Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

08 лютого 2018 року позивач звернулась до Рівненського міського суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення на свою користь заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 21958 грн. 64 коп. та компенсації втрати частини доходів у зв'язку із невчасною виплатою заробітної плати в розмірі 1755 грн.55 коп. Також просить суд допустити негайне виконання рішення суду в розмірі місячного заробітку в сумі 3632 грн. 48 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що працює апаратником в цеху аміачної селітри ПАТ «Рівнеазот». За період лютий-червень 2017 року відповідач не в повному обсязі і невчасно виплачував їй заробітну плату, окрім того зазначає, що у зв'язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, має право на компенсацію втрати частини доходів посилаючись на статті 115 КЗпП України та положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ). 28 лютого 2018 року від представника ПрАТ «Рівнеазот» Поляк І.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу, оскільки, як зазначає, заборгованість із заробітної плати становить 15359,32 грн., а не 21958,64 грн. Також просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача про стягнення компенсації втрати частини доходів, з тих підстав, що позивачем не додано доказів на підтвердження виплати заборгованості, та даних про відмову роботодавця у виплаті компенсації. 05.03.2018 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого зменшила розмір позовних вимог та просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 15359 грн. 32 коп. та компенсації втрати частини доходів у зв'язку із невчасною виплатою заробітної плати в розмірі 1567 грн. 22 коп. Також просить суд допустити негайне виконання рішення суду в розмірі місячного заробітку в сумі 3362 грн. 90 коп. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, 16 березня 2018 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними у справі матеріалами. Враховуючи заяви сторін, суд вбачає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення. Відповідно до вимог частини першої статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок нарахування та виплати компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати встановлено Законом № 2050-ІІІ. Статтею 1 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до вимог статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться), що передбачено статтею 3 Закону № 2050-ІІІ. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір компенсації втрати частини доходів заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати становить 1567,22 грн. Оскільки такий розрахунок проведений позивачем у відповідності до вимог статті 3 Закону № 2050-ІІІ та з урахуванням індексів інфляції в період невиплати заробітної плати, він приймається судом до уваги при вирішенні спору. На заперечення позовних вимог в частині стягнення компенсації відповідач посилається на положення статей 4,7 Закону № 2050-ІІІ та на ту обставину, що позивачем не надано доказів на підтвердження виплати заборгованості та даних про відмову роботодавця у виплаті компенсації. Згідно статті 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Статтею 7 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Оскільки факт існування заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі у сумі 15359,32 грн, сторонами не заперечується та не спростовується, підтверджується довідкою №395 від 26.02.2018 року про суми які належні до виплати [PERSON], посилання відповідача на неподання позивачем доказів виплати цієї заборгованості та відмови у виплаті компенсації, суд визнає безпідставними. Враховуючи зміст позовних вимог та встановлені по справі обстави, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення повністю. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Судовий збір за позов майнового характеру у розмірі 704 грн.80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved