Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

09 квітня 2021 року представник заявниці [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , визнавши датою його смерті - [INFO] . Заява мотивована тим, що заявниця є падчеркою померлого [PERSON] , який [INFO] помер в Куйбишевському районі м. Донецьку. Для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] представник заявниці звернулася до Мангушського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), але отримала відповідь № 20.51-59-147 від 26.03.2021 про відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки для підтвердження факту смерті [PERSON] вона надала свідоцтво про смерть, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, та не є документом-підставою для державної реєстрації смерті. На теперішній час вона не може здійснити державну реєстрацію смерті [PERSON] та отримати свідоцтво про його смерть у Мангушському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), тому просить суд встановити факт смерті. Встановлення факту смерті [PERSON] їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть зразку, встановленого законодавством України. Іншим чином встановити даний факт неможливо. Ухвалою від 09.04.2021 відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Заявниця та її представник в судове засідання не з`явилися, в заяві представник заявниці просила справу розглянути у їх відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає. Представник Мангушського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи у відсутності його представника. Щодо задоволення заяви [PERSON] не заперечує. У відповідності до вимог ст.223, ч.2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, надані представником заявниці письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] у Куйбишевському районі м. Донецька помер [PERSON] , 1935 року народження, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті, які видані органами, що знаходяться на території м. Донецьк, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 6,7). Заявниця [PERSON] є падчеркою померлого [PERSON] , що підтверджується наступними доказами. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.11.1961, матір`ю заявниці [PERSON] , зазначена [PERSON] , після укладення шлюбу 16.08.1980, актовий запис № 1437, заявниця змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.11). З копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] , виданого 20.06.1986, актовий запис 487, вбачається, що [INFO] матір заявниці, [PERSON] , вийшла заміж за [PERSON] , після одруження прізвище залишила « [PERSON] » (а.с. 12). [PERSON] разом із дружиною [PERSON] за життя були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями паспортів подружжя ( а.с. 8,10). Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1451006359 від 16.03.2015 [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Донецьк, є внутрішньо переміщеною особою і проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Для отримання свідоцтва про смерть представник заявниці звернулася до Мангушського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), однак відповіддю № 20.51-59-147 від 26.03.2021 їй було відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] , оскільки для підтвердження факту смерті [PERSON] вона надала свідоцтво про смерть та довідку про причину смерті, які не відповідають формі визначеній Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545 та видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що не є документом-підставою для державної реєстрації смерті (а.с.13). Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно з наказом Міністерства юстиції України 1847/5 від 05.11.2014 року «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з якою м. Донецьк відноситься до такої території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження в повному обсязі внаслідок проведення антитерористичної операції. Відповідно до глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме: суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Таким чином, свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті не створюють правових наслідків, але в той же час вони містять фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для оформлення реєстрації смерті у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки обставини смерті[PERSON] знайшли підтвердження в судовому засіданні та законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявницею свідоцтва про смерть, виданого державним органом України. На підставі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», та

Outcome: approved