Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

08 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позов мотивований тим, що від шлюбу, який розірвано 07 серпня 2009 року, сторони мають повнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який навчається у Волинському державному училищі культури і мистецтв імені [PERSON]. Вказуючи, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на навчання сина та повязані з цим витрати, хоча має таку можливість, оскільки працює в Турійському відділенні Ковельської дільниці ТзОВ «Волиньгаз збут», позивач просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до припинення ним навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку. Позивач у судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що зменшує розмір позовних вимог, просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до припинення ним навчання, а справу розглядати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги [PERSON] з врахуванням зменшеного їх розміру визнає повністю, погоджується сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до припинення ним навчання, просив справу розглядати без його участі. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не зявилися і згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Сімейним законодавством України (глава 16 СК України) передбачено обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. За змістом ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, і при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналіз наведених положень матеріального права дає підстави для висновку, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 07 серпня 2009 року було розірвано (а.с. 7), і від якого вони мають сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, батьком в якому записаний відповідач [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] 16 липня 2015 року досягнув повноліття та продовжує навчатися на денній формі четвертого курсу Волинського державного училища культури і мистецтв імені [PERSON]. Дата закінчення навчання 30 червня 2016 року (а.с. 9). Відповідач працює в Турійському відділенні Ковельської дільниці ТОВ «Волиньгаз збут» та отримує заробітну плату. З довідки про доходи від 17 вересня 2015 року, виданої відділом культури Турійської районної державної адміністрації Волинської області, вбачається, що позивач працює викладачем у відділі культури Турійської районної державної адміністрації та отримує невисоку заробітну плату (а.с. 10). Звертаючись до суду із даним позовом, позивач вказувала у заяві, що її витрати на повязані із навчанням сина потреби становлять близько 1200 грн щомісяця, однак цього не вистачає для належного його забезпечення. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст.ст. 199, 200 СК України бере до уваги те, що обовязок утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, покладається рівною мірою на матір і батька, позивач навчається на денній формі навчання за держзамовленням і не має можливості працевлаштуватися, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги на навчання та інші повязані з цим витрати, відповідач є здоровою особою, працює та отримує заробітну плату. \-\- Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів, того, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на навчання повнолітнього сина або останній не потребує такої допомоги, у матеріалах справи немає. Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає достатнім для покриття повязаних із навчанням витрат повнолітнього сина стягувати із відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08 жовтня 2015 року і до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, тобто до 16 липня 2020 року, коли передбачений законом обовязок батьків по його утриманню припиниться. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що позивач при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог зазначеного Закону, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 487 грн 20 коп. судового збору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 182, 199-201 СК України та

Outcome: approved