Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

09 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 60\~863 грн та моральної шкоди в розмірі 10\~000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в жовтні 2012 року сторони домовилися про укладення в майбутньому договору купівлі - продажу належного позивачці житлового будинку, розташованого за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Дмитрівка, провулок Радісний, 1, за ціною 9\~000 доларів США. Оскільки у відповідачки такої суми не було, сторони погодилися, що гроші будуть передані на протязі двох років, після чого вони укладуть договір купівлі-продажу будинку. Крім того, позивачка дозволила [PERSON] вселитися до будинку та проживати в ньому зі своєю сімєю. 04 жовтня 2012 року відповідачка вселилася до будинку. Після закінчення дворічного терміну відповідачка обумовлену ціну за будинок не сплатила. Будинок, в якому протягом двох років проживала [PERSON], зруйнований, прибудинкова території занедбана, у звязку із чим [PERSON] звернулася з позовом до суду. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідачка проти позову заперечувала. Дала пояснення, що у жовтні 2012 року дійсно вселилася до будинку позивачки та сплатила їй 16 000 грн, а потім 1000 доларів США для виготовлення правовстановлюючих документів для укладення в подальшому договору купівлі-продажу будинку. Разом із тим, позивачка свої права власника на будинок не оформила, у звязку із чим відповідачка придбала інший будинок, що підтверджується нотаріально посвідченим договором. Крім того, договору оренди сторони не укладали, а відтак вимоги про стягнення суми орендної плати за весь час проживання [PERSON] у будинку є необґрунтованими. Відповідачка сплачувала всі комунальні послуги, заборгованості немає, а тому матеріальні претензії позивачки є безпідставними. Щодо суми шкоди, заданої за час господарювання в ньому відповідачки та її родини, вона також необґрунтована, а обставини, викладені в позові, не відповідають дійсності. Відповідачка пояснила, що за власні кошти робила ремонт в будинку, оскілки мала намір його придбати і ставилася до майна як до свого власного. Зокрема, відповідачка переклала піч, зробила опалення в трьох кімнатах, відремонтувала колодязь. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, і сторони не заперечують, що в жовтні 2012 року [PERSON] з дозволу [PERSON] вселилася до належного останній будинку, розташованого за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Дмитрівка, пров. Радісний, 1. При цьому сторони домовилися, що в подальшому між ними буде укладений договір купівлі-продажу зазначеного будинку, на підставі якого [PERSON] набуде його у власність. Однак, договір купівлі-продажу будинку не був укладений і в травні 2015 року відповідачка із родиною виїхали з будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що на весні 2013 році вона як депутат сільської ради у складі комісії відвідувала будинок по провулку Радісному, 1, в с. Дмитрівка Очаківського району Миколаївської області, в якому тоді жила [PERSON] Метою перевірки був огляд житлових умов малолітніх дітей родини [PERSON]. Житлові умови були нормальні, зауважень не було. Свідок [PERSON], яка є близькою подругою позивачки, показала, що часто бувала в с. Дмитрівка, де колись проживала мати [PERSON] Після смерті матері свідок допомагала вивозити речі. За будинком був плодовий сад. Востаннє свідок була в будинку в жовтні 2015 року, а до цього часу відразу після смерті матері позивачки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є племінницею позивачки, а тому часто бувала в с. Дмитрівка ще з дитинства і до смерті матері позивачки. Біля будинку був фруктовий сад. При вселенні родини [PERSON] свідок не була присутня. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який є чоловіком відповідачки, пояснив, що разом із дружиною вони хотіли придбати у позивачки будинок. Остання обіцяла, що документи будуть готові до кінця 2013 року. Частково він та дружина віддали [PERSON] гроші та вселились до будинку. При цьому, жодних договорів, в тому числі договору оренди, укладено не було. За час проживання свідок та дружина поміняли проводку у двох кімнатах, в трьох кімнатах переклеїли шпалери, провели воду. Свідок підтвердив що він особисто спилив біля пяти дерев, однак вони були сухі. Свідок [PERSON] показала, що вона з родиною [PERSON] знайома біля чотирьох років. У 2013 році відповідачка вселилася до будинку. Тоді, з усіх комунікацій було лише електропостачання. Чоловік свідка та чоловік відповідачки разом копали воду. Усі разом поклеїли шпалери в трьох кімнатах та білили стелю, пофарбували три вікна, обілили будинок ззовні, почистили димохід. Свідок [PERSON] показала, що її чоловік ремонтував піч, дах та підлогу в будинку, де жила [PERSON] Стан будинку при вселенні свідок не бачила. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який є свекром відповідачки, показав, що в будинку, куди вселився його син із дружною, ані води, ані газу не було. Піч диміла, стіни цвіли. На теперішній час в будинку мешкає інша родина. Мати відповідачки [PERSON], під час допиту в судовому засіданні в якості свідка показала, що вона допомагала клеїти шпалери та білити стелю. На час ремонту стіни в будинку цвіли. Свідок давала гроші на міжкімнатні двері та лічильник на воду. Свідок [PERSON] показала, що в квітні 2013 року родина [PERSON] фактично вселилася до будинку. Вона брала участь у виборі шпалер. Була присутня, коли двічі в будинку фарбували підлогу та вікна. На той час в будинку не було водопроводу, воду брали у сусідів. Вирішуючи спір, що вник між сторонами, суд виходить з того, що в спорах про відшкодування шкоди позивач зобовязаний довести наявність шкоди та її розмір, а обовязок доказування відсутності вини покладається на відповідача. Дослідивши надані позивачкою докази, суд дійшов висновку, що вона не довела сам факт завдання їй шкоди. Так, на підтвердження заявлених вимог позивачкою наданий до суду дефектний акт, що не містить ані дати його складення, ані повної адреси будинку, щодо якого він складався (а.с. 8-15). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка директор ПП Будівельно-монтажна фірма «Кипарис» [PERSON], який затверджував зазначений дефектний акт, показав, що в серпні 2015 року до нього звернулася [PERSON] із замовленням зробити дослідження на предмет відновлення будинку. Під час виходу на місце свідком було встановлено, що на дверях відсутній замок, всі вікна потребують заміни, на підлозі відсутнє будь-яке покриття, стіни також потребують ремонту. Раніше свідок в будинку не був, а тому порівняти стан цього будинку до вселення в нього відповідачки та стан будинку відразу після її виселення він не в змозі. Вказане свідчить про те, що вартість ремонтних робіт, вказана в дефектному акті, не є доказом наявності шкоди та її розміру, оскільки порівняти стан будинку при вселенні відповідачки та стан будинку після її виселення не виявляється можливим. Обгрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідачки суми орендної плати, позивачка здійснила розрахунок, виходячи із середньої ціни на оренду житла в Очаківському районі. Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині вимог, суд виходить з того, що підставою для стягнення орендної плати є виключно укладений між сторонами договір. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 793 ЦК України). Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється (ст. 795 ЦК України). Задовольняючи частково вимоги про стягнення з відповідачки вартості пяти плодових дерев, суд виходить з того, що позивачка в цій частині вимог позов обгрунтувала, довела факт наявності шкоди та її розмір. Чоловік відповідачки підтвердив, що спилив біля пяти дерев на вимогу комісії, яка здійснювала обстеження житлових умов відповідачки. Разом із тим, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] зазначені обставини не підтвердили. Свідок [PERSON] показав, що живе по сусідству із будинком [PERSON] Свідок особисто бачив, як чоловік відповідачки вирубував дерева. На запитання свідка він пояснив, що робить це з дозволу [PERSON]. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність позивачкою факту завдання їй шкоди вирубкою пяти плодових дерев. Визначаючи розмір шкоди, позивачка вважала, що розрахунок вартості пошкоджених дерев необхідно здійснювати відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23 липня 2008 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», а тому розмір шкоди, заподіяної вирубкою одного плодового дерева становить 126 грн, що відповідно до примітки у Додатку має збільшено у два рази (для дерев, що плодоносять), тобто становить 252 грн. Разом із тим, суд вважає, що розмір шкоди, завданої знищенням плодового дерева до ступеня припинення росту, з урахуванням того, що дерева росли в населеному пункті, а саме с. Дмитрівка Очаківського району Миколаївської області, слід обчислювати відповідно до такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок знищення або пошкодження дерев та чагарників, визначених у Додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 08 квітня 1999 року №599 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів». Так, шкода, завдана знищенням або пошкодженням до ступеня припинення росту дерева діаметром біля шийки кореня 22-26 см., підлягає відшкодуванню виходячи з 750 грн за одне дерево. Згідно закладеного в ч. 1 ст. 11 ЦПК України, принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги частково, виходячи із заявленою позивачкою вартості пошкодженого дерева в сумі 252 грн за одне. Як вказує\~ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 608 (шістсот вісім) гривень 63 коп. за вимогу про стягнення майнової шкоди, що підтверджується квитанцією №0.0.428724301.1 від 31 серпня 2015 року, та судовий збір у розмірі 100 грн за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, що підтверджується квитанцією №0.0.428724726.1 від 31 серпня 2015 року (а.с.1). Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.\~ З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд стягує судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп. з відповідачки. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial