Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

10.07.2017 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно якого просить суд: визнати [PERSON], 1987 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору на адвокатських послуг у розмірі 1 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [ADDRESS] належить до державного житлового фонду та знаходиться на балансі КП «Керуюча дирекція Шевченківського району». На підставі ордеру [NUMBER] від 12.12.1960 року вказана квартира була надана покійній матері позивачки - [PERSON], де на даний зареєстровані [PERSON], [PERSON], яка є дочкою колишньої дружини померлого сина позивачки - [PERSON], та дочка [PERSON] - [PERSON] Разом з тим, у 1993 році шлюб між сином позивачки та відповідачкою було розірвано і з того часу відповідачка не проживає по місцю своєї реєстрації та її особистих речей у квартирі немає. При цьому, відповідачка не бере участі в оплаті комунальних послуг, у зв'язку з чим позивачка несе постійні додаткові витрати по сплаті зазначених послуг за відповідачку. За вказаних обставин, а також посилаючись на неможливість позасудового врегулювання питання щодо зняття з реєстрації, позивачка просить позов задовольнити. Ухвалою від 03.08.2017 року відкрито провадження у цивільний справі за вказаним позовом. В ході судового засідання, яке відбулося 21.02.2018 року, ухвалою, постановленою судом без видалення до нарадчої кімнати, розгляд даної справи було вирішено продовжити розглядати в порядку спрощеного провадження. В судовому засіданні позивачка та її представник тпозов підтримали та просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення в газеті «Хрещатик» від 01.12.2017 року за №126 (5039), про причини неявки суд не повідомила. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивачки проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, а також оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволення виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] та перебуває на балансі КП «Керуюча компанія» Шевченківського району м.Києва. Позивачка - [PERSON] є користувачем зазначеної квартири, що підтверджується Довідкою про місце реєстрації та склад сім'ї за №02/10/03-1487 (форма №3) від 17.06.2017 року. Разом з тим, згідно вказаної довідкою за вищезазначеною адресою на даний час, окрім позивачки, також зареєстровані [PERSON], як дочка дружини померлого сина, та [PERSON], як онука дружини. Відповідно до положень ст. 163 Житлового кодексу Української РСР (надалі - ЖК України) у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1, п.п. 1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 цього Кодексу. Так, згідно із частиною першою ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка [PERSON] не проживає в [ADDRESS] протягом тривалого часу, починаючи з 1990 року. Даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме: Актами про не проживання [PERSON] та її доньки [PERSON] в спірній квартирі з 1990 року, які було складені 06 серпня, 15 вересня та 26 жовтня 2010 року за підписом майстра т/д №5 [PERSON], сусідами - [PERSON] та [PERSON]; листом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.10.2016 року за №901; листами КК «Центр комунального сервісу» та «КП «ЖЕК Діброва» від 23.06.2017 року за №02/1868 та від 14.01.2011 року за №24/Х1032 відповідно. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою №17 в будинку №39 по вулиці Саратовській в м.Києві, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн. 00 коп., які сплачено позивачкою за подання позову до суду, а також понесені позивачкою витрати на правову допомогу в сумі 1 000 грн. 00 коп., а всього на загальну суму 1 640 грн. 00 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved