Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

09 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 02 червня 2006 року в сумі 121410,28 грн. та судові витрати в розмірі 1921,00 грн. Позивач свої вимоги мотивував тим, що 02.06.2006 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, умови надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифи банку складають договір між ним та банком, що підтверджується підписом у його заяві. Взяті на себе зобов`язання [PERSON] не виконує. Станом на 31.08.2019 заборгованість відповідача перед банком складає 121410,28 грн., з яких: 1814,88 грн. заборгованість за кредитом; 119595,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 02.06.2006 по 28.09.2018. В судове засідання представник позивача не з`явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані\~ докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. \~Судомвстановлено, що 02.06.2006 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, Умови надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифи банку складають договір між ним та банком, що підтверджується його власноручним підписом у заяві від 02.06.2006. Пунктом 3.3 Умов та Правил, [PERSON] погодився прийняти будь-який встановлений банком кредитний ліміт, а пунктом 5.3 договору, надано право банку змінювати, тарифи в односторонньому порядку. [PERSON] зобов`язався використовувати карту у розмірі платіжного ліміту (п.3.4), отримувати виписки про стан карткового рахунку і про операції по картковому рахунку (п. 6.3). Відповідальність за здійсненя по картковому рахунку операції покладено на [PERSON] (п. 8.1). Відповідач взяті на себе зобов`язання порушив, внаслідок чого, станом на 31.08.2019 заборгованість відповідача перед банком складає 121410,28 грн., з яких: 1814,88 грн. заборгованість за кредитом; 119595,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 02.06.2006 по 28.09.2018. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст.\~525\~Цивільного кодексу\~України встановлено,\~що одностороння\~відмова від\~зобов`язання або\~одностороння зміна\~його умов\~не допускається.\~ Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Відповідно до п. 6.5. Умов надання банківських послуг (надалі умов), як складової частини укладеного договору, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6 Умов, у разі невиконання зобов`язань за договором, позичальник на вимогу банку зобов`язаний виконати обов`язки з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. В пункті 8.6 Умов і правил надання банківських послуг зазначено, що при порушенні клієнтом строку платежів по будь-якому грошовому зобов`язанню, передбаченому договором, більше ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. З огляду на встановлені обставини та викладені норми закону, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Встановивши,\~що [PERSON] \~як позичальник,\~не виконав\~зобов`язань за\~кредитним договором\~і,\~як наслідок,\~допустив заборгованість\~по кредиту,\~суд позов\~задовольняє. Стягується\~з відповідача\~на користь банку-позивача: 1814,88\~грн.\~ заборгованість\~за кредитом;\~119595,40\~грн.\~ заборгованість\~по процентам\~за користування\~кредитом з\~02.06.2006\~по 28.09.2018,а всього 121410,28 грн. \~Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що вони повинні бути покладені на відповідача в силу ст.141 ЦПК України, оскільки з його сторони не виконані умови договору. Таким чином понесені позивачем судові витрати, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved