Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

08 квітня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення та виселення. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, вона є власником 2/3 часток спадкового майна, яким є 1/4 частка житлового будинку [ADDRESS] квартира загальною площею 27,8кв.м, що складається з однієї житлової кімнати площею 14,7кв.м та кухні. За нею зареєстровано право спільної часткової власності на 1/6 вказаного будинку. На даний час у спірній квартирі проживає відповідач, який не має на це жодних правових підстав. Відповідач заволодів її майном, не пукає до квартири. Таким чином відповідач чинить їй перешкоди в користуванні власністю, а тому вона звернулася в суд з позовом про захист своїх прав. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, давши пояснення аналогічні тим, що вказані у поданому до суду позові. Відповідач та його представник [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечили частково, мотивуючи це тим, що [PERSON] померла [INFO]. Чоловіком померлої був [PERSON], батько відповідача, який проживав разом з нею у спірній квартирі. Таким чином, [PERSON] вважається таким, що прийняв частку майна, яка належала йому в порядку спадкування. Юридично [PERSON] не оформив своїх спадкових прав, помер [INFO]. [PERSON] 13.11.2014р. подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] Отже, 1/3 частка спірної квартири належить [PERSON] Відповідач не впустив позивачку в квартиру, оскільки у свідоцтві про право на спадщину та у витязі з державного реєстру містяться дані, які не відповідають дійсності : зазначено будівлі і споруди, які не належали померлій [PERSON], а саме вбиральня, огорожа та хвіртка. Враховуючи наведене, просить відмовити в частині позову щодо виселення його зі спірної квартири. Заслухавши пояснення сторін по справі, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. [PERSON] була власником 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS]. З пояснень сторін в судовому засіданні цій частці будинку відповідає квартира №1 з приміщеннями позначеними в технічному паспорті на будинок від 24.06.2008р. літерами 1-1, 1-2,1-3., в якій проживала [PERSON] [PERSON] померла [INFO] По день смерті вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер [INFO] Це стверджується долученими до справи копіями свідоцтв про смерть. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS]. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.2015р., виданого Третьою Львівською держнотконторою, спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON], якій в порядку спадкування належить 2/3 часток у спадщині, у тому числі з врахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовилася донька померлої [PERSON], та [PERSON], якому в порядку спадкування належить 1/3 частка у спадщині. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.2015р., виданого Третьою Львівською держнотконторою, [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] став власником 1/12 частини житлового будинку [NUMBER] разом з частиною приналежних до нього господарських будівель та споруд на [ADDRESS] Судом встановлено, що [PERSON] на даний момент не може в повній мірі зреалізувати своє право власності на частку у спірному будинку, оскільки [PERSON] чинить їй постійні перешкоди в користуванні власністю, доступу до належної їй частки будинку вона не має, ключів від квартири відповідач їй не дає. Ці обставини в судовому засіданні відповідач не заперечив. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та може звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Способом захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання судом цього права. За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності передбачає право володіння, користування та розпорядження з боку власника своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Проаналізувавши вищевказані норми, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в частині вимог про усунути [PERSON] перешкод в користуванні 1/6 будинку [ADDRESS], вселити її в належні їй приміщення будинку та зобовязати [PERSON] не чинити позивачці перешкод в користуванні ними. Щодо вимоги про виселення відповідача, то така суперечить вимогам ст.41 Конституції України, згідно якої право приватної власності є непорушним. [PERSON] є власником 1/12 спірного будинку, що становить 1/3 частку приміщень, позначених в технічному паспорті на будинок від 24.06.2008р. літерами 1-1, 1-2,1-3. Як співвласник цих приміщень, він має право користування ними, що включає і право проживання. Відтак вимоги про його виселення до задоволення не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача 243,60 грн. судового збору. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial