Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

07 жовтня 2015 року Фрунзівське РСТ звернулось в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування прямої дійсної шкоди, заподіяної споживчому товариству його працівником. В позовній заяві посилається на те, що 29 травня 2015 року відповідач була прийнята на посаду продавця в магазин, який розташований с. Курпино-Мініцьке Фрунзівського району Одеської області. Того ж дня між сторонами був укладений письмовий договір про повну матеріальну відповідальність. В подальшому працівниками товариства та відповідальною особою [PERSON] був здійснений переоблік товарів у вище зазначеному магазині, в результаті якого виявлено нестачу товарів у розмірі 40598 гривень. В рахунок погашення заборгованості від нестачі товарів відповідач повернула частину коштів позивачу. Станом на день звернення позивача до суду залишок боргу відповідача від нестачі товарів складає 22092 гривні. У судове засідання представник позивача не зявився, через канцелярію суду подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 36). Відповідач у судове засідання двічі не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджено повідомленням про отримання нею судових повісток. Про причини неявки суд не повідомлено (а.с. 31, 35). Суд вважає, що відповідач не зявилась до суду без поважних причин, а тому за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 травня 2015 року відповідач була прийнята позивачем на посаду продавця в магазин ТПП с. Курпино-Мініцьке, що підтверджено копією розпорядження правління Фрунзівського РСТ про прийом на роботу [PERSON] від 29 травня 2015 року № 9 (а.с. 6). Того ж дня між Фрунзівським РСТ в особі голови правління [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір про повну матеріальну відповідальність (а.с. 8). За умовами п. 1 зазначеного договору працівник, що займає посаду продавця бере на себе повну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому підприємством, установою, організацією матеріальних цінностей і у звязку з викладеним зобовязується: дбайливо ставитись до переданих йому для зберігання або для іншої мети матеріальних цінностей підприємства, установи, організації і вживати заходів для відвернення шкоди; своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства, установи, організації про всі обставини, що загрожують забезпеченню схоронності довірених йому матеріальних цінностей; вести облік, складати і надавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей; брати участь у інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей. Представниками Фрунзівського РСТ в особі голови комісії [PERSON], працівників [PERSON], [PERSON] та матеріально відповідальної особи [PERSON] був здійснений переоблік товарів у магазині ТПП с. Курпино-Мініцьке, в результаті якого виявлено нестачу товарів у розмірі 40598 гривень (а.с. 9-16). Зазначене також підтверджується копією порівняльної відомості (а.с. 23). В рахунок погашення заборгованості від нестачі товарів відповідачем була внесена в касу споживчого товариства 25391 гривня, що підтверджено відповідними прибутковими касовими ордерами (а.с. 24). 23 червня 2015 року представниками Фрунзівського РСТ в особі голови комісії [PERSON], працівників [PERSON]І, [PERSON] та матеріально відповідальної особи [PERSON] був здійснений повторний переоблік товарів у магазині ТПП с. Курпино-Мініцьке, яким встановлена нестача товарів у розмірі 12505 гривень, без урахування нестачі за результатами проведення першої перевірки (а.с. 17-22). В рахунок погашення заборгованості від нестачі товарів, яка утворилася в результаті повторної перевірки від 23 червня 2015 року, відповідачем була внесена в касу споживчого товариства 5620 гривень, що підтверджено прибутковим касовим ордером від 14 липня 2015 року (а.с. 25). Зі змісту пояснювальної записки від 02 липня 2015 року наданої [PERSON] на імя голови Фрунзівського РСТ [PERSON] вбачається, що саме з вини [PERSON] утворилася нестача товарів (а.с. 26). Таким чином, залишок боргу відповідача від нестачі товарів складає 22092 гривні (15207 гривень + 6885 гривень), а саме: залишок боргу за результатами проведення першої перевірки та залишок боргу за результатами проведення повторної перевірки відповідно. Враховуючи те, що відповідач свої зобовязання за умовами договору про повну матеріальну відповідальність не виконала, на підставі розпорядження правління Фрунзівського РСТ від 06 липня 2015 року № 19 [PERSON] була звільнена з посади продавця магазину ТПП с. Курпино-Мініцьке (а.с. 7). Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Згідно приписів ч. 1, ч. 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за пряму дійсну шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. Згідно ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до п. 5 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини у випадку коли шкода завдана недостачею. Статтею 135-1 КЗпП України передбачено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо звязані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Судом встановлено, що відповідач належить до категорії працівників з якими може бути укладений договір про повну матеріальну відповідальність. Відповідно до ст. 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. Законодавством може бути встановлено окремий порядок визначення розміру шкоди, що підлягає покриттю, в тому числі у кратному обчисленні, заподіяної підприємству, установі, організації розкраданням, умисним зіпсуттям, недостачею або втратою окремих видів майна та інших цінностей, а також у тих випадках, коли фактичний розмір шкоди перевищує її номінальний розмір. Таким чином, всупереч умовам договору та вимогам чинного законодавства відповідач належним чином свої зобовязання по відшкодуванню завданої матеріальної шкоди не виконала та не здійснила повернення нестачі в повному обсязі. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 1218 гривень.

Outcome: approved