overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

08.06.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виключення запису про його батьківство з актового запису №2428 від 15.10.2013 року про народження [PERSON], [INFO], здійсненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції у Чернігівській області. В обгрунтування позову приведені доводи, що він не є батьком зазначеної малолітньої особи. У судове засідання позивач не прибув, у поданій заяві просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Відповідач позов визнала повністю. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що сторони по справі з 26.10.2010 року по 06.06.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі та відповідно до актового запису №2428 від 15.10.2013 року про народження [PERSON], [INFO], здійсненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції у Чернігівської області, є батьками малолітнього сина. Згідно ст.122 Сімейного кодексу України, походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документу закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, походить від подружжя. Відповідно до ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.122 цього кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Встановлені судом обставини (визнання відповідачем позову) доводять відсутність кровного споріднення дитини з позивачем, що є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

08.06.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини із всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав частково. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], яка на даний час мешкає разом з позивачем, а відповідач після розлучення мешкає окремо від них. Згідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. Суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний здійснювати виплату позивачу аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/6 частини із всіх видів його доходів, виходячи з того, що на його утриманні також знаходиться малолітня дочка - [PERSON], [INFO] (дитина народжена під час перебування відповідача в іншому шлюбі), відповідач працевлаштований та щомісячно отримує дохід у вигляді заробітної плати і ці обставини є підставами для часткового задоволення позову. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

08.06.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 27 вересня 2008 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Протягом девяти місяців сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

08.06.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що 11.06.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем та проживали однією сімєю до березня 2017 року. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбних стосунків вказувала те, що вони втратили почуття любові та поваги, внаслідок чого сумісне життя стало неможливим, виникали постійні сварки, тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Віховська». В судове засідання позивач не зявилася, в позові вказала про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 11.06.2005 року зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №53 (а.с.7). Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, позивач, згідно заяви, на позові наполягає, відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір 640 гривень 00 копійок. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

08.06.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що 15.10.2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем та проживали однією сімєю до січня 2016 року. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбних стосунків вказувала те, що вони втратили почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого сумісне життя стало неможливим, тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Буткова». В судове засідання позивач не зявилася, в позовній заяві вказала, що просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 15.10.2010 року зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №808. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, позивач, згідно заяви, на позові наполягає, відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

08.06.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що від спільного проживання мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Просить стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 08 червня 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить позов задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач\~у судове засіданні не з'явився, про день та час розгляду справи\~був належно повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Згідно ч.2 ст.91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин суд знаходить можливим задовольнити позовні вимоги, так як відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку, дитина потребує матеріальної допомоги, відповідач повинен надати таку допомогу. Розмір аліментів позивачкою зазначено з урахуванням обставин, що передбачені ст.182 Сімейного кодексу України. Згідно ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

08.06.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 17 травня 1981 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання народилися сини [PERSON], [INFO] та Руслан, [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, через різні погляди на життя,сварки, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння спільне проживання та збереження сімї є неможливими. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, згідно поданої до суду заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримала, в разі неявки відповідача розгляд справи проводити в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Ознайомившись із письмовою заявою позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що зберегти сімю не бажає жоден із подружжя. При таких обставинах зберегти шлюб неможливо. Позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

08.06.2017 року позивач звернулася з позовом до суду та просить стягувати з [PERSON], [INFO], проживаючого в [INFO], працюючого неофіційно та отримуючого пенсію по інвалідності 3 групи, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], до її повноліття, мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем мають дочку, яка проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дочки відповідач не надає. Сторони надали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до наступного. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. З 08.07.2017 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-19 від 17.05.2017 року. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №219639. З пояснень викладених у позовній заяві видно, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Позов позивачкою подано 08.06.2017 року (а.с. 1). Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти у заявленому розмірі. Позивач при зверненні до суду від сплати судового збору була звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності із ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

08.06.2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що знаходиться з ним в шлюбі, який був зареєстрований 29 грудня 2015 року Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 184. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя та несумісності характерів. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Просить суд розірвати шлюб зареєстрований 29 грудня 2015 року Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 184, стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в шлюбі, який був зареєстрований 29 грудня 2015 року Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 184, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ №103198. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-АМ№341712. Сімейне життя у подружжя не склалося, шлюбні стосунки припинені, втрачено почуття поваги один до одного, взаємопорозуміння, любові, отже сімї фактично не існує. Відповідно до ст. 110 СК України, позов до суду про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхньої дитини. Оскільки шлюбні відносини припинені і поновляти їх сторони не мають наміру, це свідчить про те, що сімя розпалась остаточно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

08.06.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 26.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції у Волинській області. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутності спільних інтересів, протилежних понять щодо розуміння сім'ї та відносин між чоловіком та дружиною. З червня 2016 року сторони не підтримують шлюбних стосунків, ведуть окремо свої господарства. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сім?ї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. В судовому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд позов задовольняє. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при подачі позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 704,80 грн., що підтверджується документально (а.с.1). З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст.ст. 141,142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету 352,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнути з відповідача на користь позивача 352,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved