Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

10.01.2018 року представник позивача звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача 15341,23 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 16.10.2015 р. відповідач уклав з ПАТ «Ідея Банк» кредитний договір, у відповідності до якого банк надав позичальнику 15340 грн. кредиту, однак останній умов договору належно не виконав, внаслідок чого має заборгованість на загальну суму 15341,23 грн. Вказав, що на підставі договорів факторингу від 29.12.2016 р. та від 28.02.2017 р. позивач набув право грошової вимоги до відповідача, а у позасудовому порядку кошти боржник не повертає. Представник позивача подав клопотання про розгляд у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи відзиву не подав. У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 16.10.2015 р. відповідач уклав з ПАТ «Ідея Банк» кредитний договір № Р20.928.74763 на суму 15340 грн. під 1,99% річних. 29.12.2016 р. на підставі договору факторингу № 29/12-1 ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» набуло право грошової вимоги до відповідача, яке на підставі аналогічного договору від 28.02.2017 р. № 28/02-1 відступило позивачеві. Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 19.12.2017 р. заборгованість відповідача за кредитним договором становить 15341,23 грн., що складається з: 13891,34 грн. боргу по тілу кредиту; 1449,89 грн. боргу по відсоткам і комісіям. З матеріалів справи вбачається, що позивач надсилав відповідачеві вимогу про погашення заборгованості. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Виходячи з вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів. За правилами ст. 1077 ЦК України, з договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З огляду на вище наведене, суд приходить до переконання, що відповідач не виконав взятих на себе зобовязань по кредитному договору, та внаслідок цього заборгував позивачу 15341,23 грн., тому позов слід задовольнити. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1600 грн.

Outcome: approved