Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

09.11.2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з літа 2008 року вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Після народження сина у жовтні 2009 року їх сім`я з відповідачем розпалась. Вони намагались зберегти сімейні стосунки та їхні спроби ні до чого не привели. Восени 2010 року сторони остаточно припинили сімейні стосунки. Із зазначеного часу батько дитини не виконує свої батьківські обов`язки, не займається утриманням та вихованням дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний розвиток, тому позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON] . Представник позивачки - адвокат Чередниченко Р.В. у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. До наступного судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с.73). Позивачка [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, вимоги, викладені у позові, підтримала у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні (а.с.73). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, вказавши, що обставини, на які позивачка посилається в позовній заяві, не відповідають дійсності. Так, він забирав сина з дитячого садочку у 2013 році. З 2013 року по 2015 рік вони з відповідачкою мешкали разом. Також вказав, що останні три роки він не бачився з сином, у школі його не відвідував, щоб не створювати конфліктні ситуації з позивачкою. Аліменти на утримання сина він не сплачує, оскільки через поганий стан здоров`я не працює, готується до операції. 02.05.2019 року до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказав, що з [PERSON] вони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2008 року по 2015 рік та проживали в його будинку. Відносини між ними погіршилися у 2013 році після його захворювання. У 2013 році [PERSON] подала до суду заяву про стягнення аліментів на утримання дитини, які він тривалий час виплачував. Труднощі в спілкуванні із сином виникають тільки з вини [PERSON] (а.с.57-59). 04.06.2019 року до судового засідання відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду (а.с. 54), не з`явився, заяв про перенесення розгляду справи або про поважність причин неявки до суду не надав. За таких обставин суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради та Органу опіки Билбасівської селищної ради Слов`янського району до суду не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, просили при винесенні рішення врахувати висновок органу опіки. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.10.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.01.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] (а.с.4). Згідно довідки-розрахунку Слов`янського міськрайонного ВДВС № АСВП-36325818 від 23.03.2017/46783 заборгованість по аліментах станом на 12.12.2017 року складає 41058 грн. (а.с.11). Згідно наданих відповідачем копій документів вбачається факт сплати [PERSON] аліментів на утримання дитини у лютому 2013 року в сумі 311 грн., березні 2013 року 120 грн. та 300 грн., квітні 2013 року у сумі 110 грн., у січні 2014 року в сумі 190 грн., грудні 2018 року в сумі 515 грн. (а.с. 70 ) Враховуючи, що вказані платежі мають не систематичний характер, їх загальна сума складає 1031 грн., що складає лише 2,5% від загальної суми заборгованості по аліментах, суд не знаходить підстав вважати, що відповідач займається утриманням дитини у належному обсязі. Доводи [PERSON] про те, що він через хворобу не має можливості працювати щоб сплачувати аліменти, судом визнаються недоведеними, оскільки з наданої відповідачем медичної документації, факт непрацездатності відповідача не вбачається. (а.с.62-66 ) Згідно характеристики від 15.12.2017 року, наданої Слов`янською ЗОШ № 11 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається у 2 класі. Вихованням та контролем за поведінкою й успішністю дитини займається матір. Батько дитини [PERSON] батьківські збори не відвідує та успішністю сина не цікавиться (а.с.6-8). З довідки № 71-11.02-13.12.2017, виданої КЗ «Дошкільний навчальний заклад комбінованого типу № 66 «Журавлик» [PERSON] вбачається, що дитина [PERSON] відвідував вказаний заклад у період з 07.08.2012 року по 29.08.2016 року. На протязі вказаного періоду дитину приводила тільки мати, яка оплачувала витрати на дитину, приймала участь в житті групи та дитячого садку. Батько у вихованні дитини участі не приймав (а.с.6). Згідно довідки 11-02/1 від 09.01.2019 року виданої КЗ «Дошкільний навчальний заклад комбінованого типу № 66 «Журавлик» [PERSON] , вбачається, що протягом 2013 року останній інколи забирав дитину [PERSON] з дитячого садка, декілька разів гуляв з дитиною на території садка (а.с. 69). Зазначені довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад комбінованого типу № 66 «Журавлик» містять суперечливі відомості щодо участі відповідача у вихованні дитини у 2013 році. З оглядом на вимоги ст. 12, 81 ЦПК України суд вважає, що усунути вказані суперечності не є можливим у зв`язку із позицією сторін, які до судового засідання не з`явилися, будь яких клопотань з цього приводу не заявили. Крім того, з урахуванням показань відповідача, який в судовому засіданні особисто показав, що він не бачився з сином останні три роки, суд набуває висновку, що питання участі відповідача у вихованні дитини у 2013 році не має суттєвого значення для вирішення справи по суті, а тому, не приймає до уваги зазначені вище довідки в частині, що стосується 2013 року. Доводи відповідача про те, що труднощі в спілкуванні із сином виникають тільки з вини [PERSON] , є безпідставними та недоведеними, оскільки на їх підтвердження відповідачем не надано суду жодного належного доказу. Посилання ж відповідача на те, що він три роки не бачиться з сином через небажання створювати конфліктну ситуацію з позивачкою, взагалі є алогічними та не заслуговують на увагу суду, оскільки дитина ходить до школи, де відповідач має можливість її бачити та спілкуватися, у тому числі, і в присутності педагогів. З висновку органу опіки та піклування при Виконкомі Билбасівської селищної ради № 5 від 29.01.2019 року та висновку органу опіки та піклування Слов`янської міської ради № 25/03-299 від 18.02.2019 року, вбачається, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав стосовно його малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з тих підстав, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого сина, аліменти на утримання не сплачує, має велику заборгованість, не спілкується з сином, не відвідує за місцем проживання, не шукає шляхів спілкування з дитиною (а.с.36-39). Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Дослідивши письмові докази, суд набуває висновку, що у судовому засіданні у повній мірі підтверджено факт того, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина, не піклується про нього, не проявляє до нього щонайменшої батьківської турботи, зацікавленості у його долі, що свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим, суд, вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно сина. Згідно із ст. 141 ЦПК України, ч.2 ст. 4 ЗУ « Про судовий збір» суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved