Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

07 листопада 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності АТ ЗТ «Родіна», розміром 4,13 умовних кадастрових гектарів, розташовану в с. Пересадівка Вітовського району Миколаївської області, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право на яку зареєстровано за [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування за заповітом, належну їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) від 21 лютого 1997 року серії МК, №0138761, виданого на підставі рішення Жовтневої райдержадміністрації Миколаївської області від 31 липня 1996 року № 408р, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 6261. В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Ще за життя вона склала заповіт, яким все належне їй майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, взагалі все те, що буде належати їй за законом заповіла [PERSON] . Заповіт у встановлений законом порядку складений та посвідчений в.о. секретаря виконкому Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області Білозор Т.П., зареєстровано в реєстрі від 30 жовтня 2014 року № 426. Звернувшись до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Бердніковою А.Ю. з заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка фактично успадкувала земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності АТ ЗТ «Родіна», розміром 4,13 умовних кадастрових гектарів, розташовану в с. Пересадівка Вітовського району Миколаївської області, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий померлій [INFO] [PERSON] , [INFO] , тобто після її смерті. Н ині захист її спадкових прав можливий лише шляхом визнання за нею права на вищевказане майно в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач - Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду листа з проханням розглядати справу за відсутністю представника селищної ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів судом встановлено наступне. Спадкодавцем [PERSON] 30 жовтня 2014 року складений заповіт, відповідно до якого у випадку смерті все належне їй майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, взагалі все те, що буде належати їй за законом заповіла [PERSON] (а.с. 13). Заповіт посвідчений в.о. секретаря виконкому Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області Білозор Т.П. та зареєстрований в реєстрі 30 жовтня 2014 року №426. [PERSON] померла [INFO] , про що виконавчим комітетом Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області складений відповідний актовий запис №10, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02 березня 2015 року, серії [NUMBER] (а.с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина в тому числі у вигляді земельної частки (паю), яку вона фактична успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] . Судом встановлено, що розпорядженням Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 31 липня 1996 року № 408-р було проведено розпаювання земель, у тому числі КСП «Родіна», між членами підприємства (а.с.24,25, 22). З огляду на лист відділу у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру Миколаївської області від 21 червня 2019 року згідно зі «списком робітників АТ «Родіна» для виділення земельного паю», який затверджений зборами акціонерів АТ «Родіна» (протокол від 26 липня 1995 року №2), за № 1326 зареєстрована за [PERSON] (а.с. 7). Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок (паїв) документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай), що виданий районною (міською) державною адміністрацією. Тобто, [PERSON] отримала за вказаним розпорядженням право на земельну частку (пай) як член АТ «Родіна» при розпаювання земель Товариства. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06 травня 1996 року, серії [NUMBER] , виданим Пересадівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №14 (а.с. 14). В свою чергу сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК, №0138761, розміром 4,13 умовних кадастрових гектарів, розташовану в с. Пересадівка Вітовського району Миколаївської області, Жовтневою районною державною адміністрацією виданий 21 лютого 1997 року (а.с. 8), тобто після смерті [PERSON] . Факт видачі [PERSON] вказаного сертифікату підтверджується листом відділу у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру Миколаївської області від 26 липня 2019 року (а.с. 18). Дослідивши спадкову справу №134/97 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] судом встановлено, що до Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини звернулися лише її донька - [PERSON] , яка отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на все належне спадкодавцю на час її смерті майно (а.с. 62-75), окрім земельної частки (паю). Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство. Спадкові правовідносини виникли в 1996 році, а тому судом при вирішені справи застосовані норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (далі - ЦК УРСР). Спадкоємцями першої черги за законом, у відповідності до частини 1 статті 529 ЦК УРСР є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] першої черги за законом. Частиною 1 статті 525 ЦК УРСР встановлено, що день смерті спадкодавця, є часом відкриття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Абзацом 1 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін`юсту України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованого в Мін`юсті України 07 липня 1994 року за № 152/361, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Відповідно до довідки Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 04 вересня 2018 року № 875 на день смерті [PERSON] разом із нею за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована її донька - [PERSON] . Таким чином, в силу статей 548, 549 ЦК УРСР, [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті матері - [PERSON] та отримала право на спірну земельну частку (пай). Водночас за життя спадкодавець не оформила спадщину на вказане майно. Отже, зазначена земельна частка (пай),включається до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Дослідивши спадкову справу №13/2015 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] судом встановлено, що до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Берднікової А.Ю. із заявою про прийняття спадщини звернулися лише позивач [PERSON] (а.с. 37-46). Позивачу 03 жовтня 2019 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), оскільки правовстановлюючий документ на земельку частку (пай) був виданий [PERSON] вже після її смерті (а.с. 17). Крім цього, відсутній правовстановлюючий документ на спірну земельну частку (пай) виданий на ім`я спадкодавця [PERSON] . Відповідно до пункту 4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі - Порядок), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з пунктом 4.18 цього зазначеного Порядку - якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Також, за положеннями ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Судом встановлено, що позивач не має іншої можливості захистити своє невизнане та оспорюване право, крім його захисту в судовому порядку. Враховуючи, що відповідач направив до суду заяву про визнання позову, та воно не суперечить закону, не порушує прав інших осіб, відсутність спадкоємців, що мають право на обов`язкову частину відсутні, тому на підставі ст. ст. 1218, 1220,1233-236 ЦК України, суд визнає заявлений позов, таким що підлягає задоволенню.

Outcome: approved