Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

08 жовтня 2018 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку №10 по вул. Біловодській у м. Дніпро на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок. Згідно довідки про склад сімї, виданої головою квартального комітету №13 Самарської районної ради у м. Дніпрі від 27.09.2018 року, у будинку №10 по вул. Біловодській в м. Дніпро зареєстровані громадяни: [PERSON] з 04.11.1976 року, донька [PERSON] з 08.09.1999 року, зять [PERSON] з 14.06.2004 року, онук [PERSON] з 21.07.2015 року, донька [PERSON] з 07.06.1993 року, онука [PERSON] з 24.09.2018 року, онука [PERSON] з 24.09.2018 року, колишній зять [PERSON] з 25.07.1995 року. Відповідач [PERSON] був одружений з його донькою [PERSON], шлюб був офіційно розірваний 18.06.2002 року. Відповідач з 2002 року не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку немає і взагалі житловим будинком не цікавиться. Протягом тривалого проміжку часу відповідач залишається зареєстрованим в житловому будинку, в якому не проживає фактично, що завдає додаткових незручностей, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, оформлення субсидії, чим обєктивно порушуються його права. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №10 по вул. Біловодській у м. Дніпро та примусово зняти його з реєстраційного обліку. 11.10.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.15-16). 25.10.2018 року на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2018 року позивачем було подано уточнену позовну заяву (а.с.20-22). 25.10.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (а.с.23). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але до початку судового засідання через канцелярію суду від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 07.06.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Самарської районної Ради народних депутатів №526 від 11.09.1987 року на праві приватної власності позивачу [PERSON] належить житловий будинок №10 по вул. Біловодській в м. Дніпрі (м. Дніпропетровську) (а.с.5). Крім позивача в будинку також зареєстровані відповідач [PERSON], 1975р.н., донька [PERSON], 1982р.н., зять [PERSON], 1980р.н., онук [PERSON], 1996р.н., донька [PERSON], 1977р.н., онука [PERSON], 2005р.н. та онука [PERSON], 2017р.н., що підтверджується довідкою виданою головою квартального комітету №13 Самарської районної ради у м. Дніпрі від 27.09.2018 року (а.с.6). 18.06.2002 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] (донькою позивача [PERSON]І.), було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу №157 від 18.06.2002 року (а.с.7). Відповідач [PERSON] більше року фактично не проживає у спірному житлі за адресою м. Дніпро, вул. Біловодська, 10, а лише зареєстрований у спірному домоволодінні, що підтверджується актом про не проживання від 27.09.2018 року (а.с.8). Таким чином,\~суд знаходить\~встановленим той\~факт,\~що відповідач\~[PERSON]\~у 2002\~році добровільно\~покинув будинок\~№10\~по вул.\~Біловодській у\~м.\~Дніпрі (м.\~Дніпропетровську) та з того часу без поважної причини не проживає там, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Таким чином, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням обґрунтована, а отже підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved