Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

08 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 07 липня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинилися з серпня місяця 2014 року. Сімя, як зазначає позивач, розпалась у звязку із відсутністю порозуміння, так як у кожного різні характери, погляди на життя, на розвязання сімейних та побутових проблем. Позивач в судове засідання не зявилась, про день та час судового розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення та просить після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дівоче «Холудєєва» (а.с. 14). Відповідач в судове засідання не зявивсь, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку судовою кореспонденцією, однак до суду не зявився, причин неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву до суду не надходило, у звязку з чим, суд вважає причини неявки відповідача неповажними, а також можливим, за згодою позивача, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 07 липня 2011 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 726 від 07.07.2011 р., що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 162866, який видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 07 липня 2011 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження від 03.11.2011, виданого на підставі актового запису №1342 від 03.11.2011 (а.с. 6). Дитина після розірвання шлюбу, як і зараз, проживає з позивачем. Судом встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини та не проживають разом з серпня 2014 року. Сімя розпалась у звязку із відсутністю порозуміння, так як у кожного різні характери, погляди на життя, на розвязання сімейних та побутових проблем, внаслідок чого між ними виникали сварки, які привели до втрати почуття поваги і кохання один до одного. Примирення не можливе. Майнового спору стосовно поділу майна у сторін не має. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки вони спільно з відповідачем не проживають, їх шлюб розпався і існує формально. Відповідно до ч.2 ст.104, ст.110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем слід розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved