Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

08.04.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом з вимогою стягнути на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб у виконавчому комітеті Петрашівської сільради Герцаївського району Чернівецької області 14.11.2013 року актовий запис за № 09. Від спільного їхнього подружнього життя з відповідачем [PERSON] вони мають одного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Незадовго до народження дитини відповідач сім'ю залишив і перейшов жити до своїх батьків. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріально їй та їхній спільній дитині взагалі не допомагає, участі у її вихованні не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати малолітнього сина. Зазначає, що відповідач не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибутку від здійснення господарської діяльності. В зв'язку з наведеним просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що малолітній [PERSON], [INFO], не є його сином, а тому просив суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] просив суд відкласти судовий розгляд у зв'язку з тим, що відповідач не вважає себе батьком малолітнього [PERSON], [INFO], та бажає пред'явити до суду відповідні вимоги щодо оспорювання свого батьківства. Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання представника відповідача у зв'язку з тим, що можливість пред'явлення відповідачем вимог про оспорювання свого батьківства не залежить від розгляду справи про стягнення аліментів. Окрім того, матеріалами справи підтверджено, що саме відповідач є батьком малолітнього [PERSON], протилежне відповідачем не доведено та не є предметом спору. Відкладення розгляду справи із вказаних підстав не є обов'язком суду та призведе до невиправданого затягування розгляду справи. З наявних в матеріалах справи письмових доказів та пояснень сторін, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 14.11.2013 року сторони уклали шлюб у виконавчому комітеті Петрашівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис за № 09. Від спільного подружнього життя вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між сторонами, а за відсутності такої домовленості, кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вищенаведені норми законодавства зводиться до того, що утримання дитини по досягнення нею повноліття є обов'язком а не правом батьків. Незадовільний матеріальний стан батьків має враховуватися судом при визначені розміру аліментів, однак це не звільняє особу від сплати аліментів. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що малолітній син [PERSON] проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Отже, ураховуючи, що відповідач проживаючи окремо від свого сина, обов'язки по його утриманню добровільно не виконує, не працевлаштований, то з нього повинно бути стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі на утримання сина. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2015 року визначено в розмірі 1032 грн., 30 відсотків від вказаної суми становить 309,6 грн. Судом прийнято до уваги, що позивачка сама утримає сина можливими їй засобами за відсутності постійної допомоги зі сторони відповідача. Незадовільний матеріальний стан відповідача не може вплинути на звуження обсягу його обов'язків як батька щодо догляду та утримання малолітнього сина. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки частково, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно, оскільки вказана сума, враховуючи встановлений законодавством мінімальний розмір аліментів на утримання дитини, є необхідною і такою що відповідає матеріальному стану відповідача. У ч. 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.. На підставі ст. ст. 180-182, 184 СК України,

Outcome: partial