Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

10.04.2018 представник позивача [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просив розірвати шлюб [PERSON] з [PERSON], зареєстрований 28.12.2010 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №3804. Підставами звернення до суду з позовом стало те, що під час спільного проживання між позивачем та відповідачем склалися складні відносини, причиною чого стали різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони втратили почуття любові, взаємної поваги. Шлюбні відносини фактично було розірвано, а зберегти шлюб виявилось неможливим. Від шлюбу у подружжя народилася дочка - [PERSON], яка перебуває на утриманні позивачки. Позивачка вважає, що причини, які спонукали її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Примирення між ними неможливе. Будь-яких матеріальних інтересів щодо спільно нажитого в ході шлюбу майна не переслідує. Спір про поділ майна відсутній. 26.04.2018 ухвалою судді відкрито провадження в справі, справа призначена до підготовчого судового засідання. 25.06.2018 на адресу суду надійшла заява від представника позивача - [PERSON], в якій останній просив розглянути справу у підготовчому судовому засіданні за відсутності позивача [PERSON] та її представника. Позовні вимоги позивачка підтримала в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. 17.07.2018 проведено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Сторони, належним чином повідомлені про час та місце проведення підготовчого судового засідання, до суду не з'явились. Судове засідання у справі було призначене на 14.08.2018 року. 14.08.2018 позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідачу [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів, а також копію ухвали про призначення справи до розгляду по суті за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. На адресу суду повернулися конверт із відміткою «за закінченням терміну зберігання», а також рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що містяться в матеріалах справи (а.с.24,29). Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, свій обов'язок повідомити суд про причини неявки у судове засідання не виконав, відзиву на позовну заяву та зустрічного позову не надав. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених частиною 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає. У відповідності до частини четвертої цієї статті, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно частини 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене за умов існування усіх підставі суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстрований 28.12.2010 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №3804 (а.с. 26). Як стверджує позивачка у позовній заяві, вони із відповідачем однією сім'єю не проживають, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку, встановленому законом. До вказаних правовідносин застосовуються норми права, визначені Сімейним кодексом України. При розгляді цієї справи судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Згідно з частини 1 і 2 ст. 3 СК України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частини 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до статті 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З огляду на дослідженні в судовому засіданні докази в суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин, викладених у заяві позивачем, які свідчать про неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу, що суперечить інтересам позивача. Відповідач не надав будь-яких заперечень з цього приводу, і враховуючи особливості предмета спору та належність доказів, які беруться судом до уваги при вирішенні цієї категорії спав, суд вважає, що відповідач повністю погодився із позовом і не заперечував викладені в ньому обставини та не наполягав на їх доведенні згідно вимог статті 81 ЦПК України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову на користь позивача з відповідача слід стягнути судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved