overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

10.05.2016 року позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачкою вони вступили 17.12.2011 року та мешкали однією родиною до квітня 2016 року. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей доньку - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Питання про стягнення аліментів вирішено у добровільному порядку. Спірне майно відсутнє. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що у сторін різні характери, відсутнє взаєморозуміння та довіра, на фоні чого у родині постійні сварки тому просить суд розірвати шлюб з відповідачкою Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, на позові наполягає. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позов визнала повністю. Відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не мешкають однією родиною, позивач на задоволенні позову наполягає, оскільки втратив до відповідачки почуття любові та поваги. Відповідачка у судове засідання не з'явилась у своїй заяві проти позову не заперечує, що підтверджує її незаінтересованість у збереженні сімейних відносин та робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

10.05.2016 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 13867,66 грн. за кредитним договором б/н від 15.10.2010 року та судових витрат. Підставою позову явилось те, що 15.10.2010 року відповідач стала клієнтом позивача отримавши кредитну картку «Універсальна». 16.05.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold» відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 12400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір. Свої зобовязання позивач виконав у повному обсязі, а відповідач порушив свої зобовязання, в звязку з чим на 31.05.2015 року має заборгованість у сумі 13867,66 грн., яка складається: 12394,82 грн. заборгованість за кредитом, 336,28 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг», а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 636,56 грн. штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини. на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 15.10.2010 року, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів по престижним картам Visa підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України . На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати, а саме: 1378 грн. витрат по сплаті судового збору та 420 грн. витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

10.05.2016 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 33289,68 грн. за кредитним договором № б/н від 10.03.2011 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 10.03.2011 року договору №б/н відповідач отримав кредит в розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 29.02.2016 року має заборгованість у сумі 33289,68 грн., яка складається: 14928 грн. заборгованість за кредитом, 15500,27 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 800 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1561,41 грн. штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника № б/н від 10.03.2011 року, тарифів по карткам «Універсальна», довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умов та правил надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

10.05.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 24.09.2011 року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис за №775. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, зазначивши, що з березня 2015 року вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб розпався тому, що за весь час спільного проживання вони так і не змогли порозуміти один одного. Кожен з них жив своїм життям і згодом вони втратили почуття поваги і любові один до одного та припинили шлюбні стосунки. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час їх шлюб носить формальний характер. Спору про поділ майна і про місце проживання дитини між ними не має, син проживає разом з нею. Строк на примирення просить не надавати, оскільки наміру зберегти сімю вони не мають, крім того в неї створилася нова сімя і вона бажає зареєструвати сімейні відносини, тому збереження їх шлюбу суперечить їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі.\~Також просить стягнути з відповідача судовий збір. Відповідач позов визнав та просив його задовольнити. Також вважає, що збереження їх сімї на сьогодні вже не можливе, тому строку на примирення просить не надавати. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 24.09.2011 року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис за №775. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №155810 /а.с.5/. 31.05.2012 року у подружжя народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №306085, виданого виконкомом Свердловської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №10 /а.с.7/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з пояснень сторін, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини ними припинені з березня 2015 року, тому підстав для надання сторонам строку на примирення не вбачається, за таких обстави, позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

10.05.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що: 11 серпня 1992 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причинною розірвання шлюбу стало те, що в них різні характери, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри, протиправна поведінка відповідача по відношенню до неї, зловживання відповідачем спиртними напоями, постійні сварки та подружня невірність останнього. Шлюбно-сімейні відносини між ними припиненні з 2011 року. А тому позивач просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам, а також стягнути з відповідача витрати понесені по справі (судовий збір). Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою позивача - ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про укладання шлюбу, сторони 11 серпня 1992 року зареєстрували шлюб; - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з 2011 року, тобто шлюб існує формально, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить її інтересам. В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати понесені нею по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., що підтверджено квитанцією.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

10.05.2016 року позивачка звернулась до суду із даним позовом, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 20.04.2002 року. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, доньку - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. які мешкають з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась,надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутністю, на задоволенні своїх позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається з копій свідоцтв про народження дітей, сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]., які мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Іванівської сільської ради № 02-27/262 від 05.05.2016року, а відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. до спеціального фонду Державного Бюджету України. На підставі ст. ст.ст. 180, 183 СК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

10.05.2016 року позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 20.04.2002 року та мешкали однією родиною до квітня 2016 року. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Питання про стягнення аліментів вирішено. Спірне майно розділене у добровільному порядку. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що у них різні характери, у відповідача відсутня повага до неї та дітей, на фоні чого у родині постійні сварки та бійки, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутністю, позов визнав повністю. Відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд,\~ перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Згідно зі\~ ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не мешкають однією родиною, позивачка на задоволенні позову наполягає, оскільки втратила до відповідача почуття любові та поваги. Відповідач у судове засідання не зявився у своїй заяві проти позову не заперечує, що підтверджує його незаінтересованість у збереженні сімейних відносин та робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

10.05.2016 року постановлено рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі за заявою [PERSON], заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Хмельницькому району Хмельницького міськрайонного управління юстиції про встановлення факту смерті, яким заяву задоволено та встановлено факт смерті [PERSON], яка померла [INFO] в [ADDRESS]. 19.05.2016 року до суду надійшла заява від представника заявника [PERSON], в якому останній просить винести додаткове рішення, в якому зазначити громадянство, дату народження та місце народження [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.05.2016 року заяву [PERSON], заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Хмельницькому району Хмельницького міськрайонного управління юстиції про встановлення факту смерті, задоволено та встановлено факт смерті [PERSON], яка померла [INFO] в [ADDRESS]. Проте, при постановлені вказаного рішення суду в резолютивній частині рішення суду не було вказано дати та місця народження [PERSON], яка померла [INFO], хоча вказані обставини досліджувались судом і суду надавались докази на їх підтвердження. Тому, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі, яким доповнити резолютивну частину рішення суду після слів «[PERSON]» наступним - «уродженки с.Александринка, Ольгінського району, Донецької області, [INFO]». В частині ухвалення додаткового рішення та зазначення громадянства [PERSON], заява задоволенню не підлягає, оскільки такі вимоги до суду не заявлялися і вказані обставини судом не досліджувались.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

10.05.2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Інгулецьким районним у м. Кривому Розі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №70. Прізвище у подружжя після реєстрації шлюбу Маркелов та [PERSON] (а.с. 7). Спору про розподіл майна на даний час немає. Як вказувала позивач, шлюбні стосунки між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя. Сторони спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 359824 від 10.05.2017 слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Супрун» на «Шокот», та після розірвання шлюбу просить відновити своє дошлюбне прізвище, згідно поданої нею заяви. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу між подружжям на майбутнє неможливе, оскільки це суперечитиме інтересам позивача, відзив із викладенням заперечень проти розірвання шлюбу відповідач не надав, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити: шлюб, зареєстрований 10.05.2017 між [PERSON] та [PERSON] Інгулецьким районним у м. Кривому Розі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №70 розірвати, та після розірвання шлюбу відновити позивачеві прізвище на дошлюбне Супрун. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 704,80 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved