Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

09 вересня 2020 року до суду звернулася [PERSON] вищезазначеним позовом, зі змісту якого вбачається, що [PERSON] на підставі державного акту на право власності ПЛ №152697 є власницею земельної ділянки (паю), кадастровий номер 5324283800:00:005:0084, площею 3,6699 га, яка знаходиться на території Плосківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. 30.07.2014 року між [PERSON] та ТОВ «Агротехсервіс» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2020 році становить 128944,50 грн, у 2018 році - 83435,23 грн. З часу укладення Договору у результаті інфляційних процесів щороку відбувалось суттєве знецінення споживчих цін, а відповідач стабільно отримує високі врожаї та, відповідно, високий дохід від користування орендованою земельною ділянкою. Знаючи, що у 2019 році вирощувалася кукурудза, дохід орендаря від врожаю становив близько 92 тис. грн, з яких орендодавцю нараховано лише 6252,95 грн. Вважаючи, що умови орендної плати є несправедливими стороною позивача з відповідачем велося листування з приводу зміни умов договору, зокрема, 04.06.2020 року відповідачем отриманий лист з трьома підписаними примірниками додаткової угоди до Договору (далі - Додаткова угода). На даний лист позивачці від ТОВ «Агротехсервіс» надійшов лист-відповідь, за змістом якого відповідач визнав та у повній мірі підтримав пропозицію щодо внесення змін до Договору, а саме, у 4-му абзаці зазначено: «Нас повністю влаштовують запропоновані Вами зміни». Таким чином, відбулося фактичне укладення 01.07.2020 правочину - Додаткової угоди до Договору. Посилаючись на вищезазначені обставини та норми цивільного законодавства, представниця позивачки просить визнати укладеною між [PERSON] та ТОВ «Агротехсервіс» додаткову угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5324283800:00:005:0084, від 30.07.2014 року та стягнути на користь з відповідача на користь позивачки судові витрати. Ухвалою судді від 21.09.2020 року у справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання на 19.11.2020 року. 06 листопада 2020 року від представника відповідача - директора ТОВ «Агротехсервіс» [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що 30.07.2014 року між [PERSON] та ТОВ «Агротехсервіс» укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5324283800:00:005:0084. Уклавши цей договір оренди землі, сторони самостійно визначили зобов`язання, в т.ч. розмір орендної плати та підстави її зміни та погодили всі істотні умови договору та самі визначили взаємні зобов`язання. Відповідачем обов`язки орендаря виконувалися в повному обсязі. Претензій з боку позивача з цього приводу не надходило. Між ТОВ «Агротехсервіс» та стороною позивача дійсно велося листування з приводу укладення Додаткової угоди до Договору. Так, в листах, адресованих представниці позивачки [PERSON] , сторона відповідача повідомляла, що вони згодні на зміни умов Договору, які зазначені в Додатковій угоді, за умови прийняття їх пропозиції щодо продовження строку дії Договору. Посилаючись на вищезазначене та на ті обставини, що Додаткова угода не була погоджена та не підписана стороною відповідача, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та стягнути судові витрати з позивача. На адресу суду 18.11.2020 року надійшла відповідь на відзив представниці позивачки [PERSON] , яка діє в інтересах позивачки [PERSON] , в якому зазначено, що відповідачем помилково зарано, передчасно озвучується бажання продовження терміну дії чинного договору оренди землі від 30.07.2014, яке можливо піднімати не раніше липня 2024 року. Відповідач помилково ставить у вину позивача невключення до умов додаткової угоди положень про продовження терміну договору, адже це і неможливо, і не доцільно, оскільки питання строків з урахуванням взаємовигоди для обох сторін належним чином врегульовано у договорі від 30.07.2014. Крім того, підтримуючи позицію, викладену в позовній заяві, представниця позивачки вважає Додаткову угоду укладеною, у зв`язку з чим просить задовольнити позов. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, до суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.89). Представниця позивачки [PERSON] у судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені в позовні заяві, позов підтримала та просила задовольнити. Додала, що відповідно до частини 4 статті 181 ГК України за наявності заперечень щодо окремих умов договору відповідачу слід було надіслати у десятиденний строк позивачу протокол розбіжностей. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, зазначив, що в додатковій угоді не було враховано інтереси відповідача, в зв`язку з чим підприємство згоди на її укладення не надавало. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що у задоволенні позову представниці позивачки [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , до ТОВ «Агротехсервіс» про визнання додаткової угоди укладеною слід відмовити з огляду на наступне. Судом встановлено, що, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 152697, [PERSON] є власницею земельної ділянки, кадастровий номер 5324283800:00:005:0084, площею 3,67 га, яка розташована на території Плосківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області (а.с. 19, 20, 21-22). 30 липня 2014 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «Агротехсервіс», в особі директора [PERSON] , укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5324283800:00:005:0084, площею 3,6699 га, яка знаходиться на території Плосківської сільської ради (а.с.23-26). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 83435,23 грн (п.5 Договору). Відповідно до пункту 9 Договору оренди Договір укладено строком на 10 років, але у будь-якому випадку до закінчення збирання врожаю орендарем та, відповідно, згідно акту прийому-передачі земельної ділянки, передано в користування (п.8 Договору). Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 5% від вартості земельного паю, обчислення розміру якої здійснюється без урахування індексів інфляції (п.9,10 Договору). Відповідно до акту прийому - передачі земельної ділянки до договору оренди земельної ділянки від 30 липня 2014 року орендодавець в особі [PERSON] передає, а орендар ТОВ «Агротехсервіс» в особі директора [PERSON] , приймає земельну ділянку, площею 3,6699 га, що розташована в Плосківській сільській раді (а.с.28). Отже, між сторонами існують договірні відносини та вони дійшли згоди з усіх істотних умов договору оренди землі, про що свідчать підписи орендодавця та орендаря в договорі оренди землі від 30.07.2014 року. 17 січня 2020 року на адресу ТОВ «Агротехсервіс» направлено адвокатський запит, на який листом від 23.01.2020 року надано відповідь щодо нарахування та виплати орендної плати (з врахуванням податків) з 2014 року по 2019 рік включно, врахування індексу нормативної грошової оцінки (а.с. 32, 33-34) 01 червня 2020 року [PERSON] на адресу ТОВ «Агротехсервіс» направлено проект Додаткової годи в трьох примірниках, за змістом якої вносяться зміни в п. 5, 9, 10, 11, 22 Договору (а.с. 35, 36). Даний лист з трьома примірниками Додаткової угоди отримано ТОВ «Агротехсервіс» 04.06.2020 року (а.с. 37). На лист позивачки від 01.06.2020 року за підписом директора ТОВ «Агротехсервіс» 01.07.2020 року надано відповідь, зі змісту якої встановлено, що відповідача влаштовують запропоновані зміни за умови продовження терміну дії Договору (а.с. 38, 72). Крім того, в листах ТОВ «Агротехсервіс» від 06.12.2019 року, 30.12.2019 року, 23.01.2020 року, 20.02.2020 року та 11.08.2020 року, адресованих адвокату [PERSON]., наголошувалось на готовність переукладення договору оренди землі на взаємовигідних умовах (а.с. 66, 67, 68-69, 70-71, 73). Суд не приймає до уваги надані стороною позивача статистичні дані, зазначені в листах Головного управління статистики у Полтавській області № 0-1, 0-2 та 0-3 від 28.07.2020 року, оскільки вони ніяким чином не підтверджують обставини, зазначені в позовній заяві щодо отриманих доходів ТОВ «Агротехсервіс» за користування землею, так як містять лише загальні дані та, також, не мають відношення до договірних відносин між сторонами за договором оренди зелі від 30.07.2014 року (а.с. 39-40, 41, 42). Пунктом 32 договору оренди землі від 30.07.2014 року встановлено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору всі суперечки розв`язуються у судовому порядку. Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частинами 1,2 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 ЦК України). Суд вважає безпідставним посилання представниці позивачки на частину 4 статті 181 ГК України, відповідно до якої за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором, оскільки дана стаття регулює питання, пов`язані з укладенням господарських договорів. В той час як спеціальним законом, який регулює правовідносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року №161-XIV (в чинній на день укладення договору оренди редакції). Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як встановлено статтею 14 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Статтею 30 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. За змістом ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Частиною ж 1 ст. 642 ЦК України встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію (стаття 646 ЦК України). Отже, за загальним правилом договір є укладеним у випадку повного і безумовного прийняття (акцепту) однією стороною пропозиції іншої сторони про укладення договору (оферти). При цьому прийняттям пропозиції відповідно до частини 2 статті 642 ЦК є також вчинення особою, яка одержала оферту, відповідних конклюдентних дій (зокрема, надання послуг, сплата коштів) у межах строку для відповіді. Водночас відповідь про згоду укласти договір на інших умовах не є акцептом, а є новою офертою. Таку правову позицію виклав Касаційний господарський суд у постанові від 25.04.2018 у справі №910/6002/17 щодо подібних правовідносин. Водночас, представниця позивачки [PERSON] посилаючись на приписи ст. 207 ЦК України, зазначає, що Додаткова угода між сторонами була укладеною, оскільки у листі за підписом директора ТОВ «Агротехсервіс» від 01.07.2020 року зазначено: «Нас повністю влаштовують запропоновані Вами зміни». Однак, зазначені доводи спростовуються дослідженим у судовому засіданні вищезгаданим листом, копія якого була надана як стороною позивача, так і стороною відповідача, зі змісту якого встановлено, що представник відповідача погоджується на умови Додаткової угоди лише у випадку продовження строку дії Договору. Аналіз зазначених положень свідчить про те, що сторони є вільними у визначені умов договору, який ними укладається; зміна умов договору, за якими обов`язки однієї зі сторін збільшуються, вносяться до укладеного договору лише за згодою сторін. Встановлені в судовому засіданні фактичні обставини свідчать про те, що позивачка укладала договір оренди вільно; з моменту укладення договору в 2014 році до 2019 року позивачка не ставила питання про зміну чи розірвання договору оренди. Отже, з огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що додаткова угода до договору оренди землі від 30.07.2014 року між [PERSON] та ТОВ «Агротехсервіс» укладеною не була, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Поряд з цим, згідно частини 3 цієї статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог щодо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідачем додано до відзиву попередній розрахунок суми судових витрат, які складаються з витрат на професійну правову допомогу у сумі 8000 грн за опрацювання законодавчої бази та судової практики, за підготовку відзиву на позовну заяву та 1000 грн за участь у кожному судовому засіданні, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю [PERSON] , копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «Агротехсервіс» адвокатом [PERSON]. (а.с., 74, 75, 76). Велика Палата Верховного суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 зробила висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В той же час відповідачем не було додано до матеріалів справи договір про надання правової допомоги та не було підтверджено оплату відповідачем зазначеного у відзиві гонорару. Отже, у задоволенні вимоги про стягнення з позивача [PERSON] понесених відповідачем ТОВ «Агротехсервіс» судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, яка не є позовною вимогою, а вирішується в порядку розподілу судових витрат між сторонами за результатами судового розгляду, слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції про сплату судового збору № 04-8126477/С від 04.09.2020 року встановлено, що позивачкою [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн (а.с. 1). Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із відмовою в задоволенні позову, понесені [PERSON] судові витрати, які складаються з судового збору, покласти на неї. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed