Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

07 серпня 2019 року [PERSON] через свого представника адвоката Бушму Ю.В. звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що позивачка є власником зазначеного будинку, в якому зареєстроване місце проживання відповідачів, які протягом тривалого часу не проживають в будинку, але добровільно не бажають зняти з реєстрації місце проживання. З посиланням на ст. 391 ЦК України, ст. 71,72, 156 ЖК України просила суд позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Бушма Ю.В. позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити, позивачка пояснила, що вона є власником будинку, відповідачі вже один рік та вісім місяців не проживають у даному будинку. Відповідачі пояснили, що вказаний у позові будинок їм подарили на весілля, але документи при цьому не оформляли. На даний час проживають у будинку, що належить матері [PERSON] . Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні підтримав висновок №01-31/75 від 19.02.2020. Заслухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6,7). Місце проживання відповідачів: сина позивачки - [PERSON] , його дружини - [PERSON] , та онука позивачки - [PERSON] , за згоди власника [PERSON] було зареєстровано за зазначеною адресою. Відповідачі з липня 2018 року у спірному домоволодінні не проживають. Обґрунтовуючи позов, позивачка посилалась на те, що реєстрація відповідачів у спірному будинку перешкоджає її вільному користуванню та розпорядженню належним їй будинком. За змістом частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідачі вселились у спірний будинок в якості члена сім`ї (син, невістка та онук власника - позивача [PERSON] ) і набули право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Якщо відповідачі спільним побутом із позивачем не пов`язані, їх право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18). Право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підстав, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та неповнолітній [PERSON] тривалий час не проживають разом з [PERSON] , тобто вони перестали бути членами сім`ї позивача. Отже, право відповідачів на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника. Крім того, у судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на даний час відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] є співвласником даного будинку. Згідно з висновком органу опіки та піклування Голопристанської РДА №01-31/75 від 19.02.2020 неповнолітнього [PERSON] можливо визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . З огляду на зазначені положення законів, суть спірних правовідносин, мету захисту прав позивачки, суд вважає, що право [PERSON] порушене і підлягає захисту у вибраний нею спосіб, а тому відповідачів слід позбавити права користування житловим приміщенням. На підставі такого рішення останню буде можливо зняти з реєстрації місця проживання. Доводи відповідачів про те, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з тим, що спірний будинок був подарований їм, суд не приймає, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме: згідно з Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] .

Outcome: approved