Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

09 лютого 2021 року до Рівненського міського суду надійшла на розгляд позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання, як дочки, що продовжує навчання, в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення нею навчання, але не пізніше досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що є донькою відповідача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає та на даний час вона повністю знаходиться на утримання матері. Оскільки вона навчається і не може в зв`язку з цим працевлаштуватися, потребує матеріальної підтримки. Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24 березня 2021 року. Позивачка в судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився. Разом з тим 24 березня 2021 року від нього надійшла заява, згідно якої він не заперечує проти задоволення позову та просить суд розглянути справу за його відсутності. Суд, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Позивач досягла повноліття [INFO] . З 01 жовтня 2020 року позивачка є студенткою 1 курсу стаціонарної форми навчання на платній основі Гуманітарно-природничого університету імені Яна Длугоша у Ченстохові , що стверджується копією довідки про прийом на стаціонарне навчання іноземця від 31 серпня 2020 року. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як зазначено в п.20 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. В зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги і ця обставина відповідачем не оспорюється. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За змістом ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу наведених норм необхідно дійти висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, враховуючи те, що сторонами визнається, що [PERSON] є повнолітньою та продовжує навчання, у зв`язку з чим не має власного заробітку та потребує матеріальної допомоги, пов`язаної з навчанням, а відповідач в свою чергу є особою працездатного віку й не заперечує проти задоволення позовних вимог, беручи до уваги обов`язок обох батьків брати участь в утриманні повнолітньої дитини, що продовжує навчання, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років щомісячно. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. З огляду на викладене, судовий збір в сумі 908 грн 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved