Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

09 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові [PERSON] вказала, що 28.08.1982 року вона уклала шлюб з [PERSON] Від цього шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Також позивачка зазначила в позові, що шлюбні відносини між сторонами припинились приблизно у 2009 році у звязку із взаємним непорозумінням, різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, на фоні яких виникали часті сварки. На даний час сторони проживають разом в одному будинку, однак спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не мають. Також позивачка вказала, що спір з приводу поділу спільного майна відсутній. У звязку з тим, що відповідач відмовляється вирішувати питання про розірвання шлюбу в органах РАЦСу, позивачка була вимушена звернутись до суду із вказаним позовом, в якому просила суд розірвати між нею та відповідачем шлюб, укладений 28.08.1982 року, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Найдьонова». В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнавав, пояснюючи це тим, що якщо шлюб буде розірваний, то його виженуть з дому, при цьому підтвердив, що вони з позивачкою на даний час проживають в одному будинку, однак з 2009 року шлюбні відносини між ними припинились. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.\~174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 28.08.1982 року підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС №499702, виданого Розумівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис №28 ( а.с.4). Від шлюбного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, позивачка та відповідач не мають наміру на збереження шлюбу, суд доходить висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Спору з приводу розподілу спільного майна та стягнення аліментів між сторонами на момент розгляду вказаної справи не існує. Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - «Найдьонова». Тому суд вважає за можливе залишити позивачціпрізвище «Найдьонова», відповідачу «Найдьонов». Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved