Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

07 листопада 2019 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0861799901/Т/972120 від 09 липня 2013 року у розмірі 38 754 грн, що складається з наступного: - заборгованість за основним боргом - 37 778 грн, - заборгованість за процентами - 18 грн, - заборгованість за комісією - 958 грн. Позивач посилається на те, що отримав право вимоги за даним договором відповідно до умов договору №2 про відступлення прав вимоги між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладеного 23 березня 2018 року. 24 грудня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву, представник відповідача - адвокат Меркулова Т.П. просить у позові відмовити, посилаючись на наступне: -з розрахунку заборгованості за договором видно, що позичальник сплатив банку щомісячну комісію за супроводження кредиту - 45 842 грн, комісію за видачу кредиту - 900 грн, суму кредиту 2 222 грн, всього 48 964 грн, що перевищує загальну вартість кредиту - 40 006 грн 18 коп, таким чином позичальник виконав свої обов`язки за договором у повному обсязі, -умови кредитного договору про зобов`язання позичальника сплачувати на користь банку комісію за надання кредитних коштів, обслуговування, супроводження кредиту є нікчемними та не потребують визнання їх недійсними, -позичальник здійснював платежі на виконання умов договору, які є нікчемними та незаконними, тому він має право на проведення відповідного перерахунку або повернення зайве сплачених коштів. 17 січня 2020 року надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що: -представник відповідача на надав доказів того, що відповідач сплатив банку 48 964 грн, -підписом відповідача у кредитному договорі підтверджується, що він ознайомився та погодився з його умовами. У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача зазначає, що сплата відповідачем банку заборгованості у розмірі 48 964 грн підтверджується порівнянням сум заборгованості згідно розрахунку, зробленого банком на день відступлення права вимоги з сумами, належними до сплати згідно графіку платежів. Всього за кредитним договором сплачено комісії за супроводження кредиту - 45 842 грн, комісії за видачу кредиту - 900 грн, основного зобов`язання - 2 222 грн, всього 48 964 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача у судовому засіданні просила у позові відмовити, посилаючись на те, що згідно сталої практики Верховного Суду, умови кредитного договору, якими встановлено комісію за надання чи обслуговування кредиту, є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Тому підлягають застосуванню наслідки нікчемного правочину шляхом зарахування безпідставно нарахованої та сплаченої позичальником комісії в рахунок погашення основної заборгованості за кредитним договором та процентів. З доданих до позовної заяви матеріалів видно, що 09 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № 0861799901/Т/972120 на споживчі потреби (а.с.5-6). 23 березня 2018 року між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір №2 про відступлення прав вимоги (а.с.27-29). За умовами цього договору та додатку до нього - реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 0861799901/Т/972120. За умовами договору (стаття 2) банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 40 000 грн. Процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі 0,01% річних та включається в суму щомісячного платежу. Позичальник сплачує банку щомісячну комісію за супроводження кредиту у розмірі 1300 грн, що розраховується як 3,25 % від суми кредиту та включається в суму щомісячного платежу. Погашення кредиту, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, сплата комісії за супроводження кредиту здійснюється позичальником щомісячно рівними частинами у сумі 2411 грн 29 коп. Щомісячний платіж включає в себе частину заборгованості за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом, комісію за супроводження кредиту. Статтею 5 кредитного договору визначено відповідальність сторін за порушення зобов`язань, а саме: у разі порушення позичальником строків погашення щомісячного платежу або його частини позичальник сплачує банку штраф у розмірі 150 грн за кожний прострочений щомісячний платіж або його частину. Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та /або штрафів встановлюється сторонами тривалістю 10 років (пункт 5.3 кредитного договору). Кінцева дата погашення всієї заборгованості за кредитом - 08 липня 2016 року (включно). Додатком до договору є графік платежів з детальним розписом сукупної вартості кредиту. Згідно цього графіку за весь період користування кредитними коштами - з 09 липня 2013 року по 08 липня 2016 року відповідач повинен сплатити основну суму кредиту - 40 000 грн, проценти за користування кредитом - 6,18 грн, комісію за надання кредитних коштів - 900 грн, комісію за супроводження кредиту - 46 800 грн (а.с.6, зворотній бік). На день відступлення права вимоги за кредитним договором заборгованість складала: основний борг - 37 778 грн, проценти - 18 грн, комісія - 958 грн (а.с.29). Таким чином, якщо відняти від сум сукупної вартості кредиту, визначених у графіку платежів (додаток №1 до кредитного договору), суми, які складають заборгованість за кредитним договором, можна зробити висновок, що зі сплачених позичальником сум на погашення кредиту було зараховано 2 222 грн в рахунок погашення основної заборгованості, 45 842 грн в рахунок сплати щомісячної комісії за супроводження кредиту. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про захист прав споживачів» . Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній час укладення кредитного договору), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168 (в редакції, чинній на час укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Пунктом 2.1.2 кредитного договору передбачено сплату позичальником банку щомісячної комісії за супроводження кредиту, а пунктом 2.1.2.1 цього договору передбачено сплату комісії за надання кредитних коштів в день його підписання. За правилами частини першої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то такі дії, а також супроводження кредиту не є самостійними послугами, які зумовлюють сплату позичальником коштів за це. У рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16 зроблено висновок про те, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. У відповідності до правового висновку, викладеному Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі N 6-2071цс16, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Тому внаслідок недійсності умов кредитного договору щодо встановлення комісій сума безпідставно сплаченої позичальником комісії на користь банку у розмірі 45 842 грн (за супроводження кредиту) та у розмірі 900 грн (за видачу кредиту) підлягає зарахуванню в рахунок погашення ним заборгованості за основним боргом - 37 778 грн та процентами - 18 грн. Зважаючи на викладене, позовні вимоги є безпідставними і не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed