Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

07 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «СМНВО» та просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, вихідну допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що з 15.07.1988 року по 10.07.2018 року він працював в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання». 10.07.2018 року він припинив трудові відносини з відповідачем згідно ч.3 ст.38 КЗпП України. Однак розрахунок при звільненні не отримав. Посилаючись на вимоги ст.ст. 44, 116, 117 ЦПК України, позивач просить стягнути заборгованість по зарплаті, вихідну допомогу, в загальній сумі 42798,49 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку. Позивач в судове засідання направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. Заперечень проти заочного розгляду справи не подавав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Відзив суду не подано. Ухвалою суду від 13 серпня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання. Одночасно судом витребувано у відповідача довідку про заборгованість перед позивачем по заробітній платі та середньоденну заробітну плату. Ухвала суду відвідачем не виконана, витребувані документи не надані. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами є трудовими, врегульовані ст.ст. 116,117 КЗпП України. Судом встановлено, що позивач працював в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 15.07.1988 року та був звільнений 10.07.2018 року за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.19). Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що на день звільнення розрахунок з позивачем не було здійснено, існує заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, що становить 30544,16 грн., що підтверджується розрахунковим документом та розрахунком, наданим стороною позивача (а.с.20,33,39). У відповідності до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація зобовязані виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до розрахунку в позовній заяві та розрахункового листа, наданого позивачем, розмір середньоденного заробітку [PERSON] становить 199,26 грн., який розрахований наступним чином: заробітна плата за останні два місяці (травень, червень) 8170 : 41 день (кількість робочих днів) = 199,26 грн. У відповідності до вимог ст. 44 КЗпП України при припиненні трудових відносин з підстав зазначених у ч. 3 ст. 38 КЗпП України виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Таким чином, розмір середньомісячного заробітку становить: 199,26 грн середньоденний заробіток) *20,5 робочі дні ( середньомісячні робочі дні за травень, червень) =4084,83 грн. Тримісячний середній заробіток становить: 4084,83 (середньомісячний заробіток)*3 місяці =12254,49 грн. Тобто, вихідна допомога, що підлягає стягненню на користь позивача за порушення роботодавцем вимог ч. 3 ст. 38 КЗпП України становить 12254,49 грн. Так абз. 2,3 п. 8 Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» визначено, що у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді . Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Із врахуванням положення Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 р., кількість робочих днів за період з 10 липня 2018 року по 19 жовтня 2018 року (тобто по день ухвалення судового рішення) становить 71 робочих днів. Тобто, стягненню підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 14147,46 грн (199,26*71 ). Таким чином, суд встановив, що право позивача порушене та підлягає захисту, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по нарахованій, але не виплачений заробітній платі у розмірі 30544,16 грн., вихідну допомогу у розмірі 12 254,49 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 14 147,46 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено, а позивач за даною категорією справи звільнений від оплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved