Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

07 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, передбачених ст.152 Земельного Кодексу України та ст.391 ЦК України просить вимоги задовольнити. В обґрунтування заявлених вимог пояснив, що він є власником частини нежитлової нерухомості ( раніше був Будинок Побуту), яка знаходиться по вул. Грушевського,6 м. Малина та використовується ним виключно для здійснення підприємницької діяльності. В травні 2017 року [PERSON] міською радою було встановлено металеву конструкцію (огороджу) , яка розділяє проїзну частину та тротуар по вул. Грушевського на ділянці вздовж фасаду будинку № 6, якою було заблоковано єдиний підїзд до входу до будинку, що одночасно є і входом до належних позивачу приміщень. Під час встановлення огорожі стало відомо, що роботи виконувались представниками магазину « АТБ », посилаючись на припис з міської ради, але відповідні документи позивачу на його прохання не були наданні. Дана огорожа перешкоджає повноцінне користування [PERSON], належної йому власністю та створює перешкоди для розпорядження його власністю. Фактично [PERSON] міська рада заблокувала роботу « Будинку побуту » та створила штучні перешкоди в нормальному функціонуванні громадської споруди. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] позов не визнала повністю. В заперечення пояснила, що частина нежитлової будівлі (Будинок Побуту), яка знаходиться по вул. Грушевського ,6 м. Малина належить позивачу на підставі договору купівлі продажу та договору про поділ часток нежитлової будівлі. Також на праві власності частина нежитлової будівлі належить третім особам - [PERSON] та [PERSON] Нежитлове приміщення знаходиться на земельній ділянці комунальної форми власності, а співвласники офісів нежитлової будівлі користуються земельною ділянкою на правах оренди. З даною земельною ділянкою межує земельна ділянка, яка також належить [PERSON] міській раді і на якій розташована спірна металева огорожа. Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] зазначив , що після встановлення металевої огорожі він позбавлений можливості підвозити товар на максимальну наближену відстань до приміщення, а також наголошує на неможливість підїзду карет швидкої медичної допомоги та пожежної машини, однак слід зауважити, що ділянка, яка самовільно використовувалась позивачем та іншими співвласниками для проїзду до будівлі, має використовуватись виключно для проходу і є пішохідною алеєю. Ця земельна ділянка є загального користування, не відноситься до автомобільної дороги, за своїм функціонуванням вона не призначена для руху або стоянки транспортних засобів. Дана ділянка обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів. Для забезпечення господарських потреб вищевказаної будівлі , а також у разі необхідності підїзду карет швидкої медичної допомоги та пожежної машини, передбачено підїзд з тильної сторони,а саме зі сторони « Старої базарної площі ». Також є можливість підїзду з торцевої сторони будівлі, зі сторони приміщення магазину, належного ПП «Малишеву ». В цьому випадку відстань до центрального входу в будинок становить декілька метрів і є можливість безперешкодної доставки будь якого вантажу. 13 січня 2017 року на засіданні міської комісії з безпеки дорожнього руху було прийнято рішення про звернення до керівництва супермаркету « АТБ » щодо встановлення турнікетної огорожі на протилежному до магазину боці вулиці Грушевського, тому власник « АТБ » на виконання протокольного рішення комісії і встановив металеву огорожу. [PERSON] міською радою не приймалось окремого рішення про встановлення металевої огорожі. Представник комунального підприємства «Малин» [PERSON] позов не визнав повністю. В заперечення позову пояснив, що він є керівником підприємства. КП « Малин » будь яких робіт по встановлення металевої огорожі по вул. Грушевського м. Малина не проводило і жодних вказівок від [PERSON] міської ради на проведення даних робіт він як керівник підприємства не отримував. З вищезазначених підстав вважає позов до підприємства безпідставним. Також пояснив, що до центрального входу в будинок № 6 по вул. Грушевського м. Малина прокладена пішохідна алея, яка обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів та не передбачена для проїзду автотранспорту. Позивачем та іншими співвласниками будинку самовільно використовувалась дана алея для проїзду до будинку. Заїзд на дану алею зі сторони проїзної частину вулиці Грушевського здійснюється через тротуар, є небезпечним, створює перешкоди для руху іншим транспортним засобам та пішоходам. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] в судове засіданні не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Під час розгляду справи [PERSON] позов підтримав повністю, просить вимоги позивача задовольнити. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] відповідно до договору купівлі продажу частини нежитлової будівлі від 06 грудня 2006 року набув у власність 1/10 частку нежитлової будівлі за адресою: м. Малин по вул. Грушевського,6 . ( а.с. 79-82). Відповідно до договору про поділ часток нежитлової будівлі в натурі від 23 січня 2007 року, [PERSON] набув у власність 2/100 часток вищезазначеної нежитлової будівлі. ( а.с. 83-86). 12 лютого 2014 року позивачу видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно нежитлову будівлю по вул. Грушевського,6 м. Малина, загальною площею 157,57 м-2. ( а.с. 5). Позивач є фізичною особою підприємцем , що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця. Дата проведення державної реєстрації 08.09.2000 року. ( а.с. 73). 29 липня 2016 року між [PERSON] міською радою, позивачем та іншими особами було укладено договір оренди земельної ділянки. Відповідно до умов договору, [PERSON] міською радою в оренду передається земельна ділянка для будівництва та обслуговувань будівель торгівлі та для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування, яка знаходиться по вул. Грушевського ,6 м. Малина. ( а.с. 91). Згідно зі ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ст.152 ЗК України). Усі права землекористувачів здійснюються ними тільки в порядку, встановленому законом. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню. Способи захисту земельних прав закріплені у\~ст.152 ЗК України. Землекористувачі - це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначив, що встановлення відповідачем [PERSON] міською радою металевої огорожі, створює позивачу перешкоди у користуванні нежитловою будівлею та зайняттю підприємницькою діяльністю, а саме унеможливлює підїзд транспорту до входу в нежитлову будівлю. Проте суд не погоджується з таким твердженням позивача. Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що встановлення металевої огорожі, яка розділяє проїзну частину та тротуар по вул. Грушевського на ділянці вздовж фасаду будинку № 6, порушує його права як землекористувача земельної ділянки та створює йому перешкоди для зайняття підприємницькою діяльністю. Так 13 січня 2017 року проведено засідання комісії з безпеки дорожнього руху в м. Малині в ході якого було вирішено звернутись до керівництва супермаркету « АТБ » щодо встановлення турнікетної огорожі на протилежному до магазину боці вулиці Грушевського. ( а.с.10). Однак [PERSON] міською радою окремих рішень про встановлення металевої огорожі не приймалось та комунальним підприємством [PERSON] » не виконувалися роботи по встановленню огорожі. Заявляючи вимоги до [PERSON] міської ради про заборону вчиняти будь які дії, повязані з безперешкодним доступом автомобільного транспорту для підїзду до будинку, позивач в ході розгляду справи не обґрунтував свій позов, не уточнив вимоги та не зазначив, яким саме чином слід захистити його права. На звернення позивача до [PERSON] міського голови ( а.с. 6) стосовно підїзду до будинку № 6 по вул. Грушевського м. Малина, була надана відповідь ( а.с. 7), про те, що для забезпечення господарських потреб вищевказаної будівлі передбачено підїзд з тильної сторони , а саме зі сторони « Старої базарної площі». У відповіді зазначено, що алея, яка використовується як підїзд є пішохідною і не передбачена для проїзду автотранспорту. Дане підтверджується актами, складеними 24 жовтня 2017 року та 25 січня 2018 року головним архітектором міста [PERSON] [PERSON], головним спеціалістом відділу містобудування та земельних відносин [PERSON] та директором ММКП « Архітектурно планувальне бюро » [PERSON] в ході яких проведено обстеження земельної ділянки та встановлено, що зі сторони вул. Грушевського до центрального входу колишнього будинку побуту веде пішохідна алея з посадженим кулевидними кленами. Проведеним замірами встановлено, що ширина алеї становить 2,8 м., довжина огорожі становить 85 м. Заявляючи вимогу до КП «Малин» про знесення усієї металевої огорожі, позивач не обґрунтував, яка є необхідність її повного демонтажу та яким саме чином цим створюються йому перешкоди для безперешкодного підїзду автотранспорту до будівлі. Суд вважає, що твердження позивача про те, внаслідок проведення робіт по встановленню металевої огорожі з порушенням будівельних та пожежних норм та без узгодження з відповідними органами були порушенні його законні права, є необґрунтованим. Вищезазначені органи вправі самостійно звернутись з позовом до суду для усунення відповідних порушень, якщо такі мають місце. Виходячи з вищевикладеного суд вважає , що заявленим позов є безпідставним та в його задоволені слід відмовити.

Outcome: dismissed