Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

09.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 02.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис № 411, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилася дитина , однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, а тому примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити за його відсутності. Відповідачка [PERSON] до судового засідання з'явилась, позовні вимоги визнала не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу «Галайка»/ 02.09.2006 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис № 411, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-НО № 049668 від 02.09.2006 року /а.с. 4/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилась дитина: [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження від 03.07.2008 року серія 1-НО № 199593 , батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.11/. Шлюб у сторін носить формальний характер, фактично останні три роки відносини між сторонами погіршились, з травня 2018 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки між ними не підтримуються, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, аліменти на утримання дитини стягнуті в судовому порядку. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.\~\~ За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.\~\~ Вимоги позивача в частині стягнення на його користь з відповідача судового збору в сумі 704.80грн. задоволенню не підлягають, оскільки неповнолітня дитина проживає разом з матірю та потребує матеріальних затрат на її догляд та виховання. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.\~

Outcome: approved