Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~07 грудня 2021 року заявник [PERSON] через свого представника адвоката Доманську В. А. звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. \~ \~ \~ \~Вимоги заяви обґрунтовано тим, що [PERSON] [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2018 року та мають спільну дитину, [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2021 року шлюб між ними розірвано. Ініціатором розірвання шлюбу стала [PERSON] , оскільки чоловік по відношенню до неї вчиняв протиправні дії. Наразі [PERSON] не працевлаштований, зловживає спиртними напоями та систематично вчиняє домашнє насильство психологічного та фізичного характеру як по відношенню до колишньої дружини так і по відношенню до своєї матері та вітчима, внаслідок чого притягувався до відповідальності. \~ \~ \~ \~Постановою Луцького\~міськрайонного суду\~Волинської області\~від 15\~січня 2021\~року [PERSON] \~визнано винним\~у вчиненні\~правопорушення,\~передбаченого ч.\~2\~ст.\~173-2\~КУпАП та\~застосовано до\~нього адміністративне\~стягнення у\~виді адміністративного\~арешту терміном\~на 2\~доби.\~Постановою Луцького\~міськрайонного суду\~Волинської області\~від 20\~квітня 2016\~року [PERSON] \~визнано винним\~у вчиненні\~правопорушення,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~173-2\~КУпАП та\~застосовано до\~нього адміністративне\~стягнення у\~виді адміністративного арешту\~терміном на\~1\~добу.\~Крім того,\~постановою Луцького\~міськрайонного суду\~Волинської області\~від 29\~липня 2021\~року [PERSON] \~визнано винним\~у вчиненні\~правопорушення,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~173-2\~КУпАП та застосовано і піддано його адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту на строк 7 діб. \~ \~ \~ \~На переконання заявника, вищевказані обставини свідчать про систематичне вчинення [PERSON] домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, позитивної динаміки змін в його поведінці немає, що зумовлює необхідність звернення до суду з метою отримання обмежувального припису стосовно кривдника [PERSON] . \~ \~ \~ \~На підставі наведеного заявник просить видати обмежувальний припис, яким вжити такі заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покладення на нього обов`язків: -заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання з постраждалою особою [PERSON] ; -заборонити [PERSON] наближатись на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місців; -заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців; -заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею, строком на 6 місяців. Ухвалою судді від 07 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, суду пояснила, що [PERSON] систематично вчиняє відносно неї насильство фізичного та психологічного характеру, а саме: переслідує її, ображає, вчиняє сварки, проявляє агресію та застосовує до неї фізичне насильство. Нерідко свідком його агресії стає її неповнолітня дитина. Заявник просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , оскільки жодні інші заходи не допоможуть їй захистись від кривдника. Представник заявника [PERSON] вимоги заяви підтримала з підстав, які зазначені в заяві, яку просить задовольнити в повному обсязі. Додатково суду пояснила, що заявник залякана кривдником, постійно відчуває страх за себе та дитину, її психологічний стан пригнічений, що зумовило необхідність звернення до психолога. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши заявника, представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню за таких підстав. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Суд встановив, що заявник [PERSON] та [PERSON] одружились 24 лютого 2018 року. В шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2021 року шлюб між ними розірвано (а. с. 14-15). Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 липня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту на строк 7 діб. Ухвалюючи таке рішення, суд встановив, що 18 червня 2021 року [PERSON] , перебуваючи за місцем проживання в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно своєї матері [PERSON] , а саме: ображав нецензурними словами та поводив себе агресивно (а. с. 10). Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 2 доби (а.с. 12). Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 1 добу (а.с. 11). Також встановлено, що у зв`язку з вчиненням насильства, [PERSON] була направлена до Волинського обласного центу соціально-психологічної допомоги (а.с. 19). З пояснень заявниці суд встановив, що [PERSON] окрім насильства психологічного характеру неодноразово застосовував до неї фізичне насильство. Наведене дає підстави для висновку, що [PERSON] вчиняє відносно [PERSON] домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Оцінюючи ризики продовження у майбутньому домашнього насильства [PERSON] відносно заявниці суд враховує неодноразові факти притягнення його до адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. За таких обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо [PERSON] , тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту постраждалої особи до кривдника слід застосувати обмежувальний припис. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved