overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

09 квітня 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього боргу в сумі 21 808 грн. 52 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 20 серпня 2008 року між сторонами був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з п.8.6 Умов, при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.9.12 Умов, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.. Дотепер відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, заборгованість за кредитом - 2808 грн.00 коп., заборгованість по процентам - 10555 грн. 83 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 6930 грн. 00 коп.,штраф (фіксована частина) -500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 1014 грн. 69 коп.-станом на 24.03.2014 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 21 808 грн. 52 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором в сумі 21 808 грн. 52 коп. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

09 квітня 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього боргу в сумі 22 617 грн. 11 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 04 вересня 2008 року між сторонами був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з п.8.6 Умов, при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.9.12 Умов, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.. Дотепер відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, заборгованість за кредитом - 3000 грн.00 коп., заборгованість по процентам - 11278 грн. 91 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 6785 грн. 00 коп.,штраф (фіксована частина) -500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 1053 грн. 20 коп.-станом на 24.03.2014 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 22 617 грн. 11 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором в сумі 22 617 грн. 11 коп. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

09 квітня 2014 року позивач, звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням поданих уточнень просила суд, розірвати укладений з відповідачем шлюб, який було зареєстровано 20 квітня 2010 року Базаліївською сільською радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 03. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява про уточнення позовних вимог, та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про визнання уточнених позовних вимог і розгляд справи без його участі. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. 20 квітня 2010 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Базаліївською сільською радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 03, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. (а.с. 8). Від даного шлюбу стонони мають сина: [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданими 05.10.2010 року виконавчим комітетом Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області, актовий запис №13. (а.с. 7). Як вбачається із змісту позову спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, на даний час шлюбно-сімейні відносини між ними припинено, мешкають вони окремо, у зв'язку з чим сім'я розпалася остаточно та примирення між ними неможливе, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї неможливим, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

09 квітня 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком - відповідачем по справі - 20 лютого 2001 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що шлюбні відносини між нею і чоловіком припинені у лютому 2014 року. Причиною припинення шлюбних відносин стали неприязні стосунки між ними, що призвело до втрати любові і прихильності, до фізичної і фізіологічної несумісності. Майнового спору на даний час у них нема. Примирення між нею і відповідачем не можливе. Просила розірвати шлюб між нею і відповідачем. У судове засідання сторони надали заяви, в яких просять справу розглянути в їх відсутність. Позивач свої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач не заперечує проти задоволення позову (а.с.12,14). У зв'язку з заявами осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження на а.с.7, від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують з лютого 2014 року. Позивач на розірванні шлюбу наполягає і на примирення не згодна, відповідач не заперечує проти позову. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам кожного з них, а також їх малолітньої дитини, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

09 квітня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 20.09.2003 року виконкомом Радинської сільської ради Поліського району Київської області, від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, вони виявилися різними людьми по характеру, по поведінці в сім'ї та поглядам на життя, на даний час фактичні шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач прийшла до висновку, що сім'я розпалася, шлюб існує лише формально, тому його збереження неможливе. Позивач просить суд розірвати їх шлюб з відповідачем, прізвище після розірвання шлюбу змінювати не бажає, дитину поросить залишити на її вихованні. В судове засідання позивач не з'явилася; подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не з'явився, також подав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечив. Суд, перевіривши матеріали справи находить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.09.2003 року, від даного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, сімейного бюджету теж, тому суд вважає, зазначений шлюб формальним і таким, що може бути розірваним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

09 квітня 2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності по 5/12 частки кожному домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] в складі якого входить: житловий будинок літера «А», сарай літера «Б», сарай літера «В», сарай літера «Г», вбиральня літера «Д», колодязь № 1, огорожа № 2-3, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно. Вони як спадкоємці за заповітом спадщину прийняли своєчасно. Відповідачка [PERSON] спадщину не прийняла, а відповідач [PERSON] як інвалід 1- ої групи має право на обов'язкову частку у спадщині. Просили визнати за ними по 5/12 часток спадкового майна. В зустрічному позові [PERSON] просить визнати за ним права власності на 1/6 частку спадкового майна, як за спадкоємцем по закону першої черги, що має право на обов'язкову частку у спадщині. В судовому засіданні позивачі позов підтримали. Відповідачка [PERSON] позов визнала. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] в складі якого входить: житловий будинок літера «А», сарай літера «Б», сарай літера «В», сарай літера «Г», вбиральня літера «Д», колодязь № 1, огорожа № 2-3. Позивачі [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці за заповітом спадщину прийняли своєчасно. Відповідачка [PERSON] спадщину не прийняла. Позивач [PERSON] як інвалід 1-ої групи має право на обов'язкову частку у спадщині. За таких обставин право власності по 5/12 частки кожному у домоволодіння слід визнати за позивачами [PERSON] та [PERSON], а права власності на 1/6 частку спадщини слід визнати за [PERSON] як за спадкоємцем по закону першої черги, що має право на обов'язкову частку у спадщині. На підставі ст.ст., 328, 1268, 1270, 1278 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

09 квітня 2014 року позивачка звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі з 24 січня 2006 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя в сторін не склалося. Шлюбні стосунки між ними фактично припинені. Позивачка вважає, що зберегти сім'ю не можливо, так як це суперечить її інтересам та інтересам дитини, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, після розірвання шлюбу дитину залишити проживати з нею, а прізвище - залишити «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. Позивачка та відповідач уклали шлюб 24 січня 2006 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 4 (а.с.2). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області 05 травня 2006 року, актовий запис № 26 (а.с. 5). Через несумісність характерів сторони припинили сумісне проживання. Позивачка вважає, що їхню сім'ю зберегти не можливо, так як це суперечить її інтересам та інтересам дитини. Згідно ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов'язок на відшкодування позивачці витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

09 квітня 2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. В заяві вказала, що 06 листопада 2010 року подружжя у виконкомі Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області зареєструвало шлюб. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. П'ять місяців тому припинили сімейні стосунки на ґрунті різності характерів та негідної поведінки відповідача у побуті, який застосовував до позивачки фізичну силу. Спору про поділ майна та місце проживання дитини вони не мають. Просила суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що з початку 2014 року припинили сімейні стосунки і їх сім'я існує формально. Незважаючи на те, що проживають в одному будинку, стосунки як чоловік і дружина не підтримують і спільне господарство не ведуть. Просила шлюб розірвати та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач позов визнав частково, на розірвання шлюбу згодний. Вважає, що примирення будь-яких результатів не дасть, так як позивачка його не кохає і підтримувати з ним сімейні стосунки не бажає, а тому також просив суд шлюб розірвати. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересах одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 06 листопада 2010 року у виконкомі Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №6, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.4). Подружжя проживає у [ADDRESS], про що свідчить довідка Снігурівської міської ради Миколаївської області (а.с.5). Сторони не змогли збудувати міцної сім'ї, незважаючи на те, що проживають разом, фактично припинили сімейні стосунки, не піклуються один про одного, не ведуть спільного господарства, між ними склалися неприязні стосунки, у зв'язку з тим, що відповідач застосовував до позивачки насильство у сім'ї. На примирення подружжя не згодне, а тому суд вважає, що заява позивачки є обґрунтованою і підлягає задоволенню за фактичного розпаду сім'ї. На прохання позивачки відповідно до ст.113 СК України після розірвання шлюбу суд залишає їй шлюбне прізвище - «[PERSON]». Згідно ст.79, 88 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню на користь позивачки судового збору у розмірі 243грн.60коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

09 квітня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. З 15 березня 2014 року відповідач з сім'єю не проживає та матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої доньки у добровільному порядку не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін у судовому засіданні, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, офіційно працює, має стабільний заробіток, інших утриманців не має, добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 квітня 2014 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

09 квітня 2014 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 09 грудня 2005 року вона розірвала шлюб із відповідачем [PERSON]. Від спільного подружнього проживання у них народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріально сім'ю не забезпечує, не виявляє бажання займатись вихованням дітей та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Їй одній важко утримувати дітей, оскільки діти ростуть та потребують багато додаткових витрат для забезпечення їх усім необхідним. [PERSON] має нерегулярний мінливий дохід, інших утриманців, крім їхніх дітей немає, здоровий, працездатний, а тому просить суд стягувати з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згідний. З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.3-5/. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 09 грудня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.2/. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вони повністю перебувають на утриманні позивачки. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки, відповідач є фізично здоровою людиною, має нерегулярний мінливий дохід, інших утриманців, крім даних дітей немає, то суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст.,ст. 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

09 квітня 2015р. до суду звернулась позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON], в якому ставить питання про розірвання шлюбу зареєстрованого 09 вересня 2006р. Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1157. На доведеність позову вказала, що знаходиться з 09.09.2006р. в шлюбі з відповідачем, від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя і різні характери, що призвело до розпаду сім'ї. Вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим. Спір про розподіл майна відсутній. Сторони надали суду заяви про згоду на розірвання шлюбу і розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст.112 СК України, тому що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх і поновляти не збираються. Суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу між подружжям [PERSON] і доцільністю розірвання.

Outcome: approved