Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

09 липня 2019 року позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа: Амур-Нижньодніпровський ВДВС м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області, про зміну способу стягнення аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. на місяць, починаючи з 03.07.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. На даний час коштів, які вона отримує, недостатньо для повноцінного утримання дитини, тому з метою недопущення погіршення матеріального стану дитини, на утримання якої стягуються аліменти просить суд змінити розмір аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у зв`язку з нерегулярною сплатою аліментів з боку відповідача, утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2019 року складає 3095,00 гривень. За таких обставин,позивачка звернулась з даним позовом до суду та просить Також стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з березня 2019 року по червень 2019 року, станом на 31 липня 2019 року в розмірі 1932,86 гривень. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Заслухавши учасників та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 грудня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 1009. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. на місяць, починаючи з 03.07.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду знаходиться на виконанні у Амур-Нижньодніпровському ВДВС м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області. Щодо позовної вимоги про зміну розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення, суд зазначає наступне. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Щодо стягнення з відповідача заявленого розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Положеннями ч.1, ч.3 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП 54776366, згідно виконавчого листа №199/4428/17 від 18.09.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1000,00 гривень щомісячно на утримання [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з 03.07.2017 року і до повноліття дитини, заборгованість по аліментам станом на 01.07.2019 року складає 3095,00 гривень, з них: за березень 2019 року - 54,5; за квітень 2019 року - 1013,50 гривень; за травень 2019 року - 1013,50 гривень; за червень 2019 року - 1013,50 гривень. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивач не заперечує проти визначеного державним виконавцем розміру заборгованості по аліментам, відповідач не оспорює його дійсність та обґрунтованість, доказів, які б визначали доцільність перевірки правильності розрахунку аліментних платежів за кожним окремим місяцем суду не надано, тому суд вважає заявлений розмір заборгованості вірним та обґрунтованим. На підставі наданого Розрахунку заборгованості по аліментам, позивачем здійснено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відповідно до якого за період з березня 2019 року по червень 2019 року, станом на 31.07.2019 року (122 дні) розмір пені складає 1932,86 гривень. Відповідачем в судовому засіданні в повному обсязі визнано позов та не надано інших розрахунків, тому суд приходить до висновку, що станом на 01.08.2019 року останнім не погашено заборгованості по аліментам, зокрема за червень 2019 року. Так, з урахуванням думки позивача, а саме визнання наявності заборгованості, станом на 01.08.2019 року, дослідивши наданий позивачем розрахунок, суд вважає, що його проведено вірно, з урахуванням положень ст. 196 СК України та висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved