Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

07 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» (далі по тексту ПАТ КБ «Надра»), з позовом про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору №846321 від 10 липня 2008 року. В судовому засіданні представник позивача , який діє на підставі довіреності просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10 липня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] , було укладено кредитний договір № 846321 (6/4/2008/840-к/493), згідно якого позивач отримав кредит у розмірі 25 900 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.49 річних з кінцевим терміном повернення 07 липня 2028 року. Вважає, що даний договір має бути визнаний недійсним з приводу того, що банк на час видачі кредиту не мав відповідної генеральної та індивідуальної ліцензії на видачу валютних цінностей та не повідомив про це [PERSON], в кредитному договорі не зазначено про відкриття банківського рахунку, який повинен бути відкритим з метою зарахування на нього наданих кредитних ресурсів,що є веденням позивача в оману щодо надання кредитних ресурсів в іноземній валюті. Таким чином при укладанні договору банк не мав відповідних повноважень , щодо видачі кредитної суми . Тому вважає, що його права як споживача порушені, просить визнати недійсним вищевказаний договір, судові витрати стягнути з відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача заперечував, в обгрунування заперечень зазначив, що 10 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», був укладений кредитний договір за яким [PERSON], отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення , строковості та платності грошові кошти в сумі 25\~900 доларів США, строком до 7 липня 2028 року. Відповідно до умов договору відсотки за користування становлять 14,49% річних. Свої зобовязання банк виконав в повному обсязі надавши кредитні кошти,що підтверджується заявкою про видачу готівки від 10 липня 2008 року. Враховуючи , що свої зобовязання [PERSON] виконував з порушенням , утворилась заборгованість за кредитом, яка рішенням Шевченківського районного суду Харківської області 9 червня 2015 року була стягнута з позивача та інших осіб, які були поручителями у зобовязанні солідарно. Рішення суду набуло чинності. Окрім того зазначила ,що при отримані кредиту ,позивач був повністю проінформований ,щодо умов отримання кредиту та його повернення, договір викладений в письмовій формі ,сторони і повному обсязі володіли цивільною дієздатністю. Окрім того зазначила , що позивачем сплинув строк позовної давності,що є підставою для відмову у задоволенні позовних вимог. Враховуючи викладене вважає,що позовні вимоги є безпідставними та такими ,що не підлягають задоволенню. Суд, вислухавши доводи представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, дійшов наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторонами не заперечується той факт, що 10 липня 2008 року між ними, було укладено кредитний договір № 846321 (6/4/2008/840-к/493), згідно якого позивач отримав кредит у розмірі 25 900 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.49 річних з кінцевим терміном повернення 07 липня 2028 року. За умов кредитного договору позивач повинен виконувати правила користування кредитом, погашати щомісячно заборгованість по кредиту, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, пенею, комісією, та інших витрат. Статтями\~\~526, 530\~\~Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно\~\~ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути\~позикодавцеві\~позику\~у строк та в порядку, що встановлений договором Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.\~\~ Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 Цивільного кодексу України. За правилами частини 2 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області суду від 9 червня 2015 року з [PERSON],[PERSON],[PERSON] в солідарному порядку було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 846321 (6/4/2008/840-к/493 від 10 липня 2008 року в сумі 75232.95 грон., вирішено питання стосовно судових витрат. Рішення суду оскаржено не було та на теперішній час набуло законної сили. Відповідно до ст. ч. 3 ст. 61 Цивільного кодексу України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили ,не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа ,щодо якої встановлені ці обставини. Таким чином в даному випадку позивач мав право скористатися положеннями ч.2 ст.232 ЦПК України, стосовно оскарження заочного рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 9 червня 2015 року , в загальному порядку. З пояснень представника позивача в судовому засіданні встановлено , що з такою скаргою позивач до суду не звертався. Враховуючи викладене , оцінивши надані докази у їх сукупності , суд вважає ,що позивач звернувся до суду не у той спосіб захисту свого, як він вважає порушеного права ,що дає суду підстави у відмові в задоволені позовних вимог.

Outcome: dismissed