overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

10.03.2016 року [PERSON], звернулася до суду з позовом та просить визначити їй додатковий строк в один місяць для подачи заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Мотивує це тим, що вона проживає зі своєю донькою [PERSON], яка на той час була вагітною та сином - інвалідом [PERSON], у зв'язку з вагітністю та пологами доньки з ускладненням, доглядом за новонародженим онуком та доглядом за сином-інвалідом була позбавлена можливості в установлений законом 6 -ти місячний строк подати заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Сторони надали заяви про розгляд справи у їхню відсутність, позивач позивні вимоги підтримує, а відповідач визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). На час смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Позивач являється дочкою [PERSON] та є її спадкоємцем за законом першої черги, що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). З повідомлення Овруцької державної нотаріальної контори № 368/01-16 від 15.03.2016 р. видно, що спадкова справа після померлої [INFO] року [PERSON] не заводилась, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. З матеріалів справи видно, що постановою Овруцької державної нотаріальної контори №307/02-31 від 04.03.2016 р. позивачці [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.14). Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. [PERSON] вчасно не звернулася до нотаріальної контори, оскільки вона здійснювала догляд за сином - інвалідом та новонародженим онуком, а тому суд вважає, що остання пропустила вказаний строк з поважної причини і їй слід надати додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

10.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11.12.2007 року. Під час перебування у шлюбі, в подружжя народилася дитина донька [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що причиною розпаду сімї є те, що вони не зійшлися характерами з відповідачем, мають різні погляди на життя, внаслідок чого в їхніх стосунках виникла неприязнь, яка з часом перетворилась в психологічну несумісність. Спільне життя припинено з листопада 2013 року. Спільне господарство не ведеться, вважає, що сімя розпалась і відновлена бути не може. [PERSON] прохає розірвати шлюб зареєстрований з [PERSON] В судовому засіданні позивач була відсутня, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити в повному об'ємі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11.12.2007 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ №075259 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Валківського районного управління юстиції Харківської області, прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила на «Редько».(а.с.9) Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ВЛ №293569, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції Харківській області, у сторін [PERSON] та [PERSON] народилася дитина [PERSON], [INFO] (а.с.10). Згідно змісту довідки №484 від 10.03.2016 року виданої КП «Благоустрій» Валківської міської ради, [PERSON] мешкає разом з донькою [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. (а.с.11) Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою суду від 28.04.2016 року сторонам по справі було надано строк для примирення. Сторони не примирилися. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязанні спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається із матеріалів справи, сторони проживають тривалий час окремо, спільне господарство не ведуть, що свідчить про те, що вони не мають наміру виправляти ситуацію, яка склалася, подальше їх сумісне подружнє життя не можливе. Судом були прийняті заходи щодо збереження сім'ї, так як в сім'ї є неповнолітня донька, однак той факт, що [PERSON] та [PERSON] не примирилися свідчить про те, що стосунки між сторонами остаточно припинені. При таких обставинах суд вважає, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а тому шлюб повинен бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~10.03.2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області задовольнив позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Будівельне управління № 813» про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку та збитків за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції. При ухваленні рішення судом не було вирішено питання про судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

10.03.2016 року в суд звернулася [PERSON] із зазначеним позовом, посилаючись на те, що передбачений ст.1270 ЦК України строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої 06.06.2015 року [PERSON], пропущений нею з поважних причин. В судовому засіданні позивачка підтримувала свій позов та просила визначити їй згаданий термін у 1 місяць, посилаючись на те, що в звязку з своєю хворобою вона не мала можливості своєчасно звернутися в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Представник відповідача, Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не зявився, а звернувся до суду із листом, яким не заперечував проти задоволення позову і просив справу розглянути за відсутності її представника. Судом встановлено, що 6 червня 2015 року в селищі Ромодан Миргородського району Полтавської області померла [PERSON], в звязку з чим відкрилась спадщина на її майно. Відповідно до ст. 1223 ч.1 ЦК України позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на всі права і майно, що належали спадкодавцю [PERSON] (а.с.14). Відповідно ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подачі в нотаріальну контору відповідної заяви в шестимісячний термін з часу відкриття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Миргородського нотаріального округу від 08.12.2015 року було відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 06.06.2015 року [PERSON] (а.с.17). Позивачка у визначений законом термін не звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини через свою хворобу, яка підтверджується довідкою Державного закладу «Лінійна поліклініка станції Ромодан СТГО «Південна залізниця» на а.с.16. Вказану причину суд вважає поважною, оскільки вона обєктивно перешкоджала позивачці своєчасно звернутися до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини. Згідно ст. 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на відсутність заперечень відповідача проти позову та вважаючи строк для прийняття спадщини пропущеним позивачкою з поважних причин, суд знаходить можливим задовольнити її позов, визначивши їй додатковий місячний строк для подання нею заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

10.03.2016 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 27.07.2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя видалось невдалим, сімейні відносини припинені з березня 2014 року через відсутність порозуміння. Його особистим інтересам суперечить надходження з відповідачкою в юридичному шлюбі. Позивач просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Заперечень проти ухвалення заочного рішення не має. Відповідачка у судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів, щодо правовідносин сторін, а тому по справі варто ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що сторони 27.07.2011 року зареєстрували шлюб. (а.с.3). Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки як встановлено в судовому засіданні, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн., які були понесені позивачем при звернені до суду.(а.с.1)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

10.03.2016 року до суду із позовом звернулась позивач про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно дитині не допомагає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працює на ТОВ «Церсаніт Інвест». В судовому засіданні позивач зменшила свої позовні вимоги, просила стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого відділом ДРАЦС по м. Новоград-Волинський від 04.12.2015 року, сторони по справі є батьками [PERSON] [INFO] Згідно довідки № 280 від 02.02.2016 року позивач отримує допомогу при народженні першої дитини за грудень 2015 р. - 860 грн., січень - лютий 2016 р. -1720 грн. Відповідно до довідки № 750 від 04.02.2016 року дитина проживає та перебуває на утриманні позивача. Згідно листа ВДВС Новоград-Волинського МУЮ №28050 від 18.11.2011 р. відповідач сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Згідно довідки про доходи відповідача, загальна сума доходу за період з жовтня 2015 р. по березень 2016 р. складає - 32 943 грн. 96 коп. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням обов'язку обох батьків утримувати свою дитину, суд вважає, що аліменти в розмірі 1/6 частини від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, є сумую, що відповідає обов'язку батька дитини забезпечити частину витрат на її утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

10.03.2016 року до суду із позовом звернулась позивач про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до її повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно дитині не допомогає, однак має таку можливість, оскільки працює військовослужбовцем. Позивач у судове засідання зявилась, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, однак про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії 1-ТП № 116517 від 20.03.2002 року, сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки № 1421 від 25.02.2016 р. дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.\~\~ Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти в розмірі, що буде відповідати, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів. З урахуванням обовязку обох батьків утримувати свою дитину, суд вважає, що аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, є сумую, що відповідає обовязку\~ батька дитини забезпечити частину витрат на її утримання, з урахуванням\~ мінімальних життєвих потреб дитини. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 551,20 грн.\~\~підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

10.03.2016 року заявник. звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому Державного акту на право приватної власності на землю серія ЧН №040703 від 18.10.2004 року на земельну ділянку площею 2,14 га, що розташована на території Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, який виданий Городнянським районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області №202 від 15.07.2004 року, так як в написанні його прізвища в акті була допущена помилка замість «ЛУГИНА ПЕТРО ВАСИЛЬОВИЧ» він зазначений як «ЛУГІНА ПЕТРО ВАСИЛЬОВИЧ». В судове засідання учасники розгляду заяви не прибули, в поданих заявах просять суд здійснити розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заявник (на підставі паспорта громадянина України НК308943, виданого 14.04.1997 року Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області, пенсійного посвідчення серія ААЄ №830384 від 07.06.2012 року та довідки Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області №213 від 23.02.2016 року довів факт, що йому належить Державний акт на право приватної власності на землю серія ЧН №040703 від 18.10.2004 року на земельну ділянку площею 2,14 га, що розташована на території Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, який виданий Городнянським районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області №202 від 15.07.2004 року, так як в написанні його прізвища в акті була допущена помилка замість «ЛУГИНА ПЕТРО ВАСИЛЬОВИЧ» він зазначений як «ЛУГІНА ПЕТРО ВАСИЛЬОВИЧ», а тому встановлені судом обставини є підставами для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

10.03.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що подружнє життя з відповідачкою не склалося, з травня 1998 року відносини між ними носять формальний характер, вони разом не проживають, в нього є інша дружина та спільні діти. Позивач [PERSON] подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та настоює на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON], яка про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена за зареєстрованим місцем проживання, не зявилася в судове засідання, причини неявки не повідомила, а тому суд, враховуючи згоду позивача, вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 13 січня 1998 року виконкомом Митківської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, актовий запис №01. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей немають, однак відповідачка не бажає зявитися в орган ДРАЦС для розірвання шлюбу в добровільному порядку. Відповідно до вимог ст.ст.104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримує подружніх відносин з травня 1998 року, з даного часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за цей строк сторони не помирилися, припинили подружні відносини. Враховуючи встановлені судом обставини справи, фактичні взаємини між сторонами, суд приходить до висновку, що подальше перебування в даному шлюбі сторін та збереження сімї суперечить інтересам позивача, а тому заявлений позов слід задоволити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

10.03.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 13.12.2008 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №313, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем. Посилаючись на те, що єдиною сім'єю перестали проживати з грудня 2015 року через суперечки, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, виникнення відчуження, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначаючи, що втратила почуття любові до чоловіка. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні на розірвання шлюбу згоден. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved