Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

09 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з моменту розірвання шлюбу 01.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 01 серпня 2014 року заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Дитина перебуває на утриманні матері, а відповідач добровільно кошти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] не надає, у зв'язку з чим вона звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. Однак, на адресу суду подала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення, які містяться у матеріалах справи. За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд, розглядає справу у відсутність відповідача, оскільки наявних в справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Як було встановлено судом, що 01 серпня 2014 року заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішення набрало законної сили 12.08.2014 року (а.с. 3). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 04 січня 1996 року Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадського стану (а.с. 5) та неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 30 жовтня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області (а.с. 4). Відповідно до довідки № 4665, виданої 03 листопада 2015 року ТОВ «ЖЕО» установлено, що позивач та її сини зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З довідки про доходи № 78 від 25 грудня 2015 року, виданої ПАТ «Українська залізниця» РФ «Південно-Західна Залізниця» ВП Вінницька дистанція сигналізації та зв'язку, вбачається, що нарахована заробітна плата [PERSON] за останні шість місяців склала 35 148,23 грн. А тому, з урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] необхідно присудити аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Враховуючи положення ст. 191 СК України та беручи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів щодо вжитих позивачем заходів стягнення аліментів з відповідача після розірвання шлюбу 01 серпня 2014 року, суд приходить до переконання, що дана вимога не обґрунтована, а тому аліменти слід присудити з дня пред'явлення позову, а саме з 09 листопада 2015 року. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: partial