Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

10.05.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON],представник позивача - адвокат [PERSON]М,, з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод» . Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2018 року відкрите провадження по справі. Справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 06.06.2018 року. Відповідачем 31.05.2018 року наданий відзиву на позовну заяву. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити їй додатковий строк протягом 2-х місяців, з моменту набрання рішенням законної сили, для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON], померлого 23 квітня 1998 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: 23.04.11998 року помер її брат [PERSON]І Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина, що складається з вкладів (цінних паперів) В кінці 2017 року, а потім в лютому місяці 2018 року від колишніх працівників заводу, які працювали разом з померлим, вона дізналася, що колишні працівники - акціонери мали право отримувати дивіденди. Її представник надав запит до відповідача, та на початку травня 2018 року з'ясувалось, що померлий за життя працював в ПрАТ «Верхньодніпровський машинобудівний завод» стропальником 5-го розряду та фрезерувальником 5-го розряду механічного цеху. 25.09.1994 року його було звільнено в зв'язку з виходом на пенсію. Крім того її брат дійсно був акціонером товариства та мав право на дивіденди. 23.03.2018 року вона звернувся до Державного нотаріуса Верхньодніпровської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] Однак, постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори 23.03.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини, що й стало причиною звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін, які повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідач. Приватне акціонерне товариство «Верхньодніпровський машинобудівний завод» надало відзив на позовну заяву згідно якого посилається на те, що він є неналежним відповідачем по справі. А також на те, товариство не повинно було виявляти спадкоємців та повідомляти їм про наявність спадкового майна. Таким чином зі сторони відповідача не було порушень щодо прав позивачки. А пропуск нею строку для прийняття спадщини виник з неправильних дій самої позивачки. В зв'язку з чим просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, 23.04.11998 року помер брат позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копіями свідоцтв про народження. Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина, що складається з вкладів (цінних паперів) [PERSON] акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод», що відповідачем не заперечується. 23.03.2018 року позивач звернулася до Державного нотаріуса Верхньодніпровської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] Однак, постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори 23.03.2018 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови нотаріуса від 09.02.2018 року. Таким чином судом встановлено, що порушені права позивача щодо прийняття спадщини. Позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення його порушеного права, передбачений ст. 16 ЦК України, а саме визнання причин пропуску подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд. Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач обгрунтовує пропуск строку для подачі заяви про прийняття спадщини тим, що померлий її брат не повідомляв їй про те, що він є акціонером [PERSON] акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод» та має право на отримання девідендів і вона не знала про наявність цього спадкового майна. Суд погоджується з даними доводами позивача, так як з померлим вона перебувала у другому ступені споріднення, спільно, однією сім'єю, не проживала, тому доказів того, що позивач достовірно знала про членство брата в акціонерному товаристві та отримання ним девідендів, а відповідно і даного спадкового майна, немає. З відповіді [PERSON] акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод» від 25.04.2018 року вбачається, що повна інформація позивачу з цього приводу надана лише в 2018 році. Доводи відповідача про те, що на ім'я [PERSON], направлялись листи з приводу необхідності отримання девідендів, на думку суду не спростовують доводи позивачки про її необізнаність про цю обставину. Так як ці листи направлялись за адресою померлого [PERSON]І, а саме: м. Верхньодніпровськ вул. Петровського, 78, в той час, як сама позивачка зареєстрована в [INFO]. Зазначене позивачем фактичне місце її проживання у м. Верхньодніпровську також не є місцем проживання її померлого брата до смерті. Тому направлені на адресу померлого листи відповідача, позивач отримувати не могла. Крім того на наданих суду копіях конвертів є відмітки про те, що поштова кореспонденція в повертались відправнику. Доводи відповідача про те, що він є неналежним відповідачем у справі суд також вважає безпідставними, так як у випадку відмови позивачу у задоволенні позовних вимог, чи не оформлення нею спадщини, девіденди, право на яків мав померлий і які входять до складу спадкового майна залишаються і відповідача, а також він матиме право щодо розпорядження правами, які за життя належали померлому [PERSON] За наведених вище обставин, та враховуючи, що відповідачем не надані інші обґрунтування заперечень, які б мали наслідком відмову у задоволенні позовних вимог та підтверджуючі їх докази, на думку суду причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем є поважними та позивачу потрібно визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачу тривалістю в два місяців з моменту набрання чинності рішенням суду, який буде достатнім для звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Понесені позивачем витрати по сплату судового збору суд, вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачається вини позивача у порушенні прав позивача. На основі ст.ст.1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved