Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

08.01.2019 року позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення сімейно-шлюбних відносин і втрату взаємних почуттів через регулярні сварки по різним побутовим причинам та непорозуміння. Ухвалою від 25.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, вказала, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надавав. На підставі ч. 8\~ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) у зв'язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суддя вирішив розглянути справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи вказані обставини та те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суддя ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.\~ст. 280-281 ЦПК України. На підставі ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 4 березня 2011 року, який був зареєстрований в Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 38. Від спільного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], 25 липня 2011 року, відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 135164, [PERSON], 03 серпня 2012 року, відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 159585, [PERSON], 27 грудня 2017 року, відповідно до свідоцтва про народження серія 1-КЕ № 270726, які проживають з матірю. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, відновлювати які не бажають. Спір про майно між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про одруження серії 1-КЕ № 079849 позивач до одруження іменувалася «Бондар», а після одруження взяла прізвище чоловіка «Педченко». В заяві, що надійшла до суду від позивача, зазначено що після розірвання шлюбу вона бажає і надалі іменуватися прізвищем «Бондар». Ураховуючи те, що фактично сім'я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, примирення між подружжям не можливе, суд вважає необхідним шлюб розірвати. Судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~підлягає відшкодуванню їй за рахунок відповідача.

Outcome: approved