Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

07 серпня 2019 року до суду звернулася [PERSON] із вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги обґрунтувала наступним: [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] . Вона прийняла спадщину шляхом постійного проживання з померлою та шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки є спадкоємицею четвертої черги за законом на підставі ст. 1264 ЦК України. 11 червня 2018 року [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь неї. Коли вона звернулася до приватного нотаріуса Гафяк М.О. із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, їй було відмовлено з тих підстав, що для отримання вищезазначеного свідоцтва необхідно встановити факт спільного проживання з померлою однією сім`єю не менше п`яти років, тому рекомендовано звернутись до суду для вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Просила суд встановити факт її постійного проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем - [PERSON] , [INFO] , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з січня 2013 року по день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовну заяву підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити. Представник відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області на адресу суду направив клопотання про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував, вважав, що в матеріалах справи відсутні належні докази проживання померлої спадкодавиці з позивачем. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Гафяк М.О. на адресу суду направила клопотання про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Ухвалою судді від 12.08.2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 23.09.2019 року витребувано докази по справі. 01.11.2019 року у справі проведено підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали спадкової справи (а.с. 70-101), оцінивши надані суду докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 07.06.2018 року, актовий запис № 1460 (а.с. 11). [INFO] син померлої - [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с. 13 - повідомлення щодо кола спадкоємців). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , передбачених законом або заповітом, немає. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Гафяк М.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.12.2018 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Гафяк М.О. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , з тих підстав, що для отримання вищезазначеного свідоцтва необхідно встановити факт спільного проживання з померлою однією сім`єю не менше п`яти років (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням ЖКГ адміністрації міської Ради народних депутатів від 04.06.1993 року, квартира [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . Згідно довідки ТОВ «Житлорембудсервіс» № 4033/36 від 22.10.2018 року на день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). [PERSON] мала намір укласти з [PERSON] спадковий договір, що підтверджується довіреністю від 05.06.2018 року про надання [PERSON] таких повноважень (а.с. 14). Фактично з січня 2013 року [PERSON] проживала разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та доглядала її, оскільки остання потребувала стороннього догляду. Факт проживання померлої разом з позивачем у квартирі [ADDRESS] , підтверджується актом ТОВ «Житлорембудсервіс» за № 540 від 05.11.2018 року (а.с. 16). В судовому засіданні допитано свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт постійного проживання померлої [PERSON] разом із [PERSON] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.ст. 1217, 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями можуть бути особи за заповітом і за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 вищевказаного Кодексу заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ч. 1 ст. 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо. Пункт 23 вищевказаної Постанови Пленуму визначає, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Outcome: approved