overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

08 травня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 01.10.1994 року за актовим записом № 73 в Іванківському РАЦС смт. Іванків Київської області. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], дочка вже повнолітня та проживає окремо. Спільне сімейне життя із відповідачем не склалося, позивач не бачить ніякої можливості зберегти колись спільну сім'ю, сторони виявились різними людьми по характеру, поведінці в сім'ї, поглядам на життя. На підставі вищевикладених обставин та висновків, які зробила позивач за час спільного життя з відповідачем, вона прийшла до твердого рішення, що спільна колись сім'я розпалась і її не можливо зберегти. Добровільно розлучитися відповідач не бажає, спори по спільно нажитому майну будуть вирішувати в окремому порядку. Прізвище після розірвання шлюбу позивач просить залишити [PERSON]. Судові витрати згодна понести самостійно. В судове засідання позивач не з'явилася; подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та заперечив проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.10.1994 року за актовим записом № 73, від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою. Суд прийшов до висновку, що спільна сім'я позивача з відповідачем розпалася, зазначений шлюб є формальним і таким, що може бути розірваним. Судовий збір по справі не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки останній згоден нести судові втрати самостійно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

08 травня 2015 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, щоперебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 30 січня 2012 року. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не надає дитині матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання дочки. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 30 січня 2012 року.(а. с. 6) Від вказаного шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO](а. с. 4). Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дітей, оскільки відповідач зобов'язаний їх матеріально утримувати. Відповідач є працездатною особою, тому може надавати таку допомогу дитині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

08 травня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з 25 лютого 2011 року зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі державної ресторації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] батьком якої є відповідач. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені, з березня 2014 року з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Спору щодо місця проживання неповнолітньої доньки та майнового спору на даний час вони не мають. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов та слухати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився від нього до адреси суду надійшла заява в якій він позовні вимоги визнав повністю не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд слухати справу за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Жовтневому відділі державної ресторації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 25 лютого 2011 року, актовий запис № 113. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Жовтневому відділі державної ресторації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилась [INFO], актовий запис № 549, в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

08 травня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], 02 квітня 2009 року у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~\~Посилається на те, що шлюб між нею та відповідачем відповідно до рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 серпня 2012 року, було розірвано. Дитина знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальної допомоги в повному обсязі, хоча згідно закону зобовязаний її надавати. Вказувала, що відповідач інших дітей не має, інших стягнень за виконавчими листами не має. У судове засідання сторони не зявилися. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання не зявився, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав. Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку відповідно до вимог ст.ст.224-226 ЦПК України. Проти такого вирішення справи представник позивачки не заперечує. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно із свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 157931 [PERSON] батьками дитини зазначені сторони по справі. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Факт проживання малолітньої дитини з матірю та знаходження її на утриманні позивачки підтверджується довідкою, виданою Виконавчим комітетом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 02-39/209 від 02 березня 2015 року. Враховуючи наведене, суд відповідно до вимог ст.ст. 182, 183, 191 СК України, враховуючи матеріальний стан сторін по справі, відсутність утриманців у відповідача, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання його малолітньої дитини. Відповідно до вимог ст. ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

08 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Невська, 9. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.05.2017р. о 12 год. 59 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.05.2017р. о 12 год. 59 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, підозріла, сама з собою розмовляє, висловлює маячні ідеї чаклування, відносини. Прислуховується. Мислення паралогічне, торпедне. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

08 травня 2017 року представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Добропільського РЕМ звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електроенергією, тому просить стягнути суму в розмірі 2478,69 грн. за без облікове користування електроенергією. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідач допустив порушення Правил користування електричною енергією для населення, а саме в ході перевірки було виявлено самовільне підключення електроустановок, струймоприймачив, електропроводки до електричної мережі з порушенням схеми обліку. Накид дротів навантження на мережевий ввід. Електрична енергія споживається, але лічильником не враховується. Дане порушеня було зафіксоване Актом №203013 від 16.07.2015 р. В зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму за без облікове користування електроенергією в розмірі 2478,69 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, проте звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення повісток за місцем реєстрації. Доказів поважності своєї неявки або заяв про розгляд справи у її відсутність до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

08 травня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Голопристанської міської ради Херсонської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] 04.09.2017 року, оскільки строк порушено з поважних причин. Ухвалою суду до участі у справі залучено співвідповідача [PERSON] Представник позивача [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов визнала повністю, пояснила, що на спадщину після смерті батька [PERSON] не претендує, позивач [PERSON] проживав разом з батьком в м.Гола Пристань. Представник Голопристанської міської ради Херсонської області [PERSON] у підготовчому засіданні також визнав позов. Згідно чч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 04 вересня 2017 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: Херсонська область, м. Гола Пристань, вул. Беляєва, 8 (а.с. 8). Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом (а.с. 6). Позивач пропустив передбачений чинним законодавством строк для прийняття спадщини через стан здоровя, тому просить суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи той факт, що позивач набув право на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за заповітом, з поважних причин пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, суд вважає, що позивачу слід надати додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

08 травня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що 11 серпня 2007 року у виконавчому комітеті Великокомятської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №14. Від даного шлюбу народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], 20.01.20014 р.н.. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони хоч і проживають разом, однак спільного господарства не ведуть, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач не зявився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 11 серпня 2007 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладання шлюбу, видане у виконавчому комітеті Великокомятської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №14 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.7) та дочку [PERSON], 20.01.20014 р.н (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, малолітні діти після розірвання шлюбу залишаються з матірю. З цього приводу спір відсутній.\~ З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони хоч і проживають разом, однак спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам малолітніх дітей, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

08 травня 2018 року [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської областв з даним позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], що зареєстрований Ревненською сільською радою Бориспільського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 24 жовтня 1992 року зроблено відповідний актовий запис за № 17. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 24 жовтня 1992 року. Від шлюбу мають повнолітніх дітей : сина - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та різницю характерів. У зв'язку з цим вони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проживають окремо. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить їх інтересам, унеможливлює примирення з відповідачем. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином. Натомість позивач подала до суду заяву, якою розгляд справи просила здійснити у їі відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач заяв чи клопотань на адресу суду не направив, про причини неявки до суду не повідомив. Дослідивши подану позивачем заяву та матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 24 жовтня 1992 року у Ревненській сільській раді Бориспільського району Київської області зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 17. Наведене підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого 24 жовтня 1992 року Ревненською сільською радою Бориспільського району Київської області (а.с.6). У сторін це перший шлюб, від якого народилися : син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8-9). Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім'ї неможливе. Також у судовому засіданні встановлено, що майновий спір відсутній. Доказів протилежного суду не надано. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. За змістом прохальної частини позовної заяви, судові витрати по сплаті судового збору (а.с.12) позивач залишає за собою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

08 травня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем , вказавши, що з [PERSON] перебувають у шлюбі з 24 листопада 2000 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачем стали неможливі через наявність різних поглядів на життя, втрату взаєморозуміння. Оскільки примирення неможливе , просила шлюб між нею та відповідачем розірвати . В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив , відзив на позов не надав , в зв»язку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 24 листопада 2000 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Як вбачається з пояснень, викладених позивачем в позовній заяві, вона не бажає більше підтримувати шлюбні стосунки з [PERSON]. Вважає, що сім'я розпалась остаточно, на примирення не згодна. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. На підставі ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved