Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

08 квітня 2016 року до суду надійшла заява головного лікаря Комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласна психіатрична лікарня міста Словянська» про госпіталізацію в примусовому порядку до психіатричного закладу [PERSON], який має тяжкий психічний розлад,що обумовлює його небезпеку для себе, істотної шкоди його здоровю, внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. У судовому засіданні представник психіатричного закладу [PERSON], який діє за довіреністю, підтримав доводи поданої заяви та пояснив, що бригадою «Швидкої допомоги» з травматологічного відділення КУЗ «Добропільска ЛІЛ» до КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня міста Словянська» був доставлений [PERSON]В, який висловлював намір покінчити своє життя самовбивством. При огляді у [PERSON] було виявлено важкий психічний розлад у вигляді хронічного маячного розладу, в силу якого [PERSON] вчиняє дії які являють собою безпосередню небезпеку для себе і оточуючих. [PERSON] двічі в квітні 2016 року вчинив суїцидальні спроби, був госпіталізований в реанімаційне відділення за місцем мешкання. До свого стану він критики не має, відмовляється від лікування, що може привести до погіршення його психічного стану. Лікування і обстеження [PERSON] можливо тільки в умовах стаціонару. Відсутність згоди на лікування самого [PERSON] і були підставою на звернення до суду з цією заявою. Лікар-психіатр [PERSON] в судовому засіданні підтримав доводи, викладені у заяві та додатково пояснив, що [PERSON] при огляді виявив наявність наступних психічних розладів: контакту доступний, правильно орієнтований, мислення в звичайному темпі, але не послідовне. Протягом двох-трьох тижнів він висловлює думки, що його переслідують автомашини із заскленими вікнами, повсюди бачить ці автомашини. Вважає, що він когось образив і тепер його повинні знищити. У [PERSON] зявилась тривога, панічний страх, він перестав виходити на вулицю, усамітнювався. Без госпіталізації [PERSON]В до лікарні у подальшому він може скоїти тяжкі дії як по відношенню до себе, так і до оточуючих людей. Його стан вже сьогодні значно покращився після отримання лікування в психіатричній лікарні і постійного спостереження за ним лікарями. Самостійно лікуватися він не буде, бо в нього відсутня критика до свого психічного стану, який ще залишається тяжким. [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції пояснив, що він може лікуватися амбулаторно, бо не вважає себе психічно хворим, не заперечує фактів намагання вчинити самогубство через почуття страху. При цьому судом встановлено, що [PERSON] в судовому засіданні контакту доступний, але цілком не розуміє суті заяви про примусову його госпіталізацію у психіатричну лікарню. Адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу і вважає, що [PERSON] може лікуватися амбулаторно, такі прояви психічного розладу в нього виявлені вперше, ніяких доказів, що в нього є маячні ідеї переслідування автомашинами немає, він тільки сам це повідомив лікарю-психіатру, але на сьогодні в нього вже відсутні такі ідеї, також [PERSON] пояснив, що вже не бажає вчиняти самогубство. Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення заявника - представника психіатричного закладу, лікаря-психіатра, особу, яку госпіталізують, адвоката та прокурора, який погодився з необхідністю задоволення заяви лікувальної установи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року №1489-111 особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або вона неспроможна самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КУЗ «Добропільська БІЛ» за місцем його мешкання з діагнозом: різана рана правого передпліччя з пошкодженнями, інфікована рана лівої ліктьової області, геморрагичний шок 2 ступеню, оскільки він двічі 02 квітня 2016 року та 05 квітня 2016 року намагався вчинити суїцидні дії. У звязку з висловлюванням [PERSON] наміру покінчити своє життя самогубством, його у супроводі бригади «Швидкої допомоги» було доставлено 06 квітня 2016 року до Обласної психіатричної лікарні міста Словянська, де при огляді і госпіталізації [PERSON] був встановлений діагноз : Хронічний маячний розлад. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів відповідно до лікарсько-психіатричного огляду № 368/3 від 07 квітня 2016 року, при медичному огляді у [PERSON] виявлено важкий психічний розлад хронічний маячний розлад, в силу якого він вчиняє дії, які являють собою безпосередню небезпеку для себе і оточуючих, тому потребує примусової госпіталізації відповідно до статті 14 Закону України « Про психіатричну допомогу». Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву психіатричного закладу, та примусово госпіталізувати [PERSON] до Комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська» для надання психіатричної допомоги. На підставі викладеного, ст. ст. 13, 14, 18, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved