Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

10.07.2017р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся з позовом до Краснопільської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області (далі - відповідач), в якому, в якому просить визнати за ним як спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 15.02.2015р., право приватної власності на земельні ділянки загальною площею 6,61 га, яка розташована в межах Краснопільської сільської ради Врадіївського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його мати за життя успадкувала земельні ділянки загальною площею 6,61 га, яка розташована в межах Краснопільської сільської ради Врадіївського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач в судове засідання не з' явився, проте 28.08.2017р. звернувся до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності. Представник позивача в судове засідання не з' явився, проте 15.09.2017р. звернувся до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності, витрати зі сплати судового збору просить залишити за позивачем. Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте 03.08.2017р. звернулася до суду із заявою, в якій не заперечую щодо задоволення позову та просить розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, проте 30.08.2017р. звернулася до суду із заявою, в якій не просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачами пред'явленого до них позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до наступного висновку. Так, як вбачається з матеріалів справи позивач - [PERSON], 15.07.1949р.н., є сином [PERSON], яка померла 15.02.2015р. Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-МК № 003647, виданого головою Краснопільської сільської ради народних депутатів 11.03.2001р., [PERSON] належала земельна ділянка загально площею 6,61 га, яка розташована в межах території Краснопільської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, та яка складається з двох ділянок: ділянка 1, площею 4,46 га, ділянка 2, площею 2,15 га. Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки станом на 21.06.2017р. ринкова вартість земельної ділянки становить 120 463 грн. 00 коп. Постановою від 07.07.2017р. державний нотаріус Врадіївської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва на спадщину за за повітом, з огляду на те, що ім'я та по-батькові зазначене у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-МК № 003647 не збігається з іменем та по-батькові спадкодавця, а сам державний акт містить виправлення. Водночас, рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 29.08.2017р. у справі № 474/622/17, яке набрало законної сили 09.09.2017р., встановлено, що 15.02.2015р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 214348 від 16.02.2015р., яка в свою чергу приходилася заявнику матір'ю, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ФП № 307267 від 18.04.1991р. (виданим повторно), згідно якого [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], а також свідоцтвом про народження серії І-ФП № 092219 від 30.08.2000р. (виданим повторно), згідно якого батьками заявника вказано: батьком - [PERSON], матір'ю - [PERSON]. При чому, враховуючи зазначення у свідоцтві імені матері заявника як [PERSON], слід зазначити, що судом не встановлено перебування батька заявника в іншому зареєстрованому шлюбі, чи що матір'ю заявника є інша особа, а не [PERSON]. Судом також встановлено, що на ім'я [PERSON] Врадіївським РВ УМВС України в Миколаївській області видавався паспорт серії ЕО № 139447 від 23.04.1996р. Згідно довідки Краснопільської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області № 337 від 20.04.2017р. [PERSON] на момент смерті проживала [INFO], та знята з реєстраційного обліку в звязку зі смертю а/з № 3 від 16.02.2015р. На час смерті спадкодавець проживала одиноко. Судом встановлено, що на ім'я [PERSON] 18.12.1996р. видавався сертифікат серії МК № 0121733 на право на земельну частку (пай) у землі яка перебуває у колективній власності КСП Перше Травня розміром 6,45 в умовних кадастрових гектарах. 11.03.2001р. на ім'я [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 003647 на земельну ділянку площею 6,61 га, з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Краснопільської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. Причому слід відмітити, що у вищевказаних документах в подальшому було зроблено виправлення стосовно імені та по-батькові власника земельної частки (паю) та земельної ділянки з [PERSON] на [PERSON]. Вищевказане також підтверджується листом відділу у Врадіївському районі головного управління Держгеокадастру у Миколаївської області № 15/141-17 від 25.05.2017р. Крім того, вищезазначені обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], згідно яких слідує, що ім'я та по-батькові матері заявника було [PERSON] та вона була власником земельної ділянки в межах території Краснопільської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, оскільки працювала в КСП Перше Травня. Згідно заповіту від 15.04.2002р. [PERSON] земельну ділянку площею 6,61 га, належну їй на підставі державного акта серії МК № 003647, виданого 11.03.2001р. заповіла своєму синові [PERSON]. Відповідно до листа Врадіївської державної нотаріальної контори № 813/01-16 від 23.08.2017р. Після померлої 15.02.2015р. [PERSON] спадкова справа не відкривалася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 48857379 від 23.08.2017р. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено в ст.ст. 81 та 131 ЗК України, п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері, в даному випадку позивач не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у нього виникло у зв'язку із смертю матері, а відтак позов є законним і обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України та думку представника позивача судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: approved