Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

09.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди земельної ділянки площею 560 м2, розташованої за адресою: м. Чернігів, вул. 1 Травня, 168, що виникла за період з травня по жовтень 2015 року включно, в сумі 11254 грн. В обґрунтування позову зазначив, що в порушення умов вказаного вище договору оренди, укладеного сторонами від 05.12.2008 року, відповідач не сплатив орендну плату за травень жовтень 2015 року, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 6432 грн 23 коп. Крім того, відповідач повинен сплатити за вказаний період земельний податок в сумі 2893 грн 44 коп., витрати на обслуговування та утримання прибудинкової території в сумі 1122 грн 04 коп. та пеню в сумі 807 грн 29 коп., нараховану за порушення строків розрахунків. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Представник співвідповідача не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 05.12.2008 року сторони уклали Договір оренди комунального майна, що належить територіальній громаді міста Чернігова за № 3, відповідно до якого позивач передав відповідачу в оренду земельну ділянку площею 560 м2, розташовану за адресою: м. Чернігів, вул. 1 Травня, 168, для розміщення на ній спортивного майданчику. 31.10.2011 року, 30.12.2011 року, 30.04.2014 року та 19.12.2014 року сторони уклали додаткові угоди за №№ 1, 2, 3, 4 відповідно, які є невідємною частиною первісного договору (далі Договір, а. с. 5-13). Пунктом 3.1 Договору з листопада 2014 року встановлена щомісячна орендна плата в сумі 618 грн 66 коп., яка підлягає коригуванню з урахуванням індексу інфляції (а. с. 13). Пунктами 3.9, 5.9 Договору на відповідача покладається обовязок додатково перераховувати позивачеві плату за користування земельною ділянкою (земельний податок), яка фактично підлягає включенню до орендної плати (а. с. 9 зв., 10). Пунктом 3.6 Договору передбачено нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення відповідачем сплати орендної плати. Згідно статей 525, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та у встановлений договором строк. В порушення зазначених вимог закону відповідач умови Договору не виконує. Як слідує з наданого позивачем розрахунку, правильність якого відповідачем не спростовано (а. с. 32, 42), за період з травня по жовтень 2015 року включно відповідач заборгував позивачеві орендну плату в сумі 6431 грн 23 коп., у звязку з чим позивачем нараховано пеню в сумі 807 грн 29 коп. Крім того, позивачем додатково нараховано плату за користування землею в сумі 2893 грн 44 коп. Оскільки нарахування орендної плати, пені, а також плати за користування земельною ділянкою передбачено умовами Договору та чинним законодавством України вказані суми підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. В якості підстави для нарахування заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території позивач посилається на пункт 5.4 Договору, яким відповідача зобовязано утримувати орендоване майно у чистоті і технічно виправному стані, забезпечувати санітарний, екологічно чистий стан, упорядкування прилеглої території та оплачувати витрати на її прибирання і очистку при забрудненні його господарською діяльністю (а. с. 9 зв.). Втім, вказана норма Договору не може поширюватися на відповідача, оскільки, як убачається з пункту 1.2 Договору (а. с. 5), відповідач не має права використовувати обєкт оренди в підприємницькій діяльності, при цьому укладаючи Договір він діяв як фізична особа, а не як субєкт підприємницької діяльності. Крім того, Договором не визначено суму плати за прибирання земельної ділянки. Виходячи з пояснень представника позивача, підставою для нарахування плати за утримання прибудинкової території, а фактично орендованої відповідачем земельної ділянки, є стаття 1 Закону України «Про відповідальність субєктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій». Втім, з огляду на правовий статус відповідача (фізична особа), вказаний закон не може поширюватися на спірні правовідносини. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на утримання прибудинкової території в сумі 1122 грн 04 коп. є такою, що не ґрунтується на законі або договорі. Отже, заявлений позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача - стягненню заборгованість в сумі 10131 грн 96 коп. [6431.23 + 2893.44 + 807.29]. За приписом частини першої статті 88 ЦПК України в разі часткового задоволення позову позивачеві присуджуються судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 1218 грн і витрати на публікацію оголошення виклику відповідача до суду в газеті «Деснянська правда» в сумі 233 грн 16 коп. (а. с. 1, 30), а всього 1451 грн 16 коп. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 90% [10131.96 : 11254 х 100], з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування понесених судових витрат 1306 грн 04 коп. [1451.16 х 90%].

Outcome: partial