Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

09.01.2019 до Першотравневого районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Центральному району, Служба у справах дітей Мангушськї РДА Донецької області, в якій вона просить визначити місце проживання її дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом із нею та відібрання малолітніх дітей і повернення їх матері. Позовна заява мотивована наступним: 11.01.2014 між нею та відповідачем було укладено шлюб, а також в період з 2006 по 2009 роки вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох синів - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Від [PERSON] відповідач [PERSON] відмовився офіційно у 2009 році, про що є рішення Калінінського районного суду м. Донецька, що і стало причиною розірвання шлюбу у 2009 році. Протягом 2009-2014 років вони не проживали разом. В вересні 2018 року сторони розійшлися, оскільки [PERSON] застосовував до [PERSON] та дітей фізичне та психологічне насилля, про що у 2018 році нею була подана до Мангушського ВП відповідна заява. В листопаді 2018 року шлюб між ними було розірвано. 14.12.2018 [PERSON] , скориставшись відсутністю [PERSON] , вдерся разом зі своїми родичами до її місця мешкання за адресою: [ADDRESS] , подолавши опір її батьків - [PERSON] та [PERSON] , забрав трьох її малолітніх дітей, незважаючи на те, що діти плакали та благали не чіпати їх та не забирати з дому. Старший син [PERSON] просив бабусю подзвонити їй - матері, щоб вона рятувала їх від свавілля батька та його родичів, зважаючи також на те, що син [PERSON] не є дитиною [PERSON] . Зазначила, що діти проживали разом із нею та її батьками у трикімнатній квартирі, облаштованій усім необхідним для життя та розвитку дітей, діти відвідували школу, спортивні секції, син [PERSON] відвідував комп`ютерну академію «ШАГ». На даний час [PERSON] переховує дітей, постійно змінюючи місце проживання, до школи не відпускає, діти не виходять на вулицю, а молодшому навіть не зроблені щеплення за віком, тобто відповідач наражає його на небезпеку інфікування дитячими хворобами. Крім того, [PERSON] забороняє дітям спілкуватись з однолітками, повністю ізолювавши їх від зовнішнього світу та спілкування з рідними та близькими людьми. А наймолодший [PERSON] був до цього часу нерозлучний із нею, а тому розлука з матір`ю є великим психологічним стресом для нього. Крім того зазначила, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, власного житла не має, проживає у двокімнатній квартирі, де мешкає ще троє дорослих людей. Також не виключає можливості, що [PERSON] може вивезти дітей за межі України. 05.02.2019 надійшла заява [PERSON] про збільшення позовних вимог, в якій просить задовольнити позовну заяву та відібрати малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , повернути їх матері та визначити місце їх проживання разом із нею. За клопотання позивача ухвалою суду від 04.03.2019 позовні вимоги [PERSON] щого негайного повернення дітей матері були роз`єднані і виділені в самостійне провадження. Відповідач [PERSON] . 14.01.2019 подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Центральному району про визначення місця проживання його дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про встановлення місця проживання дітей з батьком, посилаючись на те, що з жовтня 2018 року він із [PERSON] проживають окремо один від одного, а з грудня 2018 року діти проживають разом з ним за адресою: [ADDRESS] . До цього часу [PERSON] забороняла йому відвідувати дітей та спілкуватись та проводити час з ними, що позбавляло його можливості виховувати дітей. Між ними не було досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуваючи у шлюбі, в їх родині було взаємопорозуміння та повага, діти виховувались у спокійній психологічній обстановці, але після подання [PERSON] заяви про розірвання шлюбу, вона стала агресивно відноситись до дітей та перестала дбати про них. Так, в липні 2018 року відносно [PERSON] було складено протокол та 19.07.2018 притягнуто до адміністративної відповідальності за фактом неналежного догляду за дитиною - [PERSON] . Крім того, з часу прийняття рішення про розірвання шлюбу між ними, [PERSON] постійно виїжджає за межі України, а малолітні діти в цей час лишалися під наглядом її батьків, які досягли 70-річного віку та самі мають потребу у допомозі, а не доглядати за малолітніми дітьми, особливо за наймолодшим, який потребує багато уваги, догляду і має окремий режим, що для їх віку є дуже складним завданням. Старші діти потребують багато уваги для вивчення домашнього завдання, таким чином мати [PERSON] не приділяє їм належної уваги та повноцінно не забезпечує їх потреби. Зазначив, що постійно надавав гроші для забезпечення дітей речами, але діти всеодо мали неохайний вигляд, нові речі матір`ю не придбавалися. 14.12.2018 він намагався поспілкуватись з дітьми, але батьки [PERSON] до помешкання його не пустили та він почув відмову надати йому можливість поспілкуватись з дітьми. [PERSON] в цей час була відсутня і знаходилась за межами України, у зв`язку з чим він викликав поліцію та забрав дітей до себе додому. Також зазначив, що мати не має змоги забезпечити дітей всім необхідним у зв`язку з відсутністю у неї постійного доходу та власного житла. З розмов з дітьми йому стало відомо, що мати дуже часто їх сварить та висловлюється нецензурною лайкою, спілкування постійно відбувається на підвищених тонах, діти постійно чують крики від матері. Морально-психологічний клімат у родині, де мешкали їх діти, є негативним. Діти постійно відчувають психологічний тиск та напругу, внаслідок чого старші діти відчувають психологічний дискомфорт у школі. Зазначає, що він має постійний дохід від зайняття господарською діяльністю, який є постійним та достатнім для утримання трьох малолітніх дітей, та власний будинок, розташований по [ADDRESS] , а також має фінансову змогу орендувати житло в м. Маріуполі та надати дітям змогу відвідувати школу, розташовану в м. Маріуполі. Просить задовольнити зустрічну позовну заяву та визначити місцем проживання трьох його неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом із ним, батьком. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити та встановити саме місце проживання малолітніх дітей з матір`ю. Щодо задоволення зустрічного позову [PERSON] про визначення місця проживання дітей з батьком - просили відмовити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представники проти первісного позову заперечували, надавши відзив, зазначивши, що дана позовна заява є необгрунтованою, а вказані в ній доводи недоведеними та не підтвердженими в спосіб, передбачений ЦПК України, та такими, що грунтуються виключно на емоційному та психологічному відношенні до нього. Зазначив, що викладені у позовній заяві доводи є такими, що не відповідають дійсності.Просили відмовити в задоволенні позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги. Представник третьої особи - Служби у справах дітей по Центральному району Маріупольської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, надав до суду висновок про доцільність встановлення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] . Щодо встановлення місця проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , просить вирішити на розсуд суду, з урахуванням думки дітей. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Мангушської РДА Донецької області в судовому засіданні при вирішенні спору поклалася на розсуд суду, з урахуванням найкращих інтересів малолітніх дітей. Ухвалою від 11.01.2019 в порядку загального позовного провадження було відкрите позовне провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Центральному району, Служба у справах дітей Мангушської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей з матір`ю. Ухвалою суду від 14.01.2019 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії у даній цивільній справі. Ухвалою суду від 05.02.2019 задоволено клопотання представника відповідача - адвоката Мороз О.О. про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. Ухвалою суду від 04.03.2019 зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Центральному району, Служба у справах дітей Мангушськї РДА Донецької області про визначення місця проживання малолітніх дітей залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою суду від 04.03.2019 роз`єднані позовні вимоги по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Центральному району, Служба у справах дітей Мангушськї РДА Донецької області про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю та про відібрання малолітніх дітей і повернення їх матері. Матеріали справи [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Центральному району, Служба у справах дітей Мангушськї РДА Донецької області про відібрання малолітніх дітей і повернення їх матері виділені в самостійне провадження. Ухвалою суду від 25.03.2019 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Центральному району, Служба у справах дітей Мангушськї РДА Донецької області про визначення місця проживання малолітніх дітей. Ухвалами суду від 25.03.2019 за клопотаннями [PERSON] (т. 2 а.с. 22) продовжено строк підготовчого провадження у цивільній справі [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Центральному району, Служба у справах дітей Мангушськї РДА Донецької області про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Центральному району, Служба у справах дітей Мангушськї РДА Донецької області про визначення місця проживання малолітніх дітей та 04.06.2019 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 04.06.2019 за клопотанням відповідача [PERSON] по справі було призначено судово-психологічну експертизу. 12.11.2019 на адресу суду без виконання була повернута ухвала суду про проведення експертизи від 04.06.2019. В ході розгляду судового розгляду було встановлено, що позивач [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (згідно паспорту № [NUMBER] від 25.03.2019), тому в подальшому було вирішено іменувати позивача [PERSON] за прізвищем « [PERSON] ». Суд, заслухавши пояснення сторін, представників сторін, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, та зустрічний позов [PERSON] таким, що також підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, підставою звернення позивача з позовом та відповідача з зустрічною позовною заявою є те що сторони, які є батьками малолітніх дітей та проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким проживатимуть діти і кожен з ним заінтересований в тому, щоб діти проживала з ним. Суд, вирішуючи ці взаємопов`язані вимоги за первісним та зустрічним позовом, виходить із наступного. Правовідносини щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, яка не досягла десяти років, між батьками, які проживають окремо, регулюються положеннями ч.1 ст.160 СК України, відповідно до якої місце проживання малолітньої дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дітей, які досягли десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч. 2 ст. 160 СК України). Частинами 2, 3 ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 статті 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Так, позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.01.2014, вдруге. З 2006 по 2009 рр. проживаючи в шлюбі з [PERSON] позивачка народила двох синів [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 26.11.2018 у цивільній справі № 241/2027/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 24 т 1). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.03.2007, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції м. Донецька, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.12.2008, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.02.2017, виданого Приморським районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управліня юстиції у Донецькій області, [INFO] народився [PERSON] народився, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 14). Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 0000110153 від 09.02.2017, [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Маріуполя Донецької області, проживає за адресою: [ADDRESS] . Законним представником дитини є [PERSON] (т.1 а.с. 22). Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1451000024 від 05.07.2016, [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Донецьк, проживає за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 23). Згідно договору найму житлового приміщення № 001 від 20.09.2089, [PERSON] винаймає квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 146-147), де вона проживає разом з дітьми після того, як пішла від чоловіка в серпні 2018 року. Згідно акту обстеження умов проживання від 19.12.2018 за адресою: квартира [ADDRESS] , було обстежено умови проживання [PERSON] та встановлено, що умови проживання задовільні, квартира впорядкована, тепла, затишна. Мати проживає сама. В квартирі є необхідні меблі та електропобутова техніка. У дітей є окрема кімната, окремі спальні місця та місце для занять, одяг та взуття за сезоном. [PERSON] та [PERSON] займаються в секції боротьби СК «Іллічівець». В сім`ї матері - [PERSON] створені всі необхідні умови для виховання, утримання та розвитку малолітніх дітей, та встановлено, що за вказаною адресою проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т. 1 а.с. 247). В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі проживали окремо з вересня 2018 року за різними адресами, а саме: позивач [PERSON] в [ADDRESS] , разом з дітьми, а батько, [PERSON] , в [ADDRESS] , чого не було впростовано сторонами. 14 грудня 2018 року відповідач [PERSON] забрав дітей, коли матері [PERSON] не було вдома, а діти перебували під наглядом батьків дружини - [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що також свідчить заява [PERSON] від 18.12.2018 подана до Центрального ВП ГУНП в Донецькій області про вчинення [PERSON] злочину за ст. 146 КК України, (т. 1 а.с. 16), Крім того, суду надана заява про звернення [PERSON] до поліції про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ст. 125 КК України , за фактом нанесення їй тілесних ушкоджень 18.12.2019 про що відомості були внесені до ЄРДР за № 420190510000001 від 09.01.2019 (т. 1 а.с. 40-43), яка була досліджена в ході розгляду справи, але будь-яких доказів щодо подальшого розслідування за зазначеними у заяві обставинами суду не надано, а тому дані обставини не можуть бути враховані судом при прийнятті рішення по справі. Згідно довідки ТОВ «СХІД ВАНТАЖ» № 3 від 29.01.2019, вбачається що [PERSON] є співвласником ТОВ «СВ ПАС ТРАНС» та ТОВ «СХІД ВАНТАЖ» з 2016 року та займала посаду директора з 10.05.2019 по 07.10.2019р., після звільнення отримує щомісячну допомогу у розмірі 15000 грн (т. 1 а.с. 164). Як повідомила позивач [PERSON] в судовому засіданні, на теперішній час вона зареєстрована як ФОП, а також згідно довіреності представляє інтереси батька та отримує достатній дохід, але доказів на підтвердження зазначних обставин суду не надано. Крім того, як зауважив в судовому засіданні представник відповідача адвокат Курібло, ФОП [PERSON] згідно відомостей з реєстру припинено. Відповідно до довідок № 18, № 3707 від 11.01. [PERSON] на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т. 1 а.с. 167). Згідно довідки департаменту інформаційних техологій МВС України серії ІАА № 0203661, за обліками МВС громадянка [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Донецька на території України станом на 28.05.2017 до кримінальної відповідальності не притягувалася, незнятої та непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває (т. 1 а.с. 145). Судом також була досліджена постанова серії ГО № 103436 від 19.07.2018, з якої вбачається, що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за невиконання своїх батьківськх обов`язків по вихованню свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 87). Проте, дані відомості спростовуються дослідженою постановою Першотравневого районного суду Донецької області від 18.03.2019, згідно якої скасовано постанову ГО № 103436 від 19.07.2018 та провадження закрито. (а.с. 76-77 т. 2). Крім того, надане відповідачем [PERSON] повідомлення начальника Центрального ВП ГУНП в Донецькій області Бичіна С.О. про те, що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП («Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей») також спростовується постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01.03.2019, згідно якої у діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, провадження у справі закрито (т. 2 а.с. 78-79). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка була сусідкою [PERSON] за адресою [ADDRESS] , повідомила, що коли діти проживали разом з матір`ю, завжди були охайні, веселі, дружні, доглянуті, мати приділяла багато уваги дітям, купувала їжу. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні зазначив, що він багато років знає [PERSON] , оскільки раніше працював разом з ним, а зараз вони не підтримують сосунки, позитивно охарактеризував мати дітей [PERSON] , також зазначив, що раніше [PERSON] йому повідомляв, що [PERSON] не є його сином. Судом встановлено, що [PERSON] офіційно працевлаштований, що підтверджено довідкою ТОВ «СВ ПАС ТРАНС», згідно якої [PERSON] є засновником ТОВ «СВ ПАС ТРАНС», в грудні 2018 року отримав дохід у розмірі 50000 грн, в січні 2019 року у розмірі 15000 грн (т.1 а.с. 207), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, даних про те, що він зловживає алкогольними напоями або вживає наркотичні речовини, відсутні. Згідно вимоги про судимість виданої відносно [PERSON] від 21.08.2013, останній був засуджений Пролетарським районним судом м. Донецька за ч. 2 ст. 368 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати певні посади на строк 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки (т. 1 а.с. 238). Згідно договору купівлі-продажу домоволодіння від 25.05.2011, [PERSON] - продавець, продала [PERSON] - покупцю домоволодіння [ADDRESS] (т. а.с. 82). Згідно договору найму жилого приміщення від 01.11.2018, [PERSON] орендовано трикімнатну квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 81), в якій починаючи з грудня 2018 року, коли [PERSON] забрав дітей від матері, вони стали мешкати разом з дітьми. Згідно актів обстеження умов проживання від 19.12.2018, 04.01.2019, 16.01.2019 за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та встановлено, що умови проживання задовільні, у дітей є все необхідне для життя. Діти виявляють бажання проживати з батьком, до матері повертатись не бажають, спілкуватись з матер`ю бажають. Діти ходять на спортивну секцію ММА, матір даже не привітала дітей з новим роком. Зі слів дітей, вони постійно знаходяться з батьком або з бабусею (мати батька), яка готує смачну їжу, вони ні в чому не мають потреби. Висновки комісії: доброзичливі, дітям приділяється достатньо уваги та піклування, харчування у дітей відповідно віку, одяг відповідно до сезону, іграшки, розвиваючі ігри є. Діти повертатись до матері не бажають, кажуть, що вона по телефону їх ображає, що їм дуже не подобається. (т.1 а.с. 47, 54, 56, 78). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 01.02.2019, складеного фахівцем з соціальної роботи Управління «Служба у справах дітей» Служби у справах дітей Маріупольської міської ради», на підставі заяви [PERSON] , проведено обстеження матеріально-побутових умов у квартирі [ADDRESS] , умови проживання задовільні, відповідає нормам, [PERSON] створив належні умови для всебічного виховання та розвитку дітей. Конфліктні відносини з матір`ю дітей (т. 1 а.с. 204). Як пояснив в судовому засіданні [PERSON] щодо його вимог за зустрічним позовом за час проживання родини разом стосунки були налагоджені, а після того як [PERSON] пішла від нього та забрала дітей все змінилося. Він неодноразово намагався спілкуватися з дітьми, але дружина його не пускала до дітей. Крім того вона постійно перебувала у відрядженнях, її ніколи не було вдома, не приділяла їм достатньо уваги, не допомогала робити домашні завдання та не забезпечувала повноцінно їх потреби, за дітьми доглядали батьки дружини . З часу проживання дітей з ним діти дуже змінилися, мають добрі відмітки у школі, постійно з ним відпочивають, відвідують спортивні секції, а він сприяє їм у цьому, діти почувають себе захищеними, дуже дружні між собою, піклуються про молодшого брата. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є тренером дітей [PERSON] та [PERSON] , повідомив, що діти з літа 2018 року займаються із ним у спорткомплексі. Діти доглянуті, охайні, батько завжди привозить їх до спорткомплексу та забирає, діти мають досягнення у спорті. Влітку 2019 року вони відвідували спортивні табори, вартість яких сплачував [PERSON] , який також надавав і іншу спонсорську допомогу, обіцяв також його працевлаштувати на іншу роботу для отримання додаткового заробітку. Він разом з родиною відвідував [PERSON] і дітей в с.Юріївці, діти були веселі, дружні, дуже поважають батька, який їм приділяє достатньо уваги. Матері [PERSON] він жодного разу не бачив. Як йому повідомили діти, що з мамою жити відмовляються. Крім того зазначив, що був період, коли діти не ходили на тренування приблизно місяць, а коли він запитав причину пропуску, вони повідомили, що проживають зараз із мамою у якої не вистачає на це часу. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] , [PERSON] , які є знайомими відповідача [PERSON] , повідомили, що їм знайома родина [PERSON] , а також їх відносини у родині. Батько дуже турбується про синів, доглядає за ними, діти охайні. За час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, родину забезпечував [PERSON] , а [PERSON] займалася своїми справами. Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є батьками [PERSON] , допитані в судовому засіданні, повідомили, що за час проживання дітей із матір`ю, вони не були охайними та доглянутими, мати ніколи не приділяла дітям достатньо уваги. Після того, як батько забрав дітей жити до себе, діти дуже змінилися. Постійно посміхаються, відвідують школу, дитсадок, спортивні секції, батько дуже піклується про них, готує їм їжу, вони разом відпочивають. Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є батьками [PERSON] , та які були допитані в судовому засіданні, показали негативні характеристики відносно свого колишньго зятя, який за час проживання з [PERSON] постійно був відсутній, грав у покер та не цікавився дітьми, часто бив доньку та дітей, ображав їх. Завжди працювала донька, часто перебувала у відрядження по роботі, а діти були з ними. Також зауважили, що [PERSON] не є сином [PERSON] . Донька дуже доброзичлива, є лікарем, постійно приділяла дітям достатньо уваги, годувала родину, саме завдяки [PERSON] діти були доглянуті, охайні, добре навчалися. Судом також досліджена довідка Маріупольську гімназії № 2 Маріупольської міської ради № 338 від 04.02.2019, згідно якої [PERSON] належним чином виконувала обов`язки, покладені на батьків. Діти [PERSON] , 2007 року народження, та [PERSON] , 2008 року народження, не пропускали заняття без поважних причин, мати цікавилась та здійснювала контроль за навчанням дітей. Дані висновки підтверджено листами реєстрації бітьківських зборів в Маріупольській гімназії № 2 (т. 1 а.с. 139-142). Згідно підтверджень № 11 та 12 від 13.01.2019, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зараховані до НВК «Гімназія-школа № 27» м. Маріуполя (т. 1 а.с. 84). Згідно довідки директора КДНЗ «Ясла-садок № 150 «Родзинка» Маріупольської міської ради Донецької області» № 3 від 17.01.2019, [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує заклад дошкільної освіти з 03.01.2019 (т. 1 а.с. 85, т. 1 а.с. 237), тобто саме батько [PERSON] оформив дитину у дитячий садок. Судом також були досліджені надані сторонами психологічні висновки після проведення психологічної бесіди з [PERSON] та [PERSON] за підписом психолога [PERSON] , також висновок спеціаліста психолога за результатами психологічного обстеження родини [PERSON] та [PERSON] від 15.03.2019 за підписом психолога [PERSON], але суд не може враховувати зазначені докази, оскільки дані дослідження були проведені за клопотанням сторін, поза межами судового засідання . Слід зауважити, що за клопотанням відповідача [PERSON] судом було призначено судово-психологічну експертизу, але ухвала суду від 04.06.2019 була повернута 12.11.2019 без виконання, як було з`ясовано в судовому засіданні, відповідач [PERSON] відмовився від її проведення та не сплатив вартість експертизи. Будь-яких інших клопотань від учасників справи з цього приводу не надходило та сторони не наголошувалина її проведенні. Згідно відповіді КЗ Маріупольська гімназія № 2 Маріупольської міської ради № 70 від 25.03.2019, зазначено, що [PERSON] , [INFO] , навчається у Маріупольській гімназії № 2 з вересня 2017 року. [PERSON] , [INFO] , навчається у Маріупольській гімназії № 2 з вересня 2017 року. У період з січня по лютий 2019 року психологом Маріупольської гімназії № 2 було проведено психологічне дослідження з метою оцінки психологічного стану дітей. В ході дослідження виявлено, що діти відчувають емоційну напруженість, нервозність та тривогу. Також спостерігається втомлюваність та легкий стрес. Виражена потреба у захисті та підтримці. Також було виявлено зниження успішності у період з січня по березень 2019 року у порівнянні з успішністю за І семестр 2018-2019 навачального року. Щодо можливості дітей об`єктивно оцінювати ситуацію конфлікту між батьками, то у наслідку того, що діти на даний момент проживають тільки з одним із батьків, то оцінка ситуації між батьками може бути тільки суб`єктивною (т. 2 а.с. 75). Згідно висновку виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 13-31-31 від 19.03.2019, керуюючись найкращиим інтересами та правами дітей, з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дітей, рекомендувано повернути малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , матері [PERSON] та встановити місце проживання разом із матір`ю. Щодо місця проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишено на розсуд суду, з урахуванням думки дітей (т.2 а.с. 68). Крім того, як вбачається з вказаного висновку, ситуація, що склалася розглядалася на комісії, на якій рекомедовано в найкращиї інтересах дітей звернутися до Центрального районного центру соціальних служ сім`ї, дітей та молоді для організації безконфліктної зістрічі матері з дітьми. Також зазначено, що під час проживання дітей із батьком старші діти бажають проживати саме з батьком, за час проживання із матір`ю остання належним чином виконувала свої батьківські обов`язки, на обліку лікаря-психіатра та нарколога не перебувіає, діти на даний час відвідують школу, молодший син - дитячий садок, умови проживання за місцем проживання батька обладнані всім необхідним для повноцінного життя, розвитку та виховання дітей. За інформацією соціальних служб неодноразово проводилися зустрічі матері з дітьми, крім того у зв`язку зі складними стосунками у родині з 22.02.2019 р. надаються послуги сім`ї [PERSON] у рамках соціального супроводу (а.с.67 т.2). Суд вважає за необхідне відзначити, що вказаний висновок був підготовлений на підставі повно та всебічно досліджених наданих документів, а саме: довідок директора Маріупольської гімназії № 2, довідки КДНЗ «Ясла-садок № 150 «Родзинка», довідки лікаря-психіатра КЛЗ «Міська психіатрична лікарня № 7», довідки нарколога КЛЗ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполь», актів обстежень умов проживання. Згідно витягу з протоколу засідання Центральної районної в м. Маріуполі комісії з питань захисту прав дитин при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради № 1 від 09.01.2019, батьку, [PERSON] , рекомендовано надати адресу матері, де проживають її малолітні діти, та не змінювати місце учбового закладу дітей до остаточного вирішення питання в суді щодо мешкання дітей. Матері рекомендовано повернути підручники її малолітнім дітям для продовження учбового процесу. Батькам рекомендовано надати до служби у справах дітей по Центральному району управління «Служба у справах дітей» документи, які мають істотне значення для вирішення спору (т. 1 а.с. 82). Також судом досліджені заяви [PERSON] від 26.02.2019 та [PERSON] від 26.02.2019, наданих начальнику Служби у справах дітей по Центральному району, в яких останні бажають проживати разом зі своїм батьком [PERSON] . З матір`ю спілкуватись не бажають (т. 2 а.с. 178, 179). Судом досліджено довідку № 1992/2010-5 від 11.05.2010, щодо заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] на утримання сина [PERSON] перед [PERSON] за період з 01.04.2009 по 11.05.2010 складала 7566,03 грн (т. 1 а.с. 242). Згідно судового наказу Першотравневого районного суду Донецької області від 08.10.2018 № 241/1920/18, вбачається що з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частини з усіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину і до досягнення повноліття найстаршою дитиною лише у жовтні 2018р. (т. 1 а.с. 162). Відповідно до постанови про відкриття провадження ВП № 58027983 від 10.01.2019, державним виконавцем Центрального ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області відкрито виконавче провадження за вказаним судовим наказом № 241/1920/18 від 16.11.2018 (т. 2 а.с.3). Згідно довідки Центрального ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 26.02.2019 В-15, [PERSON] за період з 01.10.2018 по 30.11.2018 сплатив [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 4200 грн (т. 2 а.с. 4). Відповідно до довідки-розрахунку В-5, наданого Центральним ВДВС м. Маріуполя, в період з 03.10.2018 по 22.01.2019 до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] нараховано 23945,60 грн (т. 1 а.с. 163). Також в матеріалах справи містяться дублікати квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» від 24.11.2018, 29.10.2018, 04.11.2018, 24.10.2018,27.10.2018, 20.10.2018, (т. 1 а.с.214 зворот -217), з яких вбачається, що [PERSON] перераховувал [PERSON] грошові кошти в рахунок сплати аліменти по 700 грн. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] з часу проживання дітей з ним, а саме з грудня 2018 не сплачує аліменти. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк», на рахунок [PERSON] [PERSON] та [PERSON] здійснювались перерахування грошових коштів на його харчування у гімназії (т. 1 а.с. 244-246). Крім того, судом було досліджено диск із відеозаписами з якого вбачається, що мати при відвідуванні дітей за адресою: [ADDRESS] , агресивно себе поводила, діти не сприймали її просили піти, оскільки не бажають її бачити, а також діти чекали від неї подарунків на Новий рік, Різдво , та День народження [PERSON] , що свідчить про стосунки, які склалися в родині [PERSON] , а саме ставлення дітей до матері вже після того, які діти почали проживати із батьком. (а.с. 10 т. 2), Відповідачем [PERSON] був наданий скріншот переписки у соцмережі , який не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки не містять ані даних номерів телефонів, кому вони належать, а також будь-яких інших даних, які б підтверджували ті обставини, що вони здійснювалися саме позичачкою. (а.с. 99-122 т. 1). Також, наданий відповідачем [PERSON] протокол допиту свідка [PERSON] від 25.09.2013 (т. 1 а.с. 89-98), суд також не може прийняти до уваги, оскільки він не є належним доказом, оскільки незрозуміло яке відношення до спірних правовідносин має, та не доведено за яким провадження було допитано [PERSON] та відносно яких подій. Крім того, суд критично відноситься до долученого рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 21.07.2009 у справі № 2-328/09, згідно якого із актового запису № 1067, виконаного відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька 11.12.2008 у книзі реєстрації народжень, про народження [PERSON] , [INFO] , виключено відомості про батька - [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 143-144, т.3 47-49), оскільки дане рішення суду не містить відмітки належного суду про набрання ним законної сили, навпаки засвідчено підписом голови Ворошиловського міжрайонного суду м.Донецька 29.01.19 та скріплено печаткою суду Донецької Народної Республіки, ксерокопія якого має також якісь накладення шрифту один на одного, а тому не може розцінюватись як доказ, що також спростовується листом Центрального районного у м. Маріуполі ВДРАЦС № 412/15.2-26 від 07.02.2019, згідно якого у актовому записі про народження № 1067 від 11.12.2008, складеного на [PERSON] , [INFO] , відсутні відомості про позбавлення батьківських прав, обмеження батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 219), а також судовим наказом Першотравневого районного суду Донецької області від 08.10.2018 про стягнення саме з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання саме трьох малолітніх синів, в тому числі і [PERSON] , який прийнятий на виконання державною виконавчою службою. Також судом не приймається до уваги заява [PERSON] від 30.09.2019, засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руденко В.О., щодо її показів про стосунки в родині [PERSON] , оскільки вони одержані у непедбачуваний законом спосіб, зокрема, даний свідок не приносив присягу суду та не попереджався про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. Так, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Статтею 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно зі стст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у томучислі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» сказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, щодо підтримки ідеї про те, що в усіх рішеннях, які стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз зазначених норм права дає підстави длявисновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. У відповідності до ч.2 ст. 12 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 171 Сімейного кодексу України думка дитина може бути заслухана судом безпосередньо чи через відповідний орган. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більш, що позивач не заперечує проти спілкування дітей з матір`ю. Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком, ніж з матір`ю. Проаналізувавши всі докази окремо та в їх сукупності, при рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, відповідно до ст.141 СК України, при рівних створених умовах для проживання дитини кожним з батьків, добросовісному виконанні ними своїх батьківських обов`язків, заінтересованості кожного з батьків, щоб дитина проживала з ним, суд переконаний, що малолітній [PERSON] , для його гармонійного розвитку потребує більшої материнської турботи. Декларація прав дитини, що прийнята генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, в принципі 6 проголошує, що дитина для повного гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в усякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Враховуючи те, що малолітній [PERSON] не досяг трирічного віку, згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли маються виключні обставини, бути розлученя з матір`ю, тому суд приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання [PERSON] [PERSON] з матір`ю, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Судом також враховані і інтереси малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні підтвердили факт того, що вони бажають проживати саме із батьком, оскільки він більш ретельно приділяє їм увагу, турбується, відповідально та ставиться до своїх батьківських обов`язків, дбає про них, забезпечує усім необхідним, організовує їх досуг, дуже турбується та поважає їх, а вони почувають себе захищеними та відчувать батьківську турботу, тоді як з матір`ю постійно були конфлікти, вона постійно займалася своїми справами, не готувала їжу, не допомогала їм робити домашні завдання, могла і вдарити їх, постійно лишала їх з дідусем та бабусею, а сама виїжджала за межі України. Отже, на підставі досліджених доказів судом встановлено, що кожен з батьків малолітніх дітей відповідально ставляться до своїх батьківських обов`язків, кожен з них за місцем свого проживання створив належні умови для їх проживання, але старші діти [PERSON] та [PERSON] категорично відмовляються проживати із матір`ю. Батько [PERSON] має постійний доход, опікується дітьми, забезпечує всі їх необхідні потреби, а зі слів дітей мати зовсім ними не опікувалась. Отже, у суду відсутні докази зловживання батьками дітей спиртними напоями або вживання ними наркотичних речовин, їх спосіб життя відповідає загально прийнятим нормам та не може зашкодити розвиткові дітей. Орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з урахуванням їх думки, а вони не бажають проживати і матір`ю. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNTv. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року) Аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що батько дітей [PERSON] більш уважно та ретельно підходить саме до питання виховання, всебічного розвитку дітей, зокрема, приділяє дітям багато уваги, возить їх на спортивні секції, змагання зі спорту, возить на відпочинок, направляє до спортивних таборів, які батьком і оплачуються. Тому, враховуючи думку дітей, яка в розумінні ст. 161 СК України має значення для вирішення питання про визначення місця проживання дітей, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення зустрічної позовної заяви [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом із батьком. Суд звертає увагу, що вирішення спору частково на користь батька, ґрунтується не на перевагах його права, а випливає виключно з інтересів малолітніхдітей. При цьому, суд наголошує, що проживання одного з батьків окремо від дітей не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини (ст.141 ч.2 СК України) та звертає увагу сторін на положення ст.157 СК України, згідно якої встановлено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Крім того, частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, позивач [PERSON] понесла витрати на правничу допомогу у розмірі 25500 грн (а.с. 51-56 т. 3), про що представник позивача - адвокат Турченко О.В. надав суду докази витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується розрахунком гонорара до договору про надання правової допомоги № ЦС-3101/19 від 31.01.2019 (а.с. 50 т. 3), квитанціями до прибуткового касового ордера №№ 4, 6, 8 ( а.с. 51-53 т. 3), дублікатами чеків про сплату [PERSON] [PERSON] гонорару (а.с. 54-56 т. 3). Тобто вказані понесені витрати [PERSON] документально підтверджені. Враховуючи, що позов задоволений частково, а саме: визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, то судові витрати підлягають розподілу пропорційно задоволеним вимогам, тобто поверненню підлягає 1/3 частина понесених та документально підтверджених судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 8500 грн.

Outcome: partial