Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

10.03.2016 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок, який знаходиться в с.Волиця, по вул.Дружби, 67, Мостиського району Львівської області, був збудований спільно [PERSON] (позивачкою) та її чоловіком [PERSON]. Вказують, що 21.11.2014року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на майно, яке йому належало, в тому числі на ? частики вищевказаного житлового будинку. Спадкоємцями після його смерті є позивачка [PERSON] дружина померлого, її син [PERSON]Я.(позивачі у справі), та дочка [PERSON]. При цьому, [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своїх часток у спадщині на користь [PERSON] Стверджують, що в грудні місяці 2015року вони звернулися до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини на ? частки житлового будинку за кожним, однак через відсутність правовстановлюючих документів на право власності на зазначене будинковолодіння вони (позивачі) не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у звязку із чим змушені звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просять суд визнати за ними право власності по ? частині за кожним на будинковолодіння, яке знаходиться в с.Волиця, по вул.Дружби, 67, Мостиського району Львівської області. В попереднє судове засідання позивачі не зявилися, проте подали до суду заяви, в яких просять суд справу розглядати без їх участі та зазначають, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Тщенецької сільської ради Мостиського району Львівської області у попереднє судове засідання не зявився, а подав заяву, в якій зазначає, що вирішення даного спору покладає на розсуд суду та просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу [PERSON] у попереднє судове засідання не зявилася, проте подала до суду копію спадкової справи №6/2015, заведеної після смерті [PERSON] Представник третьої особи - Мостиського районного управління юстиції Львівської області у попереднє судове засідання не зявився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.130, 174 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання. Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №67 по вул.Дружби в с.Волиця Мостиського району Львівської області був збудований у 1976 році подружжям [PERSON] та [PERSON] (позивачкою у справі) у період зареєстрованого шлюбу між ними, отже відповідно до положень ст.22 КпШС України \~ та ст. 60 СК України дане майно було обєктом права їх спільної сумісної власності та частка кожного з них як співвласника складала відповідно по 1/2 ідеальній частині такого. Також встановлено, що 21.11.2014 року [PERSON] помер. До складу спадкового майна, що залишилось після його смерті, входила вищевказана 1/2 частина спірного будинковолодіння, що належала йому як співвласнику у спільній сумісній власності подружжя. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №6/2015, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу [PERSON], за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є син померлого [PERSON] (позивач у справі), який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька, оскільки постійно проживав разом із ним на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини, а також дружина померлого [PERSON] (позивачка) та дочка [PERSON] (змінила прізвище на «Лістар») Л.Я., які у встановлений законом строк та порядок відмовилися від належної їм частки у спадщині після смерті [PERSON] в користь позивача [PERSON] Разом з тим, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно позивачі не можуть в позасудовому порядку оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, у звязку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON]; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №67 по вул.Дружби в с.Волиця Мостиського району Львівської області; довідкою КП «Мостиське РБТІ» №1910 від 05.06.2015 року; листом приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу [PERSON] №436/02-14 від 11.12.2015 року; копією спадкової справи №6/2015, заведеної після смерті [PERSON] Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 60 СК України, ст.22 КпШС України \~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові \~на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що є усі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на 1/2 частину спірного будинковолодіння, оскільки судом встановлено, що таке набуте останньою за час спільного подружнього проживання із померлим [PERSON] та з урахуванням того, що частки чоловіка і дружини у спільному майні подружжя є рівними. Також з огляду на те, що інша ? частина спірного будинковолодіння на час відкриття спадщини належала спадкодавцю [PERSON], а позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, що прийняв спадщину після смерті свого батька, інших спадкоємців, що претендують на спадщину, не має, то право власності на дане майно (1/2 будинковолодіння) перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є всі підстави для задоволення позову в цій частині та визнання за позивачем [PERSON] права власності на ? частину спірного будинковолодіння. На підставі викладеного,

Outcome: approved