Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

08.05.2015 позивачі звернулись до суду із вказаним позовом з вимогами визнати за ними (по 1/3 частині за кожним) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] право власності на житловий будинок і земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства та для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, які розташовані по [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON]. Після її смерті спадщину прийняли її діти: [PERSON] та [PERSON], а також її чоловік [PERSON], який помер до закінчення шестимісячного строку, а саме: [INFO]. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його сестра [PERSON] У видачі свідоцтв про право на спадщину на будинок [ADDRESS] нотаріусом відмолено у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу 24.02.1990, на підставі якого [PERSON] придбала вказаний будинок, не був зареєстрований в Переяслав-Хмельницькому бюро технічної інвентаризації. У видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки площею 0,250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та площею 0,199 га для ведення особистого підсобного господарства, які належали [PERSON] на підставі державного акту серії [NUMBER] на право приватної власності на землю від 25 вересня 2001 року, також було відмовлено у зв'язку з неможливістю отримати витяги з Державного земельного кадастру із-за відсутності кадастрових номерів. В попереднє судове засідання від Хоцьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району надійшла заява про визнання позову, в якій сільська рада просить слухати справу у відсутності її представника. У зв'язку з визнанням позову відповідачем, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, вислухавши представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть та довідкою КП «Житлосервіс «Приозерне» № 674 від 30.10.2013. Заяви про прийняття спадщини в шестимісячний термін після смерті [PERSON] подали її чоловік [PERSON], та дочки [PERSON] та [PERSON] Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] була відкрита спадкова справа № 5/2013. Спадкодавець [PERSON] володіла на правах власника житловим будинком по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 24.02.1990, посвідченого секретарем виконкому Хоцьківської сільської ради [PERSON], та земельними ділянками для ведення особистого підсобного господарства і для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, що розташовані по [ADDRESS] та належали [PERSON] на підставі державного акту серії [NUMBER] на право приватної власності на землю, який виданий Хоцьківською сільською радою 25 вересня 2001 року та зареєстрований за номером 11. [INFO] помер [PERSON], який на ряду з [PERSON] та [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] 01 червня 2013 року його дочка [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] була відкрита спадкова справа № 7/2013. 07 листопада 2013 року рідна сестра [PERSON] - [PERSON] також подала заяву про прийняття спадщини. 18 листопада 2013 року нотаріусом була прийнята заява від [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті 27.05.2013 [PERSON] на користь [PERSON] 15 вересня 2014 року та 17 квітня 2015 року нотаріусом були винесені постанови про відмову позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину житловий будинок по [ADDRESS] у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу від 24.02.1990, на підставі якого спадкодавець [PERSON] придбала його, не був зареєстрований в Переяслав-Хмельницькому бюро технічної інвентаризації. З довідки Хоцьківської сільської ради № 286 від 26.05.2014 вбачається, що даний будинок був зареєстрований за спадкодавцем [PERSON] в погосподарській книзі. З технічного паспорту на даний будинок від 22.04.1998 встановлено, що загальна площа будинку становить 41,70 кв.м., житлова - 33,80 кв.м., рік побудови - 1957. Також нотаріусом були винесені постанови про відмову позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, що належали спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту серії [NUMBER] від 25 вересня 2001 року, посилаючись на відсутність витягу з Державного земельного кадастру. Відповідно до листа управління Держземагентства у Переяслав-Хмельницькому районі Головного управління Держземагентства в Київській області від 04 листопада 2013 року присвоєння кадастрового номеру та внесення відомостей про земельну ділянку, право власності можливе лише за заявою власника цієї земельної ділянки. Тому, за відсутності кадастрового номера, надати витяг з Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок громадянки [PERSON], яка померла, неможливо. Отже, спадкові права позивачів на житловий будинок та земельні ділянки, які належали спадкодавцю [PERSON] та спадкодавцю [PERSON], який прийняв спадщину після смерті [PERSON], підлягають захисту в судовому порядку. На момент набуття права власності на вказаний житловий будинок спадкодавцем [PERSON] (24.02.1990) державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Чинні на той час нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР від 18.07.1963 № 1540-VI, який діяв на момент укладення договору купівлі-продажу будинку, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Отже, у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на вказаний житловий будинок відповідно до вимог чинного на той час законодавства, а тому право власності на нього входить до складу спадщини після її смерті. Частиною 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Як встановлено, Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON] 25 вересня 2001 року, відповідає формі, яка затверджена Кабінетом Міністрів України, відповідно до постанови Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2201-ХІІ. Вказаний державний акт виданий сільською радою та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11, як то передбачено п. 3.1, 3.5 діючої на той час Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року № 43. Відповідно до п. 4.20 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, даний витяг є необхідним для видачі свідоцтва про право на спадщину. Видати витяг управління Держземагентства не може із-за відсутності кадастрових номерів даних земельних ділянок та, як наслідок, із-за відсутності інформації про дані земельні ділянки в Державному земельному кадастрі. Однак, на час виникнення права власності на ці земельні ділянки (тобто на час видачі та державної реєстрації державного акту серії [NUMBER] від 25.09.2001) необхідності присвоювати кадастрові номери земельним ділянкам не було, так як на той час не був прийнятий Закон України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI, а також не була прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 18.08.2010 № 749 «Про затвердження тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці», які визначають нині діючу процедуру присвоєння кадастрових номерів та порядок реєстрації прав на земельні ділянки. Отже, спадкодавець [PERSON] набула права власності на земельні ділянки в у відповідності до чинного законодавства, але у зв'язку зі зміною порядку реєстрації права власності на земельні ділянки, позивачі не мають можливості отримати свідоцтва про право на спадщину на них в нотаріальному порядку. Відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність спору про спадщину, а також те, що позивачі відповідно до вимог закону вчинили всі дії, які свідчать про прийняття та оформлення спадщини в нотаріальному порядку після смерті [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що вони мають право на спадкування за законом житлового будинку та земельних ділянок, права на які спадкодавці набули на законних підставах.

Outcome: approved