Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

10.02.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 01.05.2004 року до 01.04.2014 року спільно проживала з відповідачем. В період спільного проживання з відповідачем сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Після розірвання стосунків відповідач припинив утримувати дитину, фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідач з 21.10.2014 року працює слюсарем ТОВ «Оріана» в м. Запоріжжя, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має. У зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просить стягнути з нього аліменти. Позивачка в судове засідання не з'явилася, відповідно до наданої суду заяви позов підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти, справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений відповідно до ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надав, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 11 серпня 2005 року, виданого Токмацьким міськвідділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 178, відповідно до якого батьком записаний [PERSON] - відповідач по справі, що відповідачем не оспорюється. Відповідно до довідки № від 27.01.2016 року, виданої ТОВ «Оріана - Запоріжкерамика», відповідач [PERSON] працює у ТОВ «Оріана - Запоріжкерамика» на посаді слюсаря-ремонтника та його сумарний дохід за період з липня по грудень 2015 року склав 11601,02 грн. Позивач також працює на посаді машиніста у ТОВ «ПРЕМ'ЄР» та її сумарний дохід за період з серпня 2015 року по січень 2016 року складає 13186,62 грн., що підтверджується довідкою за № 0802/16-2 від 08 лютого 2016 року, виданою ТОВ «ПРЕМ'ЄР». Судом встановлено, що на даний час дитина знаходяться на утриманні матері [PERSON], проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Добровільно відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має постійний дохід. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч.2 ст.51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України). На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved