Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

07 жовтня 2014року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалася на те, що 14 серпня 2010року у Троїцькій сільській раді Новоодеського району Миколаївської області вона уклала шлюб з відповідачем. Позивач вказала, що від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами погіршилися через постійні сварки, відсутність порозуміння щодо сімейного побуту, різні погляди на подружнє життя, втрату поваги та любові. Сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально. У зв'язку з вищевикладеним позивач не бачить сенсу продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати без її участі та вказала, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.08.2010року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 14.08.2010року Троїцькою сільською радою Новоодеського району Миколаївської області. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 10.11.2010року Троїцькою сільською радою Новоодеського району Миколаївської області. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально. Позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу сторін стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу шлюбного прізвища слід задовольнити та залишити їй прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved