Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

09.12.2019 року до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу , звернувся МТСБУ, в якому просить стягнути на користь МТСБУ з [PERSON] матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 100820,00 гривень, мотивуючи позовні вимоги тим, що з вини [PERSON] 22.07.2017 року, який керував автомобілем марки Toyota р/н [NUMBER] сталася дорожньо- транспортна пригода, в результаті якої автомобіль марки «Mercedes -Benz E 500» р/н [NUMBER] власником якого є [PERSON] , отримав механічні ушкодження. Оскільки на час скоєння ДТП цивільно правова відповідальність відповідача не була застрахована з заявою про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування до МТСБУ, звернувся [PERSON] відповідно до звіту №04-08/1 встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes -Benz E 500» р/н [NUMBER] становить 141520,90 гривень Ліміт відповідальності 100000,00 гривень, відповідно розмір виплати становить 100000,00 гривень сума на збір документів становить 820,00 гривень. 03.11.2017 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 100000,00 гривень на користь [PERSON] ( шкода заподіяна в результаті пошкодження транспортного засобу) про свідчить платіжне доручення №1261213від 03.11.20217 р., що стало підставою для звернення до суду з регресним позовом про стягнення з [PERSON] грошової суми сплаченої позивачем в рахунок страхового відшкодування у сумі 100000,00 та витрат на збір документів сумою 820 гривень. Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 19.12.2019 року провадження у справі справа відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, без виклику сторін, однак з датою судового засідання. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України. Позивачем отримано ухвалу 03.01.2020. Відповідачу ухвалу суду про відкриття провадження у справі, копію позову разом з додатками до нього направлено за адресою реєстрації його мешкання: [ADDRESS] , однак станом на теперішній час у суду не має жодного ані повідомлення про отримання чи про неотримання відповідачем надісланих судом документів, назад до суду з відміткою про « сплив терміну зберігання» також документи не повернулись. Судом повторно направлялись за вказаною адресою вищезазначені документи. Станом на 07.07.2020 від позивача, ані відзиву, ані жодних заяв чи клопотань не надходило, поштове повідомлення повернулось на адресу суд у з відміткою за спливом терміну зберігання. У зв`язку з тим, що відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 (зі змінами) з 12 березня 2020 р. на всій території України установлено карантин, а відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема статтями 178, 179, 180 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, розгляду справи, продовжуються на строк дії такого карантину, Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 07.07.2020 продовжено [PERSON] строк на подання відзиву на позовну заяву та відповідних доказів на строк дії такого карантину роз`яснивши, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, а позивача відповідно строк для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Дану ухвалу надіслано сторонам своєчасно. 09.09.2020 та 17.09.2020 позивачем до суду надано позовну заяву в уточненій редакції, копію якої було направлено на адресу відповідача. Станом на теперішній час, з врахуванням часу наданого сторонам для надання відзиву на позовну заяву, а також відповіді на відзив, у наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. У визначені строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України,суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові заяви, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що 22.07.2017 року о 19.00 годин, керуючи транспортним засобом марки Toyota р/н [NUMBER] в м.Одесі по вул. Люстдорфська дорога,166 в порушенні п.10.1 «Правил дорожнього руху, перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод для інших учасників дорожнього руху, чим створив аварійну ситуацію для автомобіля марки «Mercedes -Benz E 500» р/н [NUMBER] , який рухався у попутному напрямку, вимушено різко гальмував та скоїв наїзд на бордюр ,в результаті чого отримав механічні ушкодження, за дане правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП встановлена Постановою Київського районного суду м. Одеси від 04.09.2017 року. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до підпункту «а» п. 41.1ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована при використанні транспортного засобу «Toyota р/н [NUMBER] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 31.07.2017 року позивачем було отримано повідомлення [PERSON] про дорожньо- транспортну пригоду та заяву на виплату страхового відшкодування від постраждалої особи [PERSON] цивільно- правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «СГ «Тас», про що свідчить поліс №АК/5536291. На підставі звіту №04-08/1, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Mercedes -Benz E 500» р/н [NUMBER] становить 141520,00 гривень. Ліміт відповідальності має розмір 100000,00 гривень. Відповідно до Наказу від 03.11.2017 року №10072 наказано фінансовому управлінню сплатити на рахунок [PERSON] 100000,00 гривень за шкоду завдану в результаті ДТП. Позивачем було виплачено суму відшкодування завданого внаслідок ДТП в розмірі 100000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1261213 від 03.11.2017 року. Оскільки позивач виплатив грошові кошти на відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, він має право регресної вимоги до відповідача на відшкодування понесених збитків. Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.38.2.1ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати на користь [PERSON] у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача. Виходячи із ст.49 ЦПК України, в якої зазначено, що право відмови від позову належить безпосередньо позивачу, а відповідач має право тільки визнати позов повністю або частково, вважає за необхідне ухвалити рішення, яким позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу витрат по виплаті страхового відшкодування в загальному розмірі 100820,00 грн. (10000,00 грн. регламентна виплата + 820 грн. витрати на збір доказів) визнати обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 1921,00 гривень також підлягають задоволенню.

Outcome: approved