Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

07.09.2020 року позивач звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що сторони з вересня 1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Дошлюбне призвіще позивача « [PERSON] ». Від спільного проживання в шлюбі мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказувала, що відповідач вчиняє сварки, у зв`язку з чим вона відчуває емоційну невпевненість, страх, душевні страждання, знаходиться в пригніченому стані. На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинено. Між сторонами втрачені почуття любові та взаємної поваги. Вважає, що примирення та збереження сім`ї неможливе, просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 28.10.2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, що не з`явилися в судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що 17.09.1993 між між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Кременчуцьким палацом шлюбів видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис № 1429. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Автозаводського райвиконкому м. Кременчука від 23.09.1994 серія [NUMBER] , актовий запис № 1190. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства, відновлювати які не бажають. Примирення між подружжям не можливе. Шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Суд ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача слід стягнути на користь позивача 840 грн. 80 коп. на відшкодування понесених ним витрат зі сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved