Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

07.10.2019 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває з 25 квітня 2014 року у зареєстрованому шлюбі Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №226. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її повному утриманні. Після припинення між сторонами шлюбних відносин, відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дочки. У добровільному порядку дане питання вирішити відмовився. [PERSON] інших дітей та стягнень за виконавчими листами не має, на теперішній час працює в ТОВ «Логістік Юніон» у м. Дніпро, і має можливість утримувати дитину. На підставі викладеного, ст. 180, ч. 2 ст. 182 СК України, [PERSON] просить суд, стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без її присутності. До початку судового засідання відповідач надав суду письмову заяву, в якій вказав, що заявлені вимоги визнає частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в ј частці з усіх видів свого заробітку. Просив розгляд справи здійснювати без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Факт перебування сторін з 25 квітня 2014 року у зареєстрованому шлюбі Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, за актовим записом №226, підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25 квітня 2014 року зазначеним відділом реєстрації актів цивільного стану (а.с.2). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її утриманні, що встановлено із наданих суду копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 червня 2014 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та довідки виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 04.09.2019 року (а.с.3, 4). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов`язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З огляду на зазначене вище, суд, враховуючи позиції сторін, а також те, що як позивач так і відповідач є працездатними, вони вдвох несуть обов`язок по утриманню своєї дитини, суд вважає доцільним та необхідним здійснити стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини в ј частці від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме вимозі ч. 2 ст. 182 СК України. Сторонам роз`яснити, що розмір аліментів, стягнутих на утримання дітей, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ч. 1 ст. 179, ст. ст. 180-183, ч. 1 ст. 191, ст. 192 СК України, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року,

Outcome: partial