overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

09 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини жіночого полу, яка народилася [INFO] року у м. Сімферопіль Автономної Республіки Крим, про що заявником було отримано медичне свідоцтво про народження дитини від 27 червня 2017 року серії [NUMBER], видане Сімферопольським клінічним пологовим будинком№2 АРК. Заявник перебуває у зареєстрованому шлюбі. Підставою для звернення до суду стала неможливість зареєструвати дитину та отримати свідоцтво про її народження, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними. Заявник [PERSON] заяву про встановлення факту підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Зарічного відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином. Дослідивши надані суду документи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 7 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.5). [PERSON] та [PERSON] є громадянами України, і зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9). З медичного свідоцтва про народження, виданого Сімферопольським клінічним пологовим будинком №2 АРК вбачається, що дитина (дівчинка) народилась [INFO] року в місті Симферопіль, Крим, мати дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Походження дитини визначається відповідно до положень ст. 122 СК України - від подружжя. Отже, суд має достатньо підстав вважати, що відомості, повідомлені заявником про час та місце народження дитини та зазначені у отриманих ним документах, а саме: медичному свідоцтві про народження дитини, виданого Сімферопольським клінічним пологовим будинком №2 АРК (а.с.6), є правдивими та дають суду достатній рівень впевненості про народження дитини жіночої статі саме [INFO] року в м. Севастополь Автономної Республіки Крим, матір'ю дитини є [PERSON], [INFO]. Крім того, походження дитини від батька [PERSON] презюмується, оскільки на момент народження дитини мати дитини [PERSON] та заявник [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 03.06.2006 року в м. Суми Україна. Отже, походження дитини визначається відповідно до положень ст. 122 СК України, згідно якої дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

09 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути аліменти щомісячно з відповідача на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до повноліття дитини. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем. В теперішній час доходів позивача не вистачає для утримання дитини, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні у позивача. Сторони в досудовому порядку не дійшли згоди щодо способу та порядку утримання дитини. Доходів позивача в теперішній час недостатньо для утримання дитини. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.ст.181,182 СК України за рішенням суду\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу\~її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд\~враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

09 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.04.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, за актовим записом № 30, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЖД № 160535. У позові вона зазначила, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у звязку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

09 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01.03.2003 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що на даний час сімя розпалася, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сімї стало відсутність порозуміння та поваги одне до одного, відсутність почуття взаємної любові і поваги. Позивач зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Майновий спір між сторонами відсутній. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 01.03.2003 року зареєстрували шлюб у Сумському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 216, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судовий збір залишити за позивачем згідно її заяви. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

09 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 23 листопада 1991 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, сторони мають шестеро спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначає, що на даний час сімя розпалася, спільне господарство вони не ведуть, вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Позивач вважає неможливим подальше спільне проживання та збереження шлюбу, просить шлюб розірвати. Спору про місце проживання дітей сторони не мають. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 23.11.1991 року зареєстрували шлюб у м. Суми відділ ЗАГС міськвиконкому, актовий запис № 2472, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 5). Сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.10,11,12,13,14). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем згідно його заяви. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

09 серпня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який обґрунтовує тим, що 18 травня 2012 року в Броницькій сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які є неповнолітніми. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів сторін, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри. Відповідач зловживає спиртними напоями, через що постійно виникають сварки. Шлюбні відносини припинилися і відновлені бути не можуть, через що дальше збереження сім'ї стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить шлюб з відповідачем розірвати, залишивши неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] проживати з нею, та залишити їй шлюбне прізвище Кузьмич. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з мотивів, викладених в заяві, підтримала повністю. Вважає, що дальше збереження сім'ї з відповідачем є неможливим, шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею. Також просить залишити їй шлюбне прізвище Кузьмич. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час і місце слухання справи, заперечень проти позову не подав. Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, що тривалий час вони не підтримують сімейних відносин, позивач просить шлюб розірвати, вважаючи, що сім'я розпалась, відповідач в судове засідання не з'явився і не подав будь-яких заперечень проти позову, що свідчить про його байдужість та небажання зберегти сім'ю, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дітей, а тому є всі підстави шлюб розірвати і залишити неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] проживати з позивачем. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором позивача суд залишає їй шлюбне прізвище Кузьмич. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

09 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеною заявою. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що її брат [PERSON], [INFO], страждає на психічне захворювання. Він не розуміє значення своїх дій, не може себе контролювати та керувати своїми діями, потребує постійного догляду. Посилаючись на викладене, просила визнати недієздатним [PERSON], встановити над ним опіку та призначити її опікуном останнього. У судовому засіданні заявниця та її представник вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви та призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] Вислухавши пояснення заявниці та її представника, представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. [PERSON], народився [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] [PERSON], народилася [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 20), витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [NUMBER] та [NUMBER] від 13 серпня 2015 року (а.с.21-22) та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] Таким чином, судом встановлено, що заявниця є рідною сестрою [PERSON] Як вбачається з форми індивідуальної програми інваліда № 1171/1368 від 11 жовтня 2016 року [PERSON] з 11 жовтня 2016 року є інвалідом ІІІ групи безстроково. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 349 від 25 жовтня 2017 року, [PERSON] страждає та страждав раніше розладом особистості та поведінки внаслідок органічного враження головного мозку із легкою ступеню конгнітивних порушень, що не досягають деменції. Ступінь вираженості психічних порушень така, що позбавляє його здатності в повні мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними. Як вбачається з подання опікунської ради при виконавчому комітеті Очаківської міської ради з питань захисту прав повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обов'язки від 05 грудня 2017 року комісія вважає можливим призначити [PERSON] опікуном над повнолітньою особою, її братом [PERSON] у разі визнання його недієздатним. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення йому опікуна, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

09 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій зазначає, що 09 січня 2017 року помер її батько [PERSON], який проживав в [INFO]. \~ \~ \~ \~ Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,87 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, та житлового будинку, який розташований в с. Долинське, вул. Шевченко (колишня назва Кірова), 83, Ананьївського району Одеської області. Своїм заповітом батько заповів їй вище вказану земельну ділянку, а крім цього після його смерті вона також стала спадкоємцем першої черги за законом на інше майно, що належало її батькові. Заявник зазначає, що вона звернулася до нотаріуса для переоформлення спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, які підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем, та рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Заявник вказує, що вказані обставини не дають їй можливості належним чином оформити спадщину, у звязку з чим вона звернулася до суду та просить задовольнити заявлені вимоги. В судовому засіданні під час розгляду справи заявник вимоги, викладені в заяві, підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи не заперечив проти задоволення вимог заявника. Свідки [PERSON] та [PERSON] під час розгляду справи по суті кожен окремо пояснили що заявника та спадкодавця знають добре, та підтвердили той факт, що [PERSON] є батьком заявника. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Суд, взявши до уваги пояснення заявника та представника заінтересованої особи, допитавши свідків, вивчивши та перевіривши матеріали справи(а.с.1-25), прийшов до висновку, що прохання заявника підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин має для заявника значення для вирішення питання належного оформлення спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON]. Із матеріалів справи слідує, що [PERSON], який помер 09 січня 2017 року, дійсно доводиться заявнику батьком, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Заявник є спадкоємцем померлого за законом, проте не може прийняти майно у спадщину внаслідок відсутності в повному обсязі документів, що підтверджують родинні відносини між нею та померлим, через що неможливо простежити лінію родинних відносин з [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення того факту, що [PERSON], який помер 09 січня 2017 року, є батьком [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

09 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 08 червня 2013 року виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 16. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що сімейні відносини з відповідачем були припинені в грудні 2013 року, через непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. Крім того, в теперішній час вона проживає з іншим чоловіком, має намір укласти з ним шлюб. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 08 червня 2013 року виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають від шлюбу дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з грудня 2016 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, фактично утворила нову сімю, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у звязку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved