Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

07 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що [PERSON] є сином [PERSON], яка померла 18 вересня 2015 року. У звязку з чим, позивач звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку нежитлового приміщення № 31 за адресою: м. Вінниця, вулиця Пушкіна, будинок № 21. [PERSON] як єдиний спадкоємець, звернувся до Приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. На підтвердження належності спадкодавиці даного нерухомого майна, позивачем було надано Договір купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] від 22 грудня 2012 року за реєстровим № 2960. Однак, 24 березня 2016 року Постановою приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частки нежитлового приміщення № 31 за адресою: м. Вінниця, вулиця Пушкіна, будинок 21, після смерті 18 вересня 2015 року його матері [PERSON], так як за життя державну реєстрацію свого права, у встановленому законом порядку, не здійснила. За таких обставин, позивач позбавлений можливості набути право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом через нотаріальну контору. У звязку з вищевикладеним [PERSON] просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на ? частку нежитлового приміщення під номером 31, цокольного поверху в багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вулиця Пушкіна, будинок 21, загальною площею 120,4 кв.м., після смерті 18 вересня 2015 року його матері [PERSON] Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Від представника позивача [PERSON] [PERSON] на адресу суду надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити за відсутності позивача і його представника та позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника [PERSON] міської ради [PERSON] надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника [PERSON] міської ради та зазначив, що при прийнятті рішення покладається на думку суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника [PERSON] - [PERSON] надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити за відсутності [PERSON] та позовні вимоги задовольнити. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Як було встановлено судом, 05 травня 1967 року народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЯК № 065265, видане 06 червня 1967 року міським бюро ЗАГС м. Вінниці, де в графі батьки зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 11). 22 грудня 2012 року між ТОВ «Виробничо-інвестиційна компанія «Свій дім» (продавець) та [PERSON] і [PERSON] (покупці) було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до умов якого продавець передав (продав), а покупці прийняли у власність (купили) нежиле приміщення під номером № 31, цокольного поверху в багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Пушкіна, буд. № 21, в рівних частках кожний (а.с. 8-9). Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-АМ № 322926, видане 13 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] (мати позивача) померла 18 вересня 2015 року (а.с. 12). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з оглянутої копії спадкової справи, відкритої Приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] внаслідок смерті [PERSON], що [PERSON] (син померлої [PERSON]І.) звернувся із заявою про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON] у встановлений законом строк (а.с. 55). Згідно відповіді Приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] від 24 березня 2016 року, нотаріус не має можливості видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, оскільки останнім не було надано правовстановлюючих документів, які б підтверджували реєстрацію права власності на ? частку нежитлового приміщення № 31, цокольного поверху в багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Пушкіна, буд. 21 за [PERSON] (а.с. 13). Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обовязковою. Права на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення (ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Зі змісту статті 182 ЦК України випливає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. А тому, нотаріус як спеціальний субєкт здійснює функції державного реєстратора, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими правами та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяження. Померла [PERSON] за життя не здійснила державну реєстрацію права власності на 1/2 частку нежитлового приміщення № 31, цокольного поверху в багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Пушкіна, буд. 21, а відтак нотаріус дійсно позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом позивачу у звязку з тим, що державна реєстрація права власності на вищевказане спадкове майно не проведена. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на вищевикладене суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 600 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved