Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

08.12.2014р. уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банку «Меркурій» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення підвальної частини № LV, LVI, LVa, 1-го поверху № 16-24, 27-29,31,33,33а, 34,36,38-43 в (літера «А-»), загальною площею 364,6кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]., шляхом визнання права власності за позивачем за ринковою вартістю 2694400,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 09 липня 2007 року між АКБ «Меркурій» та [PERSON] було укладено договір № 18-06п-152 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті, назва якого надалі змінювалася додатковою угодою № 11 та додатковою угодою № 18. Відповідно до умов цього договору позивач надав [PERSON] у тимчасове користування кошти у сумі 310000 доларів США. Надалі додатковими угодами ліміт кредитування змінювався і останньою додатковою угодою № 18 заборгованість за кредитним договором переведена у гривню у сумі 3562087,59 грн. Процентна ставка за даним договором також неодноразово змінювалась. 09.07.2007р. між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки. Оскільки [PERSON] свої зобов»язання за кредитним договором не виконує належним чином, у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 3805230,82 грн. Отже, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні позивач доповнив позовні вимоги та просив визнати за ПАТ Банк «Меркурій» право власності на спірні нежитлові приміщення за вартістю 1027900,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, проти звернення стягнення на предмет іпотеки не заперечував, але вважав, що вартість нежитлових приміщень з урахуванням проведеного ремонту зросла і становить 3846530 грн., про що свідчить відповідний звіт експерта, зроблений за замовленням [PERSON] Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.ст.10, 11, 60, 212 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі доводів сторін та наданих ними доказів щодо обставин справи, досліджених в судовому засіданні. Судом встановлено, що 09 олипня 2007 року між АКБ «Меркурій» та [PERSON] було укладено договір № 18-06П-152 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті, відповідно до якого позичальнику було надано кошти у сумі 310000 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 15% річних, термін повернення кредиту - 08 липня 2012року. Надалі додатковим угодами даний договір неодноразово змінювався. Відповідно до останньої додаткової угоди № 18 від 18.04.2013р. до вищезазначного договору, ПАТ Банк «Меркурій» та [PERSON] змінили вид валюти за договором, визнали заборгованість на дату підписання цієї угоди у розмірі 437576,02 олари США, що становило 3562087,59 грн.,проценти у розмірі 7,5 % річних та термін повернення кредиту визначили - 03 серпня 2018 року. Відповідно до розрахунку заборгованості надано позивачем, станом на 25.09.2014р. заборгованість [PERSON] за вищезазначеним договором кредиту склала 3805230,82 грн. 09.липня 2007р. між АКБ «Меркурій» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 16-03-325, відповідно до якого забезпечені вимоги за договором № 18-06П-152 про надання споживчого кредиту між Банком та [PERSON] і предметом іпотеки являється нежитлові приміщення підвальної частини № LV, LVI, LVa, 1-го поверху № 16-24, 27-29,31,33,33а, 34,36,38-43 в (літера «А-»), загальною площею 364,6кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]., що належать [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до вимог ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, ч. 4 ст. 55 Закону України « Про банки та банківську діяльність» за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що позичальник, який несвоєчасно повернув суму позики, зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов»язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієх вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов»язання. Згідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, позовні вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 3805230,82 грн. підлягають задоволенню. Статтею 37 Закону України « Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити свої вимоги забезпечені іпотекою шляхом набуття права власності на предмет іпотеки за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підстав оцінки предмета іпотеки суб»єктом оціночної діяльності. Згідно до наданого позивачем звіту про оцінку майна, проведеного ТОВ «ТСТ Експерт» 09.12.2014р. станом на 09.12.2014р. вартість ринкова вартість іпотечного майна визначана у розмірі 1027900,00 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved