Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

09.01.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що він є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], 18 січня 2010року народження, яка проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Оскільки відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку на утримання дитини не надає, просить суд стягнути аліменти розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у заяві по суті просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши докази та зясувавши обставини справи, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 квітня 2007року та є батьками левенець [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про шлюб та народження (а.с.4,5). Відповідно до довідки № 153, виданої 26.12.2017 ОСББ «Надія-35» смт.Ківшарівка міста Купянська Харківської області, неповнолітня [PERSON], 18.01.2010року народження, проживає разом з матірю [PERSON] (а.с.2). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що з відповідача \~стягнення на користь третіх осіб не проводяться, він є працездатним, суд з урахуванням обставин справи та вимог ст.182 Сімейного Кодексу України вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходу на утримання дитини, а отже визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим для забезпечення якнайкращих інтересів дитини позовні вимоги підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тому аліменти підлягають стягненню з 009.01.2018. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України. Крім того, суд зазначає, що у відповідності до вимог ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Outcome: approved