overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

07.11.2017 року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну частку (пай) члена КСП «Поділля», розташовану на території Жеребківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.06.2004 року померла їхня мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на належну їй земельну частку (пай) розміром 3,83 умовних кадастрових гектари, розташовану на території Жеребківськоїсільської ради Чуднівського району Житомирської області. За життя [PERSON] склала заповіт на позивачів та на [PERSON], яка відмовилась від спадщини. Внаслідок відсутності оригіналу правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), позивачі змушені звернутись до суду із позовною заявою про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права не можуть після смерті заповідача. Позивачі у судове засідання не зявились, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивачів про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач Жеребківська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови [PERSON], згідно якої Жеребківська сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

07.11.2017р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач перебувала на обліку в Дніпровському районному центрі зайнятості Київського МЦЗ з 29.06.2016р. по 31.08.2016р., де з 30.06.2016р. їй був наданий статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю. Однак, в результаті обміну інформацією між Держаною службою зайнятості та Пенсійним фондом України було виявлено факт працевлаштування відповідача з 19.08.2016р. до ФОП [PERSON] , тобто відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» з вказаної дати вона належала до зайнятого населення, а тому за період з 19.08.2016р. по 30.08.2016р. остання незаконно отримала допомогу по безробіттю в сумі 2245,16грн., у зв`язку з чим позивачем було направлено відповідачу лист-повідомлення від 23.12.2016р. щодо необхідності повернення вказаних коштів, але у добровільному порядку відповідач їх не повернула, що змусило позивача звернутися до суду з позовом про стягнення цих коштів в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце судового засідання позивач повідомлений належним чином (а.с.29), про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, з огляду на що, приймаючи до уваги положення п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає, що неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій повідомила, що 03.01.2018р. вона повністю сплатила позивачу кошти в сумі 2245,16грн., на підтвердження чого надала платіжну квитанцію №5 від 03.01.2018р., у зв`язку з чим у позові просила відмови, а справу розглянути без її участі (а.с.25, 26). За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідач повернула позивачу отриману нею допомогу по безробіттю в повному розмірі в сумі 2245,16грн., а відтак спір щодо стягнення з відповідача на користь позивача вказаних коштів на час ухвалення рішення у справі - відсутній.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

07.11.2017 р. позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що 11.06.1997 року був укладений шлюб з останнім, у якому народилося двоє дітей, [INFO] та [INFO] Зазначила, що спільне життя у них з чоловіком не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та сімейні обов'язки, сім'я існує лише формально, тому просить позов задовольнити, розірвавши шлюб та залишивши дочку проживати з нею. 18.01.2018 р. сторони у судове засідання не з'явилися. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання 18.12.2017, 18.01.2018 рр. не з'явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав. При цьому, відповідачем не було подано відзив на позов та будь-яких інших доказів. На підставі ст.ст. 259, 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Згідно вимог ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.06.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 11.06.1997 р. відділом РАГС м. Червоноград Львівській області. Як видно з копій паспорта серії [NUMBER] від 04.09.2013 р., свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.12.2006 р., сторони мають двох дітей, зокрема, не повнолітню доньку [PERSON], [INFO] Зі змісту позовної заяви вбачається, що сімейне життя в сторін не склалося, вони не підтримують жодних стосунків, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, відтак шлюб між ними слід розірвати, а дитину залишити проживати з позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

07.11.2018 позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01.09.2018 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, проте спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з різними поглядами на життя, відсутність взаєморозуміння. У звязку з цим вони припинили шлюбні відносини. Позивач стверджує, що спільне проживання із відповідачем як подружжя є неможливим, і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. У судове засідання сторони не зявились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач на позові наполягає, відповідач позов визнає. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у звязку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 01 вересня 2018 року у Бориспільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що зроблено актовий запис № 477, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-ОК № 255876 (а.с.5), від шлюбу спільних дітей не мають. Сторони подружніх стосунків не підтримують та згідно з поданими письмовими заявами позивач на позові наполягає, відповідач позов визнала, в звязку з цим можливості збереження шлюбу не вбачається. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до поданої заяви позивач понесені судові витрати по сплаті судового збору залишає за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

07.11.2018 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просила визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] . Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, поклався на розсуд суду. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до такого висновку. Згідно статті 128 СК України підставою для встановлення батьківства може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини, або спільне її виховання або утримування, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. В судовому засіданні було встановлено, що у [PERSON] народилася донька [PERSON] ; в свідоцтві про народження дитини, батьком записаний [PERSON] (а.с.8). Відомості про батька [PERSON] записані зі слів матері дитини, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно висновку експерта Київського міського бюро судово-медичної експертизи № 103-61-2019 від 25.04.2019 вірогідність батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99 %. Біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено (а.с.57-60). Враховуючи, що відомості про батьківство [PERSON] ніким та нічим не спростовано, суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу про визнання батьківства. Одночасно суд приходить до висновку про необхідність внесення змін до Книги реєстрації народжень - в актовий запис про народження [PERSON] № 290, складений 06.02.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна - записати в графу батько - [PERSON] , [INFO] . Також з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

07.11.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив розірвати шлюб, зареєстрований 08.11.2002 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між ним та [PERSON], актовий запис №434, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились, причиною розлучення є несумісність характерів. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини. Також просив справу слухати без його участі. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила справу слухати без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Визнання відповідачкою позову, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 08.11.2002 року. Від даного шлюбу мають дітей: доньку - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сімї неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя. Тому на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

07.11.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 вересня 1999 року Староушицькою селищною радою Камянець-Подільського району, Хмельницької області, актовий запис № 07. Ухвалою суду від 08.11.2018 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 07.12.2018 року проведено підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду і повідомлено учасників справи. Обгрунтовуючи позовні вимог [PERSON] вказує, що причиною розірвання шлюбу є виїзд дружини в червні 2018 року за кордон. Він неодноразово намагався поговорити з дружиною, помиритись, зберегти сімю заради дітей, але все марно. Діти проживають з ним, щодо судових витрат, то згідний нести самостійно. Просить шлюб розірвати, так як сімя існує формально. Предстапвник відповідача [PERSON], який представляє інтереси [PERSON]. на підставі ордера серія ХМ № 010029 від 03.12.2018 року, в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, так як за час окремого проживання стали чужими людьми і втратили почуття поваги та любові один до одного. Сімя розпалася повністю і зберегти її вже не можливо. Заслухавши учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.09.1999 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що подружні відносини припинили у звязку з тим, що дружина залишила сімю і виїхала за кордон. За час окремого проживання втратили почуття поваги та любові один до одного, стали чужими людьми. Жити разом не бажають. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, так як сімя носить формальний характер і зберегти її вже не можливо. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.\~\~\~Тому суд вважає, що збереження шлюбу між подружжям [PERSON] є недоцільним. Спору про поділ майна та місце проживання дітей на даний час не має. Відповідно до ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі\~ст.110 Сімейного Кодексу України\~,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

07.11.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.06.2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №77. Мотивуючи позовну заяву вказав, що у вказаному шлюбі з відповідачем у них народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Протягом останніх декількох років стосунки з дружиною погіршились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Сторони проживають окремо. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити його інтересам. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Згідно ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно свідоцтва про шлюб, серії 1-ВЛ №089314, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, сторони перебувають у шлюбі з 14.06.2008 року (а.с.10). Від вказаного шлюбу народились діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] 1-ВЛ № 194382, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] І-ВЛ № 282116, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 376577. За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини.\~Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положеннями ст.\~200\~ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.51 Конституції України,\~ст.24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

07.11.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 листопада 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1076. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 04 листопада 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейні стосунки, сумісне господарство не ведуть. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо, на примирення позивач не згодна. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони одружилися 04 листопада 2006 року та зареєстрували свій шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1076 (а.с.10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

07.11.2018 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклала шлюб з відповідачем 25.11.1995 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Через постійні конфлікти та суперечки сімейне життя погіршилось, кожен має власний погляд на сімейні цінності, в результаті чого шлюбні стосунки остаточно припиненні; спільне господарство ними не ведеться. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Позивачка в підготовче судове засідання не зявилась; надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність і задовольнити позов. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Каруна». Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій повністю визнав позов; з наслідками визнання позову ознайомлений; просив розглянути справу в його відсутність. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. За таких обставин визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод і інтересів осіб, тому його слід прийняти, вирішити справу у підготовчому судовому засіданні і задовольнити позов з таких підстав. Судом встановлено, що 25 листопада 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану міста Первомайська Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 644 /а.с.5/. Від шлюбу сторони мають сина неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження /а.с.10/. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що відповідно до\~ст. 112 СК України\~є підставою для розірвання шлюбу між сторонами.\~ За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити прізвище «Каруна». Позивачкою про відшкодування судового збору не заявлено.

Outcome: approved