Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

09.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, зазначивши, що вона є власником квартири житлово-будівельного кооперативу «Рассвет-47», що знаходиться за адресою :[ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Відповідач по справі доводиться [PERSON] колишнім чоловіком. Відповідач зареєстрований в квартирі, однак фактично там не проживає, оплату за житлово-комунальні послуги нараховані особисто на нього він не проводить, засоби зв'язку з ним їй не відомі. Через реєстрацію відповідача позивач змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, існує велика заборгованість за комунальні послуги, просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в ньому без поважної причини понад одного року. У судове засідання сторони та третя особа не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені. (а.с.15-16 повідомлення, а.с.13,17 оголошення). Представник позивача за довіреністю [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи, третя особа: Довгинцівський відділ у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області заперечень до суду не надали. (а.с. 18 заява). Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ( а.с. 10 - копія свідоцтва про право власності). В спірній квартирі станом на 26.11.2013 року зареєстровані: відповідач [PERSON], позивач [PERSON] була зареєстрована з 17.09.1990 року, знята з реєстрації 17.11.1994 року ( а.с. 11 - довідка), але фактично відповідач з 1995 року в квартирі не проживає ( а.с. 10 - акт). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] обрав інше місце проживання для себе, з 1995 року в квартирі [ADDRESS] не проживає, заперечень проти вимог позивача не надав, тому суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову, визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю в ньому без поважної причини понад одного року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved