Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

07 червня 2019 року [PERSON] , місце проживання якої: [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , місце проживання якого: [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] , про розірвання шлюбу, мотивуючи заявлені вимоги тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 09 квітня 2013 року. За час перебування сторін у шлюбі у подружжя народилась дитина: [PERSON] , [INFO] . З 01 квітня 2019 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сім`ю немає. Враховуючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, вона звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, зазначивши, при цьому, що спорів майнового характеру та з приводу визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 липня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 09 годину 00 хвилин 16 серпня 2019 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 09 годину 00 хвилин 05 вересня 2019 року. У судовому засіданні позивач наполягала на своїх позовних вимогах, також зазначила, що вона не згодна щодо надання їм строку на примирення, оскільки відповідач за цей час не виправиться і вона не бажає з ним йти на примирення, зазначила, що відповідач її бив, окрім того надала суду лист на підтвердження своїх слів щодо здійснення насилля з боку відповідача у їх сім`ї, просила залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд надати строк на примирення, оскільки він бажає зберегти свою сім`ю. Вислухавши сторони, дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] , з 09 квітня 2013 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 118, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина: [INFO] - донька [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). З копії довідки № 3336 (а.с.6) № 3336 вбачається, що 30 травня 2019 року до лікарні звернулась позивач щодо надання їй медичної допомоги, оскільки 28 травня 2019 року її вдома побив чоловік. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно статей 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позивач скористалась даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей (стаття 109 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності зі ст. 112 СК України, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, якими є відсутність взаєморозуміння, фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність бажання в подальшому підтримувати шлюбні стосунки. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі, як відсутність спільного господарювання, фактичне припинення шлюбних відносин протягом тривалого часу, побиття відповідачем позивача, суд дістається висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого цей позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що при одружені позивач змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, у зв`язку з чим суд також вважає за доцільне задовольнити клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища, набутого у шлюбі. Сторонами не заявлено про спір щодо спільного майна та місця проживання дитини. Задовольняючи позов, суд, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України присуджує з другої сторони понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у вигляді судового збору в сумі 768,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved