Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

10.06.2016 позивач звернувся до Красилівського районного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] міської ради Хмельницької області та [PERSON] про визнання недійсними п. 3 рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради Хмельницької області від 23.02.2012 № 712 «Про затвердження актів про прийняття в експлуатацію гаражів» про затвердження [PERSON] акта про прийняття в експлуатацію гаража по вулиці М. Грушевського, 3, загальною площею 27,4 м. кв., та оформлення права власності на нього за встановленою формою, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 449530 виданого [PERSON] міською радою [PERSON] на зазначений гараж. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником 1/2 частки житлового будинку із приналежними до нього господарськими будівлями та призначеної для їх обслуговування присадибної земельної ділянки площею 0,0552 га., кадастровий № 6822710100:01:001:0239 по вулиці М. Грушевського, 5/1, в місті Красилів Хмельницької області поруч із якими, на самовільно зайнятій земельній ділянці загального користування розміщений самовільно збудований гараж, власником якого на даний час є [PERSON]. Пунктом 3 рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради Хмельницької області від 23.02.2012 затверджено акт прийняття в експлуатацію зазначеного гаража та вирішено оформити на нього право власності за встановленою формою, а також [PERSON] міською радою [PERSON] видано свідоцтво про право власності на цей гараж. Позивач вважає такі рішення та свідоцтво про право власності незаконними, а саме такими, що прийнятті [PERSON] міською радою Хмельницької області з порушенням вимог частин 1, 5, 6, 9, 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у непередбаченому законом порядку та спосіб, з перевищенням повноважень, а також такими, що порушують його права та законні інтересами, у звязку з чим просив визнати їх недійсними. В судовому засідання позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Представник позивача додатково пояснив, що [PERSON] не є забудовником спірного гаража, що особисто підтвердив відповідач у судовому засіданні, у звязку з чим він не мав права оформляти право власності на нього як забудовник новоствореного нерухомого майна, а також, що компетентні особи та органи не перевіряли даного гаража на предмет його відповідності державним будівельним нормам та можливості безпечної експлуатації, хоча він розміщений з порушенням мінімальної протипожежної відстані від гаража позивача, що несе загрозу схоронності та безпечній експлуатації майна останнього, порушує його право на безпечні умови проживання. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судовому засіданні проти позову заперечила посилаючись на те, що приймаючи оспорюване рішення та видаючи свідоцтво про право власності виконавчий комітет [PERSON] міської ради та [PERSON] міська рада керувались положеннями п.п. «а» п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке затверджене Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 № 7/5 (надалі - Положення), тобто діяли в межах повноважень, у спосіб та порядку, які передбачені законом. Відповідач [PERSON] та його представник проти позову також заперечили, просили відмовити у його задоволені, у звязку з тим, що [PERSON] не є належним позивачем по даній справі, так як вищезазначені житловий будинок з господарськими будівлями і земельна ділянка належать не лише йому, а власником 1/2 їх частки є також [PERSON], висновок спеціаліста від 02.10.2017 року № ед/017 не є висновком експерта, а тому є неналежним доказом, площа земельної ділянки позивача збільшилась із 0,0541 га., до 0,0552 га., за рахунок земель загального користування, внаслідок чого позивач сам зменшив відстань між межею його земельної ділянки та гаражем [PERSON], а також, що оскаржуване рішення прийнято [PERSON] міською радою Хмельницької області в межах наданих їй повноважень. Крім того, відповідач [PERSON] пояснив, що спірного гаража він фактично не будував, а йому його подарували, земельна ділянка під будівництво гаража йому не виділялась та проект будівлі не розроблявся, він не є забудовником гаража та інформація щодо цього у акті прийняття його в експлуатацію не відповідає дійсності. Також, у 2011 році він притягувався до адміністративної відповідальності за самовільне будівництво даного гаража, досліджені судом копії акта інспектора державного архітектурно-будівельного контролю та протоколу складені відносно нього та їх текст [PERSON] не оспорює. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, обєктивно дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.09.2008 номер в реєстрі 2271 позивач є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] загальною площею 70,6 кв. м.. Згідно договору про порядок користування квартирою від 01.12.2009 між позивачем та [PERSON] встановлений порядок користування даною квартирною, згідно якого у користуванні останньої знаходяться житлова кімната № 3 площею 19,0 кв. м., та кухня № 6 площею 12,0 кв. м.; У користуванні позивача знаходять житлова кімната № 5 площею 9,5 кв. м., житлова кімната № 4 площею 13,3 кв. м., та кухня № 2 площею 8,8 кв. м.. Коридори № 7 площею 6,8 кв. м.; та № 1 площею 8,8 кв. м. знаходяться у їх спільному користуванні. На підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 206134 від 04.08.2011 позивач є власником земельної ділянки площею 0,0552 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці М. Грушевського, 5/1, в місті Красилові, кадастровий № 6822710100:01:001:0239. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.06.2009 № 23101703 позивач є також власником 1/2 частки хліва «Б»; літньої кухні «В» та гаража «Г», які узаконені відповідно до рішення [PERSON] міської ради від 16.06.2009 № 1236. Згідно ч. 1 ст. 386 та ст. 391 ЦК України держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, будучи співвласниками зазначених обєктів нерухомого майна позивач наділений правом на його захист, в тому числі шляхом оскарження рішень, які обмежують або порушують його права. Актом про прийняття в експлуатацію гаража по вулиці М. Грушевського, 3, в місті Красилові від 24.11.2011 встановлено, що документацію на гараж оформлено 13.02.1990 згідно протоколу № 2 засідання міжвідомчої комісії [PERSON] міськвиконкому, гараж цегляний, покритий шифером, має розміри 6,74 х 5,05 м., загальна площа гаража становить 27,40 кв. м., будівельний обєм 84,07 м. куб., комісія вважає, що гараж може бути прийнятий в експлуатацію з оцінкою «добре» з винесенням на засідання виконкому для затвердження. Пунктом 3 рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 23.02.2012 № 712 «Про затвердження актів про прийняття в експлуатацію гаражів»,

Outcome: approved