Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

07 лютого 2019 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1999 року по 2006 рік. Шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду, про що зроблено відповідний актовий запис №431 від 19.09.2006 року. Від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка навчається на першому курсі Полтавського національного педагогічного університету ім.В.Г.Короленка, історичний факультет, денна форма навчання, на бюджетній основі і тому та не має можливості самостійно отримувати заробіток. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те, що згідно законодавства зобовязаний це робити. Позивач не в змозі самостійно утримувати доньку, у звязку з тим, що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду. Вказує, що відповідач має постійне місце роботи, інші аліментні зобовязання у нього відсутні, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу своїй дитині. На підставі викладеного, а також доводів, викладених у позовній заяві, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку на період її навчання до досягнення нею двадцятитрирічного віку. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 07 лютого 2019 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.13). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував у задоволенні позовних вимог, пояснив, що має можливість надавати допомогу. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримує. Згідно з ч.ч.1,4 ст.206\~ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення по даній справі на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та з 29.09.2006 року припинили шлюбні відносини, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КЕ №019893 (а.с.5,6). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася 12 січня 2001 року, її батьком є [PERSON] - відповідач у справі, її матір'ю є [PERSON] - позивач у справі, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження від 16 лютого 2001 року, про що внесено відповідний актовий запис №23 (а.с.8,9). Повнолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою, що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 29 березня 2017 року №5336-362485-2017 (а.с.10). Згідно з довідкою Полтавського національного педагогічного університету імені [PERSON] № 670/06 від 20 грудня 2018 року [PERSON] навчається та є студентом першого (бакалаврського) рівня 1-го курсу денного відділення державної форми навчання історичного факультету зазначеного учбового закладу, зарахована на навчання 01.09.2018 року, строк навчання до 30 червня 2022 року (а.с.11). Відповідно до ч.1\~ст.199 Сімейного кодексу України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки на період її навчання не надає. Разом з тим, суд вважає, що відповідач [PERSON] має змогу надавати утримання повнолітній дочці, яка продовжує навчання та потребує допомоги батька, що не заперечувалось відповідачем. При цьому суд зазначає, що відповідач є особою працездатного віку, відсутні відомості щодо його захворювань та інших аліментних зобовязань. Як зазначено в п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,\~обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, аналіз змісту\~ст.198 СК України\~дає підстави для висновку, що для виникнення обов'язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). Згідно з ч.1 ст.200 Сімейного кодексу\~України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Отже, при визначенні розміру аліментів суд на підставі\~ст.182 Сімейного кодексу України\~бере до уваги матеріальний стан сторін, те, що повнолітня дитина навчається на державній формі навчання, у звязку з чим позивач несе витрати. Крім того, повнолітня донька відповідача, яка навчається, потребує витрат на забезпечення харчування, одягу, фізичного та духовного розвитку, проїзду до місця проживання, при цьому відповідно до ч.2\~ст.200 Сімейного кодексу України\~судом враховується обовязок та можливість утримання повнолітньої дитини в період навчання її матірю. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку по день закінчення навчання по 30 червня 2022 року та вказаний розмір аліментів не є непомірним для відповідача. Згідно з ст.141 ЦПК України\~з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн. Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць суд вважає допустити до негайного виконання. На підставі викладеного

Outcome: approved