Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

10.01.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 23.10.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту №360-Ф/07. За умовами договору банк надав відповідачу кредит у сумі 12636,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9% річних строком до 22.10.2014 року для придбання автомобіля. Позивач вказує, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань станом на 27.11.2013 року за укладеним між сторонами кредитним договором виникла заборгованість відповідача перед позивачем на суму 11455,66 доларів США по кредиту та відсоткам за користування кредитом і штрафні санкції на загальну суму 95062,83 грн. Крім того, із посиланням на положення укладеного між сторонами договору застави від 23.10.2007 року, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф за порушення умов договору застави, а саме враховуючи, що термін дії договору добровільного страхування заставленого майна закінчився 23.10.2009 року і доказів укладення наступного договору страхування відповідач банку не надав, отже має сплатити штраф у розмірі 5% від заставленої вартості предмета застави у розмірі 3545,00 грн. Також позивач просить стягнути понесені ним судові витрати. До почату судового розгляду представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.10.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №360-Ф/07. Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 12636,00 доларів США. Кредит надається на строк з 23.10.2007 року по 22.10.2014 року або по день визначений в п.п. 3.3.11. цього договору зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 11,9% річних. Пунктом 1.4. кредитного договору визначено, що кредит надається на придбання автомобіля марки Шевроле, модель Авео, 2007 року випуску. Згідно п.п. 3.1.1., 3.1.2. кредитного договору, банк зобов'язується відкрити позичальнику позичковий рахунок [NUMBER] і видати позичальнику кредит в сумі визначеній в п. 1.1. цього договору з позичкового рахунку шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника [NUMBER] відкритий у ВАТ АБ «Укргазбанк». Банк зобов'язується надання кредиту здійснити в день укладення цього договору. Факт виконання позивачем своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором підтверджується матеріалами справи, а саме: меморіальним валютним ордером №ТR.16767.1.1192 від 23.10.2007 року та випискою по особовому рахунку [NUMBER] UAN з 23.10.07 по 27.11.13 (а.с. 26-27). Відповідно до п.п. 3.1.7, 3.1.8., 3.3.1. договору кредиту, банк зобов'язується проценти нараховувати за зобов'язаннями позичальника за період з дня одержання кредиту до дня його погашення, враховуючи перший день видачі кредиту та не враховуючі останній день користування кредитом. Проценти нараховувати на залишок заборгованості за кредитом. У разі ненадходження платежів від позичальника у встановлені дійсним договором строки суми погашених у строк платежів перераховувати на рахунки простроченої заборгованості. Позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені в п. 1.5. дійсного договору цілі та здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки. Згідно п.п. 3.3.3., 3.3.4. укладеного між сторонами кредитного договору, позичальник зобов'язується повернення суми кредиту здійснювати на рахунок [NUMBER] відкритий у ВАТ АБ «Укргазбанк» щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/84 від суми отриманого кредиту, що становить 150,00 доларів США, а останній платіж сплачується в сумі 186,00 доларів США не пізніше 22.10.2014 року. Якщо останній день для сплати частини кредиту припадає на вихідний або святковий день, то сплата чергового платежу по кредиту здійснюється напередодні. Дострокове повне або часткове повернення кредиту дозволяється у будь-який банківський день. У випадку внесення позичальником коштів на погашення заборгованості за кредитом в сумі, що перевищує розмір щомісячного платежу, надлишкова сума зараховується в рахунок сплати чергових платежів. Щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.1. цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту (для процентів), або в день дострокового розірвання цього договору (для процентів), з урахуванням п. 4.1. цього договору, сплачувати: комісію за обслуговування кредиту згідно з п. 1.3. цього договору; проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки зазначеної в п. 1.1. цього договору. У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.9. цього договору, починаючи с дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Сплатити банку заборгованість за кредитним договором шляхом внесення готівки в касу банку або шляхом безготівкового перерахування. Пунктом 3.1.9. кредитного договору передбачено, що банк зобов'язується на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховувати виходячи із процентної ставки зазначеної у п. 1.1. збільшеної на 1 процент, починаючи с дня виникнення простроченої заборгованості Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав у зв'язку із чим виникла заборгованість на загальну суму - 11455,66 доларів США, розрахована позивачем та перевірена судом, яка складається з: - 6795,32 доларів США - заборгованість за кредитом; - 4660,34 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно умов кредитного договору визначених у п.п. 5.3., 5.8., за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Сплата неустойки (штрафу, пені) за цим договором не звільняє позичальника від відшкодування збитків, завданих банку в повному обсязі. Строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами у три роки, в тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків понесених банком під час виконання умов цього договору. За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладені умови укладеного між сторонами кредитного договору та наведені норми чинного законодавства України, позивач законно здійснив нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов'язань, а саме пені: - за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 70456,14 грн.; - за несвоєчасну сплату процентів у сумі 24606,69 грн. Як вбачається з матеріалів справи, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №360-Ф/07 від 23.10.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір застави придбаного за кредитні кошти автомобіля від 23.10.2007 року. Відповідно до п.п. 2.3., 3.3.4., 4.2., 4.1. договору застави, заставодавець зобов'язаний на період дії дійсного договору застрахувати заставлене майно на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування. За невиконання чи неналежне виконання п.п. 3.3.1.-3.3.8. дійсного договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави згідно п. 2.3. дійсного договору. Предмет застави оцінено сторонами в 70900,00 грн. В разі невиконання чи неналежного виконання зобов'язань, передбачених дійсним договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні усі завдані у зв'язку з цим збитки. З огляду на наведені умови договору застави та враховуючи, що в матеріалах справи міститься копія укладеного договору добровільного страхування автомобіля строк дії якого завершився 23.10.2009 року і інших даних про наступне страхування предмету застави немає, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафу за невиконання умов договору застави у розмірі %5 від заставної вартості предмета застави у сумі 3545,00 грн. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості та дотримання умов договору застави відповідач суду не надав, як і відсутні докази належного виконання відповідачем умов укладених ним договорів. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки Відповідач порушив зобов'язання, встановлені кредитним договором та договором застави, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором, а також страхування предмета застави в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог банка про стягнення заборгованості по кредиту і штрафу за порушення умов договору застави. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved