Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

08 грудня 2014 року позивачка діючи також в інтересах малолітньої [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрохліб» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (а.с.2-6). В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власницею автомобіля марки «Форд», д/н [NUMBER], керуючи яким 17.05.2012 року біля буд.№192 по вул..Куйбишева у м. Синельникове Дніпропетровської області, потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої її автомобіль було пошкоджено, а малолітній дочці, яка знаходилась в машині завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Постановою слідчого відділу Синельниківського РВ було закрито кримінальне провадження у відношенні [PERSON], який керував автомобілем марки «ГАЗ-3302», д/н [NUMBER], що допустив зіткнення з автомобілем позивачки. Також, в постанові зазначено, що автомобіль марки «ГАЗ-3302», д/н [NUMBER] мав несправність, що призвело до ДТП. Дану несправність мав виявити під час планового огляду, а саме: перед випуском автомобіля на лінію, механік, - [PERSON] Постановою про адміністративне правопорушення від 27.10.2014 року [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.128 КУпАП. Автомобіль марки «ГАЗ-3302», д/н [NUMBER], належить на праві приватної власності ТОВ «Дніпрохліб», який на підставі поліса № АВ/0890961 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування». Згідно висновку авто товарознавця, вартість матеріальної шкоди завданої автомобілю марки «Форд», д/н [NUMBER], становить 117 556,28 грн. Звернувшись до ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування, на користь позивачки ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» було сплачено 49 000,00 грн. страхового відшкодування. Але, різниця між вартістю завданої шкоди та виплаченою грошовою сумою ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», що складає 68 556,28 грн. та понесені додаткові витрати на оплату послуг експерта в сумі 1 050,00 грн., проведення огляду автомобіля в сумі 88,00 грн., так і не була відшкодована позивачці. Також наголосивши на тому, що внаслідок вищевказаної ДТП позивачка зазнала значної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала у зв'язку із пошкодженням автомобіля та завданням її доньці тілесних ушкоджень. Посилаючись на вищевикладене, позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом, у якому просила солідарно стягнути зі співвідповідачів на свою користь матеріальну шкоду в сумі 68 556,28 грн.; витрати на оплату послуг експертів в сумі 1 050,00 грн.; витрати з відправки телеграми в сумі 88,08 грн.; солідарно стягнути зі співвідповідачів на свою користь моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн., а на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн. та судові витрати по справі. У судовому засіданні позивачка в особі представника за довіреністю - [PERSON], позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на вкладені обставини та надані суду письмові докази. Співвідповідач - [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Посилаючись на надані суду письмові заперечення та докази в обґрунтування, просив у задоволенні вимог відмовити у повному обсязі. Співвідповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду його представником за довіреністю-дорученням - [PERSON], надані письмові заперечення та заява, в яких він за перечує проти вимог позову та просить у задоволенні позову відмовити (а.с.152-156). Співвідповідач - ТОВ «Дніпрохліб», в особі свого законного представника в судове засідання не з'явилось. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялось належним чином. Але, до канцелярії суду повернулись поштові відправлення із відмітками «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.176-178,179-181,182-184). За згодою представників позивача та співвідповідачів розгляд справи завершився без участі осіб, що не з'явилися. Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні, повний текст рішення складено 15 квітня 2015 року. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду із позовом є захист прав та майнових інтересів потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власника автотранспортного засобу на отримання відшкодування шкоди. При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, законів України, практику Верховного Суду України. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх письмовими доказами вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка по справі - [PERSON] є власницею автомобіля марки «Ford», моделі «Focus», тип: легковий-комбі-В, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.7). 17 травня 2012 року близько 16:10 год. по автодорозі «Дніпропетровськ-Мелітополь» на шляху прямування навпроти буд.№192 по вул.. Куйбишева у м. Синельникове Дніпропетровської області, [PERSON] керуючи автомобілем марки «ГАЗ-3302», д/н [NUMBER], через несправність автомобіля виїхав на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення з автомобілем марки «Ford», моделі «Focus», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажиру автомобіля марки «Ford», моделі «Focus», д/н [NUMBER], [PERSON], [INFO], завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості (а.с.8-9,35,36). Власником автомобіля марки «ГАЗ», моделі «3302», тип: фургон малолітражний-В, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], являється Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрохліб», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.11). На час ДТП, згідно полісу № АВ / 0890961, цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого), власника автомобіля марки «ГАЗ-3302», д/н [NUMBER], ТОВ «Дніпрохліб», було застраховано в АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» із лімітом відповідальності 50 000,00 грн. ( 1 000,00 грн. складає франшиза) (а.с.30). Причиною даного ДТП стала несправність автомобіля, а саме: механічне пошкодження листа передньої лівої ресори вісі автомобіля марки «ГАЗ-3302», д/н [NUMBER], а також переобладнання передньої ходової частини автомобіля, шляхом додавання додаткових листів передніх ресор, що є порушенням згідно ГОСТ стандарту. Відповідальною особою, яка підтверджувала справність автомобіля перед випуском його на лінію та перевіряла його технічний стан на момент ДТП являвся [PERSON], щодо якого винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 №008705 від 27.10.2014 року, за правопорушення передбачене ч.1 ст.128 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 800,00 грн. (а.с.10). Як вбачається із висновку експертного автотоварознавчого дослідження № ZC120612 від 12.06.2012 року, складеного атестованим судовим експертом - автотоварознавцем Захорольським В.Я., розрахований із врахуванням економічної недоцільності відновлення транспортного засобу, як такий, що є ринковою вартістю фактично знищеного в наслідок ДТП автотранспортного засобу марки «Ford», моделі «Focus», д/н [NUMBER], розмір завданої позивачці майнової шкоди становить 117 556,89 грн., (а.с.12-15). На момент ДТП відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах із Дочірнім підприємством «Дніпропетровський хлібокомбінат №2», працював на посаді водія автомобіля (а.с.84). [PERSON] на момент ДТП також перебував у трудових відносинах із Дочірнім підприємством «Дніпропетровський хлібокомбінат №2», працюючи на посаді начальника транспортного відділу (а.с.100-101). Так, згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Оскільки, за правилом ч.1 ст.1172 ЦК України, обов'язок на відшкодування шкоди, завданої працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків покладається на юридичну або фізичну особу, з якою працівник перебуває у трудових відносинах, доводи позивачки щодо солідарного обов'язку [PERSON], ТОВ «Дніпрохліб» та [PERSON] відшкодувати, завдану в наслідок ДТП шкоду, вважаються судом незаконними. При вирішенні питання щодо присудження на користь позивачки у відшкодування майнової шкоди, що становить 68 556,28 грн., на проведення експертної оцінки в сумі 1 050,00 грн., витрати на поштову пересилку в сумі 88,08 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн. на користь [PERSON] та 50 000,00 грн. на користь [PERSON] суд виходить із наступного. За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На умовах страхового полісу № АВ / 0890961 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь [PERSON], що і не заперечувалось позивачкою та її представником, було виплачено страхове відшкодування в межах визначеного договором страхового ліміту в розмірі 49 000,00 грн., за винятком франшизи в сумі 1 000,00 грн. (31). Відповідно до ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно із договором страхування. При цьому суд зауважує, що в обґрунтування розміру майнової шкоди в сумі 68 556,28 грн., визначеної позивачкою у вигляді різниці між розміром розрахованої судовим експертом - автотоварознавцем майнової шкоди та суми одержаного страхового відшкодування, позивачка взагалі не надала суду ні страхового акту, ні складеного за участю представника страхової компанії акту оцінки майнових збитків пошкодженого автомобіля. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції вважає, що позивачкою не надано доказів вини відповідачів, у зв'язку із чим, доводи [PERSON], на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог визнаються судом у повному обсязі недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо заявлених вимог позивачки в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить із наступного. Згідно до ст..23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.2,3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Під моральною шкодою, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За змістом зазначених положень, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди - є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Аналізуючи доводи позивачки щодо завданої їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди діями співвідповідачів моральної шкоди, суд вважає, що дані вимоги є безпідставними та необгрунтованими, у зв'язку із чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині відшкодування моральної шкоди є такими, що задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно статті 88 ЦПК України, суд враховує те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому сплачений позивачкою судовий збір не відшкодовується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed