Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

08.06.2011 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. 04 жовтня 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з уточненим позовом до [PERSON] в її інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] 2007 року народження, [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення. Ухвалою суду від 09 жовтня 2014 року були уточнені анкетні дані відповідача [PERSON], належним відповідачем визнаний [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 04 квітня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNG0GK00002194, відповідно до якого Банк надав відповідачці кредит в сумі 20 000 доларів США, а відповідач, в свою чергу, зобов'язалася повернути суму кредиту, виплатити за користування кредитними коштами 10,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.04.2027 року. В порушення умов кредитного договору, відповідач припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, в зв'язку з чим, загальна сума заборгованості станом на 24.05.2011 року становить 23 095,57 доларів США, що за курсом НБУ складає 184 071,69 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 18 620,96 доларів США; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 2 672,90 доларів США; заборгованість по комісії - 400 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 272,05 долари США, а також штрафи: 31,37 доларів США (фіксована частина), 1098,3 доларів США (процентна складова). Позивач також зазначає, що в забезпечення виконання кредитного договору, 04.04.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем був укладений договір іпотеки № DNG0GK00002194, відповідно до якого, відповідач надав в іпотеку нерухоме майно - будинок загальною площею 37,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на ст.ст 33, 35, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.. 109 ЖК України, в позовній заяві Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просило суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNG0GK00002194 від 04 квітня 2007 року в розмірі 23 095,57 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.05.2011 року складає 184 071,69 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок загальною площею 37,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу зазначеного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також, наданням Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, виселити [PERSON], [PERSON] 2007 року народження, [PERSON] з будинку за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підтримав позов в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON] 2007 року народження, а також, її представник в судовому засіданні позов не визнали, посилалися на те, що сума в розмірі 377,79 грн., яка була стягнута банком з іі платіжної картки, не була врахована банком при розрахунку заборгованості; суми штрафних санкцій та пені необґрунтовані; банк не звертався з вимогою про виселення; в разі виселення сім'ї з житлового будинку, будуть порушені права неповнолітнього щодо житла, крім того, у відповідності до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) спірне нерухоме майно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов н визнав, посилався на заперечення, які аналогічні запереченню відповідача [PERSON] Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, з наступного. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що 04 квітня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNG0GK00002194, відповідно до якого Банк надав відповідачці кредит в сумі 20 000 доларів США, а відповідач, в свою чергу, зобов'язалася повернути суму кредиту, виплатити за користування кредитними коштами 10,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.04.2027 року. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, відповідач припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, в зв'язку з чим, загальна сума заборгованості станом на 24.05.2011 року становить 23 095, 57 доларів США, що за курсом НБУ складає 184 071,69 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 18 620,96 доларів США; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 2 672, 9 доларів США; заборгованість по комісії - 400 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 272,05 доларів США, а також штрафи: 31,37 доларів США (фіксована частина), 1098,3 доларів США (процентна складова), що підтверджується довідкою-розрахунком Банку (а.с. 5-7). Судом встановлено, що в забезпечення виконання кредитного договору, 04.04.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем був укладений договір іпотеки № DNG0GK00002194, відповідно до якого, відповідач надав в іпотеку нерухоме майно - будинок загальною площею 37,1 кв.м., який розташований за адресою: 51200, [ADDRESS]. У відповідності до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Банком 13 травня 2011 року направлена [PERSON] вимога про звільнення будинку, у відповідності до ст.. 40 Закону України «Про іпотеку» На підставі ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рішення суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч.1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві. У відповідності до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 липня 2014 року, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та\\або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. В той же час, нормами зазначеного вище закону не забороняється винесення судами України рішень щодо звернення стягнення на нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки, суд вважає, що мораторій згідно зазначеного закону застосовується на етапі виконання рішення суду. В зв'язку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. У відповідності до ч.1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст.. 109 ЖК України, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача в частині виселення відповідачів із спірного житлового приміщення також обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданих квитанцій, позивач поніс судові витрати в сумі 1828,50 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON], з якою укладаввся кредитний договір та договір іпотеки. Враховуючи викладене,

Outcome: approved