Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

07.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу в розмірі 26465,01 грн., 3085, 99 грн. - три відсотки річних від построченої суми, 7916,72 грн. - відсотків за користування грошовими коштами, мотивуючи позові вимоги тим, що відповідач отримані в борг грошові кошти в сумі 2000 доларів США не повернув. Позивач до початку розгляду справи через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. З письмової згоди позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У судовому засіданні встановлено, що 08.07.2010 року [PERSON], відповідно до розписки, що міститься в матеріалах справи (а.с. 15), взяв у [PERSON] в борг 2000 доларів США та зобов'язувався повернути позивачу в строк до 08.10.2010 року. Відповідач в установлений строк боргу не повернув. Відповідно до розрахунку позивача загальний розмір позики станом на 08.10.2010 року з урахуванням відсотків за користування коштами становить 2040,63 доларів США. В поданій до суду позовній заяві відповідач визначив ціну позову в розмірі 26465,01 грн., 3085, 99 грн. - три відсотки річних від построченої суми, 7916,72 грн. - відсотків за користування грошовими коштами а всього 29524, 00 грн. 08.12.2014 року позивач через канцелярію суду подав заяву в якій визначив остаточний розмір позовних вимог відповідно до курсу НБУ станом на 05.12.2014 року в розмірі 31512,78 грн., 3674,59 грн. - три відсотки річних та 9426,71 грн. - відсотків за користування грошовими коштами, а всього 44614,08 грн. Національним банком України станом на 05.12.2014 року встановлено офіційний курс 1541,5499 грн. за 100 доларів США. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений. Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року, яка згідно положень частини першої статті 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. З огляду на вищенаведене з відповідача на користь позивача належить стягнути 31512,78 грн. - основного зобов'язання, 3674,59 грн. - три відсотки річних та 9426,71 грн. - відсотків за користування грошовими коштами, а всього 44614,08 грн. Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 295 грн. 24 коп. та 150 грн. 90 коп. судових витрат на користь держави.

Outcome: partial