Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

09.08.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с. Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ОД № 0061504, виданий Ізмаїльської районної державної адміністрації 10.09.1996 року), мотивуючи тим, що вказане майно належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить вищевказане спадкове майно. Спадкодавець, [PERSON] залишила заповіт, посвідчений Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 12 лютого 2007 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 165 на вищевказану земельну частку (пай), на ім`я своєї доньки - [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, [PERSON] було відмовлено. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить, зокрема, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с. Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2 , 69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Право на вищевказану частку (пай) належить спадкодавцю, [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ОД № 0061504, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією 10.09.1996 року (Сертифікат зареєстровано 10.09.1996р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 436). Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.12.2008 року виконкомом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с. Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ОД № 0061504, виданий Ізмаїльської районної державної адміністрації 10.09.1996 року). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 12752955 від 29.01.2008р. та згідно довідки Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 880 від 01.07.2019р. спадкодавець, [PERSON] залишила заповіт, посвідчений Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 12 лютого 2007 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 165 на вищевказану земельну частку (пай), на ім`я своєї доньки - [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 57811648 від 05.10.2019 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, заповіт [PERSON] від 12 лютого 2007 року, зареєстрований за № 880, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернулась у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] , тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю нотаріуса, [PERSON] було роз`яснено про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв`язку з тим що, визнання права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved