overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

09.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 26.11.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2322, між ним та [PERSON] Позовні вимоги позивач мотивує тим, що сімейні стосунки не склалися через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, виховання дитини, втрату нормальних відносин. Шлюбні відносини з відповідачем припинено з листопада 2015 року, тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження родини неможливо. На судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] подав письмову заяву, в якій просить позов задовольнити, справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] подала письмову заяву, в якій визнає позовні вимоги позивача, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить справу розглянути без її участі. При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС просила залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. Справа розглядається у відсутність позивача, відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 26.11.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №2322, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], яке долучено до матеріалів справи. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження серії [NUMBER] записаний [PERSON] Дитина проживає з матір'ю - [PERSON] Протягом подружнього життя відносини не склалися через різні погляди на життя, виховання дитини, ведення спільного господарства, втрату нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено в листопаді 2015 року, з цього часу загальне господарство не ведуть, проживають окремо, при цьому позивач вважає, що відновити родину неможливо, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, що позивач не висловлює вільної згоди на подальше перебування у шлюбі з [PERSON], відповідач з свого боку також не бажає підтримувати сімейні стосунки з [PERSON] суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

09.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту «Gold» в розмірі 32528,27 грн, мотивуючи вимоги тим, що 31.10.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 9000 грн. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувалась повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. В судове засідання представник позивача не прибув, в поданій заяві просить розглянути справу у його відсутність Відповідач в судове засідання не прибув. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 31.10.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 9000 грн. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувалась повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом (а.с.8-23). Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 17.02.2016 року виникла заборгованість на загальну суму 32528,27 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту в розмірі 9000 грн, заборгованість за відсотками в розмірі 17383,11 грн, штрафи та пеня - 6145,16 грн (а.с.5-7). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Встановлені судом обставини є підставою для задоволення позову, так як зобовязання не виконується відповідачем. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

09.03.2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1978р., неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося через різні характери, відсутність взаєморозуміння, втрату довіри, тому позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, що зазначені в позові, просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про укладення шлюбу, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11 лютого 1978 року, актовий запис №7. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин, не проживають разом з 1997 року, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім'ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

09.03.2016 року позивач звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачкою вони вступили 07.07.2007 року та мешкали однією родиною до вересня 2014 року. Від спільного шлюбу дітей не мають. Спірне майно відсутнє. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що у них різні погляди на сімейне життя, через що у родині постійно траплялися сварки, які привели до розпаду родини, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не зявилась, була повідомлена про час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала, тому суд вважає можливим розглядати справу за її відсутністю, оскільки в матеріалах справи є для цього достатньо підстав без особових пояснень відповідачки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд,\~ перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Згідно зі\~ ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони тривалий час не мешкають однією родиною, позивач на задоволенні позову наполягає, оскільки втратив до відповідачки почуття любові, відсутнє взаєморозуміння. Відповідачка у судове засідання не зявилась заперечень проти позву не надала, що підтверджує її незаінтересованість у збереженні сімейних відносин та робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

09.03.2016 року позивач звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання. На підтвердження своїх позовних вимог в заяві вказала, що шлюб між нею та відповідачем було розірвано у 2001 році. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Донька [PERSON] досягла повноліття, є студентом 2 курсу денної форми навчання Бориславського медичного коледжу Херсонської обласної ради на контрактній основі. У зв'язку з навчанням донька потребує матеріальної допомоги (витрати на оплату навчання, проживання, на проїзд, харчування, одяг). До досягнення повноліття донькою з відповідача стягувались аліменти, однак після досягнення повноліття донькою відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги доньці, хоча спроможний її надавати, оскільки отримує пенсію. А тому на підставі вищевикладеного просила винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], 1998 року народження, яка продовжує навчання, в розмірі ? частини усіх видів доходів до закінчення терміну навчання. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява з проханням справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази, суд встановив: - із копії свідоцтва про народження та копії паспорту слід, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками записані: [PERSON] та [PERSON]; - із копії свідоцтва про розірвання шлюбу слід, що сторони розірвали шлюб 05.03.2002 року; - згідно довідки комунального закладу «Бориславський медичний коледж» Херсонської обласної ради від 12.02.2016 року, [PERSON] є студенткою даного навчального закладу на денній формі навчання на контрактній основі, зарахована відповідно до наказу від 15.08.2014 року №166-У. На даний час проживає у гуртожитку коледжу, під час навчання стипендію не отримує. Термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року; - згідно копії паспорту, [PERSON] народилась [INFO]. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 СК України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що повнолітня донька сторін навчається та потребує матеріальної допомоги батька, відповідач може надавати матеріальну допомогу, а тому суд вважає можливим стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

09.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову в позовній заяві посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від відповідача вона має двох неповнолітніх дітей, які перебувають у неї на утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка, дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.2-3), відповідач здоровий, працездатний, інших утриманців не має, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку на утримання дітей на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

09.03.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], в якій вказала, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано 27 серпня 2011 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 883. Позивач вказала, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Як зазначено у позовній заяві, шлюбно - сімейні відносини між сторонами припинені з квітня 2015 року через невідповідність характерів, відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, поглядів, суджень, що породжувало невдоволення одне одним та призвело до повного розриву відносин. Позивач у своїй заяві вказала, що спільне господарство між нею та відповідачем не ведеться, вони проживають окремо, з моменту припинення фактичних шлюбних відносин, примирення між ними не відбулося. Дитина залишилася проживати з позивачкою та знаходиться на її утриманні, також позивач зазначила, що спору майнового характеру між ними поки немає. Позивачка просила суд ухвалити рішення, яким розвівати шлюб між нею і відповідачем, а також стягнути з нього на свою користь понесені судові витрати. У судове засідання позивачка не зявилася, від неї надійшла заява, в якій вона просила позовні вимоги задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги те, що, сторони вже припинили сімейно-шлюбні відносини, подальше сумісне життя та збереження сімї між сторонами неможливе, суд дійшов висновку про те, що шлюб між подружжям має бути розірвано. Згідно зі ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що за обставин, які склалися, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, оскільки це буде суперечить інтересам позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

09.03.2016 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] уклала із ПАТ „АКЦЕНТ - БАНК кредитний договір. У порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту та проценти за користування ним, у звязку із чим виникла заборгованість у сумі 14147,63 грн., яку і прохає стягнути із відповідача та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, подав письмову заяву якою прохав провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з огляду на наступне. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 15.06.2012 року [PERSON] уклала із ПАТ „АКЦЕНТ - БАНК договір згідно якого отримала кредит у розмірі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором відповідач перед банком станом на 21.01.2016 р. має заборгованість у сумі 14147,63 грн, яка складається з наступного: заборгованості по кредиту 1789,52 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 8909,22 грн., заборгованість за пенею та комісією 2300,00 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 649,89 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Так, згідно із ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання який установлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує із другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача на користь позивача 1378,00 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

09.03.2016р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 16.11.2013 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], які за згодою сторін мешкають із матір'ю. З теперішнього часу вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення в газету. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 16.11.2013р., від якого згідно свідоцтв про народження мають двох малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З теперішнього часу сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

09.03.2016 р. позивачка звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, стверджуючи, що відповідач є батьком дітей, про що свідчать свідоцтва про народження, відповідач не надає матеріальну допомогу на виховання та утримання дітей, тому позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду. У зв*язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідачу щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судове засіданні позивачка надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з*явився, про дату та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги позивача, тому що відповідач, як батько дітей, добровільно матеріальну допомогу на їх утримання не надає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р. визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, суд стягує з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача до державного бюджету судовий збір у розмірі 580 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved