Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

08 червня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 1/8 частині з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з першого дня розірвання шлюбу з 17 лютого 2015 року до досягнення повноліття дітей. В позовній заяві посилається на те, що в період з 17 лютого 2009 року по 17 лютого 2015 року вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народилися доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач проживає окремо участі в утриманні дітей не приймає, матеріально не допомагає. Оскільки відповідач добровільно не сплачує аліменти на утримання дітей, позивачка була змушена звернутися з заявою до суду. У судовому засіданні [PERSON] заявлені в позовній заяві вимоги підтримала та просили їх задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 17 лютого 2015 року шлюб, зареєстрований 10 лютого 2009 року у відділі РАЦС Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвами про народження серії 1-ЖД № 170050 від 10 лютого 2009 року та серії 1-ЖД № 183055 від 22 червня 2009 року відповідно, які були видані Відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області (а.с. 5, 6). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: · стан здоровя та матеріальне становище дитини; · стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; · наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; · інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує матеріальний стан позивача та відповідача, те, що останній проживає окремо, участі в утриманні дітей не приймає, матеріально не допомагає, наявність на утриманні позивача двох дітей, та те, що вона не взмозі самостійно повноцінно їх утримувати. Позивач просить суд, стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1/8 частині з усіх видів заробітку на кожну, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст. 183 СК України встановлено, що в разі стягнення аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Також, позивач в свої заяві просить, почати стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей з першого дня розірвання шлюбу, тобто з 17 лютого 2015 року до досягнення повноліття дітей. Разом з тим, в ч. 2 ст. 191 СК України зазначено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. Проте, позивачем не надано суду доказів про вжиття заходів щодо одержання аліментів на утримання дітей з відповідача та ухилення останнього від їх сплати. А отже, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З огляду на те, що, відповідач зобовязаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя на рівні з позивачем, суд вважає за можливе визначити єдину частку від заробітку (доходу) відповідача та стягнути з нього на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення найстаршою дитиною [PERSON], повноліття, починаючи з 08 червня 2015 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial