Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

07.10.2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 19.10.2015 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області вказана позовна заява була залишена без руху і позивачу було надано строк для усунення недоліків. 26.10.2015 року до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява з доданими письмовими документами на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху та 26.10.2015 року відкрито провадження у справі. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 51 від 21.08.2013 року. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Далі в позові зазначила, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, між ними згасло почуття взаємної любові один до одного, поваги, відсутня дружба та взаємодопомога. Вважає збереження сімї та подальше спільне проживання з відповідачем неможливим, прохає шлюб між сторонами розірвати, залишити їй прізвище «Зіненко». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за її відсутності, в звязку з сімейними обставинами, на позовних вимогах наполягає, прохає їх задовольнити. Вважає, що примирення між сторонами неможливе, так як вона вже має іншу сімю ( а.с.32). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відбуває покарання в Софіївській ВК № 55, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за його відсутності( а.с.30-31). Позовні вимоги в судовому засіданні від 09.11.2015 року визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено 21 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 51, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії I-ЖС № 126564 від 21 серпня 2013 (а.с. 8). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 229366, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області від 21.08.2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 113. В свідоцтві про народження дитини в графі мати вказана позивач [PERSON], в графі батько відповідач [PERSON] (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинилися. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Позивач перебуває у відносинах з іншим чоловіком, з яким проживає однією сімєю. Відповідач відбуває покарання у виді позбавлення волі в Софіївській ВК № 55, м. Вільнянськ Запорізької області за вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 23.12.2014 року (а.с.16-18). Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Сторони дійшли згоди, що дитина буде проживати разом із позивачем [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В своїх письмових заявах сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, позивач заперечувала проти надання подружжю строку для примирення. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя та інтересам їх спільної дитини. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його для подальшого іменування, про що зазначила в позові. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Питання щодо стягнення з відповідача суми судового збору позивачем не порушувалося.

Outcome: approved