Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

08.11.2017 року позивач [PERSON], яка діє в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON], звернулася до Корабельного районного суду міста [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей та стягнути з них аліменти на їх утримання. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона є бабусею малолітніх [PERSON] та [PERSON] та матірю відповідачки по справі [PERSON]. Остання 14.02.2014 року вступила до шлюбу з відповідачем по справі [PERSON], який було зареєстровано Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, відповідний актовий запис № 59. Від даного шлюбу у подружжя народилися діти: донька [PERSON], 13 лютого 2013 року та син [PERSON], [INFO]. Майже з народження дітей відповідачі не виконували належним чином свої обовязки батьків, не піклувалися про них, почали вести антигромадський спосіб життя. Тому позивач вимушена була забрати малолітніх [PERSON] та [PERSON] проживати за своїм місцем реєстрації. Малолітні онуки з березня 2016 року проживають та знаходяться на повному утриманні позивача, яка дбає про їх фізичний, психічний розвиток, піклується про стан здоров'я. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не виявляють щодо малолітніх дітей жодного батьківського піклування, не беруть участі у їх вихованні, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не дбають про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не цікавляться їх життям, не відвідують дітей вдома та у дошкільному закладі. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, надали до суду нотаріально завірені заяви, в яких повідомили, що вони не заперечують та дають свою згоду на позбавлення їх батьківських прав щодо їхніх малолітніх дітей: доньки [PERSON], 13 лютого 2013 року та сина [PERSON], [INFO], позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили судове засідання провести за їхньої відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в особі Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, також просила долучити до матеріалів справи висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів відносно їх малолітніх дітей батьківських прав. Дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяви сторін по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO] та малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] (мати) та [PERSON] (батько). Останні ухиляються від виховання дітей, ведуть антигромадський спосіб життя, ніде не працюють, вживають алкогольні та наркотичні речовини, покидають дітей без нагляду на тривалий час. Батько дітей перебуває на обліку в органах внутрішніх справ як особа, яка мала судимість за ч.3 ст. 190 Кримінального кодексу України. Мати дітей має суїцидальні нахили. Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із позивачкою, знаходяться на її повному утриманні. Згідно довідки Миколаївського дошкільного навчального закладу № 103, який відвідують діти, відповідачі по справі, в дитячому закладі не зявляються, участі в житті дітей не приймають. Щомісячну оплату за харчування вихованців вносить бабуся. За інформацією комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» з 2015 року лише бабуся [PERSON] піклується здоровям дітей, приводить дітей на медичні огляди та для проведення щеплення. З метою збереження родинних стосунків, відповідачі неодноразово запрошувалися до служби у справах дітей для проведення з ними профілактично-розяснювальних бесід, але жодного разу не з'явилися. На підставі Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24.11.2017 року наданого до суду, вбачається доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітніх дітей. Таким чином, своїми діями, відповідачі порушують свої зобовязання закріплені в статті 51 Конституції України, а саме щодо того, що батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону закріплено, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В статті 12 цього Закону вказано, що виховання в сімї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 15 цього ж Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою, що відповідачі свідомо не виконують своїх обовязків по вихованню дітей. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п. 2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обовязку виконання батьківських обовязків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідачів, не дивлячись на те, що останні мають задовільний стан здоровя, перешкод у спілкуванні з дитиною їм ніхто не чинив і не чинить, і у тривалому відрядженні вони не знаходяться. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дітей, суд вважає можливим задовольнити позов позивача і позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON]. Вказані обставини об'єктивно підтверджуються перевіреними судом матеріалами справи. Суд розяснює відповідачам, що відповідно до ст. 168 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь держави судові витрати.

Outcome: approved