Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

08.04.2015 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання, в якій посилається на те, що з 2011 року вона навчається на денній формі навчання в [PERSON] внутрішніх справ України і на даний час є студенткою 4 курсу. Термін навчання закінчується 30 червня 2015 року. Навчання платне. Загальна вартість складає 72000 гривень, за один семестр необхідно сплачувати 9000 гривень. З початку навчання оплату проводила мати, батько [PERSON] жодного разу не допоміг їй матеріально. Зазначила, що іншого джерела доходу не має, знаходиться на повному утриманні матері і потребує матеріальної допомоги. Відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, працює та отримує грошові кошти, а тому зобовязаний та має можливість утримувати її. Тому підтримуючи все вищевикладене просить суд винести рішення, яким стягувати з її батька, відповідача по справі [PERSON], аліменти на її користь в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень на місяць, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення 23 років. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від неї на адресу суду надійшла заява, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовну заяву підтримує, просить задовольнити її в повному обсязі, в разі неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, не заперечує проти винесення в справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав, доводів позивача не спростував, тому суд зі згоди позивача ухвалює в справі заочне рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріальне становище сторін у справі та інші істотні обставини суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити частково з наступних підстав. Як встановлено судом, згідно свідоцтва про народження, серії І-ОЛ № 088621 від 03.11.1994 року (а.с.4), відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про шлюб, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 15.11.2014 року та змінила своє прізвище з «Галичанської» на «Чернявська» (а.с.5). Відповідно до довідки № 46/6-124 від 03.03.2015 року, виданої [PERSON] Академією внутрішніх справ України, [PERSON] з 2011 року зарахована на денну форму навчання з підготовки фахівців ступеня вищої освіти бакалавра за напрямком підготовки «Правознавство» навчально-наукового інституту права та психології (на умовах договору з фізичними та юридичними особами) [PERSON] внутрішніх справ і є студенткою 4 курсу, термін закінчення навчального закладу 30.06.2015 року (а.с.6). Відповідно до договору про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавра» від 03 серпня 2011 року вартість навчання складає за один семестр 9000 гривень (а.с.7-8). Так, згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Крім того, згідно із роз'ясненнями п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до вищенаведеного спроможність надавати матеріальну допомогу є предметом доказування. Так, на підставі ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з викладеного в позовній заяві відповідач [PERSON] є працездатним, працює не офіційно та його доходи мають нерегулярний, мінливий характер, має задовільний стан здоров'я, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу своїй дочці, яка продовжує навчання. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд має виходити з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Доводи позивачки про спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1500 гривень ґрунтуються на припущеннях. На докази майнового стану відповідача, які би свідчили про його можливість сплачувати аліменти у розмірі 1500 гривень, щомісячно, позивачка не посилалася і такі докази у справі відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 08 квітня 2015 року. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно, на весь період навчання у [PERSON] внутрішніх справ України, але не більше, як до досягнення донькою [PERSON] 23 років. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином слід стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі - 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial