Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

09 листопада 2015 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою до відповідачів. Обґрунтовувала її тим, що 08 березня 2015 р., близько 21.50 год., [PERSON] керуючи автобусом «Mersedes-Benz 403», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить ТОВ „Гаджиєв, на пішохідному переході біля АЗС «Sokar», що розташована на вулиці Леніна у м. Нова Одеса Миколаївської області, здійснив наїзд на неї як пішохода. Вказує, що внаслідок цього вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких проходила лікування у Новоодеській центральній районній лікарні Миколаївської області з 08 березня 2015 р. по 15 березня 2015 р., Миколаївській лікарні швидкої медичної допомоги у період з 15 березня 2015 р. по 14 травня 2015 р. та з 10 серпня 2015 р. по 25 серпня 2015 р. і отримала інвалідність першої групи. Стверджує, що на ліки, діагностику, протезування та піклування за нею батьками витрачено 89\~519,27 грн. Крім того, відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідальність ТОВ „Гаджиєв була застрахована страховою компанією перед третіми особами, а тому їй у звязку зі стійкою втратою здоровя повязаної з отриманням інвалідності першої групи завдано шкоди у сумі 43\~848, що складає 36 мінімальних заробітних плат та 5\~000 грн моральної шкоди, а всього 138\~367,27 грн. З посиланням на ці обставини та статті 22, 1166, 1167, 1172, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 23, 24, 26, 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просила стягнути зі страхової компанії 105 000 грн, а решту суми 33\~367,27 грн з ТОВ „Гаджиєв. У судовому засіданні представник позивача цивільний позов підтримав та просив його задовольнити. Представник ТОВ „Гаджиєв у судовому засіданні заявлені вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити мотивуючи тим, що за даним фактом були внесені відомості до ЄРДР (№ 12015150280000224 від 09.03.2015 р.) за ч. 1 ст. 286 КК України, а 31 серпня 2015 р. за постановою слідчого СВ Новоодеського РВ УМВС області це кримінальне провадження закрито у звязку з відсутністю складу правопорушення. Підставою цього стало те, що водій автобуса, що перебував у трудових відносинах з ТОВ „Гаджиєв, не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода і його дії відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, а отже за відсутності вини водія й відсутня цивільно правова відповідальність відповідачів (а. с. 99). Страхова компанія свого представника до суду не надіслала, але той надав суду письмове заперечення аналогічне по суті запереченню ТОВ „Гаджиєв та просив у задоволенні вимог відмовити, а справу розглядати без його участі (а. с. 83, 133). Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів [PERSON] будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання не зявився. Своєї правової позиції щодо заявлених вимог суду не надав. Заслухавши пояснення представників позивача і відповідача (ТОВ „Гаджиєв), дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Відповідальність власників транспортних засобів за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, в тому числі умови, порядок та обсяг відповідальності, урегульовані, насамперед, главою 82 ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-ІУ (далі Закон № 1961). Умови відповідальності особи, яка застрахувала свою відповідальність, регулюються статтею 1194 ЦК України та Законом № 1961. Так, відповідно до частин 2, 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, законом не ставиться можливість покладення відповідальності за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоду в залежність від наявності вини заподіювача. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом те, що 08 березня 2015 р., близько 21.50 год., [PERSON], перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ „Гаджиєв, керуючи автобусом «Mersedes-Benz 403», державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить останньому, на пішохідному переході біля АЗС «Sokar», що розташована на вулиці Леніна у м. Нова Одеса Миколаївської області, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], тобто позивача, яка рухалась поперек його транспортного засобу зі сторони зупинки громадського транспорту у напрямку зустрічного руху. Внаслідок цього позивач отримала тілесні ушкодження у виді полі травми, закритої черепно-мозкової травми, забою головною мозку, перелому 6 ребра з права, забою легенів, забою серця, перелому правої лучевої кістки зі зміщенням, оскольчатого перелому лівої верлужної впадини зі зміщенням, перелому кресця і копчика зі зміщенням, перелому суглобного і поперечного відростків 1 і 5 з права, оскольчатого перелому правого стегна зі зміщенням, у результаті яких отримала інвалідність першої групи (а. с. 9, 45 і медичні карти хворого). За даним фактом відомості внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань (№ 12015150280000224 від 09.03.2015 р.), а дії водія кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України (а. с. 6, 169). Новоодеським відділенням Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Миколаївській області проводиться досудове розслідування, яке до цього часу не завершено (а. с. 131). Вказані обставини сторонами не оспорюються. Згідно ст. 6 Закону № 1961 страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якого настає цивільна-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Судом установлено, що на підставі Полісу № 6497394 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТОВ „Гаджиєв 19 жовтня 2014 року застрахував у відповідача страхової компанії цивільно-правову відповідальність свого транспортного засобу, а саме, автобуса «Mersedes-Benz 403», державний реєстраційний номер [NUMBER], строком дії до 18 квітня 12015 року (а. с. 5). Зі змісту вказаного Полісу видно, що страхова сума за заподіяну шкоду життю і здоровю становить 100\~000 грн. Відповідно до статті 22 Закону № 1961 страхова компанія, якою застрахована відповідальність володільця забезпечувального транспортного засобу, несе відповідальність в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Такою шкодою є, зокрема, шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя (ст. 23.1. Закону № 1961). Статтею 24.1. Закону № 1061 визначено, що у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, повязану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить, зокрема, у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; (ст. 26.2. Закону № 1961). За правилами ст. 26-1 Закону № 1961 страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Судом зясовано, що з приводу отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень позивач перебувала на лікуванні у Новоодеській центральній районній лікарні Миколаївської області з 08 березня 2015 року по 15 березня 2015 року та міській лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва з 15 березня 2015 року по 14 травня 2015 року та з 10 серпня 2015 року по 25 серпня 2015 року (а. с. 9-11). За вказаний період часу позивачем витрачено власні грошові кошти на ліки, діагностику, протезування і проїзд до лікарень 85 419,75 (55\~101,75 + 2\~110 + 27\~797 + 411) грн, що підтверджується наданими суду належними та допустимими доказами, а саме: фіскальними та товарними чеками, квитанціями, квитками та іншими відповідними документами (а. с. 13-70). Крім того, встановленням позивачу першої групи інвалідності на її користь підлягає стягненню 36 розмірів мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, що складає 43\~848 грн (1\~218 х 36), а також моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати, що становить 5\~000 (100\~000 : 100 х 5) грн (а. с. 43). Таким чином, шкода, заподіяна здоровю позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає у загальній сумі 134\~267,75 грн. Решта вимог щодо стягнення грошової суми (4\~099,52 грн) у виді витрат на лікування не знайшли свого підтвердження за відсутності допустимих доказів (а. с. 12, 29, 32, 38). За такого, зі страхової компанії відповідно до укладеного з ТОВ „Гаджиєв вищевказаного Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Закону № 1961 належить стягнути на користь позивача 105 000 грн. В силу ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вказана в цій нормі права різниця в розмірі шкоди складає 29 267,75 грн (134\~267,75 105\~000), яка підлягає стягненню з ТОВ „Гаджиєв. Крім того, на підставі ст. 84 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню в рівних долях по 750 грн витрати позивача, повязані з оплатою правової допомоги адвоката (а. с. 71). З вищевикладених обставин суд критично оцінює твердження відповідачів щодо відсутності їх цивільно правової відповідальності у цій ДТП з посиланням на постанову слідчого від 31.08.2015 р. про закриття кримінального провадження у справі у звязку з відсутністю складу злочину у діях водія та порушення Правил дорожнього руху позивачем. Встановленням грубої необережності позивача у цій ДТП може слугувати лише зменшенню відшкодування завданої шкоди з відповідачів у розумінні ст. 1193 ЦК України. Між тим, матеріали справи не містять і судом в ході розгляду справи не встановлено грубої необережності позивача, яка сприяла виникненню шкоди, що є підставою для зменшення її розміру, при відсутності вини відповідача та в залежності від ступеня вини самого потерпілого. Крім того, ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 05 листопада 2015 р. скасовано постанову слідчого Новоодеського відділення Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Миколаївській області від 31.08.2015 р. про закриття кримінального провадження і на даний час у справі проводиться досудове розслідування (а. с. 169). Відповідачами не доведено і судом не встановлено завдання шкоди потерпілій під час ДТП внаслідок її умислу або впливу на її дії непереборної сили, що могло бути підставою для звільнення від відповідальності.

Outcome: partial