Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

08 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідач не приймає в добровільному порядку достатньої фінансової участі в утриманні сина [PERSON] , який проживає окремо від нього разом з матір`ю. Допомога, що надається відповідачем є недостатньою та носить непостійний характер. Ухвалою суду від 08 вересня 2020 року відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У відповідності до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК відповідач був належним чином повідомлений судом про розгляд справи за адресою його реєстрації. Заяв по суті справи від сторін не надходило. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом без повідомлення сторін за наявними матеріалами позовної заяви. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. 10 лютого 2017 року сторони [PERSON] та [PERSON] у Індустріальному районному у місті Дніпрі відділ ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10 лютого 2017 року, актовий запис № 73 (а.с.3). Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 12.04.2017 ( а.с.4). Згідно довідки виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 04.09.2020 № 02-25/2523 [PERSON] проживає разом з дитиною по [ADDRESS] (а.с.6), тобто окремо від чоловіка. Відповідно до доводів позивача, які іншою стороною не спростовані, відповідач не надає фінансової допомоги в розмірі достатньому для забезпечення належних потреб сина. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом поміж іншого враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального гарантованого розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що неповнолітня дитина потребує належного утримання від обох батьків, зважаючи на відсутність домовленості між батьками про характер та обсяг утримання спільної дитини, нездійснення відповідачем, який проживає окремо від сина, участі в його постійному утриманні в добровільному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача оскільки позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Враховуючи те, що відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач при подачі до суду позову була звільнена від сплати судового збору, він в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved