Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

08 травня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому вказує, що 26 січня 2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем виявилося невдалим. Між ними згасло почуття взаємної любові один до одного, повага, дружба, взаємодопомога. На протязі останнього часу подружніх стосунків вони не підтримують, так як не зійшлися характерами та поглядами на життя і на цьому грунті в них постійно виникають сварки та побутові конфлікти. Шлюбні відносини між ними припинені, проживають вони окремо. Крім того подальше спільне життя стало неможливим, так як відповідач застосовує до позивачки насилля, іноді деспотично відноситься до сина. Така поведінка відповідача дуже впливає на їх психічний стан. Примирення між ними неможливе, тому позивач просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище «Варяніченко», додатково суду пояснила, що позивач довгий час вживав наркотики, має судимість. Зараз зловживає спиртними напоями, проявляє по відношенню до неї агресію, погрожує фізичною розправою. Вона перебуває в постійному страху, що негативно впливає на стан її здоровя. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечує, суду пояснив, що хоче зберегти сімю заради дитини, однак не заперечує, що почуття кохання між ними згасло, вважає доцільним проживати окремо один від одного. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 26 січня 2000 року Максимільянівською сільською радою Марїнського району Донецької області, актовий запис № 02, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії I-НО № 073529 від 26 січня 2000 року (а.с.8). Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО №292207 від 08 квітня 2002 року (а.с.7). Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо. З пояснень відповідача у судовому засіданні виходить що він фактично ніяких дій, спрямованих на примирення та відновлення сімейних стосунків не зробив. Позивачка категорично заперечує проти збереження шлюбу, так як відповідач зловживає спиртними напоями, проявляє по відношенню до неї агресію, погрожує фізичною розправою. Вона перебуває в постійному страху, що негативно впливає на стан її здоровя. Під час зустрічі напередодні судового засідання між ними знову відбулася сварка, у присутності дитини, відповідач знову її образив . Фактичні обставини справи, пояснення позивачки та відповідача, свідчать про те, що примирення між сторонами неможливо, шлюб розпався остаточно, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу можливе тільки на паритетних засадах, на почуттях взаємної поваги та любові. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved