Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

08.02.2017 заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO]. На обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [INFO] померла її невістка - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 23.04.2015 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Марківського РУЮ у Луганській області , номер актового запису 104. Після її смерті відкрилась спадщина на грошові вклади , земельні частки (пай) та земельні ділянки, що розташовані на території Кабичівської сільської ради Марківського району Луганської області. Спадкоємці перщої, другої та третьої черги за законом відсутні. Вона звернулась до державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом. 30.01.2017 їй було відмовлено в оформленні спадкових справ з тих підстав , що хоча вона постійно проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини , але підтвердити свої відношення зі спадкодавцем не може. Вона являється єдиною спадкоємцем за законом . Інших спадкоємців немає. Сімейні стосунки між нею та померлою виникли з лютого 1986 року , коли її син, [PERSON] , одружився з померлою , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого відділом ЗАГС Марківського району Луганської області 19 лютого 1986 року. З цього часу вони проживали однією сім'єю ,були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки , вели спільне господарство. Факт родинних відносин між нею та її сином, [PERSON], підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. [INFO] року її син [PERSON] помер. Факт, що вона постійно проживала разом із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини , підтверджується актом, від 08.02.2017 року , складеним депутатом Марківської селищної ради округу №1 [PERSON] У судовому засідання заявник на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Марківської селищної ради Луганської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, заперечень щодо встановлення факту проживання заявника зі спадкодавцем однією сім'єю не менш ніж п'ять років суду не надано. Натомість надано заяву в якій справу просили розглянути без участі їх представника. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] засвідчила, що вона з 1983 року проживає по [ADDRESS] і добре знає сім'ю заявника. З 80-х років заявник проживала разом з чоловіком - [PERSON], чином - [PERSON], та невісткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Вони жили, як одна сім'я, мали і вели спільне господарство - корову курей, город на якому завжди поралися всі разом. Чоловік, син заявниці померли раніше, а згодом у 2015 померла і невістка, яка до своєї смерті жила розом з заявником. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] засвідчив суду, що він з 1967 року порживає по [ADDRESS] і добре знає сім'ю заявника, оскільки є сусідами. Десь з 1985-1986 року до своєї смерті з заявником, її чоловіком та сином проживала іневістка [PERSON], її і ховали звідти. Вони жили, як одна сім'я, мали і вели спільне господарство - корову, город на якому завжди поралися всі разом. Відповідно до ч.3 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутністю, заінтересована особа, скористалася цим правом. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заінтересованої особи, за наявними по справі доказами. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши заяву, письмові докази, що маються у справі, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 27.09.2012 року помер син заявника [PERSON] , про що відділ державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції у Луганській області зроблено відповідний актовий запис №79 та 01.10.2012 року видано свідоцтво про смерть(а.с.5). Згідно копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марківського районного управління юстиції у Луганській області зроблено відповідний актовий запис №. 104 та 23.04.2015 року видано свідоцтво про смерть (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на грошові вклади (а.с.8) , земельні частки (пай) (а.с.9-10) та на земельні ділянки(а.с.11-12), що розташовані на території Кабичівської сільської ради Марківського району Луганської області. Заявник звернулась до державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом. 30 січня 2017 року згідно постанови державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії- видачі свідоцтва про право на спадщину до підтвердження факту родинних відносин (а.с.14). Сімейні стосунки між [PERSON] та померлою [PERSON] виникли з лютого 1986 року , коли син заявника [PERSON] одружився з померлою , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого відділом ЗАГС Марківського району Луганської області 19 лютого 1986 року(а.с.7) . Згідно акту депутата округу №1 Марківської селищної ради від 08.02.2017 року померла [PERSON] разом з заявником проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, вели спільне господарство більше 20 років (а.с.15). Встановлення даного юридичного факту для [PERSON] має юридичне значення, оскільки надає їй можливість реалізувати своє право на спадщину. Встановлюючи наявність підстав для встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] суд бере до уваги показання свідків [PERSON] та [PERSON], з яких випливає, що заявник та померла в 2015 році [PERSON] мешкали однією сім'єю з лютого 1986 року, коли [PERSON] та [PERSON] одружились і з того часу вони почали мешкати разом з заявницею за адресою: [ADDRESS] Отже, судом встановлено, що заявник [PERSON] проживала разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю не менш ніж п'ять років до її смерті. Вирішуючи справу по суті судом використовуються норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»зазначено, що привирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно із вимогами статті 1264 Цивільного кодексу України четверту чергу права спадкування за законом мають особи, які мешкали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що факт сумісного проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], є встановленим в судовому засіданні, оскільки заявником надано достатньо доказів щодо її проживання однією сім'єю з лютого 1986 року по день смерті [PERSON] - [INFO] року включно. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви в повному обсязі. У відповідності до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved