Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~07 серпня 2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Сидун О.С. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті дядька - [PERSON] , який помер [INFO] . Окрім позивача спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина - відповідач у справі - [PERSON] , яка відмовилась від спадщини на користь [PERSON] . Позивач прийняла спадщину, шляхом звернення з письмовою заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Гловацької А.В. та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, яке залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] . Разом з тим, [PERSON] позбавлена можливості належним чином оформити свої спадкові права в нотаріуса щодо спадкування земельної ділянки площею 2,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Маяківської сільської ради. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 17 травня 2000 року ІV-ВЛ №028728, вид. Маяківською сільською радою 12 липня 1999 року. Однак, оригінал цього правовстановлюючого документа був втрачений спадкодавцем. Крім того, до складу спадкового майна після смерті спадкодавця [PERSON] входить земельна ділянка площею 0,06 га, яка була виділена [PERSON] як частка (пай) рішенням Маяківської сільської ради від 26 грудня 2001 року №16/20. За життя [PERSON] не отримав правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку, що стало однією з підстав для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця [PERSON] на земельні ділянки позивач позбавлена можливості оформити належним чином свої спадкові права, що зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на земельну ділянку, площею 2,24 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Маяківської сільської ради Луцького району, визнати за нею в порядку спадкування право на завершення приватизації, одержання документа, що посвідчує право власності на землю на ім`я [PERSON] , реєстрації за нею права власності на земельну ділянку загальною площею 0,06 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Маяківської сільської ради Луцького району та була передана безкоштовно у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Маяківської сільської ради Луцького району №16/20 від 26 грудня 2001 року. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Представник позивача адвокат Сидун О.С. в судове засідання не з`явилась, попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 04 червня 2018 року виконавчим комітетом Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської області (а.с.6). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] входить, зокрема, земельна ділянка, площею 2,24 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області та право на завершення приватизації земельної ділянки, площею 0,06 га, що розташована на території Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області. Суд встановив, що земельна ділянка, площею 2,24 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області належала спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності. Наведене підтверджується копією рішення Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області №5/3 від 12 липня 1999 року (а.с. 22). На підставі вищевказаного рішення сільської ради [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІV-ВЛ №028728 від 17 травня 2000 року, що підтверджується відповідним записом в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю громадян на території Маяківської сільської ради (а.с.15). Також встановлено, що рішенням Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області №16/20 від 26 грудня 2001 року вирішено передати у приватну власність земельні ділянки колишнім членам КСП «Агрофірми Маяк» (власникам сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) по площах та угіддях згідно з додатком №1, 2 та схемою розподілу земель колективної власності на земельні частки (паї) (а.с. 19). Пунктом 3 вищевказаного рішення вирішено державні акти на право приватної власності на землю видати спадкоємцям померлих власників сертифікатів на земельну частку (пай) за умови оформлення спадкоємцями права на спадщину (а.с. 19). Відповідно до додатку №1 до рішення Маяківської сільської ради від 26 грудня 2001 року №16/20 [PERSON] , як члену КСП «Агрофірма «Маяк» виділена земельна ділянка площею 0,06 га (а.с. 20). На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив, а тому, в цьому випадку спадкування здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , однак остання відмовилась від належної їй частки на спадщину за законом, що залишилась після смерті [PERSON] , в користь племінниці спадкодавця [PERSON] . Наведене підтверджується копією заяви [PERSON] від 11 червня 2018 року та міститься в матеріалах спадкової справи №31/2018, заведеної приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гловацькою А.В. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. В частині 1 ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи також встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. З дослідженої в судовому засіданні копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що позивачу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно (а.с.12). Таким чином, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в зв`язку з тим, що в неї немає правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спірне нерухоме майно. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця. За таких обставин, враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом та прийняли спадщину після смерті [PERSON] , але нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з відсутністю документів, які засвідчують право власності на нього, то суд дійшов висновку, що позов, в межах заявлених вимог, підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved