Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

09 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтувала тим, що її батьки [PERSON] та [PERSON], перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, побудували житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Нуйно по вул. Янівка, 40 Камінь-Каширського району Волинської області. 27 травня 2008 року [PERSON] помер. Спадщину після його смерті своєчасно прийняла дружина [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 24 січня 2016 року [PERSON] померла. На випадок своєї смерті 03 липня 2003 року вона склала заповіт, посвідчений секретарем Нуйнівської сільської ради Камінь-Каширського району [PERSON], яким усе своє майно заповіла [PERSON] Спадщину після її смерті своєчасно прийняла позивач шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. До складу спадкового майна входить вказаний вище житловий будинок, на який позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність на будинковолодіння правовстановлюючих документів і позасудовим порядком вирішити це питання неможливо. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Нуйно по вул. Янівка, 40 Камінь-Каширського району та належав покійній [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Камінь-Каширського району [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій також просить справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтями 60, 70 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON], перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, побудували житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Нуйно по вул. Янівка, 40 Камінь-Каширського району Волинської області, загальною площею 87 м.кв. 27 травня 2008 року [PERSON] помер. Спадщину після його смерті своєчасно прийняла дружина [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 24 січня 2017 року [PERSON] померла. На випадок своєї смерті 03 липня 2003 року вона склала заповіт, яким усе своє майно заповіла [PERSON] Спадщину після її смерті своєчасно прийняла позивач шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої черги не має. Зазначене підтвердили сторони в поданих до суду заявах. Також це встановлено з досліджених судом свідоцтва про народження серії І-АГ №759160 від 12.07.1967 року, свідоцтва про одруження серії І-ЕГ №354181 від 08.10.1983 року, свідоцтв про смерть серії І-ЕГ №057942 від 28.05.2008 року, серії І-ЕГ №184155 від 26.01.2016 року, заповіту, посвідченого секретарем Нуйнівської сільської ради Камінь-Каширського району 03.07.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №75, повідомлення Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області №300/02-14 від 19.09.2017 року, довідок [PERSON] сільської ради Камінь-Каширського району №1459, №1460, №1461 від 22.09.2017 року, витягу з погосподарської книги №5 за 2016 рік [PERSON] сільської ради Камінь-Каширського району, технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 40 вул. Янівка, 40, с. Нуйно Камінь-Каширського району, виготовлений за станом на 21.09.2017 року, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 101263512 від 24.10.2017 року, спадкової справи № 158/2016 до майна померлої [PERSON], повідомлення КП «Волинське обласне БТІ» №2307 від 03.11.2017 року. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON], являючись спадкоємцем за заповітом житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Нуйно по вул. Янівка, 40 Камінь-Каширського району Волинської області, фактично набула на нього право власності. На даний час право власності на це майно ніким не оспорюється, а тому суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на вказане будинковолодіння за позивачем.

Outcome: approved