Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

09.06.2021 року [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS] , в якому просить усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . В обгрунтування вимог зазначила, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . В 2013 році вона дозволила зареєструватися в квартирі її колишньому чоловікові [PERSON] .. В 2014 році він виїхав на заробітки в м. Київ, де в даний час проживає. Вказані обставини перешкоджають позивачу на власний розсуд вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач виїхав в Росію в березні 2014 року, там і проживає. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою місця своєї реєстрації, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою Укрпошти « адресат відсутній за вказаною адресою». Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідка, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі -продажу від 05.03.2008 року, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.3-5). Сторони перебували у шлюбі з 10.08.1985 року, але рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 6 серпня 1998 року (справа №2-569/1998) шлюб між ними розірвано (а.с.6). Згідно довідки центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області від 31.05.2021 року №3858, [PERSON] , [INFO] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.8). Згідно акту встановлення фактичного проживання особи від 17.03.2021 року складеного уповноваженою особою Овруцької міської ради, [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає (а.с.8). Свідок [PERSON] показала, що проживає в [ADDRESS] , є сусідкою позивача. Відповідач близько 7-8 років не проживає в м. Овруч. Згідно із ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Права власника будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб, а також розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.156 ЖК України та ст.405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. За ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником будинку або законом. Згідно з ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.41 Конституції, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За ст. 317 ЦК, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Суд вважає, що реєстрація відповідача в квартирі, яка належить позивачеві, порушує права останньої, оскільки перешкоджає здійсненню нею права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності. Оскільки відповідач не проживає у вказаній квартирі, його необхідно визнати таким, що втратив право на користування цим житлом. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, які підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місце проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Позивач від сплат судового збору звільнена на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved