Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

10.02.2020 [PERSON] звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , у якій просить зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2007 року народження, з 1/3 частки до 1/8 частки всіх видів його заробітку та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку що місяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 11.02.2020 позовна заява була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. 18.02.2020 позивачем було надано заяву про усунення недоліків заяви та долучено оригінал квитанції про сплату судового збору. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.02.2020 року відкрито провадження за вищезазначеною позовною заявою, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. В обґрунтування позову зазначає, що згідно судового наказу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.08.2018 з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06.02.2018 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З 01.04.2019 [PERSON] , [INFO] проживає разом з ним та повністю перебуває на його утриманні. Також, зазначив, що з часу присудження аліментів, матеріальне та сімейне становище змінилось, оскільки [INFO] він одружився зі [PERSON] , в нього народився син [PERSON] , 2019 року народження. В зв`язку з чим дружина знаходиться у декретній відпустці та разом з дитиною перебуває на його повному утриманні. Крім того, зазначив, що добровільно надає старшій доньці [PERSON] , [INFO] , матеріальну допомогу у розмірі 1000 грн. щомісячно. Тому, позивач просить зменшити розмір стягнутих з нього аліментів до 1/8 частки з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дочкою, [PERSON] , [INFO] , повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відзив на позовну заяву не надала. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд, з урахуванням доводів учасників судового процесу, дійшов висновку про часткове задоволення позову, враховуючи такі обставини. Як встановлено із матеріалів справи та не оспорюється жодною стороною, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (а.с. 11-12). Судом встановлено, що згідно судового наказу, виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова по справі № 646/679/18 від 08.02.18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06.02.2018 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. (а.с. 8) Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20 липня 2019 року [PERSON] одружився з [PERSON] (а.с.14) Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] його батьком є [PERSON] (а.с. 9) Відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 18.09.2019, місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , визначено з батьком - [PERSON] (а.с.13) Відповідно акту обстеження умов проживання, складеного 28.07.2020 фахівцями Служби у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 94а) У частині першій статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Згідно зі статтею 141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першої статті 192СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У Постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі№ 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У даному випадку позивач довів наявність підстав, які мають значення для визначення розміру аліментів, передбачених у пункті 3 та пункті 4 частини 1 статті 182 СК України, а саме, проживання однієї з дітей сторін [PERSON] разом з позивачем та перебування на його утриманні. Таким чином, є підстави для зменшення розміру аліментів з 1/3 частини до 1/6 на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини, а також поставить обох дітей позивача у рівні між собою умови, та вирівняє грошові зобов`язання батька по відношенню до обох дітей; суд враховує, що таке зменшення аліментів не порушить вимог закону, зокрема, вимог ч.2 ст.182 СК України, щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, натомість, підстав для зменшення аліментів до 1/8 частини, суд не вбачає, оскільки таке суттєве зменшення розміру аліментів є безпідставними та розмір аліментів буде явно недостатнім для забезпечення інтересів дитини. Одночасно з цим, судом не приймаються доводи позивача щодо надання матеріальної допомоги повнолітній донці- [PERSON] , 2000 року народження, у розмірі 1000 грн., як самостійну підставу для зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з нього на іншу дитину, оскільки донька відповідача є повнолітньою, рішення суду про стягнення аліментів на її утримання до 23 років, у зв`язку з навчанням, яке б було ухвалено після винесення судового наказу, суду надано не було. Більш того, позивач як батько наділений правом добровільно надавати допомогу своїм дітям, як неповнолітнім, так і повнолітнім. Вищевказаний факт щодо надання допомоги донці не є зміною майнового або сімейного стану у розумінні ст. 192 СК України. Позивач посилається на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він одружився та у нього народився син від іншого шлюбу, суд також не розцінює, як самостійну підставу для зміни розміру аліментів, у зв`язку з наступним. Так, у Постанові від 16.09.2020 у справі 565/2071/19 Верховний Суд зазначає наступне, що положеннями статті 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Отже, зміна сімейного стану позивача, а саме, одруження і народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Аналогічна позиція міститься у постанові від 16.09.2020 у справі 565/2071/19. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного, належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану позивача, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Отже, зменшення розміру аліментів, у зв`язку тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення неповнолітньої дочки [PERSON] , 2007 року народження, та суперечитиме її інтересам. Щодо заявленої вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача на утриманні перебуває неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що позов містить позовні вимоги, щодо зменшення розміру аліментів, стягнутих за судовим наказом від 08.02.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частки з заробітку на утримання двох дітей. Отже, оскільки на даний час є підстави для стягнення аліментів на утримання однієї дитини, розмір таких аліментів має складати половину встановленої за судовим наказом частки - 1/6 . Згідно ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків. Отже, підстав для визначення різного розміру часток від заробітку на утримання двох спільних дітей сторін, один з яких проживає та перебуває на утриманні у батька, а другий у матері, не вбачається. Враховуючі конкретні обставини справи, суд вважає, що з відповідачки підлягають стягненню на утримання дитини аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу); саме такий розмір аліментів суд вважає розумним та достатнім для задоволення потреб неповнолітньої дитини - [PERSON] , 2010 року народження. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. А тому, в частині стягнення аліментів, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду відмовити, оскільки при визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз`яснень, даних у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі зазначеного,

Outcome: partial