Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

08 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 30 липня 2020 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Носенко А.Г. за реєстраційним № 880, позивач являється власником квартири [ADDRESS] . Державна реєстрація права власності [PERSON] проведена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 липня 2020 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Носенко А.Г., номер запису про право власності 37552417, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2135362212119. В зазначеній квартирі, на день укладення договору купівлі-продажу, були зареєстровані: колишній власник - [PERSON] та його син - [PERSON] . За попередньою домовленістю сторін Договору, продавець зобов`язався знятися з реєстраційного обліку разом із сином в строк до 12 серпня 2020 року, що також обумовлено в п. 12 Договору купівлі-продажу квартири. Однак, в порушення домовленості, відповідачі з реєстраційного обліку, в належній позивачу квартирі, до теперішнього часу не знялися. Точне місце проживання (перебування) відповідачів в даний час позивачу не відоме. Отже, наявність реєстрації відповідачів у квартирі позивача, порушує його права власника та заважає йому вільно розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 13 жовтня 2020 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.17). 17 листопада 2020 року представник позивача - адвокат Пташинський О.А. усунув недоліки позовної заяви, подавши суду оригінал платіжного документу про сплату судового збору (а.с.18,19). Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с.22). Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача - адвокат Пташинський О.А. надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позов підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.29). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, вважаються такими, що повідомлені належним чином, оскільки судові повістки направлялися за місцем їх реєстрації, також, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.27, 28), а тому, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд, з погодження позивача, провів заочний розгляд справи. Представник третьої особи - виконавчого комітету Новомосковської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30 липня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Носенко А.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 880, позивач являється власником квартири [ADDRESS] (а.с.8-9), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 218448369 від 30 липня 2020 року (а.с.10). У вказаному будинку зареєстровані відповідачі: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідками виконкому Новомосковської міської ради від 10 грудня 2020 року № 3073 (а.с.21) та від 07 квітня 2021 року № 1230 - відповідно (а.с.32). Відповідно до п. 12 вказаного Договору купівлі-продажу квартири від 30 липня 2020 року, Продавець зобов`язується зняти себе з реєстраційного обліку до 12 серпня 2020 року (а.с.9). Однак, в зазначений в Договорі строк відповідач [PERSON] з реєстраційного обліку не знявся, по сьогоднішній день він та його син, [PERSON] є зареєстрованими в квартирі [ADDRESS] . Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Суду подано копії актів від 26 серпня 2020 року, складені старшим інспектором відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради, в присутності сусідів, у відповідності до яких, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає з 2016 року (а.с.11). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає з 30 липня 2020 року (а.с.12). У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавленні права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] не проживаючи в даній квартирі, втратили право користування нею, а тому, суд вважає за необхідне задовольнити позов, визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Даних про наявність будь-якої домовленості між позивачем та відповідачами з приводу користування житловим приміщенням, а також доказів про поважність причин відсутності відповідачів у житловому приміщенні за місцем реєстрації суду не надано. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved