Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

09 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем [PERSON] 21 жовтня 2011 року у Мукачівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 536 та про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття. Також зазначає, що син проживає разом з нею, у зв`язку з цим просить також вирішити питання проживання сина з матір`ю. Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося через різні погляди на життя, виховання дитини, ведення спільного господарства та різний склад характерів. Дані обставини призвели до того, що між подружжям постійно виникали сварки та непорозуміння, між ними повністю зникло почуття любові та поваги, а відтак шлюб носить тільки формальний характер, а тому подальше його існування позивач вважає недоцільним. Відповідач є батьком дитини, матеріальну допомогу на її утримання не надає, участі у її вихованні не приймає, відповідно до ст. 180 СК України повинен брати участь в їх утриманні, а тому просила суд стягнути аліменти в розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, натомість подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 21 жовтня 2011 року у Мукачівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 536, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.05.2017 року (а.с. 07). У шлюбі у позивача та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.01.2018 року (а.с. 08). Відповідно до довідки про доходи, виданої ТзОВ Трейд-Персонал», [PERSON] працює в ТзОВ Трейд-Персонал», її дохід за період з січня 2019 року по червень 2019 року склав 30\~000 гривень ( а.с. 11). Відповідно до довідки про доходи від 14.06.2019 року відповідач [PERSON] працює у ТОВ «Галичина-Табак» на посаді комірника, його дохід за період з грудня 2018 року по травень 2019 року становить 29733,84 гривні (а.с. 23). Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із частиною п`ятою\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої\~ст.56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з частиною третьою\~ст. 105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. З доводів позивача вбачається, що спільне життя між ними з відповідачем не склалося, подружжя спільного господарства не веде, а шлюб носить лише формальний характер. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Статтею 113 СК України, передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням думки [PERSON] слід залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до\~ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч. 3\~ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до \~ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проаналізувавши досліджені в судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття. Що стосується позовної вимоги позивача про визначення місця проживання дитини, суд приходить до такого висновку. У відповідності до ч. 1 ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають значення. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи, що син проживає разом з матір`ю та знаходяться на повному її утриманні, батько дитини не заперечує щодо визначення місця його проживання разом з матір`ю, суд приходить до висновку щодо визначення місця проживання сина [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved