overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

10.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачів відносно малолітньої дочки [PERSON] Алісгар, [INFO]. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що відповідачі належним вихованням та матеріальним утриманням дочки не займаються, її долею, умовами життя не цікавляться. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачі в судове засідання повторно не прибули, викликалися до суду шляхом розміщення публікації в місцевій пресі. Представник третьої особи вважає, що позов підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі по справі є батьками малолітньої дочки [PERSON] Алісгар, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.4). Згідно ст.164 Сімейного України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно п.3.6 рішення Виконавчого комітету Деснянської районної в місті Чернігів ради №149 від 25.08.2015 року, затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини, служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] Алісгар, так як вони ухиляються від виконання батьківських обовязків. Викладені обставини дають суду підстави задовольнити позов щодо позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки вони протягом тривалого часу ухиляються від належного утримання та виховання малолітньої дитини, з нею постійно не спілкуються, не проявляють відносно неї належної батьківської турботи, не організовують відпочинок та дозвілля дитини, хоча мають таку можливість з огляду на їх вік і позбавлення відповідачів батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

10.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, спільного господарства та бюджету сім'ї вони не ведуть. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, висловила бажання після розлучення не відновлювати своє дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач позов визнав та дав згоду на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі з 31.05.2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки сторони з травня 2015 року спільного господарства та бюджету не ведуть та проживають окремо, позивач та відповідач поновлювати сімейні стосунки не бажають, а ступінь їх відчуженості, нерозуміння один одного є значним - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

10.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, яку підтримав в судовому засіданні. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.09.2009 року та є батьками малолітніх дітей -[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4, 8-9). Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки спільне господарство та бюджет подружжя не веде та з січня 2013 року мешкає окремо, сторони на примирення не згодні та поновлювати сімейні стосунки не бажають, а ступінь відчуженості сторін, нерозуміння один одного є значними - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

10.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу за кредитним договором б/н від 10.09.2006 р., в якому, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач 10.09.2006 року отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36, 00 % річних за користування кредитом. Але умови договору відповідачем не виконуються і станом на 31.03.2015 року заборгованість його перед позивачем становить 24161, 19 грн, з яких: 9195, 03 грн - заборгованість за кредитом; 11762, 06 грн - заборгованість по прцентам за кредитним договором, 1577, 38 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1126, 72 грн - штраф (процентна складова). У зв'язку з цим, позивач, крім суми заборгованості, просить стягнути з відповідача і судові витрати, понесені ним при звернені з цим позовом до суду у сумі 243, 60 грн. (судовий збір). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій, підтримуючи позовні вимоги, просить справу розглянути за його відсутності і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином і не надав пояснень своєї неявки суду або позивачу, а також повідомлень про зміну місця проживання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з наступних підстав. В судовому засіданні знайшли підтвердження ті обставини, на які вказує позивач, а саме у відповідності до умов вищезазначеного договору, який був укладений з відповідачем, останній на добровільних засадах зобов'язався погашати у встановленому порядку, отриманий кредит і відповідати у повному обсязі по невиконаним зобов'язанням, чого не виконав і не представив суду доказів і заперечень, щодо порушення прийнятих ним зобов'язань які сталися внаслідок випадку або непереборної сили. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та на умовах вищезазначеного договору, а також згідно ст.ст.526, 527, 530, 610, 625, 1050,1054 ЦК України - підлягають задоволенню, як і його вимоги у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем, по сплаті судового збору у сумі 243, 60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

10.07.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 23317,76 грн. за кредитним договором б/н від 02.12.2013 року та судових витрат. Підставою позову явилось те, що 02.12.2013 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Згідно п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлено за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Банк свої зобов'язання виконав, а відповідач не виконував, в зв'язку з чим на 21.06.2015 року має заборгованість у сумі 23317,76 грн., яка складається: 7950 грн. - заборгованість за кредитом, 12238,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1543,07 грн. - заборгованість за пенею та комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1086,56 грн. - штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, але надала заяву, в якій позов визнала повністю, проти його задоволення не заперечувала, а справу просила розглядати у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 61 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі викладеного, суд знаходить доведеним розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

10.07.2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом вказавши, що 23 квітня 2010 вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Миколаївською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №04. [INFO] року в їхній сім'ї народився син [PERSON]. Спору про місце проживання сина після розірвання шлюбу між ними немає, так як вони з відповідачем досягли попередньої домовленості і син залишиться проживати разом з нею. Причинами, що призвели до розірвання шлюбних відносин є ті обставини, що в їхній сім'ї не було взаєморозуміння, різні погляди на сімейні стосунки. З квітня 2012 року вони з відповідачем проживають окремо, тому шлюб носить формальний характер. Вважає, що подальше збереження сім'ї недоцільне, а тому шлюб необхідно розірвати. Майнових претензій один до одного не мають. Просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 23 квітня 2010 року Миколаївською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №04. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 квітня 2010 року у Миколаївській сільській раді Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №04 ( а.с. 4 ). Сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 3 ). Фактичні шлюбні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки між сторонами втрачене взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе, шлюб між ними існує формально. У відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак позивач просила не стягувати з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

10.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], 2013 року народження, в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня ухвалення судового рішення і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення сімейних відносин з відповідачем та його ухилення від надання матеріальної допомоги на утримання дочки. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. З 17.11.2012 року сторони перебувають в шлюбі і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З липня 2014 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, шлюб підлягає розірванню. Згідно статті 180 Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (стаття 181 Кодексу). Враховуючи те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своєї дочки, суд вважає необхідним стягнути з нього на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

10.07.2015 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві вказують, що 17.07.2011 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається із 1/4 частини житлового будинку з господарчими будівлями, який розташований в м. Кобеляки по вул. Рози Люксембург,16, Полтавської області, спадкоємцем на яке за законом є позивачі, а дружина [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини, про що надала заяву до нотаріальної контори. Отримати свідоцтво про право на спадщину в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі позивачі не мають можливості, оскільки правовстановлюючим документом на житловий будинок, а саме за договором міни не визначені частки кожного із співвласників у цьому житловому будинку. Позивачі [PERSON] та [PERSON] просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом кожному по 1/8 частині житлового будинку з господарчими будівлями кожному. В судове засідання сторони не зявилися. Позивачі [PERSON] та [PERSON] надали суду письмові заяви, в яких підтримали позовні вимоги та просять суд розглянути справу в їх відсутності. Представник відповідача, Кобеляцької міської ради Полтавської області, в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнав повністю. Третя особа [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 17.07.2011 року помер батько позивачів [PERSON] [PERSON] (а.с.6), після смерті якого залишилося спадкове майно - 1/4 частина житлового будинку з господарчими будівлями в м. Кобеляки по вул. Рози Люксембург,16, Полтавської області (а.с. 10,11,12-14,18). Оскільки, правовстановлюючим документом на житловий будинок, а саме договором міни від 10.08.1994 року не визначені частки кожного із співвласників у цьому житловому будинку, нотаріусом відмовлено позивачам, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно (а.с.17). Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а тому позовні вимоги позивача слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

10.07.2015 року позивачі звернулись до Вінницького міського суду Вінницької з наведеним вище позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, який мотивували тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2643 від 03.11.2011 року «Про затвердження Положення про маневровий фонд Вінницької міської ради» квартира № 109 житловою площею 39,2 кв. м. в будинку 23/6 по вул. Ю. Смирнова/1 й провулок Український у м. Вінниці, була включена до маневрового фонду. 18.10.2012 року, за результатами розгляду клопотання Управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області, виконавчим комітетом ВМР прийнято рішення № 2553 про надання зазначеної двокімнатної квартири № 109 житловою площею 39,2 кв.м. в будинку 23/6 по вул. Ю. Смирнова/1 й провулок Український в м. Вінниці начальнику управління ДПтС України у Вінницькій області [PERSON] в складі сім»ї із 3 х осіб. 24.10.2012 року Департаментом житлового господарства Вінницької міської ради було видано [PERSON] з сімєю у складі 3 х осіб ордер на жиле приміщення в маневровому житловому фонді за адресою м. Вінниця, вул. Ю. Смирнова/ 1 й [ADDRESS], на підставі якого сім»я [PERSON] вселена в зазначене приміщення. 24.10.2012 року між ОСББ «Смирнова 23» та [PERSON] укладено договір найму житла в будинку комунального маневрового житлового фонду. Згідно умов цього договору ОСББ «Смирнова 23» передало наймачеві [PERSON] і членам його сім»ї у стокове користування житлове приміщення вищевказану ізольовану квартиру, загальною площею 72, 1 кв. м. За договором найму, наймач здійснює оплату житлово комунальних послуг та розміри щомісячних платежів, за встановленими тарифами, які наймодавець доводить до наймача. Також, 25.10.2012 року між балансоутримувачем вказаного житлового приміщення в особі ОСББ «Смирнова 23» та наймачем, в особі [PERSON], за погодженням представника департаменту житлового господарства ВМР, складено акт прийму передачі житлового приміщення до Договору найму. За умовами даного акту сторони визначили, що представник балансоутримувача здав, а наймач прийняв ізольовану квартиру загальною площею 72, 1 кв. м., житловою площею 39, 2 кв.м. за адресою м. Вінниця, вул. Ю. Смирнова/ 1 й [ADDRESS]. Враховуючи наведене позивачі вказують на те, що вони на законних підставах вселилися в спірне жиле приміщення, а тому набули права користування ним. Разом з тим, позивачі вказуючи на існування ситуації правової невизначеності, щодо неможливості реалізації ними свого конституційного права на житло, вказують на те, що позивач [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про виключення даної квартири з маневрового фонду, оскільки включення вказаної квартири до нього відбулось з порушенням визначеного законом порядку, проте, рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 21.05.2015 року № 1079 «Про маневровий фонд», повідомлялося, що за результатами розгляду заяви [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету ВМР № 2643 від 03.11.2011 року «Про затвердження Положення про маневровий фонд Вінницької міської ради» зі змінами і доповненнями,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

10.07.2015 року позивачка звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обгрунтовується, суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав: 15.10.2013 року було розірвано шлюб між сторонами, що підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2015 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачкою. Відповідач не приймає ніякої участі у вихованні дітей, матеріальної допомоги не надає, дітьми не цікавиться. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст.181 СК України засоби виконання батьками обов'язків по утриманню дитини визначаються батьками за згодою. Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст. 182 СК України - при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. У відповідності зі ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача оплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

10.07.2015 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.11.2013 р. вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований у виконкомі Малопавлівської сільської ради Охтирського району Сумської області, актовий запис №07. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Діану, [INFO] Сімейне життя не склалося, позивач вважає, що сімя розпалася, і відновлювати стосунки вона не бажає, шлюб зберегти неможливо, тому і звернулася в суд з даним позовом, яким просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Встановлено, що між сторонами стосунки не склалися, вони не знаходять взаєморозуміння, відновлювати стосунків не бажають. Таким чином, судом встановлено, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Фактично їх сімя вже не існує, тому суд дійшов висновку про недоцільність збереження шлюбу, оскільки це не сприятиме збереженню сімї. З вищевикладеного вбачається, що між сторонами виникли сімейні правовідносини в розумінні ст. 3 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України в разі, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити. На підставі викладеного, ст.ст. 105 п.3, 110 п.1, 112, 114 п.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved