Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

09.03.2021 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з 2009 по 2016 рік з відповідачем [PERSON] 27.01.2017 року суд стягнув з нього аліменти на користь колишньої дружини на її утримання у розмірі 1/14 від усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, у зв`язку із тим, що [PERSON] потребувала матеріальної допомоги. Після ухвалення рішення, суттєво змінились обставини, які надають йому можливість надання утримання колишній дружині. Крім того у відповідача відпала потреба у матеріальній допомозі. З 2019 року відповідач працевлаштована, окрім заробітної плати, отримує пенсію з інвалідності. Її сукупний дохід перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Також 02.06.2018 року він уклав новий шлюб із [PERSON] , яка перебуває на його утриманні, потребує лікування через наявність хвороб. Крім того, він сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] , 2003 року народження. У нього на утриманні перебуває непрацездатний батько [PERSON] , 1958 року народження, який має хронічні захворювання. Він не має власного житла, тому орендує квартиру, за яку щомісячно сплачує 3500 грн. та комунальні платежі. Вважає, що ці обставини є підставою для припинення права [PERSON] на отримання аліментів. Просить суд припинити право [PERSON] на аліменти, які стягується на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2017 року. з дня настання обставин, коли відповідач перестала потребувати матеріальної допомоги. 10.03.2021 року суддя відкрив спрощене провадження по справі з викликом сторін (а.с. 41). 14.05.2021 року представник відповідача адвокат Стадніченко С.В. подав відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позову. Вказав, що [PERSON] станом на 01.05.2021 року має заборгованість із сплати аліментів в сумі 24700,91 грн. [PERSON] має третю групу інвалідності, отримує пенсію з інвалідності, також працює кур`єром у ТОВ «Крок Г.Т.», має ряд захворювань. Тому продовжує потребувати матеріальної допомоги з боку [PERSON] . Позивачем не надано доказів того, що [PERSON] утримує свого батька [PERSON] . Договір оренди квартири закінчується 05.05.2021 року. 21.05.2021 року представник позивача адвокат Приладишева Н.Г. подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що [PERSON] працювала на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів в 2017 році та продовжує працювати, продовжує отримувати пенсію по інвалідності, що свідчить про те, що вона не потребувала матеріальної допомоги від [PERSON] . Також вказала, що хвороби, на існування яких посилається відповідач виникли у неї після розірвання шлюбу і не є причиною її інвалідності. Стан здоров`я дітей не впливає на спір щодо аліментів на утримання дружини, оскільки позивач сплачує аліменти на утримання дітей. [PERSON] отримує сукупний дохід, який перевищує прожитковий мінімум, а тому вона не потребує матеріальної допомоги. [PERSON] продовжив орендувати квартиру до 2024 року. 31.05.2021 року [PERSON] подала до суду заперечення, в якому вказує , що потребує матеріальної допомоги від колишнього чоловіка, оскільки вона вимушена утримувати двох неповнолітніх дітей, які проживають разом із нею. Аліменти, які вона отримує від [PERSON] , на їх утримання, не забезпечують прожиткового мінімуму для дітей. При розгляді справи про стягнення аліментів в 2017 році на її утримання, [PERSON] не заперечував проти стягнення з нього аліментів, рішення суду не оскаржував. Крім того, 25.07.2021 року старшому сину виповниться 18 років, у зв`язку із чим, у позивача припиниться обов`язок сплати аліментів на його користь. В судовому засіданні представник позивача адвокат Єренко Д.В. позовні вимоги підтримав, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] проти позову заперечила, просила суд відмовити в його задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Згідно статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Відповідно до ч.3 ст.82 СК України право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: 1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; 2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. Суд встановив, що [PERSON] і [PERSON] з 23.01.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2016 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] (а.с. 19) та [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). Діти проживають разом із матір`ю [PERSON] . Позивач [PERSON] сплачує аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 від усіх видів доходів, на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів. 27.01.2017 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення, яким стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/14 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісяця, починаючи з 05.01.2017 року протягом строку інвалідності (а.с. 12). Рішення суду мотивовано тим, що сторони по справі перебували у шлюбі, [PERSON] під час шлюбу отримала 3 групу інвалідності та на даний час потребує матеріальної допомоги, сторони повнолітніх дітей не мають, а також з урахуванням того, що [PERSON] є працездатним, та сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини його заробітку, крім того позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , у розмірі 1/5 частини його заробітку. Рішення суд від 27.01.2017 року перебуває на виконанні в Хортицькому ВДВС у місті Запоріжжі з 02.02.2021 року, згідно розрахунку заборгованість [PERSON] складає 24700,91 грн. [PERSON] працює в ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод», відповідно довідки про доходи, його дохід за 2018 рік склав 117999,40 грн., за 2019 рік 147337,85 грн., 2020 рік 158290,97 грн. (а.с. 21-23). Батько позивача [PERSON] є пенсіонером за віком (а.с. 26). Відповідно медичної довідки має ряд захворювань, потребує постійного прийому лікарських препаратів (а.с.27). [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] , яку орендує за 3500 грн. на місяць (а.с. 28). [PERSON] має третю групу інвалідності, причина загальне захворювання, інвалідність встановлена до грудня 2021 року. Доходи [PERSON] складаються з пенсії по інвалідності (а.с. 64-66) та заробітної плати за місцем роботи в ТОВ «КРОК Г.Т.», де вона працює на посаді кур`єра (а.с. 67). Згідно трудової книжки відповідача, вона була працевлаштована під час перебування у шлюбі з [PERSON] та на час стягнення аліментів на її користь у 2017 році. Суд відзначає, що обставини, встановлені судом у рішенні від 27.01.2017 року, на підставі положень ч.5 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. [PERSON] брав участь під час розгляду справи про стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] , рішення суд не оскаржував, тому погодився із рішенням та встановленими в ньому обставинами. Судом в рішенні від 27.01.2017 року було встановлено, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, при цьому суд врахував те, що [PERSON] сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. Суд робить висновок про те, що матеріальне становище [PERSON] не змінилось, вона отримує такий саме дохід за місцем роботи та пенсію з інвалідності, як і в 2017 році. Так само, [PERSON] продовжує працювати на тому самому підприємстві, його дохід збільшився у незначному розмірі в порівнянні з 2018 роком. Суд виходить із того, що для підставами для припинення стягнення аліментів є певні зміни, які виникли після присудження судом аліментів, які пов`язані із припиненням потреби у матеріальній допомозі одержувача аліментів та неспроможності платника аліментів надавати таку допомогу. [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог неодноразово посилається на те, що [PERSON] не потребувала матеріальної допомоги на час ухвалення рішення від 27.01.2017 року. Проте суд ці доводи відхиляє, оскільки рішення суду [PERSON] не оскаржив, а тому потреба відповідача у матеріальній допомозі є фактом, встановленим судом, який не підлягає доказування по даній справі. Суд не приймає посилання [PERSON] на те, що він утримує свою дружину від другого шлюбу [PERSON] та батька [PERSON] . Суду не надано доказів утримання дружини та батька з боку [PERSON] , виду та розміру такої допомоги. Сама по собі наявність у позивача членів сім`ї не означає того, що він несе витрати на їх утримання. Позивач не довів належними та допустимими доказами того, що внаслідок зміни його матеріального становища, він неспроможний надавати допомогу відповідачу.

Outcome: dismissed