Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

09 березня 2021 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позивач вказала, що в Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було відкрито виконавче провадження № ВП № 48510181 на підставі виконавчого листа №536/2121/14-ц від 23.05.2015 р. з примусового виконання рішення Кременчуцького районного суду полтавської області про стягнення з відповідача на користь позивача коштів на утримання дитини сторін дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини станом на 01.02.2021 року. Станом 03.02.2021 року відповідно до довідки-розрахунку № 78642, виданої 03.02.2021 року державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) [PERSON] заборгованість вiдповiдача по сплаті аліментів станом на 01.02.2021 року становить 69268 грн. 69 коп. Позивач зазначила, що відповідач повноцінно не сплачує аліменти з січня 2015 року та ухиляється від сплати присуджених судом коштів. Вважає, що саме із вини відповідача виникла така заборгованість, оскільки останній без поважних причин не виконує рішення суду про стягнення аліментів. Із розрахунку 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, що обчислений позивачем постає, що станом на 01.03.2021 року, сума неустойки становить 1041595 грн.99 коп., що виникла за період із січня 2015 року по червень 2020 року включно. Зазначає, що із врахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» розмір заборгованості по пені становить 100% розміру заборгованості по сплаті аліментів, що складає 69268 грн.69 коп. Просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 69268 грн.69 коп., що виникла за період з січня 2015 року по червень 2020 року. Ухвалою судді від 30 березня 2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, залучено сторони до участі у справі та третю особу (а.с. 19). Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, позов підтримала, просили задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, які були викладені у позовній заяві, про що надала письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, позов визнав у повному обсязі, про що надав письмову заяву. Представник третьої особи Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання не прибув, надав письмову заяву, в якій просив здійснити розгляд справи без участі представника відділу, у вирішенні спору покладався на розсуд суду. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом достовірно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 13.01.1998 року було розірвано. Від шлюбу мають дитину дочку [PERSON] , [INFO] . З довідки-розрахунку № 78642, виданої 03.02.2021 року державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бартою К. постає, що в Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № ВП № 48510181, відкрите на підставі виконавчого листа №536/2121/14-ц, виданого 23.05.2015 року Кременчуцьким районним судом Полтавської област із примусового виконання рішення цього ж суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів на утримання дитини сторін дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини доходу боржника. Станом на 01.02.2021 року заборгованість вiдповiдача за період з січня 2015 року по червень 2020 року по сплаті аліментів складає 69268 грн. 69 коп. Зазначений розмір боргу по аліментам відповідачем позивачеві не було сплачено. Розмір боргу по аліментам відповідачем не було оскаржено, натомість позивач визнав позов у повному обсязі. Відповідно до розрахунку позивача, станом на 01.03.2021 року заборгованість по пені за прострочення сплати аліментів за період з січня 2015 року по червень 2020 року становить 1041595 грн.99 коп. У відповідності до ст. 196 СК України позивач вказує розмір пені 69268 грн.69 коп., що не перевищує 100% заборгованості по сплаті аліментів станом на червень 2020 року. Питання про збільшення позовних вимог позивач не ставила. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з ч. 1 статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковими для суду при виборі і застосуванні відповідної норми права до спірних правовідносин. У справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Крім того, аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за сплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення слати аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд констатує, що заявлений позивачем розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 69268,69 грн. не перевищує 100% суми заборгованості по аліментному зобов`язанню [PERSON] , що узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). З урахуванням вимог ч. 1 статті 196 СК, якою розмір відповідальності за прострочення сплати аліментів обмежений 100 відсотками заборгованості по аліментам, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача саме такий розмір пені за прострочення сплати аліментів. При цьому суд враховує, що запропонований позивачем розрахунок загального розміру пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем у відповідності до вказаної правової норми та правових висновків суду касаційної інстанції. Як встановлено під час розгляду справи, враховуючи та співставляючи обставини виникнення боргу по аліментам, суд констатує, що наявна вина відповідача у розумінні ст. 196 СК України у виникненні боргу по аліментів, оскільки відповідач вчиняв умисні дії з метою ухилення від сплати аліментів, а тому, за висновком суду, відповідач за даних обставин зобов`язаний згідно ч. 1 ст. 196 СК України сплатити неустойку на користь позивача у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів, внаслідок наявної його вини у виникненні заборгованості по аліментам. У свою чергу, будь-які належні і допустимі докази на спростування позову у повному обсязі чи у певній його частині відповідач до суду не подав. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Крім того, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов, в якому позивач просила стягнути пеню у розмірі 100% боргу по аліментам станом на 01.03.2021 року, що складає 69268,69 грн., слід задовольнити у повному обсязі, тобто в межах заявлених вимог. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд зазначає, що відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів є звільненими від сплати судового збору. У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 4 цього Закону України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1 відсотку від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 грн.

Outcome: approved