overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

10.07.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що 11.04.2012 року виконкомом Яструбинівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач з сім'єю не проживає та добровільно матеріальну допомогу на дитину не надає, тому, позивачка в судовому порядку просила стягнути з відповідача на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу. Позивачка в судове засідання не з'явилась. В заяві, що надійшла до суду, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Дослідивши та оцінивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі доказів, відповідно до вимог, передбачених ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, виданим 11.05.2012 року виконкомом Яструбинівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області (копія свідоцтва долучена до матеріалів справи). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Виходячи з положень вказаної статті та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, що передбачено ч.1 ст. 183 СК України. При визначенні розміру аліментів, суд, враховує обставини даної справи та вимоги, викладені у ст. 182 СК України, відповідно до наданих доказів, тому, частка від доходу, яка підлягає стягненню з відповідача як аліменти, становить - 1/4 з дня подачі до суду позовної заяви, тобто, з 10.07.2014 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

10.07.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі по 1/4 частині з усіх видів його заробітку щомісячно на кожного, зазначивши, що 25.10.1999 року вона зареєструвала шлюбу з відповідачем в Приморській сільській раді Василівського району Запорізької області, актовий запис №19. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. З 2012 року з відповідачем однією сім'єю не проживають, відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, що ставить її у скрутне становище, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Позивачка до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоровя та матеріального положення дітей, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно на кожну дитину. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

10.07.2014 року позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 18.09.2010 року та проживали однією родиною до 2012 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Питання про стягнення аліментів вирішено у судовому порядку. Спірне майно відсутнє. Причиною припинення сімейно-брачних відносин стало те, що у сторін зникло взаєморозуміння, у разі чого у родині були постійні сварки, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не з, явилась, але надала заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з,явився, але надав заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, позов визнав у повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачка втратила до відповідача почуття любові поваги та взаєморозуміння, відповідач у судове засідання не з, явився, не заперечує проти розірвання шлюбу, а саме: не бажає зберегти родину, що робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

10.07.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що вона з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання доньки, тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом і просить суд стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх його доходів на утримання доньки щомісячно і до її повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги змінила і просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 гривень, щомісячно до досягнення донькою повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав повністю, згоден сплачувати аліменти в розмірі по 1000 гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Із копії свідоцтва про одруження (а.с.4) судом встановлено, що сторони з 31.08.2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Із копії свідоцтва про народження (а.с.5) видно, що батьком [PERSON] є [PERSON] Із копії довідки Дяковецької сільської ради (а.с.6) судом встановлено, що донька [PERSON] перебуває на утриманні позивачки [PERSON] Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання його дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін по справі, суд вважає необхідним задовольнити позов частково і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно на утримання доньки до досягнення неюм повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

10.07.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач являється батьком дітей, матеріальну допомогу на утримання дитини надає у добровільному порядку, однак цих коштів не вистачає на потреби доньки. А тому звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутність, позовну вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином . Суд, дослідивши письмові докази у справі, давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони до 06.09.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією виписки рішення суду № 2-1295/11 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дитина перебуває на утриманні матері. Відповідач працює на будівельних роботах, інших дітей на утриманні не має, працездатний. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що відповідач являється батьком неповнолітньої [PERSON], та те, що позивачем не надано доказів про можливість сплати відповідачем заявленої суми, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню Крім цього, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

10.07.2014 року старший державний виконавець ВДВС Карлівського РУЮ Пустогородська А.В., звернулася до суду з поданням, в якому просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України [PERSON] Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у ВДВС Карлівського РУЮ перебуває виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь державного виховного закладу, куди буде поміщено дитину, аліменти у розмірі ? частина її заробітку. Про відкриття виконавчого провадження боржник повідомлена належним чином. Задля примусового виконання рішення, державним виконавцем було направлено запити до реєструючи органів, а також направлено боржнику довідку розрахунок по сплаті аліментів. Державним виконавцем вжито всіх передбачених законом заходів, проте рішення суду не виконується. Оскільки боржник ухиляється від виконання рішення, державний виконавець звернулась до суду для обмеження такої у праві виїзду за межі України. В судовому засіданні державний виконавець Рець М.В., вимоги подання не підтримав і пояснив, що виконавче провадження у ВДВС Карлівського РУЮ буде закінчено, оскільки дитина на користь якої стягуються аліменти - усиновлена. На підтвердження зазначеного, державним виконавцем надано суду заяву від 31.07.2014 року. Заслухавши пояснення державного виконавця та дослідивши надані суду матеріали, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді закордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань. Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України - питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), вирішується судом за місцезнаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. В судовому засіданні встановлено, що виконавче провадження, боржником по якому є [PERSON], буде закінчено у зв'язку з усиновленням дитини на утримання якої стягувались аліменти. Наведене підтверджується листом Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини Полтавської обласної ради (заклад на користь якого стягувались аліменти) до ВДВС Карлівського РУЮ - про повернення виконавчого листа. Врахувавши пояснення державного виконавця та долучені до справи докази, суд приходить до висновку, що необхідність в обмеженні [PERSON] у праві виїзду за межі України, по даному виконавчому провадженню, - відпала. На підставі вищевикладеного, в задоволенні подання необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

10.07.2014 року старший державний виконавець ВДВС Карлівського РУЮ Пустогородська А.В., звернулася до суду з поданням, в якому просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України [PERSON] Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у ВДВС Карлівського РУЮ перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь стягувачів заборгованості на загальну суму 579683,90 коп. Про відкриття виконавчого провадження боржник повідомлений належним чином. Задля примусового виконання рішення, державним виконавцем було направлено запити до реєструючи органів, накладено арешт на майно боржника, направлено виклик боржнику до ДВС та довідку розрахунок по сплаті аліментів. Державним виконавцем вжито всіх передбачених законом заходів, проте рішення суду не виконується. Оскільки боржник ухиляється від виконання рішення, державний виконавець звернулась до суду для обмеження такого у праві виїзду за межі України. В судовому засіданні державний виконавець Рець М.В., вимоги подання не підтримав, оскільки після направлення подання до суду було з'ясовано, що [PERSON] уже обмежено у праві виїзду за межі України, ухвалою Карлівського районного суду. На підтвердження зазначеної ним обставини, Рець М.В. долучив до матеріалів справи лист головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 22.07.2014 року. Заслухавши пояснення державного виконавця та дослідивши надані суду матеріали, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді закордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань. Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України - питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), вирішується судом за місцезнаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Карлівського районного суду від 05.11.2013 року [PERSON] тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, про що внесено відомості до ДПС України. Дане обмеження на час розгляду справи не скасоване. Зазначене підтверджується листом від 22.07.2014 року. ЦПК України не передбачено повторне обмеження особи у праві виїзду за межі України. Таким чином, підстави для задоволення подання відсутні. Крім того, відсутня необхідність в задоволенні подання, про що додатково свідчить пояснення державного виконавця. На підставі вищевикладеного, в задоволенні подання необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

10.07.2015 позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 24 жовтня 1987 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають двох повнолітніх дітей. В шлюбі вони перебувають 27 року, останні 5 з яких не знаходять порозуміння та проживають окремо, живуть кожний своїм життям, сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що збереження шлюбу не можливе і суперечить їх інтересам (а.с.2-3). У судове засідання сторони не зявились, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивач згідно з поданою позовною заявою просить справу слухати в його відсутність, позов підтримує. Відповідач звернулась до суду із заявою, відповідно до якої просила розглядати цивільний позов без її участі через постійну зайнятість на роботі, цивільний позов визнає повністю та просить задовольнити (а.с.16). Дослідивши позовну заяву, подану відповідачем заяву, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних відстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 24 жовтня 1987 року Виконавчим комітетом Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 20, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-ОК №181401, потворно виданим 07 травня 2015 року (а.с. 4). Сторони подружніх стосунків не підтримують та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

10.07.2015р. до Зачепилівського районного суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому позивач зазначає, що з відповідачем по даній справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22.02.2005 р., спільних дітей немає. Із змісту позовної заяви вбачається, що з жовтня 2014 р. стосунки у сторін зіпсувалися на даний час вони не живуть як одна сімя, кожен мешкає в окремих кімнатах, спільного господарства не ведуть, примирення не відбудеться . Подальше проживання з відповідачем для позивачки неможливе, тому вона просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 22.02.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Зачепилівського РУЮ Харківської області, актовий запис №05. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Проте, 29.07.2015р. через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Після розірвання шлюбу бажає носити прізвище «Євдокимова». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Проте, 29.07.2015р. через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, а саме: - позовну заяву; - копію паспорту та ідентифікаційного номеру [PERSON] та [PERSON]; - свідоцтво про одруження між [PERSON] та [PERSON] серія І-ВЛ №165749 видане 22.02.2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Зачепилівського РУЮ Харківської області ; - довідка Новомажарівської сільради Зачепилівського району Харківської області №307 від 22.06.2015 р. про склад сім'ї ; - заява [PERSON] від 29.07.2015 р., - вважає, що спірні правовідносини повинні регулюватись наступними нормами права: - ч. 2 ст.104 СК України: «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання»; - ч.1 ст. 110 СК України: «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя»; - ст. 112 СК України: «Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення»; - ст. 113 СК України: «Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище»; - ч.2 ст. 114 СК України: «У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу». Судом встановлено, що сімейне життя в зареєстрованому шлюбі між [PERSON] та [PERSON] не склалося, з жовтня 2014 р. стосунки у сторін зіпсувалися на даний час вони не живуть як одна сімя, кожен мешкає в окремих кімнатах, спільного господарства не ведуть, примирення не відбудеться. Таким чином, суд дійшов висновків, що шляхів збереження шлюбу між [PERSON] та [PERSON] немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

10.07.2015 року [PERSON] звернувся з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що з 22.05.2013 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Вони з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з 05.08.2014 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву згідно якої позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву згідно якої позов визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 22.05.2013 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №604. Сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені, з 05.08.2014 року сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сім'ї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сім'я розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню. Згідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач бажає залишити собі прізвище «[PERSON]». Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає можливим покласти на позивача.

Outcome: approved