Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

09.07.2020 року позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на малолітніх дітей. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він перебуває у шлюбі з відповідачем з 07 березня 2009 року. Шлюб зареєстрований Комунарським відділом реєстарції актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 105. Від даного шлюбу вони мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з ним. Протягом останнього часу позивач з дітьми та відповідач не проживають разом як сім`я , не виконують сімейних обов`язків, шлюбні відносини між ними фактично припинені, в зв`язку з різними поглядами на спільне життя та втратою взаєморозуміння. З березня 2015 року вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, сім`я фактично не існує. Позивач потребує постійної матеріальної допомоги в утриманні дітей, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, а також стягнути з останньої на його користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач і його представник у судовому засіданні позов підтримали і просили суд його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач, будучи повідомленою судом належним чином про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надала. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленої належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, свідків [PERSON] , [PERSON] , які суду пояснили, що діти [PERSON] і [PERSON] проживають разом зі своїм батьком [PERSON] , їх мати в утриманні дітей участі не приймає, разом з ними не проживає, її місце перебування їм не відоме, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 07.03.2009 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 105, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] і доньку [PERSON] , [INFO] . Дані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 613 і серії [NUMBER] , актовий запис № 747 відповідно (а.с. 6, 7). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] та його діти - [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30-31). На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені, вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, відновляти дані стосунки не мають намірів. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що даний шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення. Підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, оскільки збереження сім`ї буде суперечити їх інтересам. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітніх дітей суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дітей та те, що відповідач працездатна особа, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у відповідача інших аліментних зобов`язань, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у заявленому позивачем розмірі. Суд вважає, що даний розмір аліментів зможе забезпечити дітям не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які діти мали би при сумісному проживанні з обома батьками. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору у розмірі 840,80 гривень, а також судовий збір у розмірі 840,80 гривень - на користь держави за пред`явлення позовних вимог про стягнення аліментів позивачем, який звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved