Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

10.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому ставить питання про зобов'язання відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON] та визначити способи участі у спілкуванні та вихованні дитини. В обґрунтування позову зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 02.10.2004 року по 27.10.2014 року, від якого має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач усілякими способами перешкоджає спілкуванню із дитиною. На неодноразові прохання позивача надати дитину на тиждень, для поїздки до Києва, дати можливість дитині бачитись з дідусем, та бабусею, які зараз проживають в [INFO], відповідачка категорично відмовляє. Вважає, що створення перешкод у спілкуванні із сином порушує не тільки права його як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та наполягав на їх задоволенні. Зазначив, що [PERSON] усілякими способами перешкоджає спілкуванню із дитиною, внаслідок чого позивач не може оздоровити дитину. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи органу опіки та піклування Дзержинської міської ради [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що при спілкуванні з дитиною встановлено, що син позивача не виявив бажання виїжджати до м.Києва. Зазначила, що позивач не надав довідки про матеріально-побутові умови свого проживання. Вислухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 02.10.2004 року по 27.10.2014 року, від якого має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 14-15, 25). Рішенням Дзержинського міського суду від 27.10.2014 року шлюб, укладений між позивачем та відповідачем було розірвано, після чого, як було встановлено у судовому засіданні, дитина залишилась проживати з матірю. Згідно до висновку про встановлення днів відвідування батьком дитини від 13.05.2015 року №531, враховуючи позитивну соціально-побутову характеристику позивача та думку дитини, яка не виявила бажання виїжджати до м.Києва, комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним встановити дні відвідування [PERSON] малолітнього сина [PERSON], [INFO], у вихідні дні батька за місцем проживання дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~\~передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання,\~\~навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають\~\~право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Згідно п. 2,3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися є дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно до ч.2 ст.158 СК України, рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Виходячи з того, що ст.ст. 153, 157 СК України передбачають безумовне право батька на безперешкодне спілкування з дитиною, однак сторони не можуть дійти згоди щодо участі позивача у вихованні дитини, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] в частині усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] підлягає задоволенню. Визначаючи способи участі у вихованні та спілкуванні позивача з малолітнім сином суд враховує висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого органу Дзержинської міської ради про встановлення днів відвідування батьком дитини від 13.05.2015 року №531 (а.с. 31) та вважає необхідним визначити способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON]І - у вихідні дні позивача [PERSON] за місцем проживання дитини За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні дитини слід задовольнити частково.

Outcome: partial