Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

08.08.2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Посилався на те, що 03.07.2018 року він придбав за договором купівлі- продажу від 03.07.2018 року квартира [ADDRESS] , в якій вона була зареєстрована. Відповідач фактично проживає в Росії. За наданою нею довіреністю угоду купівлі- продажу квартири від її імені уклала [PERSON] Договором прописано, що на час укладення договору, у квартирі прописана відповідач. За усною домовленістю між сторонами, відповідач мала протягом двох місяців з дати укладення договору приїхати в України та знятися з реєстрації у квартирі. Однак з часу укладення договору відповіда не виконала обіцянки, з реєстрації не знялася, у квартирі не проживає, чим порушує право власності позивача. Оскільки відповідач у будинку не проживає без поважних причин більше одного року, не є членом його сім`ї, тому позивач вважає її такою, що втратила право користування вказаним житлом. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину неявки не повідомила, тому суд визнає причини її неявки неповажними і вважає можливим розглянути справу без участі сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , 03.07.2018 роу [PERSON] придбав у [PERSON] вказану квартиру. Право власності позивача на квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у той же день приватним нотаріусом Степаніщенком Е.А., про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від тієї ж дати. В пункті 5 Договору купівлі- продажу застережено, що квартирі зареєстрована продавець, тобто, відповідач [PERSON] Довідкою за № 720 про склад сім`ї [PERSON] , виданою 25.04.2019 року Донською селищною радою Волноваського району Донецької області, підтверджується реєстрація відповідача у належній позивачеві квартирі. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач є колишнім власником квартири та зареєстрована за вказаною адресою, однак з моменту продажу квартири в ній не проживає, житловими приміщеннями не користується, добровільно залишила квартиру та не мешкає у ньому без поважних причин більше одного року, особистих речей у квартирі не має, не знялися з реєстрації, до суду за викликом не з`явилися, заперечень проти позову не надала, що дає право суду визнати, що вона перешкоджає позивачу, як власнику майна, користуватися та розпоряджатися ним, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved