Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

08 лютого 2017 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою згідно якої 25 липня 2011 року відповідно до укладеного договору б/н [PERSON] отримав кредит в банку в розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з тим, що відповідач порушив умови договору і не надавав грошові кошти позивачу для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами згідно умов договору станом на 31 грудня 2016 року існує заборгованість в сумі 14571,46 грн., з них: заборгованість за кредитом 337,86 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 9833,53 грн., заборгованість з комісії та пені 3230,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 670,07 грн. Вказану суму боргу, а також сплачений судовий збір в сумі 1600,00 грн. позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, згідно поданої заяви просить розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно отриманої 22 лютого 2017 року судом інформації з Летичівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області [PERSON] зареєстрований [INFO]. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату і час судового засідання повідомлений у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 3 ст. 76 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. До суду від відповідача письмові заперечення на позовну заяву, заява про розгляд справи за його відсутності, не надходили. Враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення судом проведено заочний розгляд справи. Судове засідання проведено у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст.ст. 526, 527, 530, 599, 610, 615, 625, 626, 629, 1054 ЦК України: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є обов'язковим для виконання сторонами; за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, [PERSON] була подана анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 25 липня 2011 року. Своїм підписом відповідач підтвердив свою згоду з тим, що вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, з якими ознайомилася, становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також зобовязався виконувати вказані Умови та Правила, регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку. Отже, з урахуванням положень Умов і Правил надання банківських послуг суд вважає, що шляхом подання [PERSON] анкети-заяви до Банку від 25 липня 2011 року між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг. З довідки про умови кредитування з використанням Кредитки Універсальна, вбачається, що: тип карти Master Card; тип кредитної лінії поновлювальна; відсоткова ставка на залишок заборгованості 1,7 % в місяць; комісія 15 грн., строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця слідуючого за звітним. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору він автоматично лонгується на той самий строк (п. 1.1.7.12); для надання послуг Банк видає Клієнту картку, її вид визначений в памятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказана у заяві (п. 2.1.1.2.1); після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також заяви Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт (п. 2.1.1.2.3); підписання договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком (п. 2.1.1.2.4); Клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 2.1.1.5.5); Клієнт зобовязаний у випадку невиконання зобовязань по договору, за вимогою Банку виконати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), сплатити винагороду Банку (п. 2.1.1.5.6). У п. 2.1.1.7.6, п. 2.1.1.12.6 Умов визначено, що в разі порушення Клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. по кредитним карткам, відкритим у валюті USD) + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу; за користування кредитом і овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів у році. Отже, з урахуванням положень Умов суд вважає, що шляхом подання [PERSON] анкети-заяви до Банку від 25 липня 2011 року між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг. ПАТ «КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. Із розрахунку заборгованості за договором вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами. З позовної заяви, поданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 31 грудня 2016 року існує заборгованість в сумі 14571,46 грн., з них: заборгованість за кредитом 337,86 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 9833,53 грн., заборгованість з комісії та пені 3230,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 670,07 грн. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. У звязку із зазначеним позовні вимоги щодо стягнення штрафу (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 670,07 грн. задоволенню не підлягають. Отже, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості відповідно до умов договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідачем доказів, які б стосувалися відсутності заборгованості або існування заборгованості в іншому розмірі, суду не надано. У звязку з тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з вищевикладених підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідача слід стягнути 1600,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial