Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

08.02.2019 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, в порядку спадкування після смерті доньки [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 1/4 частку земельної ділянки яка відведена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,605 га, та розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER] (Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 31.01.1994 р. на підставі рішення Ізмаїльського міського Ради народних депутатів від 09.09.1993 р. за № 1062, від 09.12.1993 за № 1435, зареєстрований в Книзі записів реєстрації да державних актів на право власності на землю за № 20), свої вимоги мотивує тим, що 1/2 частка вищевказаної ділянки належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка вказаної земельної ділянки. За життя [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого усе її майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона по закону матиме право заповіла [PERSON] , [INFO] . [PERSON] має право на обов`язкову частку у спадковому майні та у встановлений законом строк вона звернулась із заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв`язку із тим, що відсутні необхідні документи для видачі свідоцтва про право на спадщину. 22.04.2019 року до суду звернувся [PERSON] із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на ј частину земельної ділянки яка відведена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,605 га, та розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER] (Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 31.01.1994 р. на підставі рішення Ізмаїльського міського Ради народних депутатів від 09.09.1993 р. за № 1062, від 09.12.1993 за № 1435. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що він має право в порядку спадкування на ј частину вказаної земельної ділянки після смерті [PERSON] 03.05.2019 року до суду звернувся [PERSON] із зустрічною позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності, якою просив припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку, яка відведена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,605 га, та розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER] та визнати за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки яка відведена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,605 га, та розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER] . Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельна ділянка 0,605 га, яка відведена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель розташована за адресою: [ADDRESS] належить померлій [PERSON] та [PERSON] на підставі державного акту про право власності від 31.01.1994 року, яка зареєстровано в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER] . З урахуванням права спільної сумісної власності позивач [PERSON] є власником Ѕ земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,605 гектарів яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] . Зазначає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] набули право власності на спадкове майно після померлої [PERSON] , а саме кожен на ј частку та [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] на підставі рішень суду по справі №500/5957/17 від 12 грудня 2017 року, №500/378/18 від 12 квітня 2018 року. Вважає, що вказані обставини є підставою для припинення права спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,605 гектарів, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , та визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,605 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] . Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, зустрічні позови визнали у повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення, зустрічні позовні вимоги підтримали. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.08.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: - 1/2 частка житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . - 1/2 частка земельної ділянки площею 0,605 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Житловий будинок за адресою [ADDRESS] належав померлій [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03 березня 1994 року. Вказані особи набули майно на праві спільної сумісної власності подружжя, розірвали шлюб 03 липня 1997 року. Земельна ділянка 0,605 га, яка відведена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель розташована за адресою: [ADDRESS] та належить померлої [PERSON] та [PERSON] на підставі Рішення сесії Ізмаїльської міської ради № 1435 від 09.12.1993 р. № 1062 від 09.09.1993 р. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2017 року по справі № 500/5957/17 за [PERSON] в порядку спадкування після смерті доньки [PERSON] визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 12 квітня 2018 року по справі № 500/378/18 за [PERSON] визнано право власності як за спадкоємцем за заповітом на 1/4 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] , з урахуванням права власності [PERSON] за рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2017 року 1/4 частки, визнається на залишену без розподілу 1/4 частку. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 12 квітня 2018 року по справі № 500/378/18 припинено право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] , та визнано право власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . В правовстановлюючому документі на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,605 гектарів яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] виданий на ім`я одного з співвласників будинку [PERSON] не визначено частку другого співвласника [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2017 року по справі № 500/5957/17 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] зареєстровано за мною [PERSON] в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речових прав 21.02.2018 року за № 25001618. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 10.08.2016 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д., зареєстрованого в реєстрі за №2047, [PERSON] заповіла усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона по закону матиме право [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 44934982 від 01.09.2016 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д., заповіт [PERSON] від 10.08.2016 року, зареєстрований за № 2047 не змінювався та не скасовувався. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] у встановлений строк звернувся із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою від 01.09.2016 року, посвідченою приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д., зареєстрованою в реєстрі за №179, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, мати спадкодавця [PERSON] має право на обов`язкову частку у спадщині, що підтверджено паспортом серії [NUMBER] , згідно якого [PERSON] народилась [INFO] , свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданим Болградським бюро реєстрації актів цивільного стану, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00001888038 від 12.01.2010 року, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00019167474 від 06.12.2017 року, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 03.07.1997 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів, відповідно до якого шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 03.07.1997 року зроблено запис № 181. Крім того, 19.12.2016 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д. з заявою про прийняття спадщини, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Згідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до заяви від 01.09.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д., [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за законом на обов`язкову частку. Згідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до заяви від 19.12.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д., [PERSON] відкликала заяву від 01.09.2016 року про відмову від прийняття спадщини за законом на обов`язкову частку. Приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфименко М.Д., позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що відсутні необхідні документи для видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Викладене встановлено судовими рішеннями та додатковому доказуванню не підлягає. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, та зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про припинення права спільної сумісної власності та визнання права власності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Земельна ділянка 0,605 га, яка відведена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель розташована за адресою: [ADDRESS] та належить померлої [PERSON] та [PERSON] на підставі державного акту про право власності від 31.01.1994 року, яка зареєстровано в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER] . З урахуванням права спільної сумісної власності позивач [PERSON] є власником Ѕ земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,605 гектарів яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] . Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. [PERSON] та [PERSON] набули право власності на спадкове майно після померлої [PERSON] , а саме кожен на ј частку та [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] на підставі рішень суду по справі № 500/5957/17 від 12 грудня 2017 року, №500/378/18 від 12 квітня 2018 року. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України - до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Таким чином, вказані обставини є підставою для припинення права спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,605 гектарів, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , та визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,605 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] за [PERSON] . Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічні позови підлягають задоволенню, оскільки відповідачі за первісним та зустрічним позовами визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved