Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

08.09.2021 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, у якому просив суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 09.03.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем і зареєстрований в реєстрі за № 3107, про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 09 березня 2021 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. здійснив виконавчий напис №3107 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт капітал», яке є правонаступником АТ «Дельта Банк», яке у своє чергу є правонаступником «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором. По виконавчому напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. прийнятті відповідні постанови від 05.07.2021 року Позивач з цим категорично не погоджується, та вважає, що виконавчий напис № 3107 від 09.03.2021 р. вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, а тому звернулась до суду з відповідною позовною заявою. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.10.2021 року підготовче провадження у вищевказаній справі закрито та призначено розгляд справи по суті. 11.10.2021 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] 02.12.2021 року в судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача [PERSON] 01.11.2021 року надійшла заява до Малиновського районного суду м. Одеси заяву, в якій вона просила суд розглянути справу без її участі та вказала, що позовну заяву підтримує, просить задовольнити. 02.12.2021 року представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, надав відзив на позов. 02.12.2021 року треті особи в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце слухання справи, належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~19\~Цивільного\~процесуального\~кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні факти. 23 листопада 2006 р. акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11083249000. Згідно п. 2.1 Забезпеченням виконання в повному обсязі усіх грошових зобов`язань позичальника за даним договором є: іпотека другої черги нежилих підвальних приміщень за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 72,4 кв.м., ринковою вартістю 729 955 грн., що належала на праві власності [PERSON] , порука [PERSON] , порука [PERSON] . Рішенням Приморського районного суду міста Одеси по справі №522/31106/13-ц, було вирішено: в рахунок виконання основного зобов`язання щодо сплати заборгованості у загальному розмірі 147 772 дол. США 37 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ на 26.06.2013 року становить 1\~181 144 грн. 56 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 19046,03 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 22294,04 дол. США, за Договором про надання споживчого кредиту № 11083249001 від 23.11.2006 року, укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», назва якого згодом змінена на відкрите АТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» і [PERSON] - звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 23.11.2006 року, укладеним між майновим поручителем [PERSON] , і АКІБ «УкрСиббанк» та є власністю іпотекодавпя [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу № 56, нежилих приміщень шляхом викупу, зареєстрованого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 12.04.2006 року номер запису: 3340 в книзі: 51 неж-155, - шляхом передачі цього предмета іпотеки у власність ПАТ «Дельта Банк» та визнання на цей предмет іпотеки права власності за ПАТ «Дельта Банк. Припинити право власності [PERSON] на нежилі підвальні приміщення, загальною площею 72,40 кв.м., відображені в технічному паспорті, а саме: 1 - кабінет, 2 - кабінет. 3 - санвузол, 4 - коридор, - підсобне, 6 - вмивальня, 7 - коридор, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в тому числі право володіння, користування та розпорядження цими нежилими підвальними приміщеннями. Зазначене рішення суду було реалізовано, право власності [PERSON] було припинено, станом на день подачі позову, власником нежитлових приміщень 72.40 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Судом встановлено, що 09 березня 2021 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. здійснив виконавчий напис, яким стягнено заборгованість за вказаним кредитним договором № 11083249001 від 23.11.2006 року у розмірі 6 783\~294 гривні 26 копійок. Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору № б\\н про відступлення прав вимоги від 08.12.2011 року. Проаналізувавши документи, які були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису судом встановлено, що на момент звернення з заявою про вчинення виконавчого напису сума заборгованість не була безспірною. Так, стягувачем було завищено суми вимог, які були пред`явлені позивачу, зокрема не було враховано, що значна частина була погашена кредиту, шляхом стягнення предмету іпотеки. Так як, ринкова вартість приміщень складала 729 955 грн., а сума кредиту, еквівалентному в гривні 545 400 грн., та вже стягнуто в судовому порядку 147 772 дол. США 37 центів. Також, суд звертає увагу відповідача, що підтвердженням того, що заборгованість позичальника є не безспірною є та обставина, що за заявою стягувача стягнення заборгованості і розрахунок пені здійснювались без врахування суми, яка була отримана після реалізації предмету іпотеки. Судом встановлено, що у виконавчому написі зазначається, що прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2 475\~271 гривня 78 копійок, сума заборгованості за відсотками та комісіями складає 4 308 022 гривні 48 копійок. Судом встановлено, що при цьому боржник не отримував вимогу про усунення порушень та жодним чином не був повідомлений про те, що при вчиненні виконавчого напису суму заборгованості може бути збільшено з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, що свідчить про спірність суми боргу. Суд звертає увагу відповідача, що наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014р. про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні, яке додається. А саме, в п. 10 вказаного узагальнення вказано, що поза увагою нотаріусів часто залишається, те що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судам під час розгляду таких справ має бути враховано суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як вже зазначалося судом вище, такого повідомлення стягувачем здійснено не було, що свідчить про спірність суми боргу. Вказані обставини підтверджуються зокрема і документами, які були надані відповідачем нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису. Отже, судом встановлено, що нотаріус не повідомляв боржника про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора (відповідача). Як вказано в постанові ВС КЦС від 01.04.2020 року в справі № 236/2511/17, ненадання доказів щодо повідомлення боржника та недотримання тридцятиденного строку з моменту повідомлення унеможливлюють вчинення виконавчого напису, оскільки неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Велика Палата Верховного Суду також кваліфікує обставини щодо неповідомлення боржника про усунення порушень у спорах про визнання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, як порушення прав позичальника, що має наслідком задоволення таких позовів (постанови від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18), від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18). Також, у виконавчому написі № 3107 від 09.03.2021 року зазначено, що стягувачем здійснено плату за нотаріальні дії у розмірі 1500 грн. Наказом Міністерства юстиції України від 14.04.2021 №1358/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.04.2021 № 2 на підставі підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» а саме, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 13.08.2012 за № 8832 на ім`я [PERSON] , анульовано. Отже, суд прийшов до висновку, що виконавчий напис вчинений з порушенням закону, оскільки нотаріус не переконався в безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури оформлення і змісту виконавчого напису, адже право вимоги не підтверджене належними доказами, а тому просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Судом встановлено, що по виконавчому напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. прийнятті відповідні постанови від 05.07.2021 року. З постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 16.09.2020 ВП №63048902 слідує, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С., при примусовому виконанні виконавчого напису від 09.03.2021 №3107 звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] у сумі 6 784 794,26 гривень та основну винагороду приватного виконавця у розмірі 678 479,43 гривні. Також, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 319, 00 гривень. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5. Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р.№ 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як було вище зазначено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87.88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З матеріалів виконавчого провадження суд не вбачає, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «Вердикт капітал» зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив наявність боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. У постанові Верховного Суду від 27.03.2019 справа № 137/1666/16-ц зроблений висновок, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Враховуючи все вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до\~ст. 133 ч. ч. 1, 3 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. ч. 2, 3, 4, ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору за позовну заяву в розмірі 908,00 гривень, що підтверджується квитанцією №0.0.2257706325.1 від 08.09.2021 року та на оплату послуг з надання правничої допомоги у розмірі 4\~000,00 гривень, що підтверджується квитанцією №0.0.2290231136.1 від 05.10.2021 року, договором про надання правової допомоги від №90 від 11.08.2021 року, додатковою угодою про надання правничої допомоги №90 від 11.08.2021 року. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. На підставі викладеного та

Outcome: approved