Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

10.06.2016 року [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ДП «Артемвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, обґрунтувавши свої вимоги тим, що під час його роботи на шахті ім. В.І.Леніна ДП «Артемвугілля» шахтарем він отримав професійне захворювання «вібраційна хвороба», про що 14.05.2008р. роботодавцем було проведене розслідування та був складений акт по формі П-4 розслідування хронічного професійного захворювання. Захворювання хронічний професійним захворюванням завдає йому моральної шкоди, які складаються з того, що він переносить моральні страждання у звязку із самим фактом його отримання, через втрату професійної працездатності у розмірі 40% він не має можливості реалізувати себе, так, як не може працювати на деяких посадах і конкурувати із здоровими громадянами під час працевлаштування; через втрату працездатності він не може в повному обсязі виконувати усі необхідні роботи по своєму господарству, відчуває фізичні болі в легенях, втратив нормальні відносини із оточуючими його людьми, змушений постійно лікувати, вважає себе не повноцінним, так, як загублена частина функцій його організму. Вважає, що відповідач потрібен йому сплатити 40000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданою ушкодженням здоровя, стійкою втратою професійної працездатності, яку і просить стягнути з відповідача та допустити негайне виконання рішення. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення у випадку неявки в судове засідання відповідача. Представник відповідача ДП «Артемвугілля», який також був належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, без поважних причин у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причину своєї неявки, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, у звязку з чим суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановивши всі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до переконання про можливість і необхідність часткового задоволення позову з наступного: Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно до ст. 60 ЦПК України обовязки доказування та подання доказів покладені на сторін справи, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, що під час роботи на підземних роботах на шахті ім. В.І.Леніна, яка входить до складу Державного підприємства «Артемвугілля»,\~\~[PERSON] отримав професійне хронічне захворювання: «Вібраційна хвороба другої стадії, синдром вегето-сенсорної полі невропатії верхніх кінцівок з дегенеративно-дистрофічними порушеннями у вигляді ДОА ліктьових суглобів другої стадії; [PERSON] протипоказана робота в підземних умовах, тяжка фізична праця; [PERSON] потребує медичного нагляду та лікування, в тому числі і санаторно-курортного і [PERSON] на період з 11.06.2008р. по 01.07.2010р. була встановлена інвалідність ІІІ групи (а.с. 5-6, 7, 8-9, 10-11, 12). Згідно ст. 22 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання складається з фізичного болю й душевних страждань, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров'я [PERSON] і наявність у нього професійного захворювання та інвалідності відбулося при виконанні ним трудових обов'язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. За таких умов суд вважає доведеним позивачем факт заподіяння моральної шкоди, оскільки згідно\~\~п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності внаслідок професійних захворювань. У зв'язку із цим\~\~у суду відсутні сумніви\~\~у тому, що зазначені наслідки наступили для [PERSON] в результаті втрати професійної працездатності, в тому числі і в результаті порушення відповідачем, підприємством ДП «Артемвугілля» прав позивача на належні, здорові й безпечні умови роботи (ст. 43 Конституції України, КЗпП України), що в даному разі узгоджується з висновком МСЕК від 22.04.2008 року. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз'яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Згідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя., а відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі\~40000,00\~\~грн. Що стосується вимог позивача про негайне виконання рішення суду, то суд, відповідно до п.7) ч. 1 ст. 214 ЦПК України приходить до висновку про те, що підстави для того, щоб допустити негайне виконання судового рішення відсутні. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., від сплати якого звільнений позивач. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial