Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

07.10.2019 року [PERSON] звернулась до суду з даною заявою мотивуючи тим, що за паспортом громадянина України вона - [PERSON] , [INFO] . Проте в її трудовій книжці серії [NUMBER] , заповненій 22.07.1980 року на російській мові на « [PERSON] ». У зв`язку з вказаними розбіжностями у написанні імені ( [PERSON] [PERSON] ) в паспорті громадянина України та в трудовій книжці серії [NUMBER] , у неї виникли ускладнення при переоформленні пенсії за віком, оскільки вказані розбіжності у написані імені в трудовій книжці були виявленні працівниками Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області та по цій причині їй не були зараховані 8 років трудового стажу, в зв`язку з чим їй відмовляють у перерахунку пенсії. Відповідно до експертного висновку №056/176-а від 27.03.2019 року зазначено, що з урахуванням зазначеного записи особового імені українською мовою [PERSON] (свідоцтво про народження, паспорт, запис [PERSON] ) та записи російською мовою [PERSON] (зазначений паспорт, запис [PERSON] і [PERSON] (трудова книжка, запис [PERSON] ) у документах наданих для експертизи є ідентичними. Тому, просила встановити факт, що трудова книжка серії [NUMBER] , видана 22.07.1980 року на російській мові на ім`я « [PERSON] , [INFO] г.» належить їй - [PERSON] , [INFO] . 10.10.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті. Заявник - [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала повністю та просила встановити факт, що трудова книжка серії [NUMBER] , видана 22.07.1980 року на російській мові на ім`я « [PERSON] , [INFO] г.» належить їй. Заінтересована особа, Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, в судове засідання свого представника не направила, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши заявника, покази свідків: [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так, в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» убачається, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить їй і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] , [INFO] , було видана трудова книжка серії [NUMBER] , яка заповнена на російській мові на ім`я « [PERSON] , [INFO] г.». Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5), [INFO] народилася [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно наявної до справи копії паспорту серії [NUMBER] , що виданий міським відділом №2 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в Київській області 25.05.2001 року (а.с.3), прізвище, ім`я по батькові та дата народження заявника зазначено, як « [PERSON] , [INFO] ». Як вбачається з листа Управління обслуговування громадян Білоцерківський відділ обслуговування громадян №2 (сервісний центр) №21114/В-01 від 04.12.2019 року (а.с.25-27), відповідно до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (із змінами) передбачено, зокрема, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію, перевіряє: правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; зміст і належне оформлення наданих документів; копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). В разі виявлення розбіжностей в написані прізвища, ім`я та по батькові в наданих заявником документах, належність цих документів заявникові встановлюється в судовому порядку. З експертного висновку №056/176-а від 27.03.2019 року (а.с.9), вбачається, що з урахуванням зазначеного записи особового імені українською мовою [PERSON] (свідоцтво про народження, паспорт, запис [PERSON] ) та записи російською мовою [PERSON] (зазначений паспорт, запис [PERSON] і [PERSON] (трудова книжка, запис [PERSON] ) у документах наданих для експертизи є ідентичними. Розбіжності в записах російською мовою виникла внаслідок документальної фіксації варіантів особового імені: офіційна [PERSON] та розмовно [PERSON]. Згідно з чинними правилами (див. Скрипник Л.Г. , Дзятківська Н.П. , власні імена людей, Словник довідник.-К.: Наукова думка, 1996, с.135, 247; Трійняк І.І. Словник українських імен. -Н: Довіра, 2005, с.115) нормативний документальний запис зазначеного імені українською мовою - [PERSON] , російською - [PERSON]. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] працювала на Білоцерківській міжрайонній базі, яка у 1980 роках іменувалася «Облкоопхозторг» і в подальшому перейменовувалася, та заявнику, як і іншим особам оформлялися трудові книжки на російській мові. Дійсно трудова книжка, яка заповнена 22.07.1980 року на ім`я « [PERSON] , [INFO] г.» належить [PERSON] , [INFO] . Встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу (трудової книжки) має значення для оформлення нею перерахунку пенсії. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Відповідно до ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 р. затверджено «Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників». Відповідно до пунктів 2.11, 2.12, 2.13 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, в також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункти 1 - з Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637). Враховуючи зазначене, суд вважає доведеним той факт, що трудова книжка серії [NUMBER] , видана 22.07.1980 року на російській мові на ім`я « [PERSON] , [INFO] г.» дійсно належить [PERSON] , [INFO] , та встановлення вказаного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, враховуючи, що заінтересована особа не заявила про наявність спору щодо права заявника на перерахунок пенсії. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved