Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

10.03.2021 року позивач поштою звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість у розмірі 1000 долари США, 3 відсотки річних у розмірі 74 доларів США та 12500 грн, а також понесені судові витрати у розмірі 908,00 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 01.08.2017 року вона передала відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 1000 доларів США, які були отримані ним та використанні у власних потребах. 01.12.2017 року за допомогою електронної системи грошових переказів позивачем було передано відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 3000 грн., що підтверджується квитанцією TS210197 від 25.02.2021 року. 16.08.2018 року позивач отримала від відповідача власноручно написану письмову розписку, в якій останній підтвердив факт отримання грошових коштів у розмірі 1000 доларів США та зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 15.09.2018 року. Позивач посилається на те, що на протязі 2017-2019 років відповідач неодноразово звертався до неї з метою позичання грошей, частину з яких він повернув, однак значна частина так і залишилась не повернутою, що і стало підставою для звернення до суду. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Литвинюк А.В. Ухвалою суду від 27.04.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами у справі у строки, передбачені ст.275 ЦПК України з повідомленням (викликом) учасників справи. В подальшому, під час проведення судового засідання в режимі відеоконференції позивач [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з [PERSON] лише заборгованість в розмірі 1000 доларів США, що підтверджується розпискою, оскільки відповідач неодноразово звертався до неї з метою позичання грошей, частину з яких повернув, проте вона не пам`ятає часу та мету повернення зазначених коштів. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, звернулась на електронну адресу суду з заявою, в якій надала письмові пояснення на уточнення позовних вимог та просила суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином шляхом направлення ухвали суду та судових повісток на адресу, зазначену у позовній заяві та за місцем реєстрації. Суд приймає до уваги, що судові повістки на 14.06.2021 та 20.07.2021 року були отримані відповідачем [PERSON] особисто, про що свідчить підпис та відмітка в повідомленнях про вручення поштового відправлення, відтак відповідачеві було відомо про наявність справи в Комінтернівському суді Одеської області, однак він не скористався своїм правом на спростування доводів позивача. Крім того, тексти судових повісток у вигляду SMS-повідомлень направлялись на телефонний номер відповідача, який зазначений у позовній заяві, що підтверджується довідками, сформованими в електронному вигляді та є наявними в матеріалах справи. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ст.ст.280,281 ЦПК України судом вирішено проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.08.2017 року [PERSON] передала відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 1000 доларів США, які були отримані ним та використанні у власних потребах. 16.08.2018 року позивач отримала від відповідача власноручно написану письмову розписку, в якій останній підтвердив факт отримання грошових коштів у розмірі 1000 доларів США та зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 15.09.2018 року. Оригінал розписки знаходиться у позивача. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на момент подачі позову становить 1000 доларів США. Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно\~ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.3 ст.545\~ЦК України тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Отже, наявність боргової розписки підтверджує факт неповернення боргу відповідачем. Відповідно до\~\~ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ч.1\~ст.612 ЦК України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.4\~ст.631\~ЦК України закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. В постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі №6-63 цс 13 зазначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до\~ст.1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2\~ст.1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ч.1\~ст.1049 ЦК України\~визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За\~ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 цього Кодексу\~вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом\~ст.1052 ЦК України\~у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, що забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до положень\~ст.533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо повернення суму позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до розписки, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 1000 доларів США, що станом на 10.03.2021 року за офіційним курсом Національного банку України становить 27743,1 грн. (1000 доларів США х 27,7431 грн = 27743,1). Щодо вимог в частині стягнення заборгованості у розмірі 12500 грн, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню, у зв`язку з їх необґрунтованістю. Згідно ч.1\~ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст.89 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до\~ст.141\~ЦПК України стягненню з відповідача підлягають також сплачена позивачем при зверненні до суду грошова сума судового збору у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial