Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

09.12.2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, - у розмірі 4806,34 грн., а також понесений ними судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, нарахування за які здійснюється згідно з тарифами, встановленими рішенням Полтавської обласної ради від 20.06.2008 року. Взаємовідносини підприємства та відповідачів, врегульовані статтями 64, 68 ЖК України, а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, згідно з якими наймачі зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Підприємство надавало послуги в квартиру [ADDRESS], де проживають відповідачі, проте останні не виконували зобов'язання щодо оплати таких послуг. За період з 01.09.2011 року по 01.11.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 3954,15 грн., яка з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення (660,35 грн.) та 3% річних від простроченої суми (191,84 грн.), становить 4806,34 грн. Таку заборгованість позивач просить суд стягнути з відповідачів. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву в якій просить суд розглядати справу без її участі. Представник позивача зазначила, що підтримує позов у повному обсязі і просить суд задовольнити їхні вимоги. З урахуванням позиції [PERSON] в попередньому судовому засіданні, представник позивача додатково зазначила, що від відповідачів не надходили звернення про відмову від наданих послуг, а також заяви про зміни в складі сім'ї і розрахунки поточних нарахувань здійснено згідно кількості осіб, зазначених у довідці КП «Надія». Тому представник позивача вважає і [PERSON] належним відповідачем. [PERSON] не надала доказів її відсутності в період з 01.09.2011 року по 01.11.2014 року, за адресою, що вказана у позові. Тому представник позивача просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Причина неявки [PERSON] суду не відома. Остання була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. [PERSON] надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, при цьому зазначає, що визнає позовні вимоги у повному обсязі, оскільки є власником квартири. [PERSON] просить стягнути всю суму заборгованості з нього, оскільки його мати [PERSON] в квартирі не проживає. В попередньому судовому засіданні, що відбулося 15.01.2015 року, [PERSON] зазначав, що не сплачував заборгованість, оскільки ним було видано довіреність на ім'я [PERSON], з правом продажу квартири останнім, від імені довірителя і відповідач вважав квартиру проданою. Після надходження позову Полтавського обласного КВПТГ «Полтаватеплоенерго», [PERSON] з'ясував, що квартира продана не була і він до цього часу є її власником. Термін дії довіреності закінчився, тому [PERSON] визнає себе боржником перед підприємством. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Виходячи з положень ч. 2 ст. 509 ЦК, а також ст. 11 цього Кодексу, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також з договорів, в результаті завдання шкоди, з результатів інтелектуальної чи творчої діяльності та з інших юридичних фактів. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтями 66-70 ЖК України, передбачено плату за користування житлом. Згідно зі ст. 67 ЖК - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Частинами 1-3 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства; перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди); комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, крім встановлених Законом випадків. Безперебійний порядок надання послуги, встановлено також у п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених 21.07.2005 року. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, частиною 3 ст. 20 даного Закону, покладено на споживача. Згідно з ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», на споживача також покладено обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що позивач є комунальним підприємством, яке надає у тому числі і послуги з теплопостачання. (а.с. 10) Тарифи на теплову енергію та на послуги централізованого опалення і постачання гарячої води, затверджені рішенням 20 позачергової сесії Полтавської обласної ради від 27.03.2009 року, введено з 01.01.2011 року рішенням обласної ради від 01.02.2011 року. (а.с. 9) Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Між сторонами по справі не було укладено договору про надання послуг з теплопостачання. Статтями 19, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов'язок, а не право сторін. Тому відсутність договору в умовах, коли позивач надавав послуги, а відповідач (користувач або власник) не відмовлявся від їх отримання і при цьому не укладав договір, не може бути підставою для відмови у позові. Розрахунок заборгованості по договору свідчить про надання послуг підприємством споживачу [PERSON], в квартирі [ADDRESS]. В той же час, розрахунок свідчить, що надані підприємством послуги не оплачувались споживачем, в результаті чого станом на 18.11.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 3954,15 грн. (а.с. 5-6) З матеріалів справи вбачається, що ні [PERSON], ні [PERSON] не зареєстровані у вищевказаній квартирі. [PERSON] зареєстрована [ADDRESS] з 17.02.2011 року, а [PERSON] - [ADDRESS] з 25.07.2012 року (а.с. 14-15) Позивачем долучено до позовної заяви довідку (виписку з домової книги) ГЖЕД «Надія» від 01.02.2011 року, згідно якої [PERSON] і [PERSON] проживають в [ADDRESS]. (а.с. 4) Дану довідку видано до того, як відповідачі були зареєстровані за іншою адресою. При цьому заборгованість нарахована з вересня 2011 року - в період, коли [PERSON] уже була зареєстрована за іншою адресою. (а.с. 5) [PERSON] визнавав в попередньому судовому засіданні і зазначив про це у своїй заяві про розгляд справи без його участі, що є власником квартири [ADDRESS]. [PERSON] визнавав заборгованість, що існує у нього, як власника, перед позивачем. Обставини, зазначені [PERSON] в попередньому судовому засіданні, підтверджуються довіреністю від 29.12.2009 року (а.с. 30-31). Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] зобов'язаний був оплачувати послуги з теплопостачання в період з 01.09.2011 року по 01.11.2014 року. Разом з тим, в судовому засіданні не доведено, що [PERSON] користувалася послугами з теплопостачання в квартирі [ADDRESS], в період з 01.09.2011 року по 01.11.2014 року. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач проживала у вказаній квартирі в зазначений період або що вона є власником такої квартири. [PERSON] була зареєстрована за іншою адресою, в період, коли була нарахована заборгованість. Згідно з положеннями ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. За зазначених обставин, суд вважає не доведеними позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з [PERSON] Підстави для задоволення позову в цій частині - відсутні. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути заборгованість за послуги з теплопостачання в квартирі [ADDRESS], за період з 01.09.2011 року по 01.11.2014 року, з [PERSON] Позивач просить суд стягнути заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення та 3% річних, що передбачено ст. 625 ЦК України. Розрахунки таких сум, долучено до позовної заяви (а.с. 7-8). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За відсутності договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати житлово-комунальних послуг, на боржника може бути покладено відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦКУ. Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Тому суд вважає за можливе стягнути заборгованість з [PERSON], з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, що були нараховані позивачем. Загальна заборгованість становить 4806,34 грн., з них заборгованість за послуги теплопостачання - 3954,15 грн., інфляційні втрати - 660,35 грн., 3% річних від простроченої суми - 191,84 грн. У зв'язку зі стягненням з [PERSON] всієї суми заборгованості, про яку просить позивач, з нього також має бути стягнуто сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн., що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial