Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

10.04.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання договору поруки припиненим та визнання іпотечного договору недійсним. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 29.04.2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та чоловіком [PERSON] - [PERSON] укладено кредитний договір на загальну суму 57648 доларів США. На забезпечення виконання договору між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір поруки, а також між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір іпотеки. 05.03.2015 року [PERSON] стало відомо про збільшення відсоткової ставки за договором кредиту. Оскільки жодної інформації про збільшення відсоткової ставки від банку [PERSON] не отримувала, вона просить на підставі ст. 559 ЦК України визнати договір поруки припиненим. Крім того, [PERSON] просить визнати недійсним договір іпотеки, оскільки він укладений всуперечь вимогам ст. 65 СК України без згоди другого подружжя. В судовому засіданні 18.05.2015 року було подано заяву, в якій позивачка просила суд задовольнити лише позовну вимогу про визнання договору поруки припиненим. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовну вимогу про визнання договору поруки припиненим і просила її задовольнити. При цьому представник позивачки посилалася на те, що відповідачем було збільшено відсоткову ставку за кредитним договором без згоди на то поручителя. Тому договір поруки підлягає припиненню. Представник відповідача в судове засідання не з'явився за невідомих обставин. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Беручи до уваги, що представник відповідача тричі не з'явився в судове засідання, суд ухвалив розглянути позов заочно без участі представника відповідача. Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. 29.04.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є відповідач ПАТ «Альфа-Банк», та чоловіком позивачки - [PERSON] укладено кредитний договір № 800003722. На підставі вищезазначеного кредитного договору [PERSON] отримав від банку кредит для придбання квартири в сумі 57648 доларів США за умови сплати 13,30% річних строком до 29.04.2013 року. В п. 5.2 кредитного договору передбачено право банку змінити розмір процентів за користування кредитом, про що банк повинен попередити боржника за сім днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа.. На забезпечення виконання вищезазначеного кредитного договору між ЗАТ «Альфа-Банк» та позивачкою укладено договір поруки, за умовами якого позивачка поручається за виконання [PERSON] обов'язків за кредитним договором та несе солідарну відповідальність перед банком за порушення зобов'язань [PERSON] Згідно ст. 2 цього договору, предметом договору є зобов'язання поручителя перед кредитором солідарно відповідати за виконання боржником зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, а саме: по поверненню кредитних коштів в межах кредиту, по сплаті відсотків за користування кредитом, по сплаті неустойки, а також відшкодуванню збитків. Пунктом 6.4 ст. 6 договору поруки передбачено, що у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором, передбачена цім договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення. Користуючись правом, зазначеним в п. 5.2 кредитного договору, банк з 29.09.2008 року збільшив відсоткову ставку за кредитом та встановив її на рівні 17% річних, про що повідомив боржника листом № 25522-83-б/б від 13.08.2008 року. 18.11.2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про припинення одностороннього правовідношення та перерахунок відсоткової ставки за кредитним договором. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 13.03.2012 року в задоволенні позову було відмовлено. Як видно з позовних вимог, позивачка просить визнати поруку припиненою, оскільки банком було збільшено обсяг відповідальності боржника без згоди поручителя. Вирішуючи позов суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (п.24). Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 19 грудня 2011 року у справі № 6-67цс11. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Жодних доказів погодження змін відсоткової ставки із поручителем, як це передбачено п. 6.4 договору, банком не представлено. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що з 29.09.2008 року без погодження з поручителем змінено зобов'язання боржника в бік збільшення. Тому саме із цього часу порука припиняється відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України. Порука при цьому не зберігається у тій частині зобов'язання, яка була забезпечена порукою до зміни зобов'язання. Зі змісту ст.ст. 559 та 598 ЦК України слідує, що припинення поруки означає такий стан сторін, при якому в силу чітко визначених законом обставин, суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Верховний Суд України у Постанові від 21.11.2012 року у справі № 6-134цс12 вказав, що виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або не визнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.ст. 3, 12-15, 20 ЦК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved