Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

09 червня 2020 року позивачка звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , який в червні 2021 року уточнила та просила стягнути з [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , тверду грошову суму в розмірі 5000 грн.щомісячно , починаючи стягнення з 24 червня 2021 року. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2012 року. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2019 року зазначений шлюб було розірвано. Від цього шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, матеріальну допомогу відповідач надає,але вони не можуть дійти домовленості щодо розміру аліментів, тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей на її користь у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісяця, до повноліття дітей. Позивачка [PERSON] та її представник за ордером про надання правової допомоги [PERSON] (а.с.165) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник за ордером про надання правової допомоги [PERSON] (а.с.81). в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечували щодо їх задоволення. Вислухавши сторони та їх представників, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] (а.с.7) та [PERSON] [INFO] (а.с.8), які проживають разом з позивачкою (а.с.20) . [PERSON] , [INFO] є дитиною-інвалідом, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] виданим Правобережним УСЗК ДМР(а.с.18). Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2019 року розірвано(а.с.9-11). [PERSON] добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей, є працездатною особою, зареєстрований як фізична особа-підприємець, має можливість забезпечувати дітей всім необхідним для нормального розвитку, відпочинку та лікування, але сторони не можуть дійти згоди щодо розміру та способу сплати аліментів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши з відповідача аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 5000 грн. щомісячно , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24 червня 2021 року та до 25 березня 2031 року, а потім стягнути аліменти у розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання [PERSON] , [INFO] , до її повноліття. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 908 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved