Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

09.04.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до[PERSON], [PERSON], третя особа, - державна реєстраційна служба Кагарлицького районного управління юстиції Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - визнати за нею, спадкоємцем за законом першої черги, [PERSON], в порядку спадкування, право власності на об'єкт нерухомості, земельну ділянку площею 4,3600 га у межах згідно з планом, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Слобідської сільської ради Кагарлицького району Київської області, право власності на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ № 100007 зареєстрованими за № 134 та виданим Кагарлицькою районною адміністрацією Київської області 07 червня 2004 року і належала моєму чоловікові [PERSON]. 10.04.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання. В судовому засіданні, яке відбулося 06.05.2014 року позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні, яке відбулося 06.05.2014 року відповідач [PERSON] позов визнав, йому роз»яснено судом процесуальні наслідки визнання позову, які йому зрозумілі. В судовому засіданні, яке відбулося 06.05.2014 року відповідач [PERSON] позов визнав, йому роз»яснено судом процесуальні наслідки визнання позову, які йому зрозумілі. В судове засідання представник третьої особи, - державної реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції не з»явився, проте на адресу Кагарлицького районногоо суду надійшла письмова заява, в якій третя особа просить суд слухати справу без участі представника, вирішення питання покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши позивачка [PERSON], яка позов підтримала, вислухавши відповідачів [PERSON] та [PERSON], які позов визнали, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, та застосування норм матеріального права до вирішення спору. [INFO], у віці 54 років, помер чоловік позивачки, - [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане 08 липня 2013 року виконавчим комітетом Слобідської сільської ради Кагарлицького району Київської області, з якого видно, що [PERSON] помер [INFO] у віці 54 років, про що 08 липня 2013 року складено відповідний актовий запис за № 24. Місце смерті, - село Слобода Кагарлицького району Київської області. Позивачка [PERSON] перебувала з покійним [PERSON] в офіційному шлюбі. Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], яке видане 17 серпня 1991 року Слобідською сільською радою Кагарлицького району Київської області, з якого видно, що [PERSON], [INFO], уродженець с. Слобода Кагарлицького району Київської області та [PERSON], [INFO], уродженка с. Сватово Ворошиловградської області уклали шлюб 17.08.1991 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 17 серпня 1991 року зроблено запис за № 8. Прізвище подружжя після укладення шлюбу, - «[PERSON]». Покійний [PERSON] до дня смерті проживав спільно з позивачкою [PERSON] в с. Слобода Кагарлицького району. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді рухомого майна, майнового паю, грошових вкладів, а також нерухомого майна, як то житлового будинку і земельної ділянки площею 4,3600 га у межах згідно з планом, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Слобідської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Вказана земельна ділянка була надана покійному [PERSON] як члену колективного сільськогосподарського підприємства у вигляді земельної частки (паю), та передана у власність на підставі розпорядження Кагарлицької РДА від 16 жовтня 2003 року та право власності посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ № 100007 зареєстрованими за № 134 та виданим Кагарлицькою районною адміністрацією Київської області 07 червня 2004 року. Вказана земельна ділянка є спадковим нерухомим майном, яке після смерті спадкодавця, згідно ст. 1261 ЦК України, фактично перейшло до позивачки [PERSON], його дружини, єдиного спадкоємця за законом, так як, спільні діти, відповідачі по даній справі, відмовилися від прийняття спадщини за законом на користь позивачки. Спадщина позивачкою [PERSON] фактично прийнята шляхом звернення з заявою про її прийняття до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори. Спадкова справа заведена нотаріусом вказаної вище держнотконтори та зареєстрована 11 грудня 2013 року за № 296/2013. Відповідно до ст. 4 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно. Дані обліку земельних ділянок у державному земельному кадастрі та кадастровий номер суб'єкта нерухомості є основою для формування Державного реєстру прав. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Про те, оформити спадкові права на земельну ділянку після смерті чоловіка позивачка не має змоги, так як згідно частини 1 статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується оригіналом державного акта виданого у відповідності до частини 1 статті 126 цього Кодексу. За життя покійний чоловік позивачки у визначеному законом порядку отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку, про те з невідомих причин втратив його, а відтак як на час відкриття спадщини так і на даний час відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно , який би підтверджував це майнове право спадкодавця. За таких умов, коли право власності чоловіка на земельну ділянку, не підтверджено документально, нотаріальна контора не може визнати право спадкоємця на спадкову земельну ділянку, яка законом віднесені до нерухомого майна. Крім цього, позивачці відмовлено в видачі оригіналів державних актів на вказані земельні ділянки так як позивачка не є на даний час їх власником, а їх власник, - [PERSON] помер. Враховуючи, що власник нерухомого майна, чоловік позивачки помер і згідно частини 4 ст. 25 ЦПК України його цивільна правоздатність припинилася в момент смерті, він не може отримати дублікат Державного акта на право власності на земельну ділянку в оригіналі чи належним чином уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію, виникла необхідність звернутися до суду для визнання права власності на об'єкт нерухомості: земельну ділянку площею 4,3600 га у межах згідно з планом, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Слобідської сільської ради Кагарлицького району Київської області, право власності на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ № 100007 зареєстрованими за № 134 та виданим Кагарлицькою районною адміністрацією Київської області 07 червня 2004 року і належали чоловікові позивачки, - [PERSON], за позивачкою [PERSON], спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину. у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає, що за даних обставин право позивачки на отримання спадщини за заповітом порушено, а тому повинно бути поновлено. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved