overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

07 червня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 24 серпня 1996 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 25 травня 2015 року шлюб між ними було розірвано. 23 лютого 2006 року під час шлюбу за спіні кошти вони з відповідачкою придбали квартиру [ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано за відповідачкою. Позивач вважає, що він має право на 1/2 частину спільного майна, набутого в період шлюбу та просить визнати вищевказану квартиру об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за ним право власності в порядку поділу на 1/2 частину вказаної квартири. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовні заяві. Судові витрати просить покласти на нього. Відповідачка з позовом погодилася та підтвердила, що квартира була придбана в період шлюбу за спільні кошти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 серпня 1996 року по 26 травня 2015 року, що підтверджується рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 26 травня 2015 року. Як вбачається зі ксерокопії договору купівлі-продажу від 23 лютого 2006 року [PERSON] передав , а [PERSON] прийняла у власність квартиру номер 140 , що знаходиться в місті Полтаві по вулиці Степового Фронту, будинок номер 34. Згідно з ч.3\~ст.61 Сімейного кодексу України\~якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Беручи до уваги що спірна квартира була придбана в період шлюбу та за спільні кошти подружжя, а тому суд вважає що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, а тому позов підлягає задоволенню. Квартира, розташовану в м.Полтаві по вул. Степового Фронту,34, кв.№ 140, підлягає визнанню об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та за позивачем слід визнати в порядку поділу право власності на 1/2 частину квартири. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

07 червня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. В позовній заяві вказує, що 23 лютого 2013 року сторони уклали між собою шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність поваги та різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У звязку із цим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, яким просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач по справі не зявився, наддавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги повністю підтримав та наполягав на їх задоволенні (а.с.13). Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 23 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського РУЮ у Харківській області, актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 286680 від 17.05.2016 року в матеріалах справи (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 447761 від 17.05.2016 року в матеріалах справи (а.с.6). Дитина проживає разом з відповідачем по справі. Шлюб сторін виявився невдалим через відсутність взаємного порозуміння, різні погляди на життя та ведення господарства, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Фактично сімя сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 23 червня 2014 року клопотання відповідача про надання подружжю строку для примирення було задоволено, проте сторони за вказаний період часу (3 місяці) не примирилися між собою (а.с.15). Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

07 червня 2016 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17 липня 2003 року. Під час перебування у шлюбі у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON] [INFO], та донька Мирослава, [INFO]. Вказує, що відповідач не надає допомоги на утримання неповнолітніх дітей. Діти проживають з нею та перебувають на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач, який є здоровим та працездатним, ухиляється від обовязку утримувати неповнолітніх дітей, жодної допомоги на їх утримання не надає. Просила стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, щомісячно, в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про уточнення позовних вимог, просила стягувати з відповідача в її користь аліменти на неповнолітніх дітей, щомісячно, в розмірі 100 гривень на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття; справу слухати в її відсутності. В судове засідання відповідач не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про одруження (а.с.3), копії свідоцтв про народження дітей (а.с.5-7) вбачається, що під час перебування сторін у шлюбі у них народилось троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON] [INFO], та донька Мирослава, [INFO]. Також судом встановлено, що неповнолітні діти проживають з матірю [PERSON] та фактично перебувають на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням вищенаведеної норми Закону, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме по 100 гривень на кожну дитину, щомісячно, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення найстаршою дитиною, сином [PERSON], повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд врахував стан здоровя та матеріальне становище дітей; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також те, що у відповідача на утриманні інших осіб немає. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання. З відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

07 червня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 28 листопада 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей вони не мають. 07 травня 2015 року відповідача призвано на військову службу та 08 травня 2016 року при неприємних для неї обставинах зясовано, що її чоловік почав відносини з іншою жінкою, з якою має намір створити сім'ю. Розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану вони не мають можливості у звязку з відсутністю відповідача у місті. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, в якій також зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені у 2015\~році та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо (а.с. 34). Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст.\~224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони одружились 28 листопада 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження Відділом реєстрації актів громадянського стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зроблено відповідний запис за №\~721 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 5). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через подружню зраду відповідача. Шлюбні відносини між сторонами припинені у 2015 році, з того часу спільне господарство вони не та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

