Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

10.05.2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 173 706,86 грн., у т.ч.: - 102117,09 грн. процентів за користування позикою; - 24213,00 грн. 3% річних; - 47376,77 грн. інфляційних втрат. Також просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 1 737,07 грн., сплачений за подання до суду цієї позовної заяви. Свою позицію позивач мотивує тим, що 07 травня 2013 року між [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON] з іншої сторони у простій письмовій формі був укладений договір позики, згідно з яким позивач передав [PERSON] і [PERSON] позику у сумі 35 000,00 (тридцять пять тисяч) доларів США строком до 07 травня 2015 року. Зазначене підтверджується розпискою від 07 травня 2013 року, яка була написана власноручно позичальниками та передана позивачу. Вказані факти встановлені рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2016 року по справі № 487/8592/15-ц, яким було стягнуто з [PERSON] на його користь основний борг за договором позики у сумі 403550 грн. та проценти за користування позикою у сумі 150231,06 грн. На день подання цієї позовної заяви до суду [PERSON] не сплатила позивачу жодної копійки в рахунок погашення боргу та процентів, стягнутих рішенням суду. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши на підтримку позовних вимог. Відповідач та її представник в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про слухання справи подавши заперечення на позовну заяву. Вивчивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов наступного. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом частини третьої статті 1049 ЦК України не припиняє обовязку позичальника сплати проценти за користування грошима, передбачені статтею 1048, та суму передбачену статтею 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Крім того, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 20.04.2016, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у сумі 553781 гривень 06 копійок, яка складається із: основного боргу 403550 грн. та проценти за користування позикою у сумі 150231,06 грн.. В ході судового розгляду встановлено, що наданий позивачем розрахунок процентів за користування позикою за період з 17.11.2015 року по 07.05.2017 року, трьох процентів річних за період з 08.05.2017 року по 07.05.2017 року та інфляційних нарахувань за період з 01.09.2016 року по 31.03.2017 року є правильним. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з оригіналу квитанції, позивачем при пред'явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 1737,07 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір в розмірі 1737,07 грн.

Outcome: approved