Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

07.09.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що з відповідачем по даній справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17.07.2009 р., від якого мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], 2009 року народження. Шлюбні відносини між ними припинені з липня 2018 р. та з цього часу вони мешкають окремо один від одного. Просить суд розірвати шлюб. Ухвалою від 18.09.2018 р. суд відкрив провадження у справі за вищезазначеним позовом і призначив розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Сторони надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач, згідно заяви, позовні вимоги підтримує, просить суд розірвати шлюб. Відповідач, згідно заяви, позов визнає. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів в матеріалах справи. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17.07.2009 року, який був зареєстрований відділом РАЦС по місту Куп'янську Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 145, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 17.07.2009 р. (а.с.5). Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, разом не проживають липня 2018 року, сім'я фактично розпалась. Причин, які б дали суду підстави вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір та спір про місце проживання неповнолітньої дитини на час розгляду справи відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, протягом якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає доцільним позов задовольнити. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач у поданій нею заяві вказала, що просить залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved