Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

07 квітня 2014 року до суду надійшла зазначена позовна заява. Під час слухання справи в суді представник позивача залучив як відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Київській області. З врахуванням заяви від 18.08.2014 року позивач в позовних вимогах просить: стягнути з Українського державного інституту по проектуванню підприємств харчової промисловості «Укрдіпрохарчопром» на користь позивача заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності щомісячно по 6 090,00 грн., а у подальшому у п'ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати; стягнути з Українського державного інституту по проектуванню підприємств харчової промисловості «Укрдіпрохарчопром» на користь позивача заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності в розмірі 398 315,00 грн. за період з 01.01.2004 року по 31.08.2014 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він працював на посаді бурильника-водія інституту «Укрдіпрохарчопром», правонаступником якого є Український державний інститут по проектуванню підприємств харчової промисловості «Укрдіпрохарчопром». Відповідно до Акту № 1 про нещасний випадок на виробництві від 20.01.1984 р. отримав 26.05.1983 р. травму на виробництві, внаслідок якої йому було встановлено 2 групу інвалідності. Згідно з рішенням Бориспільського міського суду Київської області від 14.11.1993 р. відповідач виплачував позивачу щомісячно 13011,75 крб. Проте з 2001 р. відповідач припинив здійснювати відповідні виплати. Позивач вважає, що відповідач зобов'язаний відшкодувати йому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, але не менше розміру втраченого заробітку (доходу) обчисленого виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач - Український державний інститут по проектуванню підприємств харчової промисловості «Укрдіпрохарчопром» належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, направив до суду заперечення на заявлені вимоги в яких зазначає, що заперечує проти заявлених вимог за тих підстав, що в липні 2001 року відповідач передав справу відповідному Фонду соціального страхування для проведення виплат. З того часу позивач не звертався до відповідача щодо правильності нарахування компенсації. Всі документи на підставі яких у позивача виникло право на отримання виплат були передані Фонду, що підтверджується відповідним актом. А тому відповідач зазначає, що він не є належним відповідачем у даній справі. Представник відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Київській області в судовому засіданні, яке відбулось 11.09.2014 року пояснила, що оскільки позовних вимог до них не пред'явлено, вони є неналежним відповідачем; будь-яких пояснень чи заперечень від відповідача до суду не надійшло. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши представника позивача, врахувавши заперечення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав. Судом в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 05 червня 1981 р. по 25 листопада 1991 р. працював в інституті «Укрдіпрохарчопром», правонаступником якого є Український державний інституту по проектуванню підприємств харчової промисловості «Укрдіпрохарчопром», на посаді бурильника-водія. Як вбачається з Акту № 1 від 20 січня 1984 року, 26 травня 1983 р. [PERSON] отримав травму на виробництві, внаслідок чого йому було встановлено 2 групу інвалідності, з 11 червня 2002 року отримує пенсію по інвалідності з трудового каліцтва довічно. Під час трудової діяльності позивача в інституті «Укрдіпрохарчопром», йому встановлювалась 15 % надбавка до заробітної плати в якості компенсації за втрату працездатності у зв'язку з виробничою травмою. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Бориспільського міського суду Київської області від 14 листопада 1993 р. зобов'язано інститут «Укрдіпрохарчопром» виплачувати [PERSON] щомісячно 13011, 75 крб. Листом інститут «Укрдіпрохарчопром» № 29-01-223 від 07 грудня 2011 року повідомляв позивача, що відповідні документи за актом №14/06 від 11 червня 2001 року передано ФССНВ. З акту № 14-06 від 11 липня 2001 року вбачається, що інститут «Укрдіпрохарчопром» передав особову справу [PERSON] до відповідного відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Законом України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі Закон), що набрав чинності з 1 квітня 2001 року, визначено новий механізм відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових обов'язків. Зазначені заходи здійснюються не роботодавцем, як це було до введення в дію Закону, а Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі Фонд). Згідно положення п. 3 Прикінцевих положень Закону передача документів, що підтверджують право працівника на страхову виплату, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також розміри цієї виплати та послуг здійснюється підприємствами Фонду соціального страхування від нещасних випадків по акту. Форма акта, перелік документів, а також строк передачі встановлюються Фондом. Як вбачається з матеріалів справи, встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось представником позивача, відповідні документи стосовно отриманої позивачем травми на виробництві інститутом «Укрдіпрохарчопром» передані Фонду у червні 2001 року. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, позивач не має будь-яких претензій до Фонду щодо сум нарахованих виплат. Позовні вимоги до Фонду не пред'являлись. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки за таких обставин виплати здійснюються Фондом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed