Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

10.04.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідачки [PERSON] про усунення перешкод в користуванні будинком [ADDRESS] шляхом виселення відповідачки із вказаного будинку і зняття її з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог [PERSON], зазначив, що на підставі договору дарування частини житлового будинку від 26.11.2004 року він є власником 1/2 будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстрована колишня його дружина [PERSON] За рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 листопада 2011 року шлюб між ними було розірвано. Ще до розірвання шлюбу, з вересня 2011 року, відповідачка стала проживати за іншою адресою. В день постановлення судом вказаного рішення про розірвання шлюбу, відповідачка остаточно забрала всі свої речі та перевезла в інше місце і більше у його будинку не з'являлася. Вона не бажає проживати в спірному будинку та утримувати його в належному стані як користувач житлом. На численні вимоги знятися добровільно з реєстрації відповідачка не реагує, чим порушує його права як власника, що змусило його звернутися з даним позовом до суду. 08.05.2014року ухвалою суду залучено до участі у справі Службу у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області (а.с.27). Позивач [PERSON] 23.05.2014р. надав суду заяву про уточнення позовних вимог в якому просив визнати [PERSON] [INFO] такою, що втратила право на користування належним йому житловим приміщенням - ? частиною будинку [ADDRESS]. Дозволити Управлінню Державної міграційної служби в Полтавській області провести зняття з реєстрації [PERSON] [INFO] за адресою [ADDRESS] без зняття з реєстрації за цією адресою дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, про судові витрати вирішити в порядку ЦПК України. На обгрунтування позову пояснили, що як і встановлено судовим рішенням від 23.11.2011р. вони, як подружжя не проживали разом з вересня 2011р., а проживали за різними адресами. Він є власником ? частини будинку [ADDRESS] відповідно до договору дарування від 26.11.2004року, іншою ? частиною вказаного будинку користується його мати - [PERSON] Речей відповідачки в цьому будинку немає, про це ж свідчать і численні акти з участю голови вуличного комітету. Добровільно вона не бажає знятися з реєстрації, а він таким чином позбавлений можливості розпорядитися своєю власністю. Старший син проживає з ним, менший відповідно до домовленості між ними - з відповідачкою, але він пояснив, що то його діти і не ставить питання про зняття їх з реєстраційного обліку в його будинку. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила, що їй найближчим часом знадобиться місце проживання, оскільки її мати, де вона мешкає з молодшим сином з вересня 2011р.відмовила їй в реєстрації місця проживання. Її брат має намір переїхати проживати на Україну і у неї може виникнути необхідність проживати в цьому будинку. За цей період з вересня 2011р. вона не зверталась ні до дільничного інспектора ні в МВ щодо її вселення в будинок бувшого чоловіка та не приймає участі в утриманні будинку. Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області - Білоус В.В. діюча відповідно довіреності (а.с.24) поклалась при вирішенні цього питання на розсуд суду. Представник третьої особи Служби у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області - Пащенко М.І., діюча за довіреністю (а.с.47) вважає, що при даній ситуації права неповнолітніх дітей не порушені, а в решті поклалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], які пояснили, що проживають з [PERSON] по сусідству, вхожі в його помешкання. Їм достовірно відомо, що відповідачка [PERSON] з вересня - жовтня 2011р. не проживає в цьому будинку, її речей там немає. Як їм відомо, вона проживає у своєї матері, суд роз'яснив сторонам положення ст. 10,11 ЦПК України. Судом встановлено, що на підставі договору дарування частини житлового будинку від 26.11.2004 року [PERSON] є власником 1/2 будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с.5). Його право власності на ? частину будинку зареєстроване у встановленому законом порядку (а.с. 6). На сьогоднішній день з 20.11.2004 року в цьому будинку зареєстрована його колишня дружина [PERSON].(а.с.9,19). Відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 листопада 2011 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.10). В судовому рішенні, що не потребує доказуванню згідно ст. 61 ЦПК України встановлено, і цього не заперечують сторони, що однією сім'єю за вказаною адресою відповідачка не проживає з вересня 2011р. Відповідно до актів від 10.03.2013 року, 11.07.2013 року,29.03.2014року та довідки від 07.04.2014 року підписаних головою вуличного комітету в спірному будинку [ADDRESS] відповідачка [PERSON], яка там зареєстрована, як член сім'ї власника але фактично не проживає, особистих речей не тримає (а.с.11-14). Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом також встановлено, що поважних причин у відповідачки не проживання в цьому будинку з вересня 2011року не було, фізичного тиску на неї з боку позивача не було, оскільки вона не зверталась з цього приводу до органів міліції, вони добровільно визначили місце проживання дітей, а саме старший син залишився проживати з батьком, а менший з матір'ю, але позивач не заперечує того, щоб обидва сини проживали з ним і питання про їх зняття з реєстрації не ставиться. Як слідує із пояснень в судовому засіданні сторін, свідків, перешкод в тому числі і фізичних з боку позивача проживанню в цьому будинку відповідачці з 2011року не було та остання не зверталась до органів міліції про вселення . Суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідачка в зазначеному будинку не проживає без поважних причин з 2011 року, інтересу до будинку не проявляє, не приймає участі в оплаті комунальних платежів, то вона відповідно до ст. 72 ЖК України, може бути визнана судом такою, що втратила право на користування будинком [ADDRESS] Полтавської області, а отже заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України в разі задоволення позовних вимог стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду (а.с.1) сплачено судовий збір в сумі 243,60грн., які підлягають стягненню на його користь з відповідачки.

Outcome: approved