Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

08 серпня 2013 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої залишоля спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,7059 га, №382, розташованої на території [PERSON] селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, що належала матері на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КР № 018443, виданого15 березня 2001 року [PERSON] селищною радою Петрівського району Кіровоградської області і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1-378, кадастровий номер 3524955100:02:000:2382. При житті, мати позивача склала заповіт, яким заповіла їй ? частину вказаної земельної ділянки, іншу частину даної земельної ділянки вона заповіла своєму синові [PERSON] У встановлений законом строк позивач прийняла спадщину і 16 липня 2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину належної матері земельної ділянки . Однак, коли 4 серпня 2016 року позивач звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] районної державної адміністрації з заявою про реєстрацію права власності на належну йому земельну ділянку, то позивачеві було відмовлено з посиланням на те, що подані нею документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, так як фактичний поділ належної її матері земельної ділянки з кадастровим номером 3524955100:02:000:2382, відбувся без укладення позивачем та її братом [PERSON] договору про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, який укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, а тому позивач просить суд, визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, на земельну ділянку площею 3,8706 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] селищної ради Петрівського району Кіровоградської області кадастровий номер 3524955100:02:0003382, що залишилась після смерті матері [PERSON], померлої 08 серпня 2013 року . В судове засідання позивач не зявився, але подав заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Петрівського району Кіровоградської області у судове засідання також не зявився, але подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, з позовом згідний. Представник третьої особи сектору з питань державної реєстрації [PERSON] районної\~ державної адміністрації Кіровоградської області в судове засідання не зявилася,але подала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши документи справи вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08 серпня 2013 року померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ОЛ №168857, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної [PERSON] районного управління юстиції у Кіровоградській області 08.08.2013 року (а.с.7). Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,7059 га, №382, розташованої на території [PERSON] селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, що належала матері позивача на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КР № 018443, виданого15 березня 2001 року [PERSON] селищною радою Петрівського району Кіровоградської області і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1-378, кадастровий номер 3524955100:02:000:2382 (а.с.19). При житті, [PERSON], склала заповіт, яким заповіла позивачеві ? частину вказаної земельної ділянки, іншу частину даної земельної ділянки вона заповіла своєму синові [PERSON] У встановлений законом строк позивач прийняла спадщину і 16 липня 2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину належної матері земельної ділянки (а.с.8). 16 липня 2014 року, приватним нотаріусом [PERSON] винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 14470144 (а.с.25), яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, розташовану на території [PERSON] селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3524955100:02:000:2382, форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки: ?, власником якої є [PERSON], що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24299971 (а.с.10). Брат позивача [PERSON] також отримав свідоцтво про право на спадщину та здійснив державну реєстрацію права власності на ? частину належної матері земельної ділянки. Після цього, виходячи з вимог ч.6 ст.79-1 Земельного Кодексу України, про те, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок, позивач разом із братом. домовилися, що кожен виготовить технічну документацію на свою частину земельної ділянки. 04 серпня 2014 року, позивач та [PERSON] замовили виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та обєднання земельної ділянки в державному підприємстві «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут із землеустрою» і 3 жовтня 2014 року вказану документацію було виготовлено та отримано позивачем (а.с.11-25). При цьому, з технічного завдання на поділ та обєднання належної позивачеві земельної ділянки вбачається, що загальна площа належної йому земельної ділянки становить 3,8706 га.(а.с.13). Згідно угоди, позивачем та [PERSON] затверджено дану технічну документацію і зазначено, що при поділі земельної ділянки № 382, земельним ділянкам були присвоєні номери: 382-1 площею 3,8706 га, що належить позивачеві та 382-2 площею 3,8353 га, що належить [PERSON] (а.с.16). Дана згода свідчить про те, що між позивачем та [PERSON] дійсно була досягнута домовленість щодо поділу успадкованої ними земельної ділянки в рівних частинах. Це підтверджується також актом прийому- передачі межових знаків, що міститься на аркуші 15 технічної документації, де зазначається, що власниками суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено(а.с.14). Після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та обєднання земельної ділянки, 10 жовтня 2014 року у відділі Держгеокадастру у [PERSON] районі, я здійснила державну реєстрацію належної мені земельної ділянки, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10 жовтня 2014 року № НВ- 3501353642014, в якому зазначено кадастровий номер земельної ділянки 3524955100:02:0003382 та її розмір - 3,8706 га, що повністю відповідає розміру земельної ділянки, що зазначена в виготовленій на моє замовлення технічній документації (а.с.22). Наведене дає підстави обґрунтовано стверджувати, що дана новостворена земельна ділянка дійсно належить позивачеві та була створена в результаті поділу земельної ділянки, яку вона та [PERSON] отримали у спадщину і це повністю відповідає приписам ч.2 ст.79-1 Земельного Кодексу України, про те, що формування нової земельної ділянки здійснюється при поділі чи обєднанні раніше сформованих земельних ділянок. Однак, коли 4 серпня 2016 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] районної державної адміністрації з заявою про реєстрацію права власності на належну йому земельну ділянку, то було відмовлено з посиланням на те, що подані позивачем документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, так як фактичний поділ належної їх матері земельної ділянки з кадастровим номером 3524955100:02:000:2382, відбувся без укладення позивачем та [PERSON] договору про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, який укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. В той же час, згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припиняться внаслідок його смерті і спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому ч.5 даної статті вказує, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного та враховуючи те, що позивачем та [PERSON] було фактично поділено належну померлій [PERSON]Г земельну ділянку з кадастровим номером 3524955100:02:000:2382, без укладення договору про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, а тому позов слід задовольнити. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 16,328,1217,1218,1223, 1268 ЦК України.

Outcome: approved