Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

09 січня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1978р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.01.2014р. о 09 год. 41 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат заперечували проти задоволення заяви, заінтересована особа просив відмовити у задоволенні заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.01.2014р. о 09 год. 41 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря Воєцька А.І. лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, не живе дома. Вважає, що батьки і брат зговорилися, хочуть обікрасти його квартиру. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизотипічний розлад. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] пояснив, що він був затриманий військовою прокуратурою, перебував до 05.01.2015р. у СІЗО, його возили 28 днів на судову-психіатричну експертизу, коли вийшов з СІЗО, то хотів лише піти у військкомат, а батьки і брат не пускали його зачиняли дома, брат погрожував йому, чіплявся до нього, він навіть викликав міліцію, а потім вони викликали швидку і його привезли у лікарню. Не заперечує, що дійсно раніше були проблеми, він перебував на лікуванні, але на разі не потребує лікування, він проходив обстеження і його взяли у армію. Дійсно брав коштовності у матері і заклав їх у ломбард, бо потрібні були кошти, хотів в подальшому викупити. Батькам він не погрожував і не чіпав їх, бо відноситься до них добре і поважає. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він брат заінтересованої особи, викликали швидку, бо він погрожував батьку кидався на нього, крав у батьків гроші, коштовності, кудись їх відносив, пропадав з дому, потім приходив і знов вів себе неадекватно. Лікарів не визнає, ліки не приймає. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved