Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

08 лютого 2018 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він є власником квартири за адресою: Донецька область, місто Добропілля, вул. Первомайська, 125/39, на підставі договору купівлі продажу квартири від 25 жовтня 1996 року. З 09 червня 2005 року у вказаній квартирі зареєстрований його син [PERSON], [INFO]. Проте останній у 2012 році виїхав з квартири у невідомому напрямку та протягом всього цього часу в ній не проживає, участі в її утриманні не приймає, добровільно знятися з реєстрації місця проживання не бажає. У звязку з чим позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, місто Добропілля, вул. Первомайська, 125/39. Позивач [PERSON] в відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання 10.04.2018 року, 25.04.2018 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення на його адресу судової повістки з матеріалами справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.50,61) та шляхом розміщення інформації про дату, час та місце судового засідання на сторінці Добропільського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб - порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет, причини неявки суду невідомі. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Відповідно до вимог\~ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України\~(в редакції, яка набула чинності з 15 грудня 2017 року), у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Вислухавши позивача, показання свідків, дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що квартира за адресою: Донецька область, місто Добропілля, вул. Первомайська, 125/39, належить позивачу [PERSON], що підтверджується договором купівлі продажу від 25 жовтня 1996 року (а.с.9), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10), копією технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності громадянина (а.с.11-12), копією домової книги (а.с.13-16). [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.8, 14). Звертаючись до суду з позовом позивач надав акт, виданий приватним підприємством «Добропільська ремонтно експлуатаційна служба «Південнний» № 83 від 24 січня 2018 року, з якого вбачається, що [PERSON] за адресою м. Добропілля вул. Первомайська, 125/39, з 2012 року не проживає (а.с.17). Відповідно до\~ст. 319 Цивільного кодексу України\~ власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі\~ст. 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 383 Цивільного кодексу України\~ власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 156 Житлового кодексу Української РСР\~передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таким чином, судом встановлено, що відповідач був зареєстрований і проживав в спірній квартирі з дозволу позивача, який є власником квартири. Але більше одного року без поважних причин відповідач в зазначеній квартирі не проживає. Іншої домовленості між відповідачем та позивачем щодо користування житлом судом не встановлено. Відповідно до ч. 1\~ст. 405 Цивільного кодексу України \~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно з ч. 2\~ ст. 405 Цивільного кодексу України\~ член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, місто Добропілля, вул. Первомайська, 125/39.

Outcome: approved