Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

08 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 23 вересня 2014 року на 156 км автодороги Київ-Харків автомобілем «Шкода Фабія» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] здійснено ДТП, в результаті якої застрахований позивачем автомобіль марки «Шкода Октавія», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] отримав механічні ушкодження. Відповідно до довідки ДАІ та постанови Пирятинського районного суду Полтавської області від 18 листопада 2014 року, ДТП мала місце з вини відповідача. Відповідно до складеного звіту вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шкода Октавія» складає 154 227,54 грн., а матеріальний збиток з урахуванням ліміту страхової відповідальності відповідно до полісу №АС/1760690 ПрАТ «УПСК» в розмірі 50 000,00 грн., становить 102 155,70 грн. Вказаним полісом був забезпечений автомобіль «Шкода Фабія». Враховуючи те, що ПрАТ «УПСК» здійснила страхове відшкодування в межах обов'язкового ліміту в сумі 50 000 грн., на відповідача покладається обов'язок відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 102 155,70 грн. На підставі викладеного просить суд стягнути на його користь суму в розмірі 102155,70 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав заявлені позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідача не було повідомлено про проведення оцінки пошкоджень транспортного засобу, позивачем не проводилась експертиза, а тому, експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність, а пошкодження, зазначені у звіті, не відповідають дійсності. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 23.09.2014 року [PERSON], керуючи автомобілем «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER], на 156 км автодороги Київ-Харків допустив зіткнення з автомобілем «Шкода Октавія», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 425 грн. Ці факти підтверджуються постановою Пирятинського районного суду Полтавської області №544/2343/14-п від 18.11.2014 (а.с.36). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля за №616 від 02.10.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобілем «Шкода Октавія» склала 154227,54 грн. (а.с. 38-40). За умовами договору страхування №540586778.14 (а.с.27-30), відповідно до страхового акту №120104 від 09.10.2014 (а.с.77), на підставі рахунку фактури №0000088749 від 29 вересня 2014 року (а.с.70), [PERSON] було сплачено страхове відшкодування Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» в розмірі 152155,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5555 від 15 жовтня 2014 року (а.с.78). Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Пункт 38.1.1. статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Згідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом, що передбачено ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонтупошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що механічні пошкодження автомобіля «Шкода Октавія», зазначені у довідці (а.с. 34), повідомленні про випадок (а.с.35), не відповідає характеру та кількості пошкоджень, зазначених у протоколі огляду транспортного засобу та звіті про оцінку автомобіля (а.с. 38-41), навіть із урахуванням відсутності у осіб, що проводили огляд спеціальних знань та відповідного технічного обладнання. Клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи представником відповідача не заявлялось у зв'язку з тим, що з часу ДТП пройшло більше трьох років, пошкоджений транспортний засіб давно відновлено, а відповідачу не повідомлялось про необхідність відшкодування різниці у страхових виплатах. Відповідно до наданих позивачем даних, телеграма про запрошення для проведення оцінки автомобіля відповідачу доставлена не була, відповідно, він був позбавлений можливості бути присутнім при її проведенні (а.с. 69). Крім того, посилання позивача на те, що відповідно до умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АС/1760690, ПрАТ «УПСК» здійснила страхове відшкодування в межах обов'язкового ліміту в сумі 50 000,00 грн., взагалі не підтверджено доказами, в матеріалах справи відсутній поліс, платіжне доручення тощо, тому суд позбавлений можливості перевірити вказаний факт, а саме, різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, враховуючи, що представник позивача надав заяву про розгляд справи на підставі наявних матеріалів, жодних клопотань учасниками справи не заявлялось. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребовування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані позивачем докази є недостатніми та такими, що у своїй сукупності не дають змоги дійти висновку про задоволення заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed