Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

08 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1\~500 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття та стягнення аліментів на користь позивача на її утримання в розмірі 800 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною трьох років. Позовна заява мотивована тим, що 10 червня 2014 року сторони уклали шлюб у Муніципальному округу Ай-Напа, району Фамагуста, Кіпр, шлюб № 016109. Від даного шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Стосунки позивача та відповідача не склались і фактично припинились, коли дитині виповнилось три тижні від народження. Відповідач ніякої допомоги не надає, здоровям дитини та його потребами, розвитком не цікавиться. На даний час позивач ніде не працює, оскільки доглядає за сином та можливості піти на роботу у неї немає. Відповідач є фізично здоровою людиною, працездатного віку, інших утриманців у нього немає, а тому він зможе надавати фінансову допомогу. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги позовної заяви підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вимоги позову визнав частково, а саме: не заперечує щодо стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 700 грн. щомісячно, та стягнення аліментів на користь позивача на її утримання у розмірі 300 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Як було встановлено судом, що 10 червня 2014 року сторони уклали шлюб у муніципальному окрузі Айя-Напа, район Фамагуста, Кіпр, № 016109, який 24 жовтня 2016 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області розірвано (а.с. 64). Сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 321001, видане 23 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 3). Згідно акту про проживання особи, не зареєстрованої в житловому приміщенні від 01 вересня 2016 року, позивач [PERSON] та її син [PERSON], проживають за адресою: [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з копії трудової книжки серії АФ № 123550, виданої на імя [PERSON], 10 березня 2016 року останній звільнений з органів поліції (а.с. 47). З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], необхідно присудити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Що стосується стягнення аліментів на утримання дружини, то суд задовольняючи частково зазначену вимогу позову виходив з наступного. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує що позивач на даний час не має власного заробітку, оскільки перебуває у декретній відпустці, а відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на її утримання необхідно присудити аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох річного віку, тобто, по 08 вересня 2018 року. Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Тобто, на момент звернення позивача до суду з даною позовною заявою ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становила 551 грн. 20 коп. Тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: partial