Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

08 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою у [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач [PERSON] зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS].У цій квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який з 1991 року не проживає у квартирі за місцем реєстрації. Реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі перешкоджає їй належним чином оформити субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг, що негативно впливає на її бюджет, порушує її права власника. Вищенаведене є підставою для звернення до суду за захистом її прав та інтересів. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 20, 21-22. 30-31, 35), однак у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення правовідносин сторін, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло та технічним паспортом від 22.07.1993 року. Згідно з інформацією відділу з питань реєстрації місця проживання апарату виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 15.08.2018 року на запит суду, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. З акту обстеження, складеного 01.08.2018 року депутатом Балаклійської міської ради Харківської області Гижук В.Д. у присутності свідків: [PERSON] та [PERSON], які є сусідами, встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак з 1991 року у квартирі за місцем реєстрації не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що відповідач у належній позивачу на праві приватної власності квартирі не проживає з 1991 року. Оскільки відповідач у зазначеній квартирі не проживає понад один рік, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

Outcome: approved