Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

08 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. 08 грудня 2017 року до суду надійшли уточнення позовних вимог в яких позивачка ставить на розгляд вимоги про стягнення з відповідача, працюючого на постійній основі на ії користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1200 гривень 1/3 щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 червня 2017 року і до повноліття дитини до 02 березня 2031 року. Мотивує вимоги тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний. Подружжя має малолітню доньку, яка проживає з матірю. Вважає, що з відповідача підлягає стягненню аліменти в примусовому порядку, оскільки батьки разом повинні утримувати дитину. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити по викладеним в ньому підставам, зазначила, що їй не вистачає коштів на утримання дитини яка хворіє. Відповідач позов визнав частково, зазначив що він не заперечує сплачувати аліменти на дитину відповідно до вимог законодавства за рішенням суду, при цьому пояснив, що він працевлаштований та надав довідку з місця роботи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 02 березня 2013 року у сторін народилась донька [PERSON], про що свідчить актовий запис за № 2393 від 16 березня 2013 року, зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Дитина проживає з матірю та знаходиться на ії утриманні, що не заперечували сторони в судовому засіданні. В силу статті 51 КонституціїУкраїни батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожн адитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються ч.3 ст.181 СК України, в редакції Закону № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, на утриманні позивачки знаходиться донька. Вказана обставина не заперечувалась відповідачем в судовому засіданні. Батько повинен приймати участь у матеріальному забезпеченні дитини, яка такої допомоги потребує. \~Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 р. та набулачинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначені розміру аліментів, відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує\~ стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Докази, які б підтверджували, що відповідач добровільно утримує на належному рівні свою дитину суду не надано, тому суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача у примусовому порядку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Судом встановлено, що відповідач працює та має постійний дохід, що підтверджено довідкою від 21.12.2017 року та оглянутою трудовою книжкою в судовому засіданні, тому суд вважає за можливе стягувати аліменти не в твердій грошовій сумі, а у частині від усіх видів заробітку. При цьому суд приймає до уваги, що дитина хворіє, що підтверджено наданою суду медичною довідкою від 19.12.2017 року. Враховуючи аліментний обовязок батька дитини, що дитина проживає з позивачкою та хворіє, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь матері дитини аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При цьому, в порядку п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судовий збір.

Outcome: approved