Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

08.02.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьківдо [PERSON] Підсудність справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків визначена Голосіївському районному суду м. Києва на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від. 29.01.2016 року. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 28.08.2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим. Від шлюбу народилась дочка [PERSON], [INFO]. З весни 2013 року шлюбні стосунки були фактично припинені. 25.11.2013 року шлюб розірвано рішенням Сімферопольського районного суду АР Крим. 12.07.2014 року вона зареєструвала другий шлюб з громадянином Федеративної Республіки Німечинна [PERSON]. Від цього шлюбу [INFO] народився син [PERSON] В 2015 році вона разом з дітьми виїхала з тимчасово окупованої території АР Крим до м. Києва. Відповідач залишився на окупованій території. Її теперішній чоловік - [PERSON] проживає та працює у ФРН, періодично приїжджає до неї та дітей, повністю утримує її та обох дітей. З огляду на ситуацію, що склалася у їхньому житті, вона також бажає періодично виїжджати з дітьми до ФРН з метою відпочинку, оздоровлення, розвитку дітей та ознайомлення з культурними, національними та історичними цінностями народу іншої країни. З цією метою, неодноразово зверталася до батька її дочки - [PERSON] з проханням надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд [PERSON] до ФРН з травня по серпень 2016 року включно, однак отримувала відмову. Свою відмову мотивував тим, що він буде чинити перешкоди в її теперішньому особистому житті. Відповідач жодної участі у вихованні дочки не бере, не допомагає матеріально. Просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України [PERSON], [INFO] до Федеративної Республіки Німеччина в період з 01.05. по 31.08.2016 року без згоди та супроводу батька - [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги, зазначила, що відповідач навмисно через ревнощі до того, що вона повторно влаштувала своє особисте життя не надає дозволу на виїзд дитини. Відповідач сам не приймає взагалі ніякої участі у вихованні дитини, її фізичному та моральному розвитку, а також не надає матеріальної допомоги. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Голосіївського районного суду м. Києва. З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення, на підставі наявних у справі даних. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений [PERSON] до [PERSON] позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2009 року по 25.11.2013 року. Рішенням Сімферопольського районного суду АР Крим від 25.11.2013 року шлюб розірвано. Зазначене рішення набрало законної сили 18.03.2014 року (а.с. 7). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилася дочка - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). За правилами ст. 141, ч. 2 ст. 150, ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Звертаючись в суд з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків, позивач [PERSON] зазначає про те, що на прохання надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд їх спільної дочки - [PERSON] за кордон на період з 01.05. по 31.08.2016 року отримала відмову від відповідача, мотивовану тим, що він буде чинити перешкоди в її теперішньому особистому житті. Відповідач жодної участі у вихованні дочки не бере, не допомагає матеріально. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені постановою КМУ 27.01.1995 року за № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] 12.07.2014 року зареєструвала інший шлюб з [PERSON] про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Київським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим (а.с 10). Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). За даними закордонного паспорта [PERSON], останній є громадянином Федеративної Республіки Німеччина (а.с. 13). Будучи присутньою у судовому засіданні, позивач [PERSON] зазначила про те, що її теперішній чоловік проживає та працює у ФРН, періодично приїжджає до неї та дітей, повністю матеріально їх забезпечує, а на час розгляду справи судом, їх спільна з [PERSON] дитина вже перебуває на території ФРН з чоловіком. З огляду на викладені позивачем обставини як підстави для позову, пояснення позивача [PERSON] у судовому засіданні, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, виходячи з того, що батько [PERSON] у судове засідання не з»явився, будь-яких заперечень суду не направив, не приймає участі у вихованні дочки та її матеріальному забезпеченні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України відповідач має сплатити позивачу судові витрати за розгляд справи судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved