Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

09.10.2020 року позивач - орган опіки та піклування Радомишльської районної державної адміністрації звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач по справі є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , однак його життям та здоров`ям не цікавиться, жодної участі у вихованні своєї дитини не приймає та виконувати свої батьківські обов`язки наміру не має. На підставі рішення Радомишльського районного суду від 25.09.2018 року дитина перебуває в КУ «Тетерівський дитячий будинок-інтернат» Житомирської обласної ради, проте відповідач її жодного разу не відвідував та його подальшою долею не цікавиться. Ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 15.10.2020 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. В підготовчому судовому засіданні позивач заяву підтримав. Відповідач заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Від представника третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у яких одночасно зазначено, що вони позов підтримують повністю. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.08.2005 року виконкомом Білокриницької селищної ради Радомишльського району Житомирської області (а.с. 38). Також судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не займається вихованням сина, його життям та здоров`ям не цікавиться, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Дані факти підтверджуються рішенням Радомишльського районного суду від 25.09.2018 року, ухваленого по справі №289/1269/18, згідно якого, у зв`язку із ухиленням відповідачів [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків вирішено відібрати дитину [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав та передати його органу опіки та піклування Радомишльської районної державної адміністрації для подальшого влаштування дитини (а.с. 6-9); розпорядженням голови Радомишльської районної державної адміністрації №559 від 06.11.2018 року, яким [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с. 15); розпорядженням голови Радомишльської районної державної адміністрації №573 від 09.11.2018 року, згідно якого Службі у справах дітей Радомишльської районної державної адміністрації надано доручення влаштувати [PERSON] в «Тетерівський дитячий будинок-інтернат» Житомирської обласної ради (а.с. 18); листом вказаного дитячого будинку-інтернату №44 від 23.01.2020 року та № 545 від 03.11.2020 року, відповідно до яких відповідач за час перебування неповнолітнього [PERSON] в цьому закладі його не відвідував, не цікавився його життям та здоров`ям, а також не надавав кошти на утримання дитини (а.с. 17, 44); листами Радомишльського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №269 від 17.12.2019 року та №41 від 24.01.2020 року, згідно яких працівниками вказаного центру [PERSON] були надані консультації щодо належного ставлення до життя та виховання дитини та проведені бесіди з [PERSON] з приводу зловживання нею алкогольними напоями, однак вона на поради та зауваження не реагувала та повернути дитину в сім`ю категорично не бажає (а.с. 19, 20); письмовою характеристикою на відповідача від 29.01.2020 року, наданих Білокриницькою селищною радою Радомишльського району, відповідно до яких відповідач [PERSON] за період перебування дитини у дитячому будинку-інтернаті жодного разу не відвідував сина та з його слів забирати дитину на виховання в сім`ю не збирається, (а.с. 23). З наданого до суду письмового висновку органу опіки та піклування Радомишльської районної державної адміністрації від 21.09.2020 року №02-18/1960 про доцільність позбавлення батьківських прав, встановлено, що вказаний орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-12). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що неє неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, 16 липня 2015 року). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборіі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач не переймається станом здоров`я своєї неповнолітньої дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків, передбачених законом, по її вихованню та матеріальному утриманню, не бажає повернути дитину у сім`ю, суд дійшов висновку щодо необхідності позбавлення його батьківських прав і не бачить підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі дитини, і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені права та інтереси дитини. Надані докази є підтвердженням того, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання і утримання дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved