Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

08.04.2019 [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання договору про сплату аліментів, стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення заборгованості по аліментах, пені та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Вказує, що в 2014 році уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , 2014 р.н. В подальшому шлюб вони з відповідачем розірвали, а в квітні 2017 року уклала з [PERSON] договір про сплату аліментів на утримання дитини, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язаний щомісячно сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій суми в розмірі 1000 грн., окрім того, брати участь у додаткових витратах на утримання дитини, що викликані особливими обставинами, в розмірі 500 грн щомісячно до закінчення таких. Окрім того, відповідно до умов вищевказаного Договору у разі невиконання [PERSON] вищевказаним зобов`язань зі сплати аліментів та виникнення заборгованості з його вини, відповідач зобов`язується виплатити неустойку у вигляді пені в розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язання. В зв`язку з невиконанням вищевказаних умов договору за [PERSON] утворилась заборгованість на суму 24620 грн., в т.ч. 8200 грн заборгованість зі сплати аліментів, 3410 грн 88 коп. додаткові витрати на лікування дитини, 13010 грн пені за період з 25.05.2017 по січень 2018 року. В зв`язку з наведеним позивач була змушена звернутись до суду. Просить суд розірвати вищевказаний договір зі сплати аліментів, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ј частки доходу (заробітку) до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з нього заборгованість зі сплати аліментів на суму 8200 грн, пеню на суму 13010 грн та додаткові витрати на утримання сина на суму 3410 грн 88 коп. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи до суду не з`явилася. Представник позивача, адвокат Мукомел Л.А. позов підтримала з викладених в ньому підстав та просила його задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач ухиляється від сплати додаткових витрат на утримання дитини, незважаючи на те, що колишня дружина, позивач [PERSON] , постійно його про це повідомляла. Відповідач та його представник позов не визнали з наступних підстав. Так зокрема відповідач пояснив, що не погоджується із сумою заборгованості за сплати аліментів, оскільки сплачував кошти частіше, ніж про це зазначає в розрахунку позивач. Також не визнає, що саме така суму додаткових витрат на утримання сина повинна бути ним понесена, оскільки фактично позивач не повідомляла його про те, що дитини тривалий період хворіла, взнав про таку обставину лише в лютому 2018 року. Не визнає стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі ј частки заробітку (доходу), оскільки має утриманні ще двох неповнолітніх дітей, а також хвору матір. Не заперечує проти розірвання договору, сплати аліментів в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу), сплати заборгованості по аліментах на суму 3794 грн. з врахування сплачених коштів відповідно до наданих ним в судовому засіданні квитанцій, погашення пені на суму, що не перевищує 100% заборгованості зі сплати аліментів та відшкодування половини додаткових витрат на утримання дитини. Представник відповідача підтримав доводи довірителя. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно даних свідоцтва про народження від 25.03.2015, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.5). 25.04.2017 між [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] (Отримувачем) укладено договір про сплату аліментів, відповідно до якого сторони домовилися про наступне (а.с.8). Згідно п.п.3, 3.1., 4, 4.1, 10, 15 вищевказаного Договору встановлено обов`язок Платника сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Аліменти повинні бути сплачені Платником до 30 числа кожного поточного місяця за поточний місяць шляхом перерахування суми аліментів на відкритий рахунок на ім`я Отримувача в АТ КБ «Приватбанк» картковий рахунок № [NUMBER] . Крім сплати суми аліментів, зазначеної в п.3 Договору, Платник зобов`язується брати участь в додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою. Відпочинком, каліцтвом тощо). За домовленістю сторін, додаткові витрати на дитину у разі необхідності сплачуються платником в розмірі 500 грн щомісяця не пізніше 30 числа кожного поточного місяця за поточний місяць шляхом перерахування суми додаткових витрат на вказаний в п.3.1 договору рахунок до закінчення особливих обставин. У разі невиконання, несвоєчасного або неналежного виконання Платником умов договору та виникнення заборгованості, платник зобов`язується виплатити неустойку у вигляді пені в розмірі 1% від невиплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності взаємної згоди договір може бути змінений або розірваний в судовому порядку. Листом від 19.03.2018 [PERSON] повідомляла відповідача про наявність з його сторони заборгованості зі сплати аліментів, а також про те, що в результаті хвороби сина та його перебування на лікуванні нею були понесені додаткові витрати на його утримання та лікування (а.с.29). Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки від 04.03.2019, виданої ТОВ «Родорс» [PERSON] працює на вказаному підприємстві верстатником деревообробних верстатів, його дохід за період з 01.08.2018 по 31.01.2019 становить 54299 грн 77 коп. (а.с.33). Відповідно до складеного представником позивача розрахунку заборгованості по сплаті аліментів згідно договору від 25.04.2017 від 26.03.2019 року в [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів та додаткових витрат на утримання сина на суму 11610 грн 88 коп., пеня на суму 13010 грн, а загалом заборгованість на загальну суму 24620 грн 88 коп. (а.с.34). Надаючи правову оцінку вимогам, викладеним в позовній заяві, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ч.2\~ст.651\~ЦК України\~договір може\~бути змінено\~або розірвано\~за рішенням\~суду на\~вимогу однієї\~із сторін\~у разі\~істотного порушення\~договору другою\~стороною та\~в інших\~випадках,\~встановлених договором\~або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч.1 ст.610 ЦК України). Як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено відповідачем, з його сторони дійсно наявне неодноразове неналежне виконання умов укладеного між ним та позивачем договору, що полягає в несвоєчасній сплаті та не в повному обсязі аліментів на її користь на утримання сина, що призвело до утворення заборгованості. Така поведінка [PERSON] як платника вказує на істотне порушення умов договору, що є підставою для його розірвання (проти чого не заперечують ні представник позивача, ні сам відповідач). З огляду на викладене вимога розірвання договору про сплату аліментів підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягання сином повноліття варто зазначити наступне. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України» прожитковий мінімум для дітей віком до шести років становить 1626 грн. Визначаючи розмір аліментів на утримання сина, суд виходить з того, що відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, проте на його утримання перебувають ще двоє неповнолітніх дітей - згідно виконавчого листа від 06.10.2011, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, з [PERSON] стягують кошти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 зі всіх доходів його заробітку щомісячно, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Доводи про те, що на його утримання перебуває хвора мати суд до уваги не бере, оскільки згідно наданої довідки гр. [PERSON] перебуває на обліку в лікаря онколога та потребує стороннього догляду, проте не вказано, що догляд за нею здійснює [PERSON] та вона перебуває на його утриманні. Таким чином враховуючи розмір доходу [PERSON] , підтвердженого довідкою роботодавця, відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/5 частки доходу (заробітку) щомісячно, виходячи з вимог ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вимога позивача про стягнення з відповідача 8200 грн. заборгованості зі сплати аліментів та 13010 грн пені за їхню несвоєчасну сплату підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Згідно складеного представником позивача розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та наданими копіями виписок з банківського рахунку, на який відповідач перераховував даний платіж, на її думку заборгованість зі сплати аліментів становить 8200 грн. і відповідно ж на неї і нарахована сума пені в розмірі . Відповідач з такими сумами не погоджується. З метою їхнього спростування надав суду наступні оригінали квитанції на загальну суму 2700 грн - від 10.05.2017 на суму 500 грн., від 31.05.2017 на суму 500 грн., від 24.08.2017 на суму 1500 грн та від 22.02.2018 на суму 200 грн., згідно яких як стверджує [PERSON] вищевказані суми є також сплаченими ним на користь [PERSON] аліментами. Тому вважає, що сума заборгованості зі сплати аліментів, яка підлягає стягненню з нього має становити 5500 грн, та відповідно пеня на таку ж суму, оскільки відповідно до вимог СК України розмір пені за несплату аліментів не повинен перевищувати 100% заборгованості. З такими доводами відповідача суд погоджується проте не в повному обсязі, оскільки як встановленому умовами укладеного між ним та [PERSON] договору перерахування коштів має здійснюватись ним саме на визначений в договорі картковий рахунок АТ КБ «Приватбанк», проте як з квитанції від 10.05.2017 на суму 500 грн, виданої ДП «Укрпошта» не видно, що ця сума була перерахована відповідачем на визначений в договорі рахунок, в зв`язку з стягненню з нього підлягає заборгованість на суму 6000 грн. та відповідно пеня на таку суму, оскільки згідно ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини на суму 3410 грн 88 коп. варто зазначити наступне. В судовому засіданні представник позивача пояснила що саме така сума коштів була витрачена позивачем на ліки під час захворювання сина, проте документально не обґрунтувала належним чином чому саме така сума підлягає стягненню з відповідача. На знайшла свого підтвердження вищевказана сума в розрахунку заборгованості, долученому до позову. Нормами укладеного договору встановлено обов`язок відповідача у разі наявності особливих обставин в розмірі 500 грн. до закінчення таких обставин. Як видно з листа від 19.03.2018 позивач вказує, що її син хворів у вересні, жовтні, грудні 2017 року та в січні та в лютому 2018 року, проте доказів того, що вона повідомляла відповідача про це в матеріалах справи немає, окрім того договором встановлено, що платник несе фіксовану суму додаткових витрат на утримання дитини. Водночас суд бере до уваги те, що відповідач готовий понести Ѕ частину витрат, які просить позивач, тому вважає, що позов в цій частині слід задовольнити та стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина [PERSON] на суму 1705 грн. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку. Статтею 133 ЦПК України визначено, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~в т.ч.\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Так згідно наявних в матеріалах справи доказів [PERSON] сплатила 2000 грн витрат на правову допомогу, що підтверджується відповідним ордером, квитанцією до прибуткового касового ордеру та складеним представником позивача адвокатом Мукомел Л.А. розрахунком витрат на правову допомогу ( а.с.35, 37, 38). Враховуючи те, що позов задоволено частково, витрати позивача та судовий збір в користь держави підлягають стягненню з відповідача відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial