Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

08.10.2009р. до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до ТОВ «Кіслородмаш», приватне виробничо-комерційне підприємство «Легенда», [PERSON], треті особи - [PERSON], [PERSON], орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказувала, що вона є наймачем кімнати [ADDRESS]. Квартира складається із однієї кімнати загальною житловою площею 20 кв.м. Вказана квартира надана їй державним науково-виробничим об'єднанням «Кіслородмаш», нині ТОВ «Кіслородмаш», на підставі ордеру №57 серії А від 24.12.87р. Як зазначила позивачка, 15.05.2009р. вона звернулася до директора ТОВ «Кіслородмаш» із проханням про викуп займаної квартири, після чого вона отримала відповідь, згідно із якою займана нею квартира передана у власність приватного виробничо-комерційного підприємства «Легенда» за договором купівлі-продажу, зареєстрованого ОМБТІ та РОН. Позивачці також було надано копію зазначеного договору та розпорядження Іллічівської районної адміністрації, згідно з якими уточнено площу займаного нею приміщення - 21,4 кв.м., а також змінено нумерацію приміщення на житлову №1 комунальної квартири №5, що складає 161/1000 комунальної квартири №5 та 26/1000 будинку. Раніше позивачку ніхто не повідомляв про продаж займаної нею квартири, про умови продажу. Посилаючись на викладене, позивачка просила перевести на неї права та обов'язки покупця житлової 1, 161/1000 коридорів 7,10,15, 161/1000 кухні 8, 161/1000 вмивальної 9, 161/1000 душевої 11, 161/1000 туалетів 12,13,14, 161/1000 пральної 16, 26/1000 сходової площадки І, житловою площею 21,4 кв.м., що складає 161/1000 квартири 5, та складає 26/1000 будинку [ADDRESS] за договором купівлі-продажу №н-1298 від 18.12.2001р., укладеного між ПВКП «Легенда» та [PERSON], зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 24.12.2001р. в кн. №140 доп. на стор. 60 р.№3236. 02.03.2010р. в попередньому судовому засіданні ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості третьої особи орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, у зв'язку з тим, що з'ясувалося, що третя особа, яка зазначена в позові - [PERSON] є неповнолітньою особою, і виниклий спір стосується її житлових прав. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та додала [PERSON] до списку відповідачів, посилаючись на те, що її квартира після передачі у власність приватного виробничо-комерційного підприємства «Легенда» за договором купівлі-продажу від 18.01.99р. в свою чергу була передана у власність [PERSON] за договором купівлі-продажу від 18.12.2001р. Представник відповідачів ТОВ «Кіслородмаш» та приватного виробничо-комерційного підприємства «Легенда» - Цуканов І.Ю. проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, сповіщений належним чином, згідно до його письмової заяви, з позовними вимогами позивачки згодний та не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути справу у його відсутності. [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки. Представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради - Медвідь Н.В. в судове засідання не з»явилася, сповіщений належним чином про що свідчить судова розписка, що є в матеріалах справи. Вислухавши пояснення з»явившихся сторін, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності № 000182 від 10.02.1998р. вбачається, що в цілому житловий будинок, який розташований у [ADDRESS] дійсно належить ВАТ «Кіслородмаш» на праві колективної власності. Судом встановлено, що відповідно до ордеру від 24.12.1987р. за № 57 серії А на житлову площу у гуртожитку [PERSON] отримала для зайняття із сім»єю у складі з трьох чоловік жилу площу у гуртожитку по [ADDRESS], площею 20,0 кв.м., як працівник ВАТ «Кіслородмаш». Як вбачається з матеріалів справи, позивачка зі своєю сім»єю, у склад якої входять: донька - [PERSON], 1977р.н., онучка - [PERSON], 1996р.н., проживають та прописані по теперішній час в кімнаті [ADDRESS], що підтверджується довідкою №191 від 05.03.2010р., що видана КП «ЖКС Хмельницький» Дільниця №8. Також факт проживання та реєстрації позивачки за даною адресою підтверджується копією її паспорта громадянина України серії КМ 509627, стор. 11. Відповідно до повідомлення ТОВ «Кіслородмаш» №0317 від 28.05.2009р. вбачається, що займана позивачкою кімната не є власністю ТОВ «Кіслородмаш», оскільки передана у власність ППКП «Легенда» за договором купівлі-продажу № 2/99 від 18.01.99р., зареєстрованого у ОМБТІ та РОН 26.05.99р. в кн. №18 м/с на стор. 180 р. № 3236. Крім того нумерацію кімнат була змінена та в теперішній час позивачка проживає у житловій, житловою площею 21,4 кв.м., що складає 161/1000 квартири 5 та складає також 26/1000 будинку [ADDRESS]. 18.01.1999р. між відповідачами ВАТ «Кіслородмаш» та ППКП «Легенда» було укладено договір купівлі-продажу № 2/99 частини житлового будинку [ADDRESS], однією з проданих квартир і є квартира позивачів. 18.12.2001р. між відповідачами ВАТ «Кіслородмаш» та ППКП «Легенда» на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого ППКП «Легенда» в особі Романчука М.Л. продало, а [PERSON] купив 475/1000 часток квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки вих. № 4515.72 від 29.03.10р., вбачається, що з 24.12.2001р. та станом на 29.03.2010р. 161/1000 частина квартири [ADDRESS] зареєстровані за [PERSON] згідно з договором № Н-1298 купівлі-продажу нерухомого майна, засвідченим Одеською універсальною товарною біржею «Центр». Продавець: ППКП «Легенда». У судовому засіданні встановлено, що ці угоди були укладені без попередньої згоди на це осіб, які проживають в кімнаті, їм не запропоновано купити займане приміщення. Крім того [PERSON] пояснила, що іншого житла у неї не має, на умовах укладених договорів купівлі-продажу їй ніхто не пропонував викупити кімнату, в якій вона з сім»єю проживали та проживають, чим порушені їх права. Відповідно до вимог ст. 65-1 Житлового Кодексу України наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім»ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про власність» наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім»ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. У відповідності до п.2 підпункту «є» Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» із змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998р. №15, вбачається що судам слід мати на увазі, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визнання недійсною угоди про відчуження квартири (будинку) з громадського житлового фонду з порушенням передбаченого ст. 15 Закону України «Про власність» права наймача цього приміщення на придбання його у власність або про переведення на наймача прав і обов'язків набувача за цією угодою. У п.13 зазначеної Постанови зазначено, що в інших випадках громадським житловим фондом розпоряджаються власники жилих приміщень. Вони, зокрема, вирішують питання про продаж наймачеві жилого приміщення, в зв'язку з чим той не вправі вимагати покладення на власника обов'язку по відчуженню квартири (будинку). Разом з тим наймач користується переважним правом на викуп займаного жилого приміщення і в разі відчуження останнього іншій особі, він вправі пред'явити позов про переведення на нього прав і обов'язків покупця або про визнання угоди недійсною. Таким чином, відповідач ППКП «Легенда» при відчуженні спірної квартири повинно було попередити [PERSON] про право на житло третіх осіб, так як вони були та є прописані та проживають за зазначеною адресою. Суд вважає за необхідне застосувати норми ЦК України в редакції 1963 року, оскільки правовідносини між сторонами за договором купівлі-продажу виникли в 1999-2001р. Відповідно до вимог ст. 229 ЦК України в редакції 1963 року при укладенні договору продавець зобов'язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на продану річ (право наймача, право застави, довічного користування тощо). Невиконання цього правила дає покупцеві право вимагати зменшення ціни або розірвання договору і відшкодування збитків. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що права позивачки на викуп займаного нею приміщення були порушені і на них можливо перевести права та обов'язку покупців.

Outcome: approved