Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

09.12.2019 року [PERSON] (далі по тексту позивачка) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту відповідач) за участю третьої особи Малиновського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі по тексту третя особа) про визнання розірвання\~шлюбу фіктивним(а.с.2-4). Так, позивачка просить суд: - визнати фіктивним розірвання шлюбу між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції 10 січня 2013 року, актовий запис № 11; - встановити порядок виконання рішення шляхом анулювання актового запису № 11 від 10 січня 2013 року про розірвання шлюбу між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції 10 січня 2013 року, актовий запис № 11 та виданого на підставі вказаного актового запису свідоцтва про розірвання шлюбу; - поновити шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 107, від 16.02.2010 року. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі № 495/10618/19 за позовною заявою [PERSON] \~до [PERSON] \~за участю\~третьої особи\~ Малиновського\~районного у\~місті Одесі\~ВДРАЦС ГТУЮ\~в Одеській\~області про\~визнання розірвання\~шлюбу фіктивним (а.с.43). Позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а.с.38). Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, згідно з якою з позовними вимогами [PERSON] погодився в повному обсязі, у зв`язку із зайнітістю просив справу розглянути за його відсутності (а.с.42). Представник третьої особи Малиновського районного у місті Одесі ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність та вирішити питання на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.50). Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності\~до ч.ч.\~3,\~4\~ст.200\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 10.01.2013 року шлюб між позивачкою [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , було розірвано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, про що 10.01.2013 року складено відповідний актовий запис за № 11, що підтверджується виданою 10.01.2013 року копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.14). За твердженням позивачки, підставою для розірвання шлюбу став тиск її родини, тому сторони були вимушені за спільною заявою, не маючи на те наміру, розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу сторони продовжили сумісне проживання, ведення спільного господарства та мають спільний бюджет, разом орендують будинок, в якому проживають після розірвання шлюбу, що підтверджується копією договору оренди житлового приміщення від 05.04.2018 року, з якого вбачається, що орендаторами будинку номер [ADDRESS] , є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Крім того, в матеріалах справи перебувають нотаріально завірені заяви [PERSON] та [PERSON] від 29.01.2020 року, відповідно до яких вони зазначили, що є близькими друзями сторін та підтвердили факт сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу. Зазначили, що позивачка та відповідач з моменту укладення шлюбу та по теперішній час продовжують проживати разом, ведуть спільне господарство (а.с.44-45). Таким чином, позивачка вважає, що розірвання шлюбу між нею та відповідачем є фіктивним та актовий запис про розірвання шлюбу разом із свідоцтвом про розірвання шлюбу підлягає анулюванню органами державної реєстрації актів цивільного стану. Дані обставини і стали підставою для звернення [PERSON] з відповідною позовною заявою до суду. Відповідно до першого абзацу частини другої положень ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частини першої ст.106 Сімейного кодексу України, подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя. Відповідно до\~ст.108\~Сімейного кодексу\~України, за заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень\~статті 106\~цього Кодексу, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде встановлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім`єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини. На підставі рішення суду актовий запис про розірвання шлюбу та Свідоцтво про розірвання шлюбу анулюються органом державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актовий запис цивільного стану анулюється на підставі рішення суду, або висновку відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану у випадках, передбачених законом. Анулювання актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його зберігання. Пунктом 2.14 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 95/5 передбачено, що підставою для внесення відповідних відміток в актові записи цивільного стану, у тому числі про анулювання та поновлення, є рішення суду про поновлення шлюбу після його розірвання у випадку, передбаченому ст. 118 СК України, анулювання актових записів цивільного стану, у яких зазначено про необхідність проставляння відмітки у відповідному актовому записі цивільного стану, визнання розірвання шлюбу фіктивним. Згідно із пунктом 2.16.7 Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. За таких обставин, матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено, що 10.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції шлюб між сторонами було розірвано, про що свідчить копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.14). Проте, після розірвання шлюбу сторони продовжували спільне проживання та ведення сумісного господарства, мали спільний бюджет та разом орендували житловий будинок, в якому вони і проживають по теперішній час, що документально підтверджується. Крім того, близькі друзі позивачки та відповідача підтвердили нотаріально засвідченою заявою факт сумісного проживання сторін та ведення ними спільного господарства після розірвання шлюбу. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ч.1 ст.267 Цивільного процесуального кодексу України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи вищевикладені\~обставини та\~норми чинного\~законодавства,\~розглянувши справу\~в межах\~заявлених вимог\~та наданих\~сторонами доказів,\~які оцінені\~судом в\~їх сукупності,\~з огляду\~на те,\~що відповідач\~позовні вимоги\~визнав,\~суд,\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~дійшов до\~висновку прозаконність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи Малиновського районного у місті Одесі ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області про визнання розірвання шлюбу фіктивним, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved