Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

09.02.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Багате, провулок Рибацький, 22, мотивуючи тим, що вищевказаний житловий будинок належить [PERSON]. 04.12.2015 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Багате, провулок Рибацький, 22. 19.01.1999 року [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого усе своє майно заповіла позивачу. [PERSON] прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідних для оформлення спадщини та реєстрації на підставі п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Багате, провулок Рибацький, 22 належить [PERSON], що підтверджено записом в погосподарській книзі № 55 виконавчого комітету Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 431783 від 14.12.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 04.12.2015 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Багате, провулок Рибацький, 22. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 19.01.1999 року секретарем Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 137, [PERSON] заповіла усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і на що за законом вона матиме право [PERSON]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45967384 від 29.11.2016 року, наданого приватним нотаріусом [PERSON], заповіт [PERSON] від 19.01.1999 року, зареєстрований за № 137 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] № 511/02-14 від 29.11.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідних для оформлення спадщини та реєстрації на підставі п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved