Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

07.12.2015 року [PERSON], звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Мотивуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що [INFO] року помер її дядько - [PERSON], який по день смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із земельної ділянки, що знаходиться на території Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Вона є спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом. Інших спадкоємців немає. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті дядька [PERSON] їй відмовлено в оформленні спадщини у зв'язку із пропуском строків звернення з заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк. Причиною пропуску строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини стало те, що вона вступила у фактичне управління спадковим майном і тому невірно зрозуміла роз'яснення працівників Івашковецької сільської ради щодо строків та порядку оформлення спадщини. Просить визнати строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] року її дядька - [PERSON] пропущеним нею з поважних причин та визначити їй додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в три місяці. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, 09.12.2015 року від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с.13). Представник відповідача - Івашковецької сільської ради в судове засідання не з'явився, від представника Івашковецької сільської ради - Шевчук Г.П., що діє на підставі довіреності від 15.12.2015 року (а.с.16), до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, щодо задоволення позову не заперечує (а.с.15). В судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивачка, представник відповідача заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд встановив факт, що [INFO] року в [ADDRESS] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.5), який по день смерті постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] з останнім ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.8). Позивачка [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, що підтверджується заповітом від 14.05.2009 року, який посвідчений секретарем виконкому Івашковецької сільської ради Паденко Л.Ф. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №17 і не змінений та не скасований на день смерті спадкодавця (а.с.6). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. [PERSON] не подала вчасно нотаріусу заяву про прийняття спадщини через те, що після смерті дядька, вступивши у фактичне володіння його майном, невірно зрозуміла строки прийняття та порядок оформлення спадщини. 30.11.2015 року державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Хлапоніним О.О. відмовлено позивачці в оформленні спадщини за заповітом після смерті її дядька [PERSON] у зв'язку із пропуском строків прийняття спадщини (а.с.9). Встановленим судом фактам відповідають спадкові правовідносини, які регулюються Конституцією України та Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Позивачка [PERSON], спадкоємець майна померлого [PERSON] за заповітом, своєчасно не прийняла спадщину через невірне розуміння нею строків та порядку прийняття і оформлення спадщини. За таких обставин, суд вважає, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропущено з поважних причин, тому є підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1272 ЦК України, тобто для визначення додаткового строку для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини 4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи, що представником відповідача визнано позовні вимоги [PERSON], що вбачається із письмової заяви представника відповідача (а.с.15), то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved