Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

08.10.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , в якій просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина на 66/100 часток домоволодіння [ADDRESS] . Вона звернулась до нотаріуса Третьої державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, у зв`язку з неможливістю визначення складу спадкового майна. Ухвалою судді від 11.10.2019 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.11.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача - Миколаївської міської ради, в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа, без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради від 08.10.2008 року, громадянину [PERSON] належить 66/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної частки. Зазначене право власності було зареєстровано Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 08.10.2008 року, реєстраційний номер 24972491 з відміткою про реєстрацію цього ж самого будинку за адресою [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 25655533, серії [NUMBER] виданого Реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області від 15.08.2014 року, земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 0,0444 га належить на праві приватної власності (розмір частки 1/1) [PERSON] . Як вбачається з довідки Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 06.05.2019 року іншому співвласнику [PERSON] належить 34/100 часток вказаного домоволодіння, однак, згідно цієї ж довідки, 34/100 частки вказаного домоволодіння виділено в нову адресу: [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради № 305 від 29.03.2013 року. Тобто фактично, на даний момент за адресою: [ADDRESS] знаходиться виключно та частина домоволодіння, яка за життя належала [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 12.02.2019 року. Після його смерті відкрилася спадщина та 21.03.2019 року Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою миколаївської області було заведено спадкову справу № 114/2019 за заявою позивачки у справі [PERSON] , яка своєчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини. За даними спадкової справи є інші спадкоємці: син померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] , які відмовились від прийняття спадщини. Однак, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.09.2019 року, державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , посилаючись на те, що згідно наданих документів неможливо визначити склад спадкового майна. З цих причин позивачка позбавлена можливості успадкувати вищевказаний житловий будинок, а тому її спадкові права підлягають захисту у судовому порядку. Згідно положень\~ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.1216-1218\~ЦК\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статей 1268, 1270\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.ст. 391, 392\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд знаходить обраний позивачкою спосіб захисту свого невизнаного права належним та таким, що грунтується на законі. Самі ж позовні вимоги позивачки про визнання права власності на житловий будинок знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачкою на оплату судового збору, остання не заявляла, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved