Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

08 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовна заява мотивована тим, що позивач перебувала з відповідачем у шлюбі з 2012 року по 2013 рік. За період спільного проживання у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом позивачем, відповідач офіційно працевлаштований, однак не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, тому просить суд задовольнити позов. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, в період якого у них народилася дитина згідно свідоцтва про народження позивач являється матір`ю, а відповідач батьком дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5), дитини проживає разом з матір`ю, що вбачається з довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 19.02.2019 (а.с.6). Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Оцінивши в сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує обов`язку щодо утримання своєї неповнолітньої дитини, підстав для звільнення [PERSON] від обов`язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено, також відсутня домовленість між батьками щодо способу утримання дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача, враховуючи визнання позову відповідачем, та вважає необхідним стягувати на утримання дитини аліменти у розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) відповідача. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при звернені до суду з позовом про стягнення аліментів, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved