Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

08 травня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 23 травня 2012 року. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Основою розпаду\~сім'ї\~послугувало те,\~що вони\~з відповідачем\~мають різні\~погляди на\~життя і\~з цього\~приводу між\~ними відсутнє\~взаєморозуміння.Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе. Посилаючись на викладене, а також на те, що домовленість з відповідачем щодо матеріального утримання їх спільного сина на даний час не досягнута, [PERSON] просить суд шлюб розірвати та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю. З наслідками визнання позову ознайомлений. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 23 травня 2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, про що складено відповідний актовий запис за №25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 7). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а. с. 8). Як вбачається з позовної заяви, основою розпаду сімї послугувало те, що у подружжя було відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на подружнє життя. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати, при цьому прізвище позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити [PERSON]. Що стосується позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки від його заробітку, то суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] доказів про те, що він за станом здоров'я або з інших причин не може утримувати дитину, суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі, заявленому позивачем, підлягає задоволенню і з урахуванням вимог ч. 2 ст. 182 СК України з відповідача необхідно стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує, що [PERSON] позов визнав повністю. Відповідно до ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 352,40 грн. понесених та документально підтверджених судових витрат, а також повернути позивачу з державного бюджету судовий збір в сумі 352,40 грн. На користь держави з відповідача підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved