Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

07 серпня 2018 року до Харківського районного суду Харківської області надійшов зазначений позов, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 2000 грн щомісячно, починаючи від дня предFявлення позову до повноліття дитини. В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 13 червня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину F сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що після народження дитини спільне життя з відповідачем почало погіршуватися через різні погляди на сімейне життя та обовязки в сімFї, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, через що нею подано позов про розірвання шлюбу. Дитина проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Позивач самостійно, власними силами намагається матеріального забезпечити, доглядати та виховувати дитину. Відповідач ухиляється від виконання свого обовFязку щодо утримання сина, оскільки матеріально дитині не допомагає, участі у його вихованні не приймає. У зв'язку з вищевикладеним позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 14 листопада 2018 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 26 грудня 2018 року від відповідача [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої він зазначає, що не відмовляється від сплати аліментів, однак просить прийняти до уваги, що він має двох дітей. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, надали суду заяву, якою просять задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у їх відсутність, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зFявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до свідоцтва про народження І-ВЛ F 330527 позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] записані батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України F 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності зі ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України F 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За заявою платника або одержувача суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Відповідач не спростував доводів позивача про можливість сплачувати аліменти. Ніяких письмових доказів ним не надано. Так, враховуючи надані позивачем докази, а також відсутність відповідних підтверджених доказами заперечень з боку відповідача стосовно його стану здоровя та матеріального становища, наявності інших дітей або непрацездатних членів родини та інших обставин, які можуть вплинути на визначення розміру аліментів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За ч 2. ст. 182. СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України, мінімальна сума судового збору, що підлягала сплаті на час звернення до суду в сумі 704,80 гривень стягується з відповідача на користь держави. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved