Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

08.08.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у шлюбі з 09.10.2004 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 360. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх декілька років припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сім'я розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в нього немає. Майнового спору та спору стосовно місця проживання дітей не мають. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у зв'язку із визнанням позову відповідачем згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, позов підлягає задоволенню у підготовчому засіданні. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що з 09.10.2004 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, - а.с. 4. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], а.с.- 5,6. Шлюбні відносини припинили, спільне господарство вони не ведуть, взаємних інтересів не мають, спору стосовно місця проживання дітей не мають, що також визнає відповідач. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що порушено особисті немайнові права позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини, а тому шлюб у зв»язку із визнанням позову відповідачем, необхідно припинити шляхом його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved