overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

07 травня 2014 року позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27.08.2010 року вона уклала шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 329 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, а тому позивач [PERSON]. просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 27 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 329 (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За цих обставин, суд вважає, що зберегти сімю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити дівоче прізвище Легконогова. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

07 травня 2014 року позивач звернувся до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказав, що рішенням Володарського районного суду Київської області від 31 травня 2013 року, з нього було стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 800 гривень щомісячно. Позивач просить суд змінити розмір аліментів з 800 гривень на 400 гривень. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. По справі встановлено, що сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Володарського районного суду Київської області від 31 травня 2013 року, з нього було стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 800 гривень щомісячно (а.с.4-5). Позивач [PERSON] просить суд змінити розмір аліментів з 800 гривень на 400 гривень. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обов'язку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про бюджет у 2014 році», мінімальний розмір аліментів на утримання дитини віком до шести років становить 309 гривень 60 копійок, віком від шести років до вісімнадцяти років становить 385 гривень 80 копійок. Отже, станом на сьогоднішній день, мінімальний розмір аліментів для дитини віком до шести років становить 309 гривень 60 копійок. Тому, враховуючи вищевикладене, заробітну плату позивача, його майновий стан, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, розмір аліментів необхідно зменшити з 800 гривень на 700 гривень, тобто по 350 гривень на одну дитину щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

07 травня 2014 року позивач звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 16.08.1980 року. Одруження виявилось невдалим, сімейні стосунки припинені, шлюб фактично розпався, їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе. Посилаючись на викладене, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. У судове засідання позивач не з'явився, надав про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляді справи без її участі, позовні вимоги визнала. Дослідивши письмові докази, що їх надав позивач, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 серпня 1980 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.08.1980 року. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, неповнолітніх дітей не мають, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

07 травня 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що у відповідності з Законом України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, який придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих побутових потреб. Відносини між позивачем та відповідачем регулюються правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року N 1357, ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України « Про електроенергетику». Під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок 03.06.2013 за адресою: [ADDRESS], виявлено порушення, а саме самовільне підключення після відключення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

07 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору № 003-04134-060307 від 06.03.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит на суму 1464,00 гривень на придбання певного майна, на умовах визначених Договором. Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 13.03.2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за сумою кредиту - 1375,40 гривень, заборгованість за відсотками - 76,48 гривень, заборгованість за комісіями - 394,77 гривень, таким чином загальна сума заборгованості становить 1846,65 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у її відсутність та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору № 003-04134-060307 від 06.03.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит на суму 1464,00 гривень на придбання певного майна, на умовах визначених Договором (а.с.3-5). Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 13.03.2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за сумою кредиту - 1375,40 гривень, заборгованість за відсотками - 76,48 гривень, заборгованість за комісіями - 394,77 гривень, таким чином загальна сума заборгованості становить 1846,65 грн. (а.с.10-11). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 003-04134-060307 від 06.03.2007 року в сумі 1846,65 грн., в тому числі заборгованість за сумою кредиту - 1375,40 гривень, заборгованість за відсотками - 76,48 гривень, заборгованість за комісіями - 394,77 гривень. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

07 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору № 008-04006-050208 від 05 лютого 2008 року відповідачу [PERSON] надано кредит у сумі 1806,00 грн. на придбання певного майна/послуг на умовах, визначених Договором, зі сплатою 5 % річних та за ведення кредитної справи 3,3 % на місяць. Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 13 лютого 2014 року в сумі 1554,61 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 1060,08 грн., заборгованості за відсотками - 17,73 грн., заборгованості за комісіями - 476,80 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та стягнути на його користь судовий збір, сплачений ним за подання позовної заяви. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу у його відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, була повідомлена про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у її відсутність та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору № 008-04006-050208 від 05 лютого 2008 року відповідачу [PERSON] надано кредит у сумі 1806,00 грн. на придбання певного майна/послуг на умовах, визначених Договором, зі сплатою 5 % річних та за ведення кредитної справи 3,3 % на місяць (а.с.8-12). Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу, що підтверджується меморіальним ордером № 4954902 від 05 лютого 2008 року (а.с.7). Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 13 лютого 2014 року в сумі 1554,61 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 1060,08 грн., заборгованості за відсотками - 17,73 грн., заборгованості за комісіями - 476,80 грн. (а.с.5-6). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 008-04006-050208 від 05 лютого 2008 року в сумі 1554,61 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

07 травня 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що 19 вересня 1981 року зареєструвала шлюб з відповідачем, в Баранівській сільській раді Валківського району Харківської області, про що свідчить довідка видана 17 січня 2006 року №03/03-45 Відділом реєстрації актів цивільного стану Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 09. Спільне життя між сторонами не склалось через різні характери та погляди на життя. Як зазначає позивач, відповідач зловживає алкогольними напоями. За таких підстав, на думку позивача, подальше сумісне подружнє життя їх не можливе та шлюб повинен бути розірваний. В судовому засіданні позивач позов підтримала то пояснила, що вже більше чотирьох років не проживає разом з чоловіком через його схильність до частого вживання алкогольних напоїв, що було причиною частих непорозумінь та сварок в сім'ї. Відповідач в судовому засіданні, позов не визнав та заперечив проти його задоволення, оскільки бажає зберегти сім'ю. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи видно, що 19 вересня 1981 року сторони зареєстрували шлюб в Баранівській сільській раді Валківського району Харківської області, про що свідчить довідка видана 17 січня 2006 року №03/03-45 Відділом реєстрації актів цивільного стану Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 09. Ухвалою суду від 29 травня 2014 року сторонам по справі було надано строк для примирення. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, як вбачається із обставин справи, причиною розпаду сім'ї є той факт, що вони з відповідачем не зійшлися характерами, мають різні погляди на життя, відповідач зловживає алкогольними напоями, внаслідок чого в їх стосунках виникла неприязнь, яка з часом перетворилася в психологічну несумісність, сторони не мають наміру примиритися, подальше їх сумісне подружнє життя неможливе. Судом були прийняті заходи щодо збереження сім'ї, однак той факт, що [PERSON] та [PERSON] не примирилися свідчить про те, що стосунки між сторонами остаточно припинені. При таких обставинах суд вважає, що шлюб носить формальний характер, тому повинен бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

07 травня 2014 року позивач звернулася до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся двічі належним чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток. Заперечень щодо позову до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Рішенням Володарського районного суду Київської області від 29.12.2011 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.4-5). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям, чим [PERSON] ухиляється від своїх обов'язків по утриманню та вихованню сина [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обов'язку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

07 травня 2014року позивач звернулася до суду з позовом до Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON]. Позивач посилається на те, що [INFO] в с. Баловне помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме земельну ділянку площею 3,57га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Коли помер батько позивача вона не звернулася до нотаріуса за прийняттям спадщини, так як проживала на території іншої області та їй не було відомо про наявність спадкового майна. Коли позивач випадково знайшла правовстановлюючий документ на спадкове майно встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини нею вже було пропущено. Посилаючись на вищевикладене позивач просила визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі та просила позов задовольнити. Представник відповідача Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, хоча сільську раду було належним чином повідомлено про час, дату та місце слухання справи. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню з наступних підстав. Так з матеріалів справи видно, що [INFO] в с. Баловне помер [PERSON] (повторне свідоцтво про смерть [NUMBER] видане ВДРАЦС РС Новоодеського РУЮ Миколаївської області 25.04.2014року). Позивач є рідною донькою покійного [PERSON], що підтверджується її свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому на час смерті майно, зокрема на земельну ділянку площею 3,57га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії МК №041109 виданим 18.08.2004року Новоодеською РДА. На час смерті спадкодавця позивач проживала за в м. Одеса, що підтверджується записами про місце проживання в паспорті. Позивачу не було відомо про наявність спадкового майна. Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач пропустила з поважних причин, тому відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України позов слід задовольнити та визначити додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. На думку суду строк тривалість 2 місяці є достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

07 травня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 08.07.1995 року Радинською сільською радою Поліського району Київської області, посилаючись на те, що шлюбне життя в останній час не складається у зв'язку з різними характерами та ставленням до життя відповідача, шлюбні відносини вони з відповідачем припинили, спільного господарства не ведуть, не мають спільного сімейного бюджету, що фактично свідчить про припинення між ними шлюбних відносин. В судове засідання позивач не зявилася; подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не зявився, також подав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечив. Суд, перевіривши матеріали справи находить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.07.1995 року, від даного шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, сімейного бюджету теж, тому суд вважає, зазначений шлюб формальним і таким, що може бути розірваним. Судові витрати по справі, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved