Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

08 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] національного університету імені [PERSON] про скасування наказу про відрахування з вищого навчального закладу та поновлення на денну бюджетну форму навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30 червня 2011 року він закінчив Івано-Франківський державний коледж технології та бізнесу. 17 жовтня 2011 року позивача було виключено з Національного університету України «Одеська юридична академія». Ухвалою Приморського районного суду міста [PERSON] від 06 вересня 2012 року закрито провадження в адміністративній справі за позовом [PERSON] до ректора Національного університету України Одеська юридична академія» [PERSON] про скасування наказу, оскільки у серпні 2012 року позивача було зараховано студентом 1 курсу філософського факультету [PERSON] національного університету імені [PERSON]. З березня 2015 року зі сторони [PERSON] національного університету імені [PERSON] щодо нього надзвичайно посилилося психологічне насилля та здійснювалася ціла низка протиправних дій, а саме: викладацький склад університету та одногрупників у відкритій формі погрожували поміщенням у психіатричний заклад, фізичною розправою, вбивством. Через неодноразові погрози вбивства 23 березня 2015 року позивач почав здійснювати аудіозапис лекцій. 27 березня 2015 року одногрупниками було помічено процес звукофікації лекції, тому зі сторони останніх припинилися відкриті погрози на його адресу. У звязку з викладеними обставинами 30 березня 2015 року позивач звернувся з заявою до прокуратури Івано-Франківської області. Наказом № 40/06-13с від 30 червня 2015 року позивача було виключено з числа студентів [PERSON] національного університету імені [PERSON] через академічну неуспішність. Позивач виключення вважає незаконним, оскільки оригінал наказу не підписаний ректором університету, чим грубо порушено пункт 11 частини третьої статті 34 Закону України «Про вищу освіту», академічна неуспішність була спричинена психічним захворюванням, а психічне захворювання стало наслідком залякування в університеті та надзвичайно складних сімейних обставин. За таких обставин позивач просить скасувати наказ № 40/06-13с від 30 червня 2015 року про відрахування [PERSON], студента [INFO], з числа студентів за академічну неуспішність та поновити студентом 3 курсу філософського факультету напрямку підготовки 6.020301 «Філософія» ОКР бакалавр на денну бюджетну форму навчання. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав на підставах, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що відрахування позивача з числа студентів відбулося з додержанням усіх норм, встановлених чинним законодавством України. На момент прийняття рішення про відрахування ректор керувався сукупністю встановлених обставин, зокрема, службовим поданням декана філософського факультету, погодженого органами студентського самоврядування: головою сенату та головою профбюро філософського факультету. Стосовно посилання позивача про не підписання оригіналу наказу ректором, то відповідно до пункту 26.1 Інструкції з діловодства у Державному вищому навчальному закладі «[PERSON] національний університет імені [PERSON]», оригінал наказу зберігається у навчально-методичному відділі університету. Крім того, усі накази скануються і направляються до Єдиної державної електронної бази з питань освіти. Враховуючи те, що законодавство не передбачає обовязкового надання відповідачем копії наказів, а позивач, у свою чергу, не звертався до університету про надання копії чи витягу з наказу. Тому у позивача вона відсутня. Просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON], студент групи КД-79-111 Івано-Франківського державного коледжу технології та бізнесу, нагороджений грамотою за успіхи у навчанні, активну участь в громадському житті коледжу (а.с. 3). [PERSON] закінчив у 2011 році Івано-Франківський державний коледж технології та бізнесу та отримав диплом з відзнакою (а.с. 4-5). З характеристики вбачається, що [PERSON] навчався в Івано-Франківському державному коледжі технології та бізнесу з 01 вересня 2009 року по 30 червня 2011 року за спеціальністю «Комерційна діяльність», за період навчання в коледжі зарекомендував себе з позитивної сторони (а.с. 6). Згідно витягу з наказу по Національному університету «Одеська юридична академія» від 17 жовтня 2011 року № 2443-21, [PERSON] виключено з наказу № 1678-21 від 10.08.2011 року як безпідставно включеного (а.с. 7). Ухвалою Приморського районного суду міста [PERSON] від 06 вересня 2012 року закрито провадження у справі за адміністративним позовом [PERSON]до ректора Національного університету України «Одеська юридична академія» [PERSON] про скасування наказу (а.с. 8). Заява до Європейського суду з прав людини, складена від імені позивача (а.с. 9-24, 26). [PERSON], студент другого курсу філософського факультету [PERSON] національного університету імені [PERSON], нагороджений грамотою за професійну доповідь на Всеукраїнській науковій конференції студентів, аспірантів і молодих науковців (а.с. 25). 30 березня 2015 року позивач звернувся з заявою до прокуратури Івано-Франківської області про проведення перевірки за фактом погроз вбивством, що здійснювалися його одногрупниками та викладацьким складом університету у березні 2015 року (а.с. 27-29). Наказом № 40/06-13с від 30 червня 2015 року ректора [PERSON] національного університету імені [PERSON] [PERSON] відраховано [PERSON], студента [INFO], з 30 червня 2015 року з числа студентів за академічну неуспішність (а.с. 30, 47). Позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 09 липня 2015 року по 27 серпня 2015 року, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1854/15 (а.с. 31, 70). Наказом № 502-С/04 від 11 серпня 2012 року [PERSON] зараховано з 01 вересня 2012 року студентом першого курсу денної форми навчання за напрямами (спеціальностями) за державним замовленням (а.с. 44-46). Декан філософського факультету просить відрахувати з числа студентів 3 курсу напрямку підготовки «Філософія» ОКР бакалавр денної бюджетної форми навчання [PERSON] з числа студентів за академічну неуспішність (заборгованість сягає 5 екзаменів та 2 заліки) (а.с. 48-66). 16 грудня 2015 року [PERSON] звернувся з заявою про поновлення його до числа студентів 3 курсу ОКР бакалавр напрямку підготовки «Філософія» денної контрактної форми навчання на філософському факультеті після відрахування (а.с.67). [PERSON] міської асоціації адвокатів звертався з заявою про надання довідки (а.с. 71). [PERSON] надана довіреність [PERSON] (а.с. 72). Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2008 року, що набрало законної сили 13 червня 2008 року, визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 50/100 частин будинковолодіння № 23 по вулиці Юності в селі Підпечари Тисменицького району Івано-Франківської області в рівних частках (а.с. 73). Адвокатом [PERSON] наданий запит до Підпечерівської сільської ради (а.с. 74). Від імені [PERSON] адвокат [PERSON] звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з заявою про надіслання виконавчого документа (а.с. 75). Наказом № 5/14 Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБ-ВУД» [PERSON] звільнено з 07 квітня 2014 року на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (а.с. 76). Наказом № 501 від 19 вересня 2013 року [PERSON] національного університету імені [PERSON] затверджено Інструкцію з діловодства у ДВНЗ «[PERSON] національний університет імені [PERSON]» (а.с. 89-97). Відповідно до Витягу з Положення про організацію освітнього процесу та розробку основних документів з організації освітнього процесу в Державному вищому навчальному закладі «[PERSON] національний університет імені [PERSON]», схвалено Вченою радою ДВНЗ «[PERSON] національний університет імені [PERSON]» (протокол № 7 від 30 червня 2015 року), що студенти, які одержали під час екзаменаційної сесії більше двох незадовільних оцінок незалежно від виду контролю (екзамен, залік) відраховуються з університету за академічну неуспішність. Студенти, які одержали під час екзаменаційної сесії одну-дві незадовільні оцінки (F, FX), дозволяється ліквідувати академічну заборгованість у встановлені графіком навчального процесу терміни. Студента, який не ліквідував академічну заборгованість у встановлені терміни без поважної причини, відраховуються з числа університету за академічну неуспішність. Повторне складання екзаменів допускається не більше двох разів з кожної дисципліни: один раз викладачеві (талон № 2), другий - комісії (талон № 3), яка створюється керівником навчального структурного підрозділу. Друга перездача (талон № 3) реалізується виключно у тестовій формі з використанням ІТ-технологій. Рішення комісії є остаточним. Якщо студент під час складання екзамену комісії отримав незадовільну оцінку він відраховується з університету за академічну неуспішність. Студенти, які не зявилися на екзамени без поважної причини, вважаються такими, що отримали незадовільну оцінку (а.с. 98). Позивачу була надана довіреність від [PERSON] строком дії з 12 березня 2012 року до 12 березня 2015 року (а.с. 99). Позивач звернувся зі скаргою до окружного адміністративного суду міста Івано-Франківська про відмову видачі копії постанови, копії запису фіксування судового засідання та його роздруківки, відмову завірення матеріалів справи та видачі підробленої копії постанови суду (а.с. 100). Позивач отримав відповідь з Генеральної прокуратури України (а.с. 101). [PERSON] звернувся зі скаргою до прокурора Івано-Франківської області на підроблення копії ухвал Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року (а.с. 102). Ухвалою Вищого Адміністративного суду України від 20 листопада 2014 року касаційну скаргу [PERSON], [PERSON] на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до голови Івано-Франківської обласної державної адміністрації [PERSON] про визнання незаконною бездіяльності та зобовязання вжити заходів щодо припинення вчинення протиправних дій визнано неподаною та повернуто [PERSON] (а.с.103). [PERSON] отримав відповідь із Вищого адміністративного суду України (а.с. 104). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Прикарпаттяобленерго» в особі відокремленого підрозділу Лисецького РЕМ заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 625,44 грн. та 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору (а.с. 105-106). Позивач звертався до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про видачу копії судового рішення (а.с. 107). Позивача викликано до суду на 16 квітня 2015 року як представника відповідача у справі за позовом ПАТ «Прикарпаттяобленерго» в особі відокремленого підрозділу Лисецького РЕМ до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію (а.с. 108). Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутогопроти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Положеннями частин першої-третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої-другої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Пункт 1 частини шостої статті 40 Закону України «Про вищу освіту» встановлює, що за погодженням з органом студентського самоврядування вищого навчального закладу приймаються рішення про відрахування студентів (курсантів) з вищого навчального закладу та їх поновлення на навчання. Пунктом 4 частини першої статті 46 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що підставами для відрахування здобувача вищої освіти є невиконання навчального плану. Згідно частини другої статті 46 Закону України «Про вищу освіту», здобувач вищої освіти має право на перерву у навчанні у звязку з обставинами, які унеможливлюють виконання освітньої (наукової) програми (за станом здоровя, призовом на строкову військову службу у разі втрати права на відстрочку від неї, сімейними обставинами тощо). Таким особам надається академічна відпустка в установленому порядку. Навчання чи стажування в освітніх і наукових установах (у тому числі іноземних держав) може бути підставою для перерви у навчанні, якщо інше не передбачено міжнародними актами чи договорами між вищими навчальними закладами. Відповідно до частини пятої статті 46 Закону України «Про вищу освіту», порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у вищих навчальних закладах, а також порядок надання їм академічної відпустки визначаються положенням, затвердженим центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. У відповідності з пунктом 14 Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти України № 245 від 15 липня 1996 року, студент може бути відрахований з вищого закладу освіти, зокрема, за академічну неуспішність. Згідно пункту 16 Положення про академічні відпустки та повторне навчання у вищих закладах освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти України і Міністерства охорони здоров'я України від 06 червня 1996 року N 191/153, підставою для надання студентам права на повторне навчання може бути невиконання ним до початку екзаменаційної сесії навчального плану поточного семестру з поважних причин, підтверджених відповідними документами (через тривалі захворювання, пов'язані, зокрема, з епідеміями; часті захворювання (понад один місяць за семестр); службові відрядження; складні сімейні обставини, зокрема, необхідність догляду за членами сім'ї тощо). Довідки про захворювання студента під час семестру завіряються в лікувально-профілактичній установі, яка його обслуговує, і подаються до вищого закладу освіти протягом тижня після закінчення лікування. Судом встановлено, що позивач з квітня 2015 року не зявлявся на навчання, на екзаменаційну сесію, заборгованість позивача сягає 5 екзаменів та 2 заліки (а.с. 49-66). Суд не може прийняти до уваги виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 31, 70), оскільки у даній виписці зазначено, що позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 09 липня 2015 року по 27 серпня 2015 року. У судовому засіданні був відтворений звукозапис, наданий позивачем, проте з даного звукозапису не вбачається те, що зі сторони одногрупників позивача здійснювалися погрози на адресу останнього. Крім того, за заявою позивача не були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Наявність складних сімейних обставин позивачем не доведено належними та допустимими доказами, так як усі документи про наявність спорів та їх вирішення у судовому порядку свідчать про те, що дані спори тривали до квітня 2015 року. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач не зявлявся на навчання та на екзаменаційну сесію без поважних причин. У судовому засіданні встановлено, що позивача було відраховано з вищого навчального закладу за академічну неуспішність, рішення про відрахування було погоджено з органом студентського самоврядування (а.с. 48) та прийнято ректором [PERSON] національного університету імені [PERSON] (а.с. 30, 47). Оригінал наказу № 40/06-13с від 30 червня 2015 року ректора [PERSON] національного університету імені [PERSON] [PERSON] був оглянутий та досліджений судом у судовому засіданні. Належних та допустимих доказів того, що при прийнятті 30 червня 2015 року наказу було допущено порушення вимог чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про вищу освіту», Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти України № 245 від 15 липня 1996 року, позивачем суду не надано. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що спірний наказ № 40/06-13с від 30 червня 2015 року був прийнятий відповідно до вимог чинного законодавства, а тому суд не знаходить підстав для скасування наказу.\~\~\~\~\~\~ Щодо вимог про поновлення позивача студентом 3 курсу філософського факультету напрямку підготовки 6.020301 «Філософія» ОКР бакалавр на денну бюджетну форму навчання, то дані вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено те, що при прийнятті наказу № 40/06-13с від 30 червня 2015 рокубув порушений порядок прийняття, а також не доведені ті обставини, на які позивач посилався, як на підстави своїх позовних вимог. У відповідності до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи позивачем не доведені ті обставини, на які він посилається як на підстави своїх позовних вимог, позовні вимоги є безпідставними, тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] національного університету імені [PERSON] про скасування наказу про відрахування з вищого навчального закладу та поновлення на денну бюджетну форму навчання слід залишити без задоволення. На підставі статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови позивачеві у позові судові витрати позивачу не відшкодовуються з боку відповідача. На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 129 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини\~та\~основоположних свобод, статей 34, 40, 46 Закону України «Про вищу освіту»,

Outcome: dismissed