Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

08 вересня 2020 року позивач звернувся до Новомиколаївського районного суду Запорізької області з наведеним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що 17 листопада 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу КІА Picantro, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобілем Renault Megane, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно постанови суду від 20 грудня 2019 року винною особою у ДТП за ст. 124, 122-4 КУпАП визнано відповідача. Відповідач після скоєння ДТП залишив місце ДТП. В результаті вказаного ДТП було пошкоджено автомобіль потерпілого. Позивач виплатив власнику пошкодженого транспортного засобу Renault Megane, державний номерний знак [NUMBER] страхове відшкодування в розмірі 21 571 грн. 41 коп. Таким чином до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної у заподіяних збитках особи, тобто до відповідача. 23 вересня 2020 року суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області ухвалив передати цивільну справу на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області оскільки місце реєстрації проживання чи перебування відповідача, на те першій час не відомо, а останнє відоме місце проживання відповідача це м. Івано-Франківськ. 22 жовтня 2020 року справу шляхом автоматизованого розподілу передано для розгляду судді Івано-Франківського міського суду Бабій О.М. Згідно інформації наданої територіальним органом ДМС України в Івано-Франківській області та Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради відповідач [PERSON] ніколи не був та на даний час не зареєстрований на території Івано-Франківської області, але спори щодо підсудності не допускаються, тому судом 24 жовтня 2020 року прийнято до провадження цивільну справу. В судові засідання представник позивача не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суду подав заяву у якій просив розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України. У строк встановлений судом відповідача відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається з постанови Івано-Франківського міського суду міського суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2019 року по справі № 344/20607/19, 18 листопада 2019 року о 12.00 годині [PERSON] в м. Івано-Франківську на вулиці Івасюка, 17, керуючи транспортним засобом КІА Picantro, державний номерний знак [NUMBER] , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований автомобіль марки Renault Megane, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тим самим вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. [PERSON] будучи причетним до ДТП залишив місце події, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. ст. 124 та 122-4 КУпАП України. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника наземного транспортного засобу КІА Picantro, державний номерний знак [NUMBER] застрахована у приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування №154773635 від 08 листопада 2019 року. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ч. 3 п. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ремонтної калькуляції № 22468_09 від 19.11.2019 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Megane, державний номерний знак [NUMBER] становить 21 571 грн. 41 коп. Позивач визнав та здійснив виплату страхового відшкодування у сумі 13 837 грн. 44 коп. власнику транспортного засобу Renault Megane, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією платіжного доручення № 2854 від 03 лютого 2020 року. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом підпункту «в» пункту 38.1.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Отже, за аналізом наведених правових норм, позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, оскільки останній спричинив дорожньо-транспортну пригоду перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на те, що вина відповідача за заподіяну шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки доведена постановою суду від 20 грудня 2019 року, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 13837 грн. 74 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів того, що сума виплаченого страхування є завищеною. Правом клопотати перед судом про проведення експертизи вартості матеріального збитку відповідач не скористався. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 15, 979, 988, 993, 1191, 1192 ЦК України,

Outcome: approved