Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

07.12.2018 року до суду надійшла вказана позовна заява [PERSON], в якій позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Довжик, майдан Центральний, 22 після смерті [PERSON], померлого 21.03.2010 року. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що за життя її діду [PERSON] належав, окрім іншого спадкового майна, і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами F 22 по майдану Центральному в селі Довжик Золочівського району Харківської області. За життя дід позивача залишив заповіт, за яким все своє майно заповів онуці [PERSON] Звернувшись до Золочівської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно позивачем були отримані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4,6485 га на території Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Довжанський» розміром 1,5 в умовних кадастрових гектарах, проте було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок, з мотивів невідповідності правовстановлюючих документів чинному законодавству. В даний час позивач змушена звернутися до суду, оскільки її право не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. У підготовче судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала письмову заяву з проханням справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач по справі [PERSON] також подала через канцелярію суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок не заперечувала, розгляд справи просила проводити без її участі. Представник третьої особи відділу державної реєстрації Золочівської районної державної адміністрації Харківської області [PERSON] також через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі представника відділу. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18 червня 1959 року в родині [PERSON] та [PERSON], народилася донька [PERSON], про що 27 червня 1959 року складено актовий запис F 35, та того ж дня Довжицькою сільською радою Золочівського району Харківської області видано свідоцтво про народження серії ІІІ-ЯР F 917810. 06 листопада 1975 року між [PERSON] та КрохмальНіною Вікторівною укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області, актовий запис F 17, після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище F [PERSON], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища F 00017839240 від 28.03.2017 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 16 лютого 1983 року, про що Золочівським відділом ЗАГС Харківської області зроблено відповідний актовий запис F 11, як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу від 16.11.1983 року серії І-ВЛ F 497833. 24 січня 2008 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, відповідно до якого: все належне йому майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своїй онуці [PERSON], [INFO]. Вказаний заповіт посвідчений секретарем Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за F 10. На вказаному заповіті міститься відмітка секретаря Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області [PERSON], згідно якої заповіт не відмінено і не скасовано станом на 19.05.2010 року. 30 липня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Золочівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис F 46 та того ж дня видано свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ F 293050. Після укладення шлюбу подружжя обрало спільне прізвище F [PERSON]. У відповідь на запит державного нотаріуса [PERSON] директором КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» [PERSON] було надано інформацію за вих. F337 від 20.12.2017 року, відповідно до якої 18.12.2017 року проведено первинну інвентаризацію житлового будинку «А-1» (1955 року будівництва) загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 24,2 кв.м, розташованого за адресою: Харківська область, Золочівський район, село Довжик, майдан Центральний, 22. Вищевказаний будинок числиться за [PERSON] (померлим 21.03.2010 року) згідно інформації Довжицької сільської ради за F 02-21/562 від 10.11.2017 року (погосподарська книга F 10, особовий рахунок F 07753). Інвентаризаційна вартість житлового будинку «А-1» з господарськими будівлями та спорудами станом на 18.12.2017 року складає 132437 грн. Станом на 31.12.2012 року по КП Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» право власності на будинок не зареєстровано. Житловий будинок «А-1» 1955 року будівництва, житловою площею 24,2 кв.м, загальною площею 53,2 кв.м., розташований за адресою: Харківська область, Золочівський район, село Довжик, майдан Центральний, 22 має такі господарські будівлі та споруди: веранда «а», ганок «а1», літня кухня «Б», веранда «б», погріб «В», сараї «в», «Г», «Д», «Е», вбиральня «Ж», огорожа F1-2, колонка F 3, що вбачається із копії технічного паспорта, інвентаризаційна справа F 760. 21 березня 2010 року у віці 80 років у селі Довжик Золочівського району Харківської області помер [PERSON], про що 23 березня 2010 року Довжицькою сільською радою Золочівського району Харківської області складено актовий запис F 15 та видано відповідне свідоцтво про смерть серії І-ВЛ F 249955. Згідно належним чином завіреної копії спадкової справи F 171/2010, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів від 04.03.2019 року Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області, 19 травня 2010 року заведена спадкова справа F171/2010, після померлого 21 травня 2010 року [PERSON], 28.05.2010 року до нотаріальної контори за вх. F388 з Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини після [PERSON] Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. Згідно довідки Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області від 06.10.2010 року F 1399 [PERSON] віктор Митрофанович на день смерті був прописаний за адресою: Харківська область, Золочівський район, село Довжик, м-н 3-х [PERSON]. На день смерті та протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця [PERSON] у вказаному будинку ніхто не був зареєстрованим. Спадкоємиць онука F [PERSON] вступила в фактичне управління спадковим майном, а саме вказаним житловим будинком за адресою: Харківська область, Золочівський район, село Довжик, м-н 3-х [PERSON]. 08 жовтня 2010 року [PERSON] отримала після померлого 21.03.2010 року, [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON], зареєстроване в реєстрі за F 2723, на грошовий вклад з процентами та компенсаційними виплатами. 02.11.2012 року [PERSON] отримала після померлого 21.03.2010 року, [PERSON] ще два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчені державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON], зареєстровані в реєстрі за F 2723 та F 2441 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,6485 гектарів та право на земельну частку (пай) відповідно. Більше свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Інших посвідчених заповітів померлого [PERSON] немає. Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 16.01.2018 року F16/02-31, винесеною державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обов'язків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON], [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарським будівлями і спорудами номер 22, що розташований по майдану Центральному в селі Довжик Золочівського району Харківської області, після померлого 21 березня 2010 року [PERSON], оскільки правовстановлюючі документи на вказаний будинок у спадкоємця відсутні. При вирішення спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. F1952-ІV, Закону України «Про нотаріат», Наказом Мін'юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 F 296/5. У ч.1 ст. 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст. ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. F1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п.2 ч.1 ст. 6 Закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти. Статтею 31 цього Закону встановлено особливості державної реєстрації прав на об'єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку і щодо зазначених об'єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності. Подається виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Згідно положень ст.ст. 1268, 1269,1270 ЦК України (в ред. 2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Стаття 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелічує підстави для державної реєстрації прав, так, зокрема, Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ін. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 F 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Пунктом 4.15 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін'юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 F 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Статтею 206 ЦПК України передбачена можливість визнання позову відповідачем. Так, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володів житловим будинком F 22 по майдану Центральному в селі Довжик Золочівського району Харківської області, на праві власності, що підтверджується записом у по господарській книзі F10 особовий рахунок F 07753, проте у період, коли було побудовано будинок існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцю не було видано правовстановлюючого документу в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. F1952-ІV, що в даний час унеможливлює нотаріальне оформлення спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі спірний житловий будинок. Позивач як єдиний спадкоємець, за заповітом, відповідно до положень ст.ст. 1233, 1236, 1268, 1269, 1270 ЦК України прийняла спадщину після смерті діда так як протягом 6 місячного строку подала заяву про прийняття спадщини. За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивача перейшло право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами F22 по майдану Центральному в селі Довжик Золочівського району Харківської області, що належав [PERSON] Враховуючи викладене, суд, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved