Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

07 травня 2019 року позивач АТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 12 червня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» після зміни найменування Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») (далі - Позивач, Іпотекодержатель) та [PERSON] (далі - Відповідач) укладено кредитний договір №ПП333-115-К, за умовами якого останній отримав кошти в сумі 15200,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №ПП333-115-К між Позивачем та Відповідачем 12 червня 2007 року укладено договір іпотеки №ПП333-115-І/1, згідно до якого за п.1.1 на забезпечення виконання основного зобов`язанні іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: жилий будинок житловою площею 20,1 кв.м, загальною площею 31,3 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що Відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем за кредитним договором і має заборгованість з повернення кредиту та сплати відсотків, позивач має намір скористатись правами кредитора та іпотекодержателя, наданими чинним законодавством, та звернути стягнення на вищезазначене майно, що є предметом іпотеки. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державної реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №157964157 від 28 лютого 2019 року Позивачу стало відомо, що на іпотечне майно накладено арешт та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме №30422670, за яким заборонено відчуження всього нерухомого майна, що належить Відповідачу, обтяжувач Пологівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, обтяження зареєстровано 24 січня 2012 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №28066882 від 20 січня 2012 року. Накладення арешту на іпотечне майно в даному випадку є порушенням права банку як іпотекодержателя, адже зазначені вище обтяження були накладені на іпотечне майно вже після підписання договору іпотеки від 12 червня 2007 року та реєстрації іпотеки. Існування арештів, накладених на вищевказане іпотечне майно, унеможливлює реалізацію позивачем свого права іпотекодержателя звернути на нього стягнення. З огляду на викладене позивач просить суд постановити рішення, яким скасувати арешт нерухомого майна [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), що знаходиться в іпотеці АТ «Укрсоцбанк», а саме: жилого будинку житловою площею 20,1 кв.м, загальною площею 31,3 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , накладений Пологівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №28066882 від 20 січня 2012 року. Судові витрати стягнути з Відповідача. Представник позивача АТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не прибув, надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, про слухання справи сповіщався у встановленому законом порядку. Представник третьої особи Пологівський РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, просив справу розглянути без їх участі. По суті позову пояснив наступне: за номером ВП №28066882, де боржником виступає [PERSON] , 11 серпня 2011 року державним виконавцем відділу ДВС Пологівського РУЮ Манчук Т.М. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-380/2011 від 09 серпня 2011 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики від 12 травня 2009 року в сумі 56544 грн. та судових витрат в сумі 985,44 грн., а всього - 57529,44 грн. Виконавчий документ було повернено стягувачу у зв`язку з відсутністю майна, на яке можливо було б звернути стягнення в рахунок погашення боргу. Повторно на примусове виконання вищевказаний виконавчий документ не надходив, борг не сплачено. Також за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження в Пологівському районному відділі ДВС ГТУЮ у Запорізькій області за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» 14 серпня 2015 року було відкрито виконавче провадження ВП №48415111 з виконання виконавчого листа №755/8618/15-ц від 20 травня 2015 року, виданого Дніпровським районним судом м.Києва, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 21258 доларів США 93 центи, що за офіційним курсом ПБУ на дату проведення розрахунку склала 343267,93 грн. та 243,60 грн. судового збору. Вищевказане виконавче провадження 30 червня 2016 року було завершено у відповідності до вимог п.2 частини 1 статі 47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно на примусове виконання вищевказаний виконавчий документ не надходив, борг в сумі 347344,53 грн., виконавчий збір в сумі 34734,46 грн. - не сплачено. Беручи до уваги вимоги діючого законодавства та несплату боржником заборгованостей, арешти відділом ДВС не знімалися. З зазначених підстав суд розглядає справу у відсутність відповідача за наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, ненадання відповідачем відзиву на позов і заперечень проти позовних вимог, враховуючи думку третьої особи, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд встановив, що 12 червня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №ПП333-115-К, за умовами якого останній отримав кошти в сумі 15200,00 доларів США та зобов`язався повернути їх в порядку та на умовах визначених договором (а.с.5). В забезпечення належного виконання грошових зобов`язань між банком та [PERSON] 12 червня 2007 року було укладено договір іпотеки №ПП333-115-І/1, згідно до якого за п.1.1 на забезпечення виконання основного зобов`язанні іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: жилий будинок житловою площею 20,1 кв.м, загальною площею 31,3 кв.м, за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державної реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №157964157 від 28 лютого 2019 року на жилий будинок загальною площею 31,3 кв.м, житловою площею 20,1 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт, власник АТ «Укрсоцбанк» на підставі договору іпотеки №ПП333-115-І/1 від 12 червня 2007 року. Вбачається також, що 20 січня 2012 року Пологівським РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області видано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №28066882, арешт накладено згідно виконавчого листа №2-380/2011 від 09 серпня 2011 року, виданого Пологівським районним судом Запорізької області (а.с.14). За положеннями ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. При цьому за змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. З аналізу змісту статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України вбачається, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Частиною другою статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) визначено, що державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, оскільки накладення арешту на жилий будинок - предмет іпотеки - порушує права іпотекодержателя, тому такий будинок підлягає звільненню з-під арешту, накладеного органом ДВС. При цьому суд враховує, що відповідач обґрунтованого заперечення та відзиву на позов не подав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. На підставі викладеного та

Outcome: approved