Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

10.03.2016 року представник ПАТ «АКБ «Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/17/317/27-09-13/0082 від 23.12.2013 року у сумі 10251, 24 грн., а також судових витрат у розмірі 1378 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 23.12.2013 року між ПАТ «АКБ «Капітал» та [PERSON] було укладено вищезазначений Договір, згідно умов якого відповідач отримала споживчий кредит у розмірі 6464,93 грн. зі строком користування з 23.12.2013 року до 22.06.2015 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 15,00 % процентів річних та щомісячної комісії у розмірі 1% від первісної суми кредиту. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, передавши [PERSON] кредитні кошти. Посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язання за вищевказаним правочином, просили заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач подала відзив в якому позовні вимоги визнала частково, непогодившись із стягненням з неї штрафу за не виконання умов кредитного договору, оскільки вважає його стягнення подвійним покаранням за одне і те саме порушення. Окрім того звернула увагу суду та те що в рамках виконання заочного рішення Заводського районного суду від 20.08.2018 року з неї було стягнуто - 3089,36 грн. в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором. В судовому засіданні представник відповідача підтримав обставини викладені у відзиві, не заперечував проти часткового задоволення позову. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «АКБ «Капітал» підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. 29.04.2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва було винесено заочне рішення, відповідно до якого з [PERSON] на користь ПАТ «АКБ «Капітал» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №1/17/317/27-09-13/0082 від 23.12.2013 року у сумі 10251,24 грн. Ухвалою Заводського районного суду від 20.08.2018 року вище зазначене рішення суду було скасовано, а справу призначено до розгляду. Судом встановлено, що між ПАТ «АКБ «Капітал» та відповідачем було укладено кредитну угоду №1/17/317/27-09-13/0082 від 23.12.2013 року. Згідно вищезазначеного договору Банк виконав взяті на себе зобов`язання, надав кредит у розмірі 6464,93 грн. зі сплатою процентної ставки у розмірі 15% річних та щомісячної комісії по кредиту у розмірі 1% від первісної суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 22.06.2015 року. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином зобов`язання не виконує, виникла заборгованість за кредитом. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України 23 вересня 2015 року при розгляді справи № 6-37цс15, яка є обов`язковою для застосування судами України при розгляді справ у подібних правовідносинах. Статтями 1054 - 1057 цього ж Кодексу регулюються правила виконання зобов`язань по кредитному договору. Зокрема: - за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; - розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно положень ч.4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Як вбачається з матеріалів справи позивачем зазначені зобов`язання виконано в повному обсязі, однак відповідач кредитне зобов`язання не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з повернення кредити, у розмірі 2162, 70 грн. та сплаті процентів за користування кредитом, у розмірі 396,96 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею за прострочення основної заборгованості в розмірі 3208,86 грн., пенею за несплачену сплату процентів у розмірі - 345,16 грн., штрафу у розмірі 3232,47 грн. суд виходить з наступного. Так, статтями 546, 549 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, іншими видами забезпечення. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 5.1 Кредитного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається один раз в місяць.. У той самий час, згідно з пунктам 5.2 Кредитного договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тому, враховуюче викладене, суд вважає, що пеня та штрафи нараховані банком за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань. За такого, з позичальника за порушення строків виконання грошових зобов`язань може бути стягнутий тільки один вид неустойки. З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України викладених у Постанові від 22 березня 2017 року № 6-2320цс16. А саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення основної заборгованості в розмірі 3208,86 грн. та пеня за несплачену сплату процентів у розмірі - 345,16 грн. Стосовно вимоги ПАТ «АКБ «Капітал» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по сплаті щомісячної комісії за обслуговування рахунку в розмірі 905,10 грн. суд приходить до наступного. Відповідно зі змісту ст. 263 ЦПК України, Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи зі змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року, №14, рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Згідно з абзацом 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції Закону, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. З Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Попри те, умовами кредитного договору №1/17/317/27-09-13/0082 від 23.12.2013 року не встановлено, які саме послуги за вказану комісію надавалися відповідачу як позичальнику. За такого, так як вимога позивача про стягнення з боржника заборгованості з плати за обслуговування кредиту ґрунтується на нікчемній умові укладеного з кредитодавцем договору, у цій частині позов задоволенню не підлягає. З урахуванням встановленого заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 6113,68 грн., з яких: 2162,70 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 396,96 грн. - заборгованість за відсотками, 3208,86 грн. - пеня за прострочення основної заборгованості, 345,16 грн. - пеня за несплачену сплату процентів. Разом з тим, згідно з довідками наданими Заводським відділом ДВС м. Миколаїв від 10.09.2018 року № 96966 та від 15.11.2018 року № 46083/14.23-36/17 в рамках виконання заочного рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.04.2016 року, з [PERSON] було стягнуто та перераховано на рахунок ПАТ «АКБ «Капітал» суму в розмірі 3089,36 грн. в рахунок погашення заборгованості. На підставі викладеного, заборгованість яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача за кредитним договором 1/17/317/27-09-13/0082 від 23.12.2013 року становить - 3024,08 грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 1621,04 грн. (3024,08 грн. - сума задоволених вимог х 100% : 10251,24 - сума заявлених вимог = 29%; 29% х сума заявлених вимог х 1378,00 грн.: 100% = 399,62 грн.).

Outcome: partial