Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

09.07.2013 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, 02.08.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк», активи які були передані АТ «Дельта Банку» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 352/ФКВ-07, згідно якого ТОВ «Український промисловий банк» надав відповідачу кредит в розмірі 51000,00 доларів США, зі сплатою 14,6% річних, строком до 01.08.2022 року. Відповідно до умов вказаного договору, відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотків за користування кредитом згідно графіку. В забезпечення виконання умов кредитного договору був укладений та нотаріально посвідчений Договір іпотеки між банком та [PERSON] бн від 02.08.2007 року, предметом котрого являється квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Через систематичне невиконання відповідачем [PERSON] умов вказаного кредитного договору, утворилася заборгованість, яка станом на 18.06.2013 року становить 594632,84 грн., та складається з: заборгованості за тілом кредиту 391790,40 грн., та заборгованості за відсотками 202842,44 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості, звернувши стягнення на заставне майно [PERSON], а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є предметом іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 594632,84 грн., а також стягнути понесені ними судові витрати по справі. До початку судового засідання представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з підготовкою документів для перегляду умов виконання зобов'язань та виклику представника банку для складання акту залогового майна, однак суд вважає. що вирішення вказаного питання не перешкоджає розглялу справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надходило. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів, постановити заочне рішення, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних, що свідчать про правовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.08.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 352/ФКВ-07, згідно якого Банк надав відповідачу кредит в розмірі 51000,00 доларів США, зі сплатою 14,60% річних, строком до 01.08.2022 року (а.с.7-13). Згідно додатку до кредитного договору № 352/ФКВ-07 від 02.08.2007 року (а.с.14-16) укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] , останній зобов'язався погашати кредит частинами у розмірі 283,33 доларів США, щомісячно. В забезпечення виконання умов кредитного договору 02.08.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] як майновий поручитель зобов'язався відповідати за зобов'язаннями [PERSON] Предметом договору іпотеки являється квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-19). Як вбачається з довідки (а.с.27) станом на 18.06.2013 року заборгованість за кредитним договором № 352/ФКЛ-07 складає 74394,20 доларів США, що еквівалентна сумі 594632,84грн., котра складається з: заборгованості за тілом кредиту 391790,40 грн., та заборгованості за відсотками 202842,44 грн. 30.06.2009 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу актів та кредитних зобов'язань, за яким ТОВ «Український промисловий банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань (а.с.28-32). Пунктом 6.2 кредитного договору № 352/ФКВ-07передбачено, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником та/або його поручителями ( заставодавцями, гарантами, поручителями, майновими поручителями) умов цього договору та/або договорів, укладених у забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором, а Позичальник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з дати отримання позичальником відповідної вимоги від Банку повернути суму заборгованості по Кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим договором, а також відшкодувати збитки, завдані Банку, у разі порушення Позичальником строків платежів, що встановлені цим Договором. 18.06.2013 року відповідачу було надіслано вимогу достроково повернути всю суму кредиту та проценти за користування кредитом, але відповідач дані вимоги не виконав, заборгованість не сплатив (а.с.27). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. В порядку ст..590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити за рахунок предмета іпотеки свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч.1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Пунктом 5.4 договору іпотеки передбачено, що у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду чи виконавчого напису нотаріуса реалізація Предмету іпотеки здійснюється шляхом продажу Предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Оскільки обставини на які посилається позивач повністю знайшли своє підтвердження у судовому засіданні з досліджених судом доказів, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Що стосується позову в частині стягнення судових витрат, то відповідно до ст.88 ЦПК, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з платіжного доручення (а.с.2), позивачем сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 3441,00 гривень. Таким чином, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved