Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

08.09.2014 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що він є наймачем двохкімнатної квартири [ADDRESS], на підставі ордера, який на даний момент не зберігся. На теперішній час у вищезазначеній квартирі зареєстрований також його син, відповідач [PERSON], [INFO]. На теперішній час відповідач більше чотирьох років не проживає за зазначеною адресою, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, особистих речей в будинку не має, і взагалі квартирою не цікавиться і проживає в Росії за невідомою позивачеві адресою. Позивач змушений сплачувати всі комунальні платежі. Тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, просив суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Довідки ТОВ «Арагорн» № 311 від 28.03.2005 року, з наймачем [PERSON] укладений договір найму житлового приміщення. Ордер на квартиру [ADDRESS] не зберігся. Згідно довідки ТОВ «Арагорн» № 382 від 21.08.2014 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено Актом ТОВ «Арагорн» від 18.08.2014 року, [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] але фактично за даною адресою не проживає з 2010 року по теперішній час, місце мешкання Росія. Позивач сплачує всі комунальні платежі, що підтверджується квитанціями, які долучені до матеріалів справи (а.с. 7-9). Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або його членів сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України, особа визнається такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням, якщо ця особа відсутня понад встановлені строки. Згідно ст. 167 Житлового Кодексу України, У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. В судовому засіданні встановлено, що в квартирі, наймачем якої є [PERSON] зареєстрований відповідач [PERSON], який фактично за цією адресою не проживає більшн чотирьох років. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved