Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

07 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що вона є власником будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] . Відповідач з вересня 2017 року за місцем реєстрації не проживає та не користується будинком як житлом, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в будинку не має. Оскільки відповідач у будинку не проживає без поважних причин, виникають проблеми в оформлені пільг та субсидій. З метою захисту своїх прав звернулася до суду з позовом та просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком. Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 21.08.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 22.09.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що являється матір`ю відповідача [PERSON] та підтвердила той факт, що її син з осені 2017 року не проживає в будинку позивача, переїхав проживати до неї за адресою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , покази свідка [PERSON] , дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.07.2016 року [PERSON] належить житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] ( а.с. 6). Свідоцтво про право на спадщину від 14.07.2016 року, номер у спадковому реєстрі - 59232954, зареєстровано в Спадковому реєстрі згідно реєстраційного запису № 58755266 ( а.с. 7). Право приватної власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №63771639 ( а.с. 8). Факт реєстрації відповідача за адресою : [ADDRESS] , підтверджується довідкою Броньківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області № 735 від 03.08.2020 року ( а.с. 9). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положення статей 64, 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] не відноситься до членів сім`ї власника будинку та не проживає в даному будинку з осені 2017 року. За змістом ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. За змістом ст.ст.71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин. Факт відсутності відповідача [PERSON] за зареєстрованою адресою: [ADDRESS] , з осені 2017 року підтверджено також довідкою Броньківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області № 735 від 03.08.2020 року ( а.с. 9). Дані обставини свідчать про свідоме обрання відповідачем іншого місця проживання. Оскільки власником будинку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] є позивач, відповідач не належить до членів сім`ї позивача, не є наймачем квартири та за адресою місця своєї реєстрації не проживає, не набув самостійного права на користування вказаним будинком з інших правових підстав, та перебування відповідача на реєстраційному обліку у вказаному будинку порушує та обмежує права та охоронювані законом інтереси власника будинку, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. З огляду на перераховані обставини,

Outcome: approved