Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

08.01.2020 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. 09.06.2020 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав до суду уточнену позовну заяву за позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Хотинської РДА про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що позичальник [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 04.08.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 15000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку» які викладені на банківському сайті, згідно яких обслуговувався позичальник. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» на підставі яких позичальник при укладанні Договору про надання банківських послуг надала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Під борговими зобов`язаннями сторони узгодили зобов`язання Клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта, що зазначено в п. 2.1.1.12.1 «Умов та Правил надання банківських послуг». [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 29.12.2016 року. Вказують, що в разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців, таким чином відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Зазначають, що спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , 2014 року народження). Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 04.08.2010 року становить - 15605,23 гривень з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: 15605,23 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту. 21.01.2019 року кредитором була направлена претензія кредитора до Хотинської державної нотаріальної контори, та 26.02.2019 року було отримано відповідь з Хотинської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Таким чином, зазначають, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлої позичальниці, спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачений законодавством строк, а саме протягом 6 місяців від дня відкриття спадщини. Підтримуючи вищевикладене, просять стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] ) заборгованість у розмірі 15605, 23 гривень за кредитним договором № б/н від 04.08.2010 року та судові витрати в справі. 10.08.2020 року представник відповідача - адвокат Ткач Ф.Г., який діє в інтересах [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись на викладене у відзиві. Також просив, стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 6800 гривень. 28.08.2020 року на адресу суду представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Меркулова В.В. надала до суду відповідь на відзив, якому просила задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі, посилаючись на викладене в позові, щодо відзиву заперечувала. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, під час подачі позову до суду надала клопотання про слухання справи у відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити їх в повному обсязі, в разі неявки відповідачів не заперечують щодо винесення в справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] ) в судове засідання не з`явилися, але були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ткач Ф.Г. в судове засідання не з`явився, але від нього 08.09.2020 року на адресу суду надійшла заява, в якій він просив розгляд справи проводити у його та відповідача [PERSON] відсутності, щодо позовних вимог заперечують на підставі наведених доводів у відзиві на позов та просять відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Також просили покласти на позивача понесені відповідаче [PERSON] судові витрати в даній справі (витрати на правничу допомогу адвоката). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Хотинської РДА в судове засідання не з`явився, але був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Суд, вивчивши та дослідивши надані докази, дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом та просить стягнути із відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] ), як спадкоємців [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитором спадкодавця заборгованості за кредитом та судові витрати в справі. Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 04.08.2010 року, відповідно до якої отримала кредит у розмірі 15000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.12.2016 року судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.47). Позивач в обгрунтування позовних вимог, зазначає, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з врахуванням внесених [PERSON] коштів на погашення кредиту, в позичальника утворилась заборгованість перед банком, яка станом на дату її смерті ( [INFO] ) склала 15605,23 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Як, встановлено судом, згідно матеріалів справи, позичальник [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] та бабусею відповідача [PERSON] , відповідач [PERSON] є зятем покійної, так як перебуває в шлюбі з [PERSON] , що вбачається із довідки виконкому Рукшинської сільської ради Хотинського району, відповідно до якої вказані особи зазначені як такі, що проживали разом з покійною на день її смерті. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, позивачем до позовної заяви додано копію анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій зазначено, що [PERSON] 04.08.2010 року ознайомилась з договором про надання банківських послуг, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді і остання погодилась з його умовами. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, позивач посилається на п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких позичальник [PERSON] при укладанні договору надала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Як встановлено судом, згідно розрахунків, позивачем нараховано загальну заборгованість за кредитом, яка станом на дату смерті ( [INFO] ) позичальника [PERSON] склала 15605,23 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Також позивачем, на підтвердження укладеного договору надано Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, з якими нібито ознайомилась [PERSON] при укладенні вказаного договору. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своій сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частинами 1. 2 ст. 83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосереднього до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням до суду позовної заяви. Як передбачено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При оцінці доказів та оцінці аргументів, суд враховує положення ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача, як споживача послуг позивача. Як встановлено судом, у зв`язку з тим, що умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Таким чином, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Крім того, у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає належних доказів, які б підтверджували що саме ці умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору укладеного банком з цим позичальником. Проте, як вбачається з матеріалів справи, підписана анкета-заява позичальника [PERSON] не містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, а тому відповідно, відсутні підстави для висновку, що відповідач ознайомлений саме із тими Умовами та Правилами, які додані до позовної заяви, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, а тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору із позичальником діяли саме ці умови, а не інші. При цьому, матеріали справи, не містять підтверджень, що саме ці Витяг з тарифів та Витяг з Умов розуміла позичальник [PERSON] та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати простроченого тіла кредиту та зокрема, саме у визначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Крім того, як встановлено судом Умови та Правила банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом до суду. За таких обставин, суд вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані [PERSON] . Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про пені та штрафи за несвоєчасне погашення кредиту, які не містять підпису позичальника, надані до позову, не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 04.08.2010 року шляхом підписання анкети - заяви. До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного суду в аналогічній справі в постанові від 03.07.2019 року № 342/180/17. При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПк україни, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в Постановах Верховного Суду. Отже, як встановлено судом, розрахунки заборгованості за договором № б/н від 04.08.2010 року не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог. Також, із наданих суду розрахунків не вбачається за можливе перевірити правильність нарахування відповідних сум [PERSON] , при цьому позивачем доказів щодо принципу нарахування розрахунків суду не надано. Крім того, заява - анкета не містить жодних відомостей про розмір отриманого позичальником [PERSON] кредиту, строку повернення кредиту (користування ним), розмір відсоткової ставки, простроченого тіла кредиту. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо виникнення між позивачем та [PERSON] зобов`язальних правовідносин, на підставі яких позивач просить стягнути кредитором спадкодавця з відповідачів суму простроченого тіла кредиту у вищезазначеному розмірі, оскільки надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не є складовою частиною договору, при цьому докази згоди [PERSON] на встановлення кредитного ліміту в розмірі 15000 гривень в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено факту укладення із [PERSON] договору № б/н від 04.08.2010 року, складовою якого є істотна умова про стягнення суми простроченого тіла кредиту. А тому, суд вважає, що позивачу слід відмовити в повному обсязі в стягненні з відповідачів кредитором спадкодавця заборгованості за простроченим тілом кредиту, оскільки заборгованість за простроченим тілом кредиту виникає у разі невчасної плати за користування кредитом, яка передбачена Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, не є сама по собі складовою тіла кредиту, а являє собою фактично штрафну санкцію, що застосовується у разі неповернення банку кредиту у термін, передбачений договором. Крім того, як уже було зазначено вище, позивачем не надано доказів, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифи банку є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами 04.08.2010 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. При цьому, судом встановлено, що 03 серпня 2020 року між відповідачем [PERSON] та адвокатом Ткачем Федором Григоровичем укладено договір про надання правничої допомоги. 07 серпня 2020 року між відповідачем [PERSON] та адвокатом Ткачем Федором Григоровичем було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору про надання правничої допомоги від 03.08.2020 року, в розділі 4 «Гонорар адвоката» договору доповнено пунктом 4.4 в наступній редакції: в якому гонорар адвоката становить 6800 гривень: 03.08.2020 року (усна консультація 1,5 год х800грн., що становить 1200 гривень; 05.08.2020 року (вивчення позовних матеріалів та матеріалів по справі 2год. х 800грн., що складає 1600 гривень; 06.08.2020 року (підготовка відзиву на позов та направлення його на адресу суду та учасників справи (5 год. Х 800 грн), що складає 4000 гривень, всього становить 6800 гривень. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідачем [PERSON] , до суду надано прибутковий касовий ордер № 0708-01 від 07 серпня 2020 року , відповідно до якого від [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 03.08.2020 року прийнято кошти в сумі 6800 гривень. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] було понесено витрати на правничу відповідно ст. 141 ЦПК України, та з урахуванням обсягу виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення стягнення суми витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в розмірі 4000 гривень, які слід стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] , в іншій частині відмовити. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 509, 525, 526, 549, 550, 551, 553, 610 - 612, 624, 625, 629, 1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved