Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

08.06.2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS], із яких: як спадкоємцем за заповітом на 2/3 його частки після смерті [INFO] матері [PERSON] та на 1/3 його частку, як спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] тітки [PERSON] Зазначає, що вона своєчасно прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою і має намір реалізувати спадкові права. Проте позбавлена можливості це зробити у передбаченому законом нотаріальному порядку, оскільки за час життя спадкодавцями не було зареєстровано право власності на вказане домоволодіння належним чином. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, але у своїй заяві просить розглядати справу без її участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача-територіальної громади в особі Стрільницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області в судове засідання не з»явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. В зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно п. 24 ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» «У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з»ясування досліджених інших обставин справи». Відповідно до ч. 4 ст 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні домоволодіння, розташоване в [ADDRESS], станом на 15.04.1991 року належало до суспільної групи колгоспних дворів, в якому були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджуєтся довідкою за № 93, виданою 24.05.2018 року Стрільницькою сільською радою Бахмацького району Чернігівської області (а.с.19). Технічний паспорт на об»єкт нерухомого майна підтверджує, що будинок з надвірними будівлями споруджувався в колгоспному дворі в період з 1960 по 1967 роки (а.с. 20-24). Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» «Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних». Таким чином розмір часток кожного зі співвласників будинку складав по 1/3 його частині. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). Після його смерті спадщину, до складу якої входила 1/3 частка вищезазначеного домоволодіння, як спадкоємець першої черги, з урахуванням положень ч.1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) та ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), прийняла його дружина [PERSON] (а.с. 14), оскільки фактично вступила у володіння спадковим майном (а.с. 60), але юридично не оформила її. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. [PERSON] померла [INFO] (а.с.12). За час життя, 01.03.2006 року остання склала заповіт на все своє майно на користь [PERSON] (а.с. 50). [PERSON], яка за час життя 01.03.2006 року склала заповіт на все своє майно на користь [PERSON](а.с. 36), померла [INFO] (а.с.13). Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України «Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її». Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України «Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини». Позивачка, як спадкоємець на підставі заповітів, прийняла спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON], оскільки у передбачений законодавством шестимісячний термін звернулася до нотаріуса з відповідними заявами (а.с. 36, 50) Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні також встановлено, що перешкодою позивачці у реалізації спадкових прав в передбаченому законодавством нотаріальному порядку є неналежне оформлення права власності на спадкове домоволодіння за час життя спадкодавцями, внаслідок чого нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння за [ADDRESS] (а.с. 26). Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Зі змісту довідки, виданої 10.05.2018 року Прилуцьким МБТІ вбачається, що станом на 31.12.2012 року житловий будинок за [ADDRESS] не зареєстрований (а.с.25). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості на житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а.с.55). Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивачка являється спадкоємцем на підставі заповітів після померлих [PERSON] та [PERSON], прийняття нею спадщини у передбачений законодавством шестимісячний термін, відсутність спадкоємців, які мають право на обов»язкову частку у спадщині, визнання позову відповідачем, неналежне оформлення за час життя права власності на спадкове майно спадкодавцями, суд вважає за необхідне визнати в порядку спадкування за [PERSON] право власності на домоволодіння за [ADDRESS] після померлих [PERSON] (2/3 частки) та [PERSON] (1/3 частка).

Outcome: approved