Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

07 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними 23 липня 1994 року у Відділі реєстрації актів громадянського\~ стану Шосткинського міськвиконкому, актовий запис №316. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося. Сторони тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим і таким, що суперечить її інтересам. Від цього шлюбу мають сина, який вже досяг повноліття. [PERSON] в підготовче судове засідання, не з`явилась надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, на розірванні шлюбу наполягає, не заперечувала про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні. (а.с.20) Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав. (а.с.13) У відповідності до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 23 липня 1994 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міськвиконкому вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб 23 липня 1994 року, про що в цей день в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №316 і після укладення шлюбу присвоєно прізвища: чоловікові - [PERSON] , дружині [PERSON] . (а.с.4) Судом встановлено, що сторони не проживають однією сім`єю, не підтримують подружніх стосунків, не мають взаємних почуттів, не несуть взаємних обов`язків, кожен має особисте життя. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам один одного, що мають істотне значення. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, зважаючи на те, що позивач [PERSON] на примирення не згодна, а відповідач [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу і визнає позов в повному обсязі і таке визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що їх сім`я розпалась остаточно, і тому цей шлюб необхідно розірвати. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №53 від 28.02.2019 вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. (а.с.1) Судові витрати, за згодою позивача, залишити за нею.

Outcome: approved