overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

10.04.2014 року заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатною її доньку [PERSON], [INFO], та встановити над нею опіку. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є матір'ю [PERSON] У [PERSON] розвинулась психічна хвороба, у зв'язку з чим остання не може самостійно себе обслуговувати, а отже потребує стороннього догляду. Заявниця в судовому засіданні підтримала заяву та наполягала на задоволенні її вимог. Представники заінтересованих осіб - Органу опіки та піклування Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ради та Міська лікарня № 7 м.Маріуполя в судовому засіданні не заперечували проти задоволення заявлених вимог [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання щодо доцільності задоволення заявлених вимог [PERSON], при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із довідкою Серії 10 ААВ № 498227 від 11.06.2013 року [PERSON], 1991 року народження, є інвалідом 2 групи з дитинства. Відповідно до ч.1 ст.39 Цивільного кодексу України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до проведеної за ухвалою суду амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 21.05.2014 року [PERSON] за своїм психічним станом в теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, отже суд вважає за доцільне визнати [PERSON] недієздатною. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Відповідно до ч.4 ст.63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. З подання органу опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради вбачається, що Іллічівська районна адміністрація Маріупольської міської ради просить призначити [PERSON] опікуном [PERSON] З урахуванням вищенаведеного, суд вважає доцільним призначити [PERSON] опікуном над недієздатною донькою [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

10.04.2014 року ПАТ «ПУМБ» (далі-Банк), звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 22 571 - 97 дол.США, з яких: - 13 504 - 52 дол. США - заборгованість по кредиту; - 9 067 - 45 дол. США - проценти за користування кредитом в період з 24.11.2010 року по 23.04.2014 року.(а.с.1-4) Свої вимоги мотивує тим, що згідно з Кредитним договором від 14.08.2008 року (далі-Договір), Банк надав [PERSON] кредит в сумі 27 528-00 дол.США строком до 14.08.2015 року, а також передбачено щомісячну сплату кредиту та процентів за його користування. Умови Договору відповідачка належним чином не виконує, у зв»язку з чим утворилася заборгованість, а тому Банк вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивача - Тиханського Ф.О. надійшла заява про розгляд справи без його участі, при цьому позов він підтримав, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.44) Відповідачка також не з»явилася в судове засідання, призначене на 08.05.2014 року, причин неявки не повідомила. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

10.04.2014 року ПАТ «ПУМБ» звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 січня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Донгорбанк» (правонаступником всіх прав та зобов'язань якого на теперішній час є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №2, згідно із умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 130000 доларів США, з процентною ставкою - по строковій заборгованості - 12,00% річних, по простроченій заборгованості - 17% річних. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит, а позичальник, в свою чергу, зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку строком до 21 січня 2022 року. Всупереч умовам договору, відповідачка свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 06 квітня 2014 року має прострочену заборгованість за кредитним договором №2 від 24 січня 2007 року у розмірі 93538,64 доларів США та 193034,70 гривень, яка складається з: 83735,53 доларів США та 189318,19 гривень - заборгованість за основною сумою кредиту; 9803,11 доларів США та 3716,51 гривень - заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом. Позивач просив суд стягнути з відповідачки на їх користь заборгованість за кредитним договором №2 від 24 січня 2007 року у розмірі 93538,64 доларів США, 193034,70 гривень та судові витрати у розмірі 3654 гривні. Представник позивача Беззубченко О.Г., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву с проханням розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, причини своєї неявки суду не повідомила, хоча була повідомлена належним чином та своєчасно, у зв'язку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

10.04.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними, зареєстрований 19.06.1993 року у Одеському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Київського району. При цьому позивач посилається на те, що на даний час шлюбні відносини фактично припинені, збереження сім'ї неможливо та суперечить інтересам сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та просить шлюб розірвати. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 19.06.1993 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у відділі ЗАГС Київського РВК м. Одеси, актовий запис №596 /свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 19.06.1993 року/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 17.09.1997 року Відділом РАГС Київської райадміністрації виконкому Одеської міської Ради/, щодо утримання якої сторонами досягнуто угоди, спорів стосовно поділу спільного майна немає. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнав позовні вимоги та просить позов задовольнити, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

10.04.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дітей не надає, зароблені кошти витрачає на свої потреби, їй самій важко забезпечувати дітей всім необхідним. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, від неї надійшла письмова заява, в якій вона просить справу розглянути у її відсутність і заявлений позов задоволити. Відповідач [PERSON], який про дату час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений судовою повісткою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за зареєстрованим місцем проживання, не з'явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, а тому суд, враховуючи згоду позивача, вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про одруження сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу, згідно пред'явлених копій свідоцтв про народження, сторони мають трьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. При розгляді справи встановлено, що домовленості між батьками про утримання дітей не досягнуто. Діти проживають з позивачкою, знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивачка бажає отримувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача інших утриманців, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і приходить до висновку, 2 що розмір аліментів по даній справі слід визначити в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача, в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

10.04.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 08 листопада 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Червонозаводського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 460, та стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 08 листопада 2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з позивачем. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені у серпні 2013 року, з цього часу вони спільне господарство не ведуть. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, коштів на утримання сина не вистачає. Позивач направила суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, проти винесення по справі заочного рішення не заперечувала, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд визнає неявку відповідача неповажною і зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 08 листопада 2003 року перебувають в шлюбі, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Червонозаводського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 460. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, спільне господарство сторони не ведуть. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Син залишається проживати з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного, суд вважає можливим розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття, починаючи з 10 квітня 2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

10.04.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому ставить питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В обґрунтування позову зазначила, що з 18.07.2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем має доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем, матеріальної допомоги відповідач в добровільному порядку не надає. Відповідач не здійснював ніякої матеріальної допомоги на утримання сина та доньки, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в який просить справу розглянути у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, надав суду заяву, в який просить справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 18.07.2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем, актовий запис №145. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.4). Позивач від шлюбу з відповідачем має доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується наданими свідоцтвами про народження (а.с. 15,16). Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей. Суд враховуючи, що відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина та доньки в розмірі 1/3 частки від доходу. Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

10.04.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що сторони 12.07.2008 року зареєстрували шлюб, від якого народився син - [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя 15.09.2011 року. Відповідач є працездатною особою, має можливість сплачувати аліменти на утримання сина, але добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється. Враховуючи, що позивач має тяжкий матеріальний стан, на даний час не працевлаштована, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1032 грн. щомісячно і до повноліття дитини. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

10.04.2014року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, і свої доводи обґрунтовує тим, що навесні 2003року вона звернулась до [PERSON] з проханням надати їй в оренду житловий будинок [ADDRESS]. 20 квітня 2003року вона заселилась у будинок, робила у ньому ремонт, сплачувала комунальні послуги. [INFO]року власник будинку [PERSON] померла. Після її смерті спадкоємцями за законом є діти - [PERSON] та [PERSON] [PERSON] відмовився від спадщини на користь брата, а [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Вона продовжує проживати у вище вказаному будинку, добросовісно володіє ним, підтримує його у належному стані, сплачує комунальні платежі, тому ставить питання про визнання за нею права власності на будинок, оскільки вона добросовісно володіє нерухомим майном на протязі десяти років. Позивач допитана у судовому засіданні наполягає на позовних вимогах. Відповідач до судового засідання не з'явився, але надав листа слухати справу без його участі, позов визнає. Суд, вислухавши поясненняпозивача, свідка, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] навесні 2003року звернулась до [PERSON] з проханням надати їй в оренди житловий будинок [ADDRESS]. 20 квітня 2003року позивач заселилась у вищевказаний будинок. [INFO]року власник будинку [PERSON] померла. Після її смерті спадкоємцями за закон є два сина - [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] відмовився від спадщини на користь брата, а [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Позивач продовжує проживати у будинку [ADDRESS], добросовісно володіє ним, підтримує його у належному стані, сплачує комунальні платежі. У відповідності до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим законом. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що варто визнати за позивачем право власності жилий будинок за адресою: [ADDRESS], оскільки позивач добросовісно заволодів чужим нерухомим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном на протязі понад десять років, тобто набуває право власності на вище вказаний будинок за набувальною давністю. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

10.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 27963 грн. 86 коп. та судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку, завчасно та належним чином про причини неявки не повідомив. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.11.2005 року позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір згідно якого відповідачці було надано кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З матеріалів справи слідує, що відповідачка [PERSON] умов договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 31.12.2013 року утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 27963 грн. 86 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 4728 грн. 11 коп., заборгованість по процентам - 21427 грн. 95 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 1307 грн. 80 коп. (а.с 6-9). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судових витрат на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в розмірі 279 грн. 64 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

10.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заподіяної матеріальної шкоди заподіяним злочином в розмірі 1643 грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 1000 грн. 00 коп. В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з«явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. 10.11.2013 року в денний час [PERSON] умисно таємно, з метою таємного викрадення чужого майна, діючи повторно, проник до житла позивача, що розташоване за адресою: [ADDRESS], де таємно викрав мобільний телефон марки «Самсунг SGHC200N» вартістю 443,00 грн. та мобільний телефон марки «Самсунг SGHX40» вартістю 1200,00 грн., а всього викрав майна на загальну суму 1643,00 грн., що належали позивачу, чим завдав матеріальної шкоди. Фактичне вчинення вказаних крадіжок майна позивача та його вартість підтверджується матеріалами кримінального провадження, з'ясованими в ході його досудового дослідження. Відповідно до вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.03.2014 року по справі № 750/2648/14, в якому обвинувачений [PERSON] свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням визнав повністю та повністю підтвердив викладені в його обвинувачення обставини вчинених ним крадіжок майна. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов»язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, заподіяна шкода позивачу на суму 1643 грн. 00 коп. підтверджується вироком суду та не підлягає доказуванню в цивільній справі, тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Виходячи зі змісту ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Суд вважає також доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди, що виразилась в душевних стражданнях. Вирішуючи питання розміру відшкодування суд враховує глибину та тривалість заподіяних душевних страждань і з урахуванням принципу розумності, об'єктивності та справедливості вважає достатньою компенсацією стягнення 1000 грн. 00 коп.. Також суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судових витрат на користь держави в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved