Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

08 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позову посилається на те, що відповідачі з 2010р. в спірному будинку не проживають, реєстрація відповідачів створює перешкоди позивачу у реалізації права власності житлом, вона змушена сплачувати щомісячні поточні комунальні рахунки з урахуванням непроживаючих зареєстрованих осіб, не може отримати державну житлову субсидію. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явились, причини неявки суду не повідомили, із заявами про розгляд справи у їх відсутність до суду не звертались, відзиву не надали. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 12 квітня 2019 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується даними погосподарської книги Ображіївської сільської ради за № 10 /а.с. 7/. Разом з позивачем у квартирі [ADDRESS] зареєстровані також син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , однак фактично за даною адресою не проживають протягом 10 років /а.с. 8/. Вказані обставини підтверджуються також наявними в матеріалах справи актами про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 24.09.2018р. /а.с.5, 6/. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Аналогічну норму містять також ст.ст. 383, 405 ЦК України. З встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини між сторонами врегульовані наведеними вимогами Закону та частиною 2 статті 405 ЦК України, відповідно до положень якої, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на те, що судом встановлено, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації у квартирі [ADDRESS] , понад рік, при цьому перешкод у їх проживанні за місцем реєстрації, а також поважних причин невикористання відповідачами свого права користування спірним житловим приміщенням не встановлено, суд дійшов висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] втратили право користування жилим приміщенням. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за позивачем, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Outcome: approved