Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

09 квітня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вона проживала з відповідачем однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу в період з 2011 року до 2014 року, проте сімейні відносини між сторонами не склалися та припинилися наприкінці 2014 року. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не вживає заходів щодо забезпечення дитині достатнього життєвого рівня, харчування, медичного догляду та лікування. Позивач самостійно вирішує всі питання щодо догляду, лікування та утримання дитини, тому потребує матеріальної допомоги від відповідача. На думку позивача, найбільш доцільним є встановлення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень, щомісяця. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 квітня 2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позову терміном п`ять днів з дня отримання ухвали суду. 15 травня 2020 року на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 13 квітня 2020 року позивачем долучено до матеріалів справи оригінал квитанції про сплату судового збору та надано копії позовної заяви і всіх документів, що додаються до неї. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 червня 2020 року відкрито провадження по справі. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, також просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом розміщення на офіційному веб-сайті судової влади оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , що видано 25 листопада 2013 року виконавчим комітетом Пономаренківської сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис №26 від 25 листопада 2013 року. За даними довідки № 01-27-134, наданої 13 лютого 2020 року виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] , та має на своє утриманні двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частин 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] і зобов`язаний його утримувати, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] в розмірі 3000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття, при цьому, суд враховує, що батьки проживають окремо, дитина проживає з матір`ю, яка несе основний тягар щодо забезпечення утримання малолітнього [PERSON] . Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved