Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

08.08.2018 р. позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною 3-х років. Вимоги позову мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду 27.02.2018 р. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] На підставі судового наказу з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку щомісячно. Враховуючи те, що на її утриманні перебуває син [PERSON], 2016 р.н., який не досяг 3-х річного віку, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на своє утримання. Зазначає, що відповідач офіційно працює та має додатковий дохід від здачі в оренду кв. [ADDRESS]. 10.08.2018 р. ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами та в порядку спрощеного позовного провадження, призначене судове засідання. 10.09.2018 р. на адресу суду надійшов відзив на позов, у відповідності до якого відповідач просить відмовити в задоволенні вимог позову в повному обсязі, посилаючись на те, що суду не надано доказів його можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивача. При цьому, на даний час він не працює, перебуває на обліку як безробітний, інших доходів не має. Посилання позивача на те, що він має додатковий дохід від здачі в оренду квартири вважає необґрунтованим, оскільки вказана квартира йому не належить. При цьому вказує на те, що систематично сплачує аліменти на утримання своїх дітей, однак матеріальної можливості утримувати дружину не має. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували щодо вимог позову, посилаючись на викладене у відзиві. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази та аргументи позивача, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.02.2018р. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Діти проживають з позивачем, що в судовому засіданні не спростовувалось відповідачем, та підтверджується Судовим наказом, виданим Деснянським районним судом м. Києва 10.08.2018 р., яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання синів в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для кожного з дітей відповідного віку, починаючи з 08.08.2018 р. і до досягнення дітьми повноліття. З наданих до суду доказів вбачається, що відповідач виконує свій обов'язок з утримання дітей, а саме сплачує аліменти. Згідно з ч. 2 та 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У відповідності до довідки №4179 від 05.09.2018 р. відповідач [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Деснянській районній філії КМЦЗ з 29.08.2018 р. Посилання позивача на те, що відповідає має додатковий дохід від здачі в оренду кв. [ADDRESS] не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Зокрема, у відповідності до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказана квартира не належить відповідачу, а на праві власності зареєстрована за [PERSON] Доказів отримання відповідачем доходів від здачі в оренду вказаного майна суду не надано. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти на її утримання до досягнення сином [PERSON] 3-х річного віку. Жодних клопотань, заяв щодо витребування відповідних доказів суду останньою не заявлялось, а у відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. При цьому відповідачем надані суду належні, допустимі та достатні докази, які підтверджують його матеріальних стан. Враховуючи зазначене вище, доказів того, що відповідач має об'єктивну можливість надавати матеріальну допомогу дружині, матеріали справи не містять. Вбачається, що останній на даний час безробітній, має аліментні зобов'язання, щодо додаткових джерел його доходів відомостей суду не надано та під час розгляду не здобуто. Отже, відсутність такої обов'язкової умови як можливість надавати матеріальну допомогу дружині є підставою для відмови в стягнення аліментів згідно ст. 84 СК України, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed