Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

07.12.2016 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року, обґрунтовуючи свою заяву наступним. Оболонським районним судом м. Києва 22.03.2016 року було постановлено заочне рішення за позовом [PERSON] до фізичної особи - підприємця [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу, та стягнення коштів. Вказує на те, що відповідач [PERSON] не був присутній у судовому засіданні з поважних причин, оскільки особисто не отримував судових повісток, а отже не був повідомлений про місце, день і час розгляду справи. З заочним рішенням відповідач ознайомився 01.12.2016 року, у зв'язку з чим ним не пропущено строк звернення до суду з відповідною заявою. Також вважає, що при постановленні заочного рішення судом не була дана належна оцінка письмовим доказам позивача, та постановляючи судове рішення суд виходив виключно з доказів наданих позивачем, що не відповідає принципам повноти, об'єктивності та всебічності судового розгляду, що також на думку заявника вплинуло на законність постановленого рішення. Просить суд скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду у загальному порядку. Крім того представник заявника просив суд визнати виконавчий лист № 2/756/1991/16 від 03.06.2016 року таким, що не підлягає виконанню повністю до вирішення справи по суті. Заявник, позивач повідомлялися судом про місце, день і час розгляду заяви, у судове засідання не з'явились, причини своєї неявки суду не повідомили. Відповідно до вимог ч.1 ст. 231 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд заяви за відсутності вказаних осіб. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.03.2016 року позов [PERSON] до фізичної особи - підприємця [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу, та стягнення коштів був задоволений. Судом було постановлено заочне рішення в порядку ст. 224, 225 ЦПК України. Як зазначає у своїй заяві представник відповідача [PERSON] відповідач не був присутній у судовому засіданні з поважних причин, оскільки не отримував судових повісток, а отже не був повідомлений про місце, день і час розгляду справи. За положеннями ч. 1 ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 74 ЦПК України в судове засідання, призначене на 09 год. 30 хв. 22 березня 2016 року відповідач викликався шляхом надіслання йому рекомендованим листом судової повістки про виклик. Згідно з ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З огляду на наведені законодавчі положення, вважається, що відповідач належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи 22 квітня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Зі змісту наведеної норми вбачається, що заочне рішення може бути скасоване судом лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (до зазначеного висновку прийшов також ВСУ у здійсненому ним Узагальненні судової практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах). Крім того суд вважає, що заява по перегляд заочного рішення не містить посилань на будь-які докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача. Також суд не знаходить підстав для задоволення вимоги відповідача щодо визнання виконавчого листа № 2/756/1991/16 від 03.06.2016 року таким, що не підлягає виконанню повністю до вирішення справи по суті, оскільки вказана вимога не входить до кола питань, які вирішуються судом при розгляді заяви про перегляд заочного рішення суду (ч.3, ст. 231 ЦПК України). Таким чином суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення передбачених ч.1 ст.232 ЦПК України не має і тому вказана заява не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed