квитанцію про підготовку документів до суду на суму 800 грн., однак не надано інших підтверджуючих документів про понесення витрат на оплату правової допомоги та розрахунку даної допомоги, вимога [PERSON] про стягнення з відповідача витрат на надання правничої допомоги є недоведеною, необґрунтованою та у її задоволенні слід відмовити.

Outcome: partial