Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

08 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем [PERSON] 26 листопада 1994 року у [PERSON] сільській раді Мукачівського району, Закарпатської області. Позовні вимоги мотивуючи тим, що з липня 2016 року шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені, спільне господарство не ведуть. Під час спільного проживання виявилося, що в них з чоловіком різні погляди на життя, відсутнє порозуміння, відповідач з неповагою ставиться до неї, через що між ними часто виникали конфлікти. Позивач вважає, що склавшіся між ними стосунки можуть негативно вплинути на майбутній світогляд їх дітей. На даний час шлюб між ними носить формальний характер, примирення є неможливим. Від даного шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Малолітній син [PERSON] проживає разом з позивачем та на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем не було досягнуто. Оскільки вона є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію, цих коштів для повного матеріального забезпечення дитини не вистачає. Як відомо позивачу відповідач ніде офіційно не працює, тому просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовільнити, та не давати строк для примирення. Крім цього, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, де зазначив,що позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 26 листопада 1994 року укладено шлюб у [PERSON] сільській раді Мукачівського району, Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 12 (свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ФМ №258499, а.с.6). Як вбачається з довідки Верхньовизницької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області №186 від 07.02.2018 року (а.с.9) позивач [PERSON] проживає разом з синами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживає за адресою с.В.Визниця, вул.Партизанська, 16 Мукачівського району, Закарпатської області, з чого випливає, що позивач та відповідач проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Отже, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФМ № 289769 видане виконкомом Верхньовизницької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області (а.с.8). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2\~ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Згідно до ч. 1\~ст. 184 СК України\~і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд бере до уваги те, що позивач є інвалідом 3 групи та отримує пенсію по інвалідності (а.с.10) її дохід за останні пів року складав 8632 гривень пенсія по інвалідності (а.с.11) та 3943,04 гривень заробітної плати (а.с.12). Відповідач офіційно не працює та має нерегулярний мінливий дохід, а тому суд приходить до висновку, що аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] слід визначити в твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір .

Outcome: approved