07 червня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову позивач посилається на те, що 29 листопада 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди та характери. Фактично з моменту реєстрації шлюбу вони не проживали разом. Спору щодо поділу майна та утримання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 листопада 2014 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 573 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 4). 12 листопада 2014 року народилась [PERSON], батьками якої є позивач та відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ №\~518763 від 28 листопада 2014 року (а.с. 5). Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів. Шлюбні відносини між сторонами припинені у січні 2015\~року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

07 червня 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. 25.08.2016 року до суду надійшла заява від представника позивач про залишення позову без розгляду. Суд дослідивши заяву, прийшов до висновку, що вона, згідно з принципом диспозитивності цивільного процесу, підлягає задоволенню. У відповідності до вимог пункту 5 частини 1статті 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

07 червня 2016року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалася на те, що 05 грудня 2005року у Кандибинській сільській раді Новоодеського району Миколаївської області вона уклала шлюб з відповідачем. Позивач зазначила, що сторони мають спільну дитину [PERSON], 11.01.2006року народження. Шлюбні відносини між подружжям погіршились і фактично припинились через постійні сварки, прояви неповаги зі сторони відповідача, зловживання відповідача алкоголем і як наслідок погіршення матеріального стану сімї, подружжя не проживає разом більше трьох місяців. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 грудня 2005року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №089245 виданим виконкомом Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 05.12.2005року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], 11.01.2006року народження, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинилися, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Оскільки клопотань від позивача про зміну прізвища після розірвання шлюбу не надходило то суд вважає за доцільне залишити їй шлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

07 червня 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 24 вересня 2010 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 218. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з травня 2016 року через різні погляди на життя, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюбне обхідно розірвати. Просила позов задовольнити. У судове засідання позивач нез'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання нез'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 24 вересня 2010 року Орджонікідзевського відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №218. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити без змін - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

07 червня 2016 року позивач звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає та не приймає участі у їх вихованні, а тому просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дітей 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідно їх віку щомісячно. Сторони в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач підтримала позовні вимоги повністю та просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 03 лютого 1999 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.7), від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с. 4,5). З довідки Сьомаківської сільської ради № 487 від 03 червня 2016 року вбачається, що дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], 21 серпня 2005 р.н . проживають разом з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.2). Відповідно до довідки ТОВ «Хмільницьке» № 67 від 06 червня 2016 року, [PERSON] з 10 березня 2016 року працює в ТОВ «Хмільницьке» на посаді тракторист-машиніст та отримує заробітну плату, яка за період березень-травень 2016 року складає 6812,91 гривень. Відповідач являється батьком дітей, має можливість допомагати їм, працює, інших осіб на утриманні не має, а тому в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Оскільки, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча в стані її надавати та зобов'язаний це робити згідно закону, крім того, відповідач позов визнав і таке визнання не порушує прав та свобод сторін або інших осіб, не суперечить вимогами закону, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі ст.ст. 181, 182, 183, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

07 червня 2016 року позивачка звернулася в суд з даним позовом. В заяві зазначила, що з 24 березня 2006 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, в звязку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, виганяє її з будинку. З 27 травня 2016 року разом не проживають. Вважає, що сімя розпалася остаточно, збереження сімї неможливе, а тому просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Дослідивши докази, суд встановив наступне. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу припинення шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 березня 2006 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського РУЮ у Миколаївській області внесено актовий запис про шлюб за №26 та видано відповідне свідоцтво (а.с.4). Від подружнього життя сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.5,6). Спільне життя в сторін не склалося, з 27 травня 2016 року сторони однією сімєю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, примиритися категорично не бажають. Спору про поділ спільного майна та місця проживання дітей між сторонами немає. Діти проживають разом з позивачкою. Вжитими судом заходами примирення сторін не відбулося. Позивачка та відповідач наполягають на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим за категоричної позиції обох про розірвання шлюбу, не бажання примиритися у наданий їм судом строк, а тому збереження даної сім'ї не відповідало б інтересам сторін, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави.

Outcome: approved