Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

09 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він працював ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» м. Слов'янська з грудня 1998 року по 29 листопада 2000 року. З 01 січня 1999 року підприємство припинило виплачувати працівникам заробітну плату. Рішенням Слов'янського міського суду № 2-722-2004 року від 01 червня 2004 року про стягнуто заборгованості по заробітній платі в сумі 775 грн. Виконавчий лист за рішенням суду був своєчасно направлений в ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції на виконання, але до цього часу рішення суду не виконане. В червні 2013 року він з колективом підприємства звернувся з колективною скаргою до Слов'янського міського управління соціального захисту населення. 21 червня 2013 року вони отримали відповідь, з якої вбачається. що корпоративне право на управління державним майном підприємства ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» належить Фонду державного майна України. Частка державної власності майна в уставному фонді підприємства складає 92,9%. Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.12.2008 року ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура, а вимоги, не задоволені за недостатністю майна вважаються погашеними. В листопаді 2013 року колектив працівників звернувся до Прокуратури в Донецькій області. 28.11.2013 року вони отримали лист Головного управління юстиції в Донецькій області про те, що на даний час зведене виконавче провадження щодо стягнення заборгованості з ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» знищено згідно акту про знищення виконавчих проваджень та інших документів ограну Державної виконавчої служби від 17.05.2008 року. Враховуючи викладене, позивач вважає, що оскільки частка державної власності у статутному капіталі ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» становить 92,90%, то відповідно до ст.619 ЦК України за його дії має нести субсидіарну відповідальність Фонд державного майна України, тому, згідно ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 775,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виплати у розмірі 1795,60 грн., а також 3% річних від простроченої суми по день ухвалення рішення по справі у розмірі 385,95 грн. Відповідачем по справі суду надано заперечення на позовну заяву, яке мотивовано тим, що доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам законодавства, а саме, у реєстрі корпоративних прав держави обліковується ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат», 92,9 % акцій статутного капіталу якого належить державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області. ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, яка триває до теперішнього часу. 03.09.2013 року та 31.01.2014 року організаторами аукціону ТБ «Феміда» проведено аукціони з продажу майна, що належить ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат», які визнані такими, що не відбулися, у зв'язку з відсутністю учасників. На даний час ТБ «Феміда» спільно з арбітражним керуючим проводиться робота по проведенню другого повторного аукціону з продажу майна товариства. Також підприємство, як акціонерне товариство, самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Щодо посилання позивача на ст. 625 ЦК України, то положеннями цієї статті передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ні Фонд, ні Регіональне відділення не несуть додаткової (субсидіарної) відповідальності, передбаченої ст. 619 ЦК України, поряд із відповідальністю боржника ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат». Таким чином, Фонд не відповідає за зобов'язаннями ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» та не є належним відповідачем у даній справі. Просять суд у позові відмовити повністю. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просила суд їх задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача Фонду державного майна України, в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення проти позову, позовні вимоги [PERSON] вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 11.12.1998 року по 29.11.2000 року працював у ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» м. Слов'янська. На підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 01.06.2004 року, з ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 775 грн. Згідно повідомлення Слов'янської міської ради № 1-Р-0767-2 від 21.06.2013 року, корпоративне право на управління державним майном підприємства ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» належить Фонду державного майна України. Частка державної власності майна в уставному фонді підприємства складає 92,9 %. Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.12.2008 року ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура, ліквідатором призначений арбітражний керуючий Жмайло Олексій Іванович. За інформацією ліквідатора ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» через відсутність ліквідного майна для погашення вимог кредиторів першої черги, заборгованість із заробітної плати погасити не можливо. Відповідно до повідомлення Управління Державної виконавчої служби Головного Управління Юстиції у Донецькій області від 28.11.2013р. вбачається, що на примусовому виконанні у ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції перебувало зведене виконавче провадження щодо стягнення заборгованості, яка виникла з трудових правовідносин на користь громадян. Суд не може погодитися з доводами позивача щодо того, що відповідач має нести субсидіарну відповідальність за дії ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 619 Цивільного кодексу України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. Згідно ч. 2 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута. Як зазначено у ч. 1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому у першу чергу задовольняються вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі. Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦК України акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями. Згідно ч. 2 ст. 152 ЦК України акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості акцій, що їм належать. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про акціонерні товариства» засновниками акціонерного товариства визнаються держава в особі органу, уповноваженого управляти державним майном, територіальна громада в особі органу, уповноваженого управляти комунальним майном, а також фізичні та/або юридичні особи, що прийняли рішення про його заснування. Отже, ч. 2 ст.152 ЦК України, а також ч. 2 ст. 3 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватись будь-які санкції, що обмежують їх права у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами. Посилання позивача на ст. 619 ЦК України є безпідставним, оскільки до спірних правовідносин має застосовуватись трудове законодавство, зокрема КЗпП, а додаткова (субсидіарна) відповідальність не може застосовуватись до трудових правовідносин, оскільки виникає лише у разі порушення зобов'язання, якого між сторонами не існувало. Враховуючи відсутність правових підстав для субсидіарної відповідальності Фонду державного майна України в результаті діяльності ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат», суд дійшов висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed