Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

07 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з погосподарськими спорудами, розташований провулок Миру, № 4, в с. Новоселівка Саратського району Одеської області, що належав на праві приватної власності її матері, [PERSON], яка померла 29 січня 2016 року. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що прийняла спадщину, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності, підтримала позов та просила його задовольнити. Представник Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення (а.с.73). Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Згідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Таким чином, час і підстави виникнення права власності на житловий будинок у спадкодавця визначаються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, а підстави спадкування зазначеного майна визначаються законом, який діяв на час відкриття спадщини, тобто згідно з положеннями книги шостої ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року). Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувану, розмір будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету селищної, сільської ради народних депутатів. Як видно з технічного паспорту, спірний будинок з господарськими будівлями був збудований в 1965 році (а.с. 15-19), до введення в дію діючого ЦК України. Факт належності будинку матері позивачки, [PERSON], підтверджується випискою з погосподарської книги, відповідно до якої головою домогосподарства за адресою: провулок Миру, № 4, в с. Новоселівка Саратського району Одеської області, рахувалася [PERSON], [INFO] (а.с. 13-14). Згідно звіту про вартість нерухомого майна від 31 жовтня 2016 року, вартість зазначеного житлового будинку складає 78153 гривні (а.с. 20-52). Довідка № 433 від 01 листопада 2016 року Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області підтверджує, що будинок придатний для проживання, відповідає санітарним та технічним нормам (а.с. 54). Ст.ст.1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 2 ст.1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Ст. 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частин 1, 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно свідоцтва про народження серії ФИ № 000790, виданого Осинниківським міським бюро ЗАГС 04 грудня 1947 року та свідоцтва про одруження серії ІІ-ЯК № 0284444, виданного Новоселівським сільським бюро ЗАГС Саратського району, позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5, 6). [PERSON] до дня своєї смерті проживала в [INFO], та померла 29 січня 2016 року. Вказані обставини підтверджуються довідкою № 1641 від 01 листопада 2016 року Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області та свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 438261, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції в Одеській області (а.с. 8, 53). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на дві земельні ділянки та житловий будинок з господарськими будівлями під № 4, розташований в провулку Миру в с. Новоселівка Саратського району Одеської області. Заповіту спадкодавець [PERSON] не залишила, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), а тому відповідно до ч.2 ст.1223 ЦПК України право на спадкування одержують спадкоємці за законом першої черги, тобто дочка спадкодавця. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON], тому що своєчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 23 листопада 2016 року нотаріус видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0, 2500 га, розташовану провул. Миру, 4, в с. Новоселівка Саратського району Одеської області, яку передано для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи ( а.с.75-98). Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, позивачу відмовлено, (а.с. 56). Таким чином, позивач, як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її матері, [PERSON]. За таких обставин суд вважає необхідним позов задовольнити, визнавши за позивачем право власності на належний спадкодавцеві житловий будинок з господарськими будівлями.

Outcome: approved