Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

07 жовтня 2019 року [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №39. В обґрунтування позову зазначила, що з 07 травня 2011 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки припинені, сторони мешкають окремо. Сімейне життя не склалося з причин непорозуміння, різних поглядів на життя. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 07 листопада 2019 року. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22 листопада 2019 року. 22 листопада 2019 року судовий розгляд відкладено через перше нез`явлення в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який направив на адресу суду заяву з зазначенням про те, що позовні вимоги не визнає та перебуває на лікуванні. Позивач [PERSON] , на судове засідання не прибула, надала заяву про судовий розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] , який повідомлявся рекомендованими листами, направленими йому судом про виклик на 06 грудня 2019 року, 23 грудня 2019 року та 17 січня 2020 року, не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про дату, час і місце судового засідання у порядку, визначеному ЦПК України, будь-яких заяв, у тому числі відзиву, не подавав, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач. (а.с.15) Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі відомостей, наявних у позовній заяві та письмових доказах, встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтву про шлюб Серія [NUMBER] та копій свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.05.2011 року, від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . (а. с. 5,6). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту позовної заяви, проти якої не подав заперечень відповідач, вбачається наступне: сторони фактично припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть; збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача; спору про поділ майна між сторонами немає. Враховуючи, що: позивач [PERSON] , наполягала на розірванні шлюбу; відповідач [PERSON] , відзив проти позовної заяви не надав, чим виявив байдуже ставлення до збереження сім`ї; подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивача, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат належить вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved