Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

08.08.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Посилається на те, що 29.01.2012 року між нею та відповідачкою був укладений договір позики коштів, згідно умов якого нею було передано відповідачці 2000 доларів США, яку та зобов'язувалася повернути до 29.01.2013 року. Грошові кошти в сумі 2000 доларів США, що еквівалентно 36500 грн., відповідачка отримала в повному обсязі, що підтверджується розпискою від 29.01.2012 року. Відповідно до договору позики, сторонами було досягнуто домовленості, що позика повинна бути повернута не пізніше 29.01.2013 року. Однак у вказаний термін, а ні пізніше, [PERSON] позичені гроші в сумі 2000 доларів США позивачці не повернула. На сьогоднішній день, сума боргу складає 36500 грн. На неодноразові вимоги повернути борг, відповідачка постійно переносить дати повернення позичених грошей, посилаючись на те, що на теперішній час в неї грошей немає. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та уточнив, просив стягнути з [PERSON] на користь позивачки 25900 грн. боргу, що еквівалентно 2000 доларам США, та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, письмових заперечень на позовну заяву не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що на підтвердження укладення договору позики позичальник надав позикодавцеві розписку, відповідно до якої [PERSON] отримала у [PERSON] позику в сумі 2000 доларів США з кінцевим терміном повернення 29.01.2013 року (а.с.3). Проте дане зобов'язання не було виконано, та відповідач відмовляється повертати позику в добровільному порядку. Згідно показників Національного банку України, з 02.10.2014 року офіційний курс гривні до іноземної валюти долару США становить 12,95 грн., тому представник позивачки уточнив позовні вимоги про стягнення боргу в сумі 29500 грн., що еквівалентно 2000 доларам США. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача борг в сумі 25900 грн., а також слід стягнути судові витрати в сумі 259 грн. у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved