Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

10.05.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вище зазначеною позовною заявою, в якій просить суд: визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]( а.с. 2-4, 20-22). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Зазначила, що в березні 2013 року її донька, [PERSON], уклала шлюб з відповідачем, якого позивач зареєструвала у своїй квартирі. Відповідач з січня 2014 року не проживає за місцем реєстрації, його власні речі відсутні, за комунальні послуги не сплачує. Згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду від 07.11.2016 року, донька розірвала шлюб з відповідачем. На неодноразові проханн/я добровільно знятися з реєстраційного обліку, відповідач категорично відмовився у телефонному режимі. Крім того позивач зазначає, що реєстрація відповідача в належній їй квартирі створює перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном. У судове засідання позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час та місце судового розгляду повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, у судове засідання не зявився, заперечень по суті позовних вимог та заяви про розгляд справи у його відсутність суду не направив. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові матеріали даної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачу, [PERSON], на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується договором дарування серії ВСЕ № 435102, посвідченим 25.12.2005 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим № 5027, а також зареєстрованим в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.11.2006 року (а.с.9). Встановлено, що відповідач [PERSON] з 26.03.2013 року зареєстрований в належній позивачу на праві власності квартирі, що підтверджується довідкою Щасливської сільради № 459 від 08.05.2018 року та довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 22.05.2018 року ( а.с. 11, 15). Проте, згідно з [PERSON] обстеження житлових умов, складеного 08.05.2018 року комісією у складі: депутата Щасливської сільради [PERSON], сусідів: [PERSON] та [PERSON]В.(а.с.12), відповідач тимчасово зареєстрований (до 17.06.2014 року) за вищевказаною адресою, його власні речі відсутні, не проживає в квартирі з січня 2014 року по теперішній час. Зазначені в акті обставини повністю підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]. Крім того, встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2016 року було розірвано шлюб між відповідачем [PERSON] та дочкою позивача [PERSON]В.(а.с.10). З наведеного слідує, відповідач припинив бути членом сімї власника квартири . Відповідно до вимог ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також відповідно до змісту ч.2 вказаної статті, обрати способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі припинення правовідношення\~та припинення\~дії,\~яка порушує\~право, відновлення становища, яке існувало до порушення. А також, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 та 2 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом ч.1 та 2 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що оскільки відповідач, який був зареєстрований в належній позивачу квартирі за згодою власника, проте тривалий час, понад один рік, без поважних причин не проживає за адресою: [INFO], він втратив право користування вказаним жилим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вимог щодо відшкодування понесених судових витрат позивачем заявлено не було. На підставі викладеного,

Outcome: approved