Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

07 червня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 вересня 2003 року уклав шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 254. Від спільного життя з відповідачкою мають доньку [PERSON], [INFO]. Останнім часом сімейне життя не склалося. Разом сторони не проживають з 08.03.2014 року, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки між ними припинені. Вважає, що в подальшому підтримувати сімейні відносини сенсу немає. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] До початку судового засідання позивач надав письмову заяву, в якій позов підтримав повністю, справу просив розглянути без його участі. Відповідачка до початку судового засідання також надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечувала, справу просила розглянути без її участі. В судове засідання сторони не зявилися, надали суду заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі. Позивач позов підтримує, відповідач позовні вимоги визнала. В звязку з чим, суд вважає, за доцільне відповідно до вимог ст. ст. 169, 197 ЦПК України розглянути справу у відсутність сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про одруження (а.с.3), 10 вересня 2003 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 254. Згідно свідоцтва про народження (а.с. 4) сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до Ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 Ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 4\~ст. 56 СК України\~ примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до Ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року суд не може примушувати жити подружжя однією сім'єю, якщо хоч одна із сторін цього не бажає. Судом встановлено, що разом сторони не проживають, спільне господарство сторони не ведуть, подружні стосунки між ними припинені з 08.03.2014 року, відновлювати їх сторони не бажають. Від надання судом строку на примирення відмовилися. Сторони наполягали на розірванні шлюбу. Фактично сімя більш не існує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін у справі. На підставівищеозначеного та

Outcome: approved