Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

10.07.2017р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], та стягувати в подальшому у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, вказуючи на те, що щомісячна матеріальна допомога в розмірі 300 грн. 00 коп., яку надає відповідач недостатня для забезпечення потреб дитини. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково в сумі 300 грн. 00 коп. вказуючи на те, що він отримує заробітну плату в розмірі 3 200 грн. 00 коп. та не може сплачувати аліменти в більшому розмірі, а тому вважає вказану суму достатньою, оскільки він також допомагає дитині іншим чином. Крім того зазначив, що на утриманні у нього не має інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, він не сплачує кредитів та з нього не здійснюється жодних стягнень в примусовому порядку. Заслухав пояснення позивача та відповідача, дослідив матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 15.10.2014р. розірвано. Від шлюбу у сторін є спільна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Батьком вказаної дитини є відповідач (свідоцтво про народження серії 1-ФП № 126942 від 21.09.2010р.). Дитина разом з позивачем проживає за адресою: [INFO], та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 2635 від 21.06.2017р. Спору щодо проживання дитини біля позивача у сторін немає. Позивач утримує дитину, яка на момент розгляду справи потребує матеріальної допомоги від свого батька. Відповідач надає матеріальну допомогу дитині в розмірі 300 грн. 00 коп. щомісячно, однак позивач вважає, що розмір вказаної допомоги недостатній. Відповідач є здоровою працездатною особою. Судом не встановлено наявності у відповідача інвалідності чи перебування на утриманні відповідача непрацездатних членів сім'ї, інших неповнолітніх дітей, сплати відповідачем кредитів чи здійснення примусових стягнень з останнього. Вказані обставини вказують, що відповідач має можливість сплачувати аліменти мінімальної межі встановленої законодавством. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що між сторонами виникли правовідносини щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вимогами ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В свою чергу, згідно ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України 2017 рік, з 1 травня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений у розмірі 1 684 грн. 00 коп., а для дітей віком від 6 до 18 років - 1 777 грн. 00 коп. Отже кошти в сумі 300 грн. 00 коп., які сплачує відповідач на утримання дитини майже в шість разів менший прожиткового мінімума для дити віком від 6 до 18 років та майже в три рази менший мінімального розміру аліментів встановленого ст. 182 СК України. Таким чином враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, а також те, що розмір заробітної плати відповідача майже в два рази більший прожиткового мінімума встановленого для особи працездатного віку, суд приходить до висновку, що відповідач має змогу сплачувати розмір аліментів визначений в позовній заяві, який, в свою чергу, відповідає вимогам ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів, а тому позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити рішення до негайного виконання. Водночас, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що у відповідності до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., який визначається станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.

Outcome: approved