Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

09.06.2021 року представник позивача [PERSON] , адвокат Чумаченко С.О. поштою звернувся до суду з вказаним позовом та просив визнати виконавчий напис №27784 від 15.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Горизонт» заборгованості за кредитним договором №126023191001 від 01.10.2019 року на загальну суму 5662,50 грн таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «ФК «Горизонт» на користь [PERSON] сплачений судовий збір та витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 01.08.2019 року у позивача [PERSON] було викрадено належний йому мобільний телефон, на якому були збережені фотознімки паспорту громадянина України та РНОКПП, а також банківські картки. За даним фактом відомості про вчинене кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019160330001289 від 26.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та розпочато досудове розслідування. Згодом, на відновлений у оператора телекомунікаційних послуг телефонний номер почали здійснюватися телефонні дзвінки від невідомих осіб з вимогами про погашення наявної заборгованості. У травні 2021 року за місцем роботи позивача [PERSON] надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Одеської області про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20.05.2021 року (ВП №65211485). На адвокатський запит представника позивача [PERSON] , адвоката Чумаченко С.О. 17.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. були надані копії матеріалів виконавчого провадження №65211485, а саме: постанова про відкриття виконавчого провадження №65211485 від 20.04.2021 року, договір про надання онлайн кредиту №126023191001 від 01.10.2019 року, виконавчий напис від 15.03.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №27784, графік розрахунків та копія витягу з ЄДР. Ознайомившись зі змістом зазначених документів представник позивача вважає, що виконавчий напис №27784 від 15.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. не відповідає вимогам\~ЗУ «Про нотаріат»\~і Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки мало місце внесення в сукупний розмір заборгованості таких складових, як пеня і штраф за період, що перевищує строки позовної давності та недоведеність укладання сторонами кредитного договору з підстав відсутності у нього ознак електронного договору відповідно до положень ЦК України та ЗУ «Про електронну комерцію», що не може свідчити про безспірність боргу. Зазначені підстави і стали підставою для звернення до суду. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Литвинюк А.В. Ухвалою суду від 19.07.2021 року було прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами у справі у строки, передбачені ст.275 ЦПК України з повідомленням (викликом) учасників справи. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст.128-130 ЦПК України. 26.08.2021 року на адресу Комінтернівського районного суду Одеської області від приватного нотаріуса Головкіної Я.В. надійшли належним чином завірені копії виконавчого напису, вчиненого 15.03.2021 року за №27784 та документи, на підставі яких вчинявся виконавчий напис. 22.09.2021 року на електронну адресу суду звернувся представник позивача [PERSON] , адвокат Чумаченко С.О. про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону), в тому числі і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5\~та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі ст.87 Закону України\~«Про нотаріат»\~нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст.88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства\~юстиції України\~№296/5\~від 22.02.2012\~року (далі Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою КМУ №1172 від 29.06.1999\~(пункт 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку). П.3.5 глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року. Судом встановлено, що 01.10.2019 року ТОВ «ФК «Горизонт» та [PERSON] укладено кредитний договір надання онлайн кредиту №126023191001 за умовами якого позичальнику надано грошові кошти у розмірі 2500 грн в кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов зазначених у договорі. Кредит надано на умовах строковості, зворотності та платності. 15.03.2021 року приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. на підставі ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №27784. 20.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №27784, виданого 15.03.2021 року. 20.05.201 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яка була надіслана за місцем роботи боржника [PERSON] . Отже, вчинення виконавчого напису було здійснено на підставі п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Відповідно до ч.4 ст.263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 20.05.2015 року у справі №6-158цс 15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11.03.2015 року у справі № 6-141 цс 14 та від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс 17. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Проте, стягувачем не було вручено боржнику письмову вимогу (претензію) про усунення порушення основного зобов`язання, а нотаріус не перевірив, чи попередив кредитор боржника про можливість вчинення виконавчого напису у разі непогашення заборгованості, відтак вчинила виконавчий напис на підставі поданих документів, що не підтверджують безспірності заборгованості. Отже, боржник [PERSON] був позбавлений можливості висувати свої заперечення щодо боргу, оскільки в порушення вимог закону, боржник не був повідомлений не менш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення своїх зобов`язань, заборгованість, на яку вчинено виконавчий напис, не є безспірною. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у справі N 357/12818/17 (постанова від 30.09.2019). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріусом не було дотримано встановлену законом процедуру, а саме нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та застосував норми законодавства, які на момент вчинення виконавчого напису на підставі рішення суду були визнані нечинними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність визнання виконавчого напису №27784 від 15.03.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Горизонт» заборгованості за кредитним договором №126023191001 від 01.10.2019 року на загальну суму 5662,50 грн таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, представником позивача надано договір про надання правової допомоги №1-0106/21 від 01.06.2021 року та квитанцію прибуткового касового ордеру №1-0106/21 від 01.06.2021 року, з яких вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу склали 4000 грн. Згідно ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, суд вважає, що вказані витрати підлягають стягненню із відповідача. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача по справі понесені позивачем документально підтвердженні витрати у розмірі 908 грн.

Outcome: approved