Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

09 липня 2020 року позивачка [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м.Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначила,\~що з\~19\~травня 2017\~року перебуває\~з відповідачем\~у зареєстрованому\~шлюбі.\~Від шлюбу\~мають сина\~- [PERSON] , [INFO] . При цьому, син фактично проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає та в добровільному порядку кошти на утримання дитини не надає. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 13 липня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 вересня 2020 року справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини передано на розгляд до Червонозаводського районного суду м.Харкова. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 жовтня 2020 року справу передано в провадження судді Червонозаводського районного суду м.Харкова Демченко С.В. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від суду від 29 жовтня 2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ухвали суду від 29 жовтня 2020 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи та досліджених в судовому засіданні доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з таких підстав. Суд встановив, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 19 травня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом №942 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 19 травня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області). Заочним рішенням Червонозаодського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2020 року шлюб розірвано. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 14 липня 2017 року Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області). Зі змісту довідки Виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області вбачається, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч.1 ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено судом, неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження того, що він має постійний, регулярний дохід, а також відомостей щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем не надано. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховує матеріальний стан сторін та стан здоров`я дітей, перебування дитини на утриманні позивачки. Враховуючи вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає можливим позовну заяву задовольнити та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 липня 2020 року до досягнення дітьми повноліття. За змістом ч. 1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а відповідачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved