Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

08.01.2020 до суду надійшла заява відповідачки по цивільній справі № 379/726/18 за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в частині стягнення з позивача на її користь понесені судові витрати за правничу допомогу (пропорційно до задоволених позовних вимог) у сумі 3500 грн відповідно до договору про надання правничої допомоги за № 130/18 від 28.11.2019. В обґрунтування заяви зазначає, що з тексту отриманого 26.12.2019 рішення суду у даній справі, вона дізналася що позов ПриватБанку задоволено частково та стягнуто з неї заборгованість за кредитним договором в розмірі 5928,93 грн та судовий збір у розмірі 127,72 грн. Оскільки її представник до закінчення судових дебатів заявив клопотання про стягнення з позивача судових витрат у даній справі та враховуючи, що у рішенні відсутнє питання щодо їх розподілу, вважає за необхідне питання стягнення судових витрат розглянути у додатковому рішенні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причин неявки суд не повідомив. У поданому відзиві на заяву зазначає, що заявлена сума витрат значно перевищує встановлені діючим законодавством та нормативно-правовими актами граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, крім того така сума витрат є неспівмірною із складністю цивільної справи, яка віднесена судом до малозначних справ, а тому в разі наявності підстав для компенсації цих витрат, їх сума підлягає зменшенню. Просить суд відмовити у задоволенні заяви відповідачки. Крім того, представником позивача подано клопотання про зменшення до мінімально розумної суми, що підлягає компенсації відповідно до діючого законодавства. Відповідачка та її представник адвокат Якименко О.В. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, проте позивачка у поданій заяві просить розглядати справу без її участі, заяву підтримує. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 28.11.2019 по справі № 379/726/18 позов акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково, вирішено питання про розподіл судових витрат в частині судового збору. При винесенні вказаного рішення, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 цього Кодексу - до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В силу ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду ухвалено 28.11.2019 в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні за участі представника відповідачки. Проте, при ухваленні рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. 08.01.2020 до суду надійшла заява відповідачки про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат з доказами понесених витрат на правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідачкою подано: копію договору № 130/18 перо надання правничої допомоги адвокатом від 10.12.2018 укладеного між відповідачкою [PERSON] та адвокатом Якименком О.В. Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору в порядку та на умовах, визначених у договорі Виконавець зобов`язується надати Замовнику правничу допомогу по захисту інтересів замовника у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості (а.с.237 том1); копію акту виконаних робіт до договору № 130/18 від 10.12.2018 про надання правничої допомоги адвокатом від 10.12.2018 (а.с.237 том 1); копію квитанції № 130/18 від 10.12.2018 про оплату витрат на надання правничої допомоги (гонорару) адвокатом в розмірі 3500 грн (а.с.238 том 1); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.239 том 1). Суд вважає, що вказані документи можна визнати належними доказами на підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу, а тому вимоги щодо відшкодування витрат за надання юридичної допомоги в розмірі з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України підлягають до задоволення. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до постанови Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Суд, вважає, що додані до клопотання на підтвердження понесених відповідачкою витрат на правову допомогу, є належними доказами, приходить до висновку, що вимоги щодо відшкодування понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають до часткового задоволення. Так, виходячи із складності справи та виконаних адвокатом робіт по даній справі, витраченого ним часу, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, а саме у розмірі 7,25%, а тому з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру відхилених позовних вимог (92,75%), а саме в розмірі 3246,25 грн (92,75% від 3500,00 грн). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити заяву частково та ухвалити додаткове рішення у справі № 379/726/18 номер провадження 2/379/35/19. На підстави викладеного,

Outcome: partial