Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

09.10.2020 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який 08.07.2008 року було розірвано. За час сумісного проживання у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.12.2007 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.11.2007 року і до її повноліття. За вказаним рішенням суду було видано виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання. Однак, відповідач рішення суду належним чином не виконує, ухиляться від сплати аліментів, у зв`язку із чим станом на 01.10.2020 року за вищевказаним виконавчим листом утворилась заборгованість в розмірі 103 120 грн. 51 коп. З часу виникнення заборгованості зі сплати аліментів у відповідача не було жодних перешкод для своєчасного погашення боргу, вказана заборгованість виникла з його вини, так як він достовірно знаючи про наявність рішення, не виконує обов`язок по сплаті аліментів. У зв`язку із цим позивачка просить стягнути неустойку (пеню) за весь час прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2009 року по 01.08.2020 року в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100% заборгованості по аліментах, тобто 103 120 грн. 51 коп. Ухвалою суду від 12.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка надала заяву про розгляд справи в її відсутність; підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи. Поважності причин неприбуття в судове засідання судом не встановлено. Заяви про відкладення судового розгляду відповідачем не надано. Відзиву на позов та докази у встановлений судом строк відповідач також не надав. Третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Пояснень щодо позову відділом ДВС суду не надано. Суд вважає за можливе на підстав, ч.1, п1. ч.3 ст.223 ЦПК України розглянути справу за відсутності позивачки, відповідача, представника третьої особи на підставі наявних доказів. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували шлюбі, який 08.07.2008 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] від 08.07.2008 року. Позивачка змінила прізвище з « [NUMBER] » на « [PERSON] », що підтверджується Витягом з ДРАЦС громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.04.2007 року. Згідно виконавчого листа № 2-2818,2007, виданого на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.12.2007 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на користь доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/4 всіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.11.2007 року і до її повноліття. Позивачкою пред`явлено виконавчий лист до відділу ДВС для примусового виконання. Згідно розрахунку від 01.10.2020 року, наданого Первомайським МРВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заборгованість [PERSON] перед [PERSON] по сплаті аліментів за період з 01.10.2009 року по 01.08.2020 року становить 103 120 грн. 51 коп. З 2013 року відповідачем аліменти взагалі не сплачувались. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідач достовірно знаючи про наявність рішення суду про стягнення аліментів, не виконує покладений на нього обов`язок по сплаті аліментів. Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З роз`яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Тобто, обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається саме на боржника. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причини несплати аліментів відповідачем, що свідчить про наявність його вини у виникненні заборгованості. Встановивши факт виникнення заборгованості по аліментам та наявність вини відповідача в цьому, суд прийшов до висновку про наявність у позивачки права на стягнення неустойки на підставі ст. 196 СК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток, тобто формулою: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Суд керується правовою позицією, викладеною в зазначених вище постановах, при вирішенні даної справи. Відповідно до ст. 20 СК України до вимог про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів позовна давність не застосовується. Згідно розрахунку, наданого позивачкою, здійсненого за формулою, викладеною у постанові суду у справі № 333/6020/16-ц, сума пені за несвоєчасну сплату аліментів, що нарахована за період з 01.10.2009 року по 01.08.2020 року складає 1 022 857 грн. 06 коп. Разом з тим, враховуючи, що відповідно до ст. 196 СК України розмір пені не може перевищувати 100% заборгованості по аліментах, тому з відповідача підлягає стягненню 103 120 грн. 51 коп. Суд, не вбачає підстав для зменшення розміру пені, оскільки [PERSON] не надав доказів на підтвердження поважності причин несплати аліментів у визначеному розмірі, доказів утворення заборгованості з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахуванням аліментів банком. Відповідач є повнолітньою, працездатною особою, не має інвалідності тощо. Він не подавав клопотання про зменшення розміру пені. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За таких обставин суд вважає, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна бути стягнута з відповідача у межах заборгованості по аліментах. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved