Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

09.08.2019 позивач, [PERSON] , звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення штрафу і моральної шкоди, Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.06.2019 між нею та [PERSON] укладена трудова угода, згідно з якою відповідач прийняла на себе зобов`язання здійснювати комплексне прибирання та утримання квартири за адресою: [ADDRESS] на невизначений термін починаючи з 10.06.2019, відповідно до графіку. Відповідно до п.1.4 трудової угоди [PERSON] зобов`язана проживати протягом п`яти робочих днів, починаючи з понеділка з 08 год. 00 хв. ранку до п`ятниці 19 год. 00 хв. вечора за місцем виконання робіт за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 4.2 трудової угоди у випадку порушення відповідачем п. 5.2 даного договору, з виконавця стягується штраф в розмірі 5 000 грн. пунктом 5.2 трудової угоди передбачено, що про намір розірвати договір достроково, виконавець зобов`язана попередити замовника за два тижні до бажаної дати закінчення трудових відносин. 18.07.2019 приблизно о 20 год. 00 хв. вечора [PERSON] зателефонувала їй та повідомила, що 19.07.2019 вийде на роботу. 19.07.2019 [PERSON] на роботу не з`явилась та на зв`язок з нею не виходила. [PERSON] припинила трудові відносини, однак не повідомила про це у строк передбачений трудовою угодою, чим порушила п.4.2 трудової угоди. Окрім цього, своїми протиправними діями [PERSON] завдала їй моральної шкоди, так як вона залишилась без хатньої робітниці, що завдано їй незручності та погіршення самопочуття. Просила, стягнути з [PERSON] на її користь штраф за порушення умов трудової угоди у розмірі 5 000 грн, моральної шкоди в розмірі 500 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн та судовий збір в сумі 768.40 грн. Ухвалою суду від 19.08.2019 року відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 02.10.2019 ухвалою суду визначено судове засідання по цивільній справі проводити в режимі відеоконференції з Подільським районним судом м.Києва. В судове засідання позивача, [PERSON] , не з`явилась, надала до суду додаткові пояснення в яких позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити повністю, розглядати справу у її відсутність. У судове засідання призначене до розгляду в режимі відеоконференції до Подільського районного суду м. Києва не з`явилась. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність та пояснення, у яких посилалась на те, що позовні вимоги не визнає, оскільки умови праці у позивача не відповідали умовам трудової угоди, які призвели до погіршення її стану здоров`я, у зв`язку з чим вона вимушена була припинити надання домашньої робітниці. Дослідивши матеріали справи суд керується наступним. Судом встановлено, що 10.06.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладена трудова угода, згідно з якою відповідач прийняла на себе зобов`язання здійснювати комплексне прибирання та утримання квартири за адресою: [ADDRESS] на невизначений термін починаючи з 10.06.2019, відповідно до графіку (а.с.6-7). Відповідно до п.1.4 вказаної угоди [PERSON] зобов`язана проживати протягом п`яти робочих днів, починаючи з понеділка з 08 год. 00 хв. ранку до п`ятниці 19 год. 00 хв. вечора за місцем виконання робіт за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 4.2 трудової угоди у випадку порушення відповідачем п. 5.2 даного договору, з виконавця стягується штраф в розмірі 5 000 грн. Відповідно до умов угоди п.5.2 про намір розірвати трудовий договір достроково, виконавець зобов`язаний попередити замовника за два тижні до бажаної дати закінчення трудових відносин. Пунктом 5.2 договору не передбачено, в якій формі повинно бути здійснене попередження про наміри щодо розірвання договору ( усно чи письмово). Позивач зазначає, що відповідач не з`явилась на роботі 19.07.2019. 10.10.2019 [PERSON] надала суду заяву, в якій зазначила, що позов визнає та надала письмові пояснення ( а.с. 32-34). Із пояснень убачається, що позивач уклала з нею договір шляхом обману, що не виконувала умови договору та наполягала на виконанні робіт, які навіть вказаних договором не передбачені, а саме зобов`язувала постійно доглядати за її дитиною, придбавати продукти харчування. 12.11.2019 до суду надійшла заява відповідача, в якій вона позовні вимоги не визнала та надала пояснення, що в процесі виконання роботи домашньої робітниці за вказаним договором, з вини позивача, у неї виникли проблеми зі здоров`ям, про що вона повідомила позивача, яка їй в телефонному режимі порекомендувала здати аналізи, перевірити своє здоров`я, та не приїздити в Київ. Після цього вона не повернулась до позивача ( а.с.44-45). Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що саме вона була роботодавцем відповідача на підставі трудової угоди та в обґрунтування позовних вимог посилалась на вимоги КЗпП України. Трудові правовідносини - це врегульовані нормами трудового права відносини у сфері праці, засновані на угоді між працівником і роботодавцем про особисте виконання працівником за плату трудової функції (роботи з посади відповідно до штатного розкладу, професії, спеціальності з вказівкою кваліфікації; конкретного виду доручається працівникові роботи ), підпорядкуванні працівника правилам внутрішнього трудового розпорядку при забезпеченні роботодавцем умов праці, передбачених трудовим законодавством і іншими нормативними правовими актами, що містять норми трудового права, колективним договором, угодами, локальними нормативними актами, трудовим договором. Трудові відносини виникають між працівником і роботодавцем на підставі трудового договору, що укладається ними відповідно до КЗпП України. Угода, що укладена між сторонами вказаним вимогам не відповідає, а отже визначаючи правовідносини, що склалися між сторонами, слід дійти до висновку про те, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини , правове регулювання яких передбачене главою 63 ЦК України. Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Статтею 906 ЦК України передбачено: 1. Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. 2. Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором. Отже загальні положення ЦК України щодо договору про надання послуг не передбачають такого забезпечення зобов`язання у договорі як штраф.. Ч. 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Ч. 2 цієї статті передбачає, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Як убачається із спірного договору, який сторони назвали «трудова угода», штраф у розмірі 5 000 грн передбачений за не попередження замовника за два тижні до дати закінчення трудових відносин ( припинення надання послуг), що не відноситься до відповідальності за невиконання або неналежне виконання відповідачем покладених на неї обов`язків по договору про надання послуг, зазначених в пункті 2.1 цього договору. Оскільки главою 63 ЦК України не передбачена така відповідальність сторін по договору про надання послуг, як штраф за не попередження виконавця за два тижні до дати закінчення трудових відносин ( припинення надання послуг), а тим більше така відповідальність повністю виключається трудовим законодавство, слід дійти до висновку про відому у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 5 000 грн. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то при вирішенні вказаної позовної вимоги суд керується наступним. Ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з ч. 2 п. 5 Постанови, доведенню підлягають: 1) наявність моральної шкоди;2) протиправність діяння її заподіювача; 3) наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; 4) наявність вини останнього в заподіянні шкоди. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене слід дійти до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не надано жодного доказу у спричиненні їй , з вини відповідача та протиправної поведінки відповідача, такої шкоди, та доказів того, що саме у зв`язку з припиненням надання послуг з прибирання квартири, позивач зазнала моральних страждань. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 768.40 грн, тоді як вона повинна була б сплатити судовий збір у розмірі 768.40 грн. за позовні вимоги майнового характеру ( стягнення штрафу у розмірі 5 000 грн) та за позовні вимоги немайнового характеру ( моральна шкода) у розмір 768.40 грн. Так як суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, слід стягнути з позивача на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 768.40 грн, з цих же підстав не можуть бути задоволені позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу.

Outcome: approved