Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

10.04.2014року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якій просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в цілому, стягнувши з депозитного рахунку судової адміністрації вартість належної [PERSON] 1/500 частки в спірній квартирі; зняти з реєстрації за адресою [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позовну заяву мотивує тим, що він являється співвласником квартири за адресою [ADDRESS]. Згідно з Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24 березня 2014 року по цивільній справі № 1328/2382/12 встановлено, що йому на праві власності належить 99,95 % вказаної квартири, а 1/500 належить на праві власності його колишній дружині - [PERSON]. Однак, він не може реалізувати своє право власності, оскільки [PERSON] є власником, а відповідачі - 2, 3, 4 залишаються зареєстровані в квартирі зі згоди [PERSON], хоча не проживають, не користуються та не утримують її. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, покликаючись на викладені в позові мотиви. Відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду та у відповідності до п.9 ст.74ЦПК України повідомленням у газеті «Ваш магазин» від 5 травня та 8 травня 2014року, заперечень на позовну заяву відповідачами суду подано не було. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] являється співвласником квартири [ADDRESS]. Згідно з Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24 березня 2014 року по цивільній справі № 1328/2382/12 встановлено, що йому на праві власності належить 99,95 % вказаної квартири, а 1/500 належить на праві власності його колишній дружині - [PERSON]. За змістом статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння , користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.ст. 150, 155 ЖК України, власник вправі користуватись та розпоряджатись своєю власною житловою площею на свій розсуд. Проте спірна квартира є однокімнатна, в ній неможливо встановити порядок користування окремими приміщеннями, або здійснити будь-який реальний розподіл житла. Оскільки [PERSON] утворила нову сім'ю, їх спільне проживання в даній квартирі є об'єктивно неможливим. Окрім того, в них в даний час конфлікт, який викликаний як розлученням, так і наявністю судових спорів протягом останніх 3 років . Відтак, користуватись спірною квартирою [PERSON] та [PERSON] неможливо. Згідно з ст.115 ЦК України, кожен з учасників спільної власності має право вимагати виділу своєї частки з спільного майна. Якщо угоди про спосіб виділу не досягнуто, то за позовом учасника майно ділиться в натурі, коли це можливо без нерозмірної шкоди для його господарського призначення. В противному випадку, власник, що виділяється, одержує грошову компенсацію. Згідно ч. 1, 2 ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників. А тому, враховуючи, що частка [PERSON] є незначна, [PERSON] має переважне право визнання саме за ним право власності на квартиру за умовою відшкодування [PERSON] вартості належної їй 1/500 частки в спірній квартирі. Відповідно до звіту про оцінку майна №NS140505-004 від 05.05.2014року оціночна вартість спірної квартири складає 347848,00гривень. Відтак, 1/500 частка від вартості спірної квартири відповідає сумі 173,93гривень Оскільки судовим рішенням у цивільній справі за позовом [PERSON] та зустрічним позовом, було встановлено, що всі відповідачі не проживають у спірній квартирі , їх реєстрація у вказаній квартирі носить лише формальний характер. Спірну квартиру [PERSON] придбав при внесенні паю в сумі 4556 крб.62 коп. в період з 1975 по 1983рр. на рахунок Житлово-Будівельного кооперативу, ніколи з квартири не виїжджав, спірна квартира була та лишається єдиним його місцем проживання. [PERSON] один ніс всі витрати по її утриманню, робив капітальні та текучі ремонти в ній, щоб зробити придатною для проживання, Відповідачі житло не використовують без поважних причин. Всі відповідачі забезпечені іншим житлом, в той же час лише формально зареєстровані в спірній квартирі та створюють йому проблеми з зайвою оплатою квартири та комунальних послуг, що вираховуються з кількості зареєстрованих в квартирі осіб. Згідно Роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24 березня 2014року по цивільній справі № 1328/2382/12 (провадження № 22ц/783/8159/13) встановлено, що відповідачі постійно не проживають у спірній квартирі без поважних причин, у вказаній квартирі відсутні їх речі, не заявляли вимоги ні про вселення, ні про усунення перешкод у користуванні житлом. Дані обставини стверджуються поясненнями сторін в судовому засіданні та долученими до справи письмовими доказами. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved