Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

10.03.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача суму коштів у розмірі 50000,00 грн., суму комісійної винагороди у розмірі 150,00 грн., суму пені у розмірі 4400,00 грн., 3% річних у розмірі 361,64 грн., інфляційні витрати у розмірі 3096,50 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2436,00 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 26.11.2013 між ним та відповідачем було укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, відповідно до умов якого відповідач відкрив позивачу поточний рахунок [NUMBER] у гривнях та зобов'язався виконувати функції з обслуговування банківського рахунку позивача. 03.12.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення розрахункової операції, а саме перерахування грошових коштів у розмірі 50000,00грн. з поточного рахунку [NUMBER] на рахунок [NUMBER], який відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк». Разом з тим, відповідачем дану операцію було проведено через касу банку, як виплату готівкою коштів вкладу у розмірі 50150,00 грн. та одночасно відповідачем було проведено внесення коштів у розмірі 50000,00 грн. до каси з метою перерахування коштів на рахунок, який відкритий у ПАТ КБ «Дельта Банк». Разом з тим, кошти у розмірі 50000,00 грн. на рахунок позивача, відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк» не надходило. Таким чином, позивач вважає, що діями відповідача порушуються його права. Крім того, позивач вважає, що діями відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оціює у розмірі 5000,00 грн. Протягом розгляду справи позивач просив збільшити розмір позовних вимог, подавши відповідну заяву, згідно якої просив стягнути з відповідача на користь позивача суму коштів у розмірі 50000,00 грн., суму комісійної винагороди у розмірі 150,00 грн., суму пені у розмірі 5000,00 грн., 3% річних у розмірі 986,30 грн., інфляційні витрати у розмірі 22464,20 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2436,00 грн. та 2192,40 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені обставини та доводи, просив позов задовольнити. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив. Направив письмові заперечення, згідно яких зазначив, що з 03.03.2015 у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», у зв'язку із чим Банк не має права відповідно до ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснити задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а вимоги щодо здійснення розрахункової операції по переказу грошових коштів будуть задовольнятися відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому підстав для задоволення позову немає. Крім того, послався на те, що 22.06.2015 позивачу, відповідно до вказаного Закону, було виплачено 16741,65 грн з поточних рахунків, відкритих в ПАТ «Дельта Банк». На підставі ст. ст.169,224 ЦПК України, суд, визнавши причини неявки відповідача не поважними та враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як встановлено судом, 26.11.2013 між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір № 013-28597-261113 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, відповідно до умов якого відповідач відкрив позивачу поточний рахунок [NUMBER] у гривнях та зобов'язався виконувати функції з обслуговування банківського рахунку позивача (здійснювати зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо), що, згідно письмових заперечень, не заперечувалось відповідачем. (а.с.69-70) Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч.1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. 03.12.2014 позивач [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про здійснення розрахункової операції, а саме перерахування грошових коштів у розмірі 50000,00 грн. з рахунку, який відкритий в ПАТ «Дельта Банк» згідно договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку на інший рахунок позивача, відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк». (14-16) 03.12.2014 відповідачем ПАТ «Дельта Банк» на виконання вимог вказаної заяви позивачу було виплачено кошти з поточного рахунку у розмірі 50150, 00 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки №42443597 від 03.12.2014 (а.с.9) Як вбачається з наданої позивачем квитанції №ПН1174338, 03.12.2014 позивач вніс через касу ПАТ «Дельта банк» готівкою кошти у розмірі 50000,00 грн. з метою їх міжбанківського переказу на рахунок [NUMBER] в ПАТ КБ «ПриватБанк» для поповнення карткового рахунку [NUMBER] (а.с.11) Разом з тим, згідно виписки по особовому рахунку [NUMBER] відкритому у ПАТ КБ «ПриватБанк», внесені позивачем кошти у розмірі 50000,00 грн. не були зараховані на вказаний вище рахунок. Даних та доказів, які спростовували зарахування цих коштів на зазначений рахунок суду не надано. Іншого судом не встановлено. При цьому, як встановлено судом і така обставина є загальновідомою інформацією, на підставі Постанови Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право кредиторів на заявлення уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Як встановлено судом і вказана обставина позивачем не заперечувалась, позивачу було виплачено кошти, які знаходились на поточних рахунках, відкритих у ПАТ «ДельтаБанк» у розмірі 16741,65 грн., що підтверджується випискою з рахунків (а.с.83). Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав згідно ч.1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для стягнення залишку суми коштів у розмірі 50000,00 грн., суму комісійної винагороди у розмірі 150,00 грн., суму пені у розмірі 5000,00 грн., 3% річних у розмірі 986,30 грн., інфляційні витрати у розмірі 22464,20 грн. За вказаних обставин відсутні підстави для стягнення моральної шкоди та судових витрат. Відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed