overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

09 листопада 2016 року [PERSON] звернувся в Галицький районний суд м. Львова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2016 року справу передано на розгляд Шевченківського районного суду м. Львова. [PERSON] предявив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 25 серпня 1973 року в Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. В обгрунтування своїх вимог зазначав про те, що у шлюбі в них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Протягом останніх років сімейне життя з відповідачем [PERSON] поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, у них різні погляди на шлюб та сімю. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, шлюбні взаємини відсутні, тому за його переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини з відповідачем немає, тому він вирішив звернутися в суд. В судовому засіданні, яке було призначено на 09 лютого 2017 року о 10.30 год., позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві та не заперечували проти винесення в справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому порядку. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у її відсутності, позивач, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON],зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

09 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час мешкає та надалі буде мешкати з відповідачем. На даний час сім'я фактично розпалася, втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними, з серпня 2016 року мешкають окремо, стосунки не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї та вихованню дитини. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до судового засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за її відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 08 вересня 2000 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Грєсєва) [PERSON], про що зроблений актовий запис № 429 (а.с. 9). Подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

09 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 08.10.2005 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони спільних дітей не мають. Зазначає, що на даний час сім'я розпалася, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї стало відсутність порозуміння та поваги одне до одного, відсутність почуття взаємної любові і поваги. Позивач зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Суперечок про поділ спільного майна сторони не мають. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутність, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надіслала заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 08.10.2005 року зареєстрували шлюб у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1918, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 6). Спільних дітей сторони не мають На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрат, пов'язані зі сплатою судового збору, залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

09 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме: що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], яка померла 20.01.2016р. В обґрунтування заяви посилавсь на те, що він прийняв спадщину після смерті матері [PERSON]. Разом із тим, звернувшись до Старокостянтинівської державної нотаріальної з питань оформлення спадкових прав - отримав розяснення нотаріуса, що необхідно надати документи, які б посвідчували родинність відносин з матірю у звязку із розбіжностями у прізвищах, а саме, у паспорті позивача вказано прізвище Сидорчук, у свідоцтві про народження прізвище Сидорчук, матір записана Сідорчук Ольга Демидівна, а в свідоцтві про смерть матері вказано прізвище Клюка Ольга Демидівна. Заявник звернувсь до суд з заявою про розгляд справи у його відсутності, просив заяву задовольнити. В минулому судовому засідання заявник заяву підтримав повністю, просив її задовольнити, з вищенаведених підстав та доповнив, що матір дві одружувалась і тому змінювала прізвища. Представник заінтересованої особи Огіївської сільської ради подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнав у повному обсязі. Заслухавши заявника, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], яка померла 20.01.2016р. Дані обставини підтверджуються: поясненнями заявника; паспортними даними заявника; даними свідоцтва про народження [PERSON] серії V-УР №1093595 від 28.09.1962р.; даними свідоцтва про шлюб серії ІІ-АГ №248135 від 22.11.1967р.; даними листа відмови у вчиненні нотаріальних дій держнотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори №4640/02-31 від 17.12.2016р.; даними свідоцтва про смерть [PERSON] серії І-БВ № 274510 від 21.01.2016р., даними Витягу з Держреєстру актів цивільного стану від 20.12.2016р. На підставі викладеного та відповідно до положень ст.ст.256 - 259 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

09 листопада 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу та\~ стягнення аліментів з [PERSON] на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття. 10 листопада 2015 року\~ Солом`янським районним судом м. Києва роз`єднали вимоги позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у самостійне провадження. Свої вимоги\~ про стягнення аліментів позивач мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо, участі в утриманні дитини не бере, матеріальної допомоги не надає. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 37). Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, просить розглядати справу у його відсутності (а.с. 38). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2006 року (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Таким чином, відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя нарівні з позивачем. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09 листопада 2015 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

09 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про надання права на шлюб з [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що протягом тривалого часу перебуває у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON], їхні відносини переросли у близькі, чекають на спільну дитину, проживають разом, задля створення сімї бажають зареєструвати шлюб, але не можуть цього зробити, оскільки вона не досягла шлюбного віку, тому просить надати їй право на шлюб з [PERSON] До проведення судового засідання заявник [PERSON] подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, заяву підтримує повністю, просить заяву задовольнити. До проведення судового засідання заінтересовані особи: [PERSON] та [PERSON], подали до суду письмові заяви, просили справу розглядати у їхній відсутності, заяву підтримують повністю, просять заяву задовольнити. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення заяви в звязку з наступним. Заявник [PERSON] народилась [INFO], що стверджується копією паспорта (а.с.3-4), на час розгляду справи їй виповнилось 16 років, тобто вона не досягла шлюбного віку. Відповідно до ст.22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Частиною другою статті 23 Цього кодексу передбачено, що за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як вбачається із протоколу ультразвукового обстеження вагітних від 03.10.2016 року термін вагітності [PERSON] 11 тижнів. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] до народження дитини має намір зареєструвати шлюб з [PERSON], [INFO] та проживати разом з ним офіційно однією сімєю. Враховуючи наведене, суд вважає, що реєстрація шлюбу відповідатиме інтересам заявника, а заяву обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

09 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 10 серпня 2007 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ставить їх у скрутне матеріальне становище. У судове засідання позивачка не зявилася, причину неявки суду не повідомила, її представник скерував до суду заяву в якій просила суд розглянути справу за їх відсутності, свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання їх неповнолітнього сина. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 серпня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області серії I-ФП №128155 за актовим записом №180 (а.с. 6). Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області серії І-ФП №068339 за актовим записом №365 (а.с. 7). Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивачку, відповідача, суд приходе до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Конвенцією «Про права дитини» (ч. 1 ст. 3), ратифікованою постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню iнтересiв дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) стягуються в частині від доходу його батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

09 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 12 листопада 1994 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Сторони спільного господарства не ведуть. В позові зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу позивачка вважає неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що у справі є підтвердження, але до суду не зявився, заперечень на позов або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 12 листопада 1994 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського міськвиконкому, актовий запис № 2027, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, сторони не просили надати строк для примирення, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

09 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання свого брата малолітнього [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 червня 2016 року [PERSON] був позбавлений батьківських прав у відношенні свого сина [PERSON], а вона була призначена опікуном. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження дитини серії І-ФП № 243753. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 червня 2016 року [PERSON] був позбавлений батьківських прав у відношенні свого сина [PERSON], що підтверджується копією вказаного рішення, яке набрало законної сили 17 червня 2016 року. Відповідно до розпорядження Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області № 131 від 19 липня 2016 року, позивачка [PERSON] призначена опікуном малолітнього [PERSON] Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved