Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

09.04.2019 ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.08.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та відповідачем був укладений договір №348809104 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті https://e-groshi/com. На підставі вказаного договору відповідачу було перераховано на його картковий рахунок позику у розмірі 1500,00 грн. Згідно до умов договору, відповідач зобов`язався сплатити відсотки за користування позикою в розмірі 545 грн 55 коп. за 31 день, а також повернути позику в строк не пізніше 21.09.2018 року включно. 01.10.2018 року між позикодавцем та ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1, в тому числі право грошової вимоги по заборгованості відповідача. У зв`язку із порушенням зобов`язань за договором відповідач станом на 15.01.2019 року має заборгованість у розмірі 10745 грн 55 коп., яку позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача разом із понесеними судовими витратами у вигляді судового збору в розмірі 1921 грн 00 коп. Ухвалою судді від 20 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи те, що у встановлений ухвалою строк сторони не надали суду клопотання про розгляд справи з викликом сторін, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.08.2018 року між ТОВ «Фінансова Компанія є гроші» та [PERSON] у відповідності до Закону України «Про споживче кредитування», Закону України\~«Про електронну\~комерцію» був укладений договір №3488709104 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. ТОВ «Фінансова компанія є гроші» надала позичальнику кошти в сумі 1500 грн. строком до 21.09.2018 року зі сплатою відсотків за користування позикою - 545 грн 55 коп. за 31 день, тобто 2% за кожен день користування позикою, що становить 730% річних, а відповідач зобов`язався вчасно повернути суму позики, а також інші суми згідно з укладеним договором (п.3.1, п.3.2, п.3.3, п.5.1, п.5.2, п.5.3, п.5.4 Договору). За визначенням ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, позивачем доведено, що між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та відповідачем укладений спірний договір. Щодо отримання відповідачем кредитних коштів та виконанням ним умов договору судом встановлено наступне. Згідно до п.2.1 Договору, позикодавець (Товариство) на умовах цього Договору надає позичальнику (Клієнту) коштів у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання Позики, та відповідно до умов цього договору, а Позичальник зобов`язується отримати (прийняти) та повернути Позику та сплатити суму процентів користування позикою в порядку і в строк визначений цим договором. Позика вважається наданою в момент отримання Позичальником коштів в касі позикодавця, що підтверджується відповідним касовим ордером та/або зарахуванням коштів на поточний (картковий) рахунок Позичальника (п.4.1 Договору). Згідно до наданого позивачем повідомлення ТОВ «Платежі Онлайн» від 22.08.2018 року цього дня через e-groshi.com було успішно виконано транзикцію видача займуна картку клієнта на суму операції 1500,00 грн. Відповідно до п.4.4 Договору, повернення позики та сплата суми процентів за користування позикою здійснюватиметься згідно Графіку платежів (Додаток 1). Як видно із розрахунку заборгованості за період часу з 22.08.2018 року по 15.01.2019 року, відповідач не вносила кошти на погашення позики. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, судом встановлено, що відповідач порушив умови укладеного договору та своєчасно не повернув суму позики та належні позивачу відсотки за користування позикою. Щодо розміру заборгованості за позикою та процентами за користування коштами суд зазначає наступне. Згідно з частиною першою статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У цій справі сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк, на який надається позика 31 день, термін повернення позики - 21.09.2018 року. За умовами договору сторони погодили сплату відсотків за позикою, яка надана на 31 день - до 21.09.2018 року включно. Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення відсотків на суму 4025 грн 55 коп. за весь період користування кредитом. У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата ВС зазначила, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України. Враховуючи те, що договір укладено на період з 22 серпня 2018 року по 21.09.2018 року, позивач вправі просити стягнути відсотки за користування кредитом саме за цей період. За таких обставин вимога позивача про стягнення відсотків на весь період простроченої заборгованості не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за позикою в розмірі 1500 грн 00 коп., відсотків за користування позикою в розмірі 545 грн 55 коп. та пені в розмірі 5220 грн. є законними та обґрунтованими, у зв`язку із чим підлягають задоволенню, а в задоволенні інших позовних вимог слід відмовити. Позивачем понесені судові витрати у сумі 1921 грн 00 коп. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 1306 грн. 28 коп. судового збору (1921 х 68%).

Outcome: partial