Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

07 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до виконкому Кременчуцької міської ради позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати, [PERSON]. Після смерті матері залишилася спадщина, яка складається з нерухомого майна, а саме 9/25 частин домоволодіння [ADDRESS] Він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. У встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що на час відкриття спадщини був малолітнім. Потім перебував в інтернаті. Свідоцтво про народження отримав лише 09 липня 2013року. Дане домоволодіння отримала його мати за договором дарування. Постійно проживає в цьому домоволодінні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, будь яких заперечень суду не надав. Представник третьої особи Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з*явився, направив клопотання про розгляд справи без його участі,проти позову не заперечував. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER]. Відповідно до частини 4-5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або подовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються зазначеним Кодексом. При відкритті спадщини діяв ЦК УРСР 1964 року, стаття 548 якого передбачала, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ст.549 ЦК УРСР 1964 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] в домоволодінні [ADDRESS] залишився проживати [PERSON] , заявник у даній справі, яка одноособово володіє та користується даним домоволодінням. Згідно вимог ст.529 ЦК УРСР 1964 року, [PERSON] відноситься до спадкоємців першої черги і в силу п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1964 року вона прийняла спадщину. Згідно із пунктом 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом N 296/5 Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Прийняття спадщини підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, що оформлюється нотаріусом. Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Як вбачається з інформаційної довідки спадкова справа не заводилась відносно [PERSON] , що фактично означає, що до нотаріуса за місцем відкриття спадщини не звертались, ані заявник із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, ані будь-хто інший із спадкоємців. Згідно із пунктом 4.10 Порядку вчинення нотаріальних дій видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Для оформлення свідоцтва спадкоємці мають подати нотаріусу всі необхідні документи. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Підтвердженням того, що спадкоємець проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відмітка про реєстрацію його місця проживання із спадкодавцем. Згідно із пунктом 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. В той же час, як було встановлено судом, заявник на час відкриття спадщини проживав у зазначеному домоволодінні разом з матір'ю, що фактично означає прийняття ним спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За його позовом, якщо він пропустив строк з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини ст.1272 ЦК. Згідно з вимогами ст.1268 ЦК України спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України вони не заявили про відмову від неї. Згідно ст. 1296, 1298 ЦК України спадкоємці, які прийняли спадщину, можуть одержати свідоцтво про право на спадщину після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Юридичним оформленням права на спадщину є видача нотаріусом за місцем відкриття спадщини спадкоємцю, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину. Кожен спадкоємець, який прийняв спадщину, незалежно від складу спадщини та розміру його частки, має право одержати свідоцтво про право на спадщину, подавши про це відповідну заяву. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ч.1 ст.328 ЦК України). Порядок оформлення права на спадщину встановлено главою 89 ЦК України. Отже, право власності на спадкове майно набувається шляхом прийняття спадщини та оформлення права на спадщину шляхом звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як було встановлено судом, [PERSON] була власником 9/25 частини домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 16 липня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 6882. Згідно із п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Таким чином, в ході судового розгляду судом встановлені фактичні обставини даної справи та досліджені належні письмові докази у їх сукупності, а тому суд дійшов до висновку, що наявні законні підстави для встановлення факту прийняття спадщини [PERSON], яка складається з 9/25 частини домоволодіння [ADDRESS]. З огляду на викладене суд вважає, що вимоги заявника про визнання права власності у порядку спадкування є законними та обґрунтовані і тому підлягають задоволенню. Щодо вимог про визнання за позивачем права власності на спадкове майно, то суд відмовляє у їх задоволенні, так як вони є похідними від вимоги про визнання права власності та не беззаперечними та не вимагають встановлення у судовому засіданні.

Outcome: partial