Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

09 квітня 2014 року Орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради в особі голови райадміністрації Степанова В.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідачка по справі є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З серпня 2013 року [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] фактично мешкала в [ADDRESS] У вересні 2013 року мати [PERSON] покинула малолітню [PERSON] в місті Маріуполі та виїхала з меншою дитиною [PERSON] до міста Сніжне. Батько [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], з [PERSON] не спілкується. Батько малолітньої [PERSON] виявив бажання щодо проживання в подальшому доньки разом з ним, але через деякий час мати дитини, [PERSON] забрала малолітню [PERSON] до себе, в цей період малолітня [PERSON] мала статеві відносини з [PERSON], 1986 року народження. Стосовно цього факту відносно громадянина [PERSON] було порушено кримінальну справу. У січні 2014 року було з'ясовано, що мати [PERSON] вдруге залишила малолітню [PERSON] одну. На прийомі в службі у справах дітей батько [PERSON] пояснив, що донька [PERSON] його не слухає, він не має на неї впливу, малолітня схильна до девіантної поведінки. На теперішній час малолітня [PERSON] вагітна та перебуває у центрі дитячої реабілітації «Республіка Пілігрім». Службою у справах дітей з родиною [PERSON] організовані та проведені виховно-профілактичні заходи щодо усунення причин та умов сімейного неблагополуччя, але позитивних результатів вони не дали. У зв'язку з наведеним просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на користь опікуна або державної установи, куди будуть влаштовані діти. У відкрите судове засідання представник позивача Шестак В.В., що діє на підставі довіреності виданої начальником служби у справах дітей не ведення даної справи від імені позивача Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради та від імені третьої особи Служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила про задоволення позовних вимог. Відповідачка у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила. З урахуванням наведеного, відповідно до положень ст. 224 Цивільного процесуального Кодексу України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, зі згоди представника позивача. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального Кодексу України (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, даючи оцінку доводам позивача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову за наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 17 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), орган державної влади або орган місцевого самоврядування здійснюють захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом. Частиною 2 статті 3 ЦПК України передбачено, що до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, у випадках, встановлених законом. Статтею 165 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) закріплено право органу опіки та піклування на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57-59 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16 червня 2000 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, актовий запис №369, [PERSON] народилася [INFO], у графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.3). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 22 січня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №21, [PERSON] народилася [INFO], у графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (зворот а.с.3). За інформацією Сніжнянської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат № 42 Донецької обласної ради від 04 вересня 2013 року, з вересня 2009 року в їх закладі навчається [PERSON], 2000 року народження, з 14 лютого 2013 року дівчинка не відвідує школу, внаслідок чого адміністрація школи завернулася з клопотанням до Сніжнянського РВ про притягнення матері [PERSON] до відповідальності. Від представника ВКМСД була отримана інформація, що [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] переїхали у місто Маріуполь (зворот а.с. 6). За даними Орджонікідзевського РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області від 10 жовтня 2013 року, неповнолітня [PERSON], [INFO], знаходиться на профілактичному обліку у СКМСД, за скоєння злочину, передбаченого ст.. 185 ч.1 КК України (а.с. 7). Як вбачається з листа Дзержинської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 26 Донецької обласної ради від 17 лютого 2014 року, адміністрація школи звернулася до служби по справам дітей Орджонікідзевського району міста Маріуполя з проханням прийняти заходи щодо повернення неповнолітньої [PERSON] в школу-інтернат, оскільки остання з 14 січня 20914 року не приступила до занять у школі. Крім того зазначено, що мати має вплив на доньку, однак покриває її пропуски у школі та ігнорує дзвінки вихователів (зворот а.с. 7). Як вбачається з акту передачі дитини від 17 вересня 2013 року, малолітня [PERSON], [INFO], була передана в центр соціально-психологічної реабілітації дітей міста Шахтарськ для вирішення питання про подальше влаштування дитини на підставі заяви матері у зв'язку з складними життєвими обставинами (а.с. 9). За інформацією, викладеною в зверненні Орджонікідзевського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міського ради до начальника служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації, [PERSON] безробітна, за адресою: [ADDRESS], не проживає, донька [PERSON] знаходилася вдома з братом [PERSON], 1993 року народження, 14 січня 2014 року в жіночій консультації пологового будинку № 2 було виявлено вагітність дівчини. Батько [PERSON] виявив бажання проживати разом з донькою, однак 20 січня 2104 року в письмовій формі відмовився від соціального супроводу та повідомив фіхівців центру, що дочка забрала свої речі та пішла без пояснень, про її місцеперебування йому невідомо (а.с. 11). Згідно акту, складеного комісією служби по справам дітей Орджонікідзевської районної адміністрації 02 вересня 2014 року, за адресою колишнього тимчасового проживання (вулиця Виноградна будинок 28), [PERSON] з липня 2014 року разом з дітьми не проживає, місцезнаходження її на теперішній час невідоме. За висновком органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області від 06 жовтня 2014 року, встановлені факти можуть бути достатньої підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно з вимогами статей 150, 164, 166 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити отримання дітьми повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язків по утриманню дітей. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавленні і поновлення батьківських прав» ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка не піклується про фізичний і розумовий розвиток своїх дітей, не проявляє до них батьківської турботи, що свідчить про те, що вона свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] та неповнолітньої доньки [PERSON], оскільки протягом тривалого часу мала реальну можливість виконувати їх, але відповідних дій не вчиняла, з метою захисту прав дитини та інтересів дітей, відповідачка [PERSON] має бути позбавлена батьківських прав відносно неї. При зміні свого ставлення по відношенню до дітей, відповідачка не позбавлена можливості поновити свої батьківські права. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст.181 цього Кодексу, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. За таких певних обставин, враховуючи, що утримання неповнолітніх дітей є не право, а обов'язок батьків, і позбавлення батьківських прав не звільняє їх від виконання цього обов'язку, суд вважає можливим стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], та неповнолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, на користь опікуна або державної установи, куди будуть влаштовані діти. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, підлягає задоволенню.

Outcome: approved