Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

07.12.2018р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», державного реєстратора Дніпровської філії Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Бутюгіної Є.С., КП «Агенція адміністративних послуг» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, зобов`язання державного реєстратора поновити запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. № 1 - 9). Ухвалою судді Федоріщева С.С.від 11.12.2018р. позовну заяву було залишено без руху і позивачці був наданий строк для усунення її недоліків (а.с. № 31-32). Після усунення позивачкою недоліків шляхом сплати судового збору і подання 17.12.2018р. уточненої позовної заяви ухвалою судді Федоріщева С.С.від 17.12.2018р. відкрито провадження по справі, призначено проведення підготовчого засідання (а.с. № 45-46). Ухвалою судді Федоріщева С.С.від 19.12.2018р. за заявою позивачки забезпечено позов шляхом заборони будь-яким особам здійснювати дії з відчуження квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. № 35-36). Ухвалю суду від 18.07.2019р. відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про зустрічне забезпечення (а.с. № 131-133). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 04.01.1999р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського МОН Хомич О.М. 19.07.2007р. вона уклала з АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», кредитний договір № 33/144, у забезпечення виконання зобов`язань за яким передала означено квартиру в іпотеку банку на підставі договору іпотеки № 657 від 19.07.2007р. В листопаді 2018 року з витягу з реєстру речових прав та обтяжень дізналася про те, що державним реєстратором Дніпровської філії КП «Агенція адміністративних послуг» Бутюгіною Є.С. 30.10.2018р. здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43768260 від 30.10.2018р., про реєстрацію права власності на цю квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк», внаслідок зроблено запис про право власності 28662502 від 24.10.2018р. Право власності за банком зареєстроване в результаті звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку». Вважає, що банк безпідставно звернув стягнення на предмет іпотеки, оскільки окремого договору про відчуження або задоволення вимог з банком вона не укладала, згоди на відчуження квартири не надавала. Повідомила, що у 2016 році банк звертався до суду з вимогами про звернення стягнення за договором іпотеки, за результатами розгляду Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська справи № 210/5927/16-ц, вимоги банку задоволені. Таким чином банк скористався своїм правом, звернувши стягнення в один із передбачених договором іпотеки способів. Проте, банк, без її згоди як іпотекодавця, використав ще один спосіб звернення стягнення і зареєстрував за собою право власності на спірну квартиру, всупереч того, що на спірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (ст. 1), оскільки площа квартири становить 65,0 кв.м і квартира є її єдиним житлом. Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 36, 36 Закону України «Про іпотеку», ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», просила позовні вимоги задовольнити. Крім того, представник позивачки - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 26.12.2017р. - а.с. 114-116) у наданих 18.07.2019р. суду поясненнях в обґрунтування вимог зазначив, що квартира є єдиним житлом позивачки, у квартирі зареєстрована і проживає дитина позивачки. Звернув увагу на те, що договір іпотеки був укладений позивачкою у 2007 році, тому застосуванню підлягають норми ст.ст. 36, 36 Закону України «Про іпотеку» у відповідній редакції, а також на правову позицію Верховного Суду стосовно розповсюдження на спірні правовідносини дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», висловлену у постанові від 31.10.2018р. № 465/1310/17. Позовні вимоги просив задовольнити. Представник позивачки - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 26.12.2017р. - а.с. 117) в судове засідання надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити повністю, врахувавши її додаткові пояснення (а.с. № 114-116). Відповідач позовні вимоги не визнав. 07.03.2019р. представник відповідача - Черкавський Ю.С. (діє на підставі довіреності від 13.08.2018р. - а.с. № 78) в судове засідання надав заяву, в якій просив у задоволенні позовних вимог відмовити, врахувавши те, що позивачка обрала неналежний спосіб захисту порушеного права - скасування рішення державного реєстратора. Просив під час розгляду справи врахувати правову позицію Великої палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 16.01.2019р. по справі № 755/9555/18 (провадження № 14-536-цс18) про те, що належним способом захисту права у таких правовідносинах є скасування записів про державну реєстрацію права, а не скасування рішення суб`єкта держаної реєстрації (а.с. № 109) та відзив на позовну заяву (а.с. № 70-77), у якому зазначив, що позивачка безпідставно посилається на Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки мораторій на звернення стягнення на нерухоме житлове майно, що є предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку» розповсюджується лише на примусове відчуження майна без згоди власника. Закон про мораторій не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, а тому існує тільки правова підстава, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Зауважує на тому, що спори щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не розглядалися, виконавчі написи нотаріусом не вчинялися, виконавче провадження щодо звернення стягнення на предмет іпотеки і примусове виконання виконавчих документів не здійснювалося, тому примусове звернення стягнення на предмет іпотеки не відбувалося. Говорячи про таке, посилався на правову позицію Верховного Суду України у постанові від 30.09.2015р. у справі № 6-1309цс15. Згідно зі ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» відповідне застереження в іпотечному договорі, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання - прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Положеннями іпотечного договору передбачено таке застереження щодо передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем забезпеченого зобов`язання. Таким чином, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки не здійснювалося. Банк набув право власності за згодою позивачки на підставі застереження, встановленого сторонами в іпотечному договорі. При укладенні договору іпотеки права малолітніх дітей порушені не були, вони не були власниками та не користувалися нерухомістю, яка передавалася в іпотеку, не були зареєстровані на постійне місце проживання за адресою предмета іпотеки, про що позивачка вказала у відповідній заяві нотаріусу від 19.07.2007р. Отже рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно прийнято на підставі згоди позивачки, передбаченої іпотечним договором, а тому положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не можуть бути застосовані. В контексті своєї позиції звернув увагу на правові позиції Верховного Суду, висловлені у постановах від 12.07.2018р. по справі № 372/977/16-ц, від 13.06.2018р. по справі № 645/5280/16-ц, від 21.11.2018р. по справі № 640/17931/16-ц. Враховуючи викладене, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, встановив такі обставини справи і відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , придбаної на підставі договору купівлі-продажу від 04.01.1999р. (а.с. № 15, 25). 19.07.2007р. вона уклала з АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого став ПАТ «Укрсоцбанк», договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 33/144 у швейцарських франках, у забезпечення виконання зобов`язань за яким передала означену квартиру в іпотеку банку на підставі договору іпотеки № 657 від 19.07.2007р. (а.с. № 16 - 21). 31.03.2019р. між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору іпотеки, яким встановлено навий графік погашення заборгованості (а.с. № 22). 26.07.2017р. ПАТ «Укрсоцбанк» направило боржнику [PERSON] та іпотекодавцю [PERSON] повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та ст. 37 Закону України «Про іпотеку» у зв`язку із непогашенням заборгованості за кредитним договором № 33/144 від 19.07.2007р. в сумі 125 619,10 доларів США (а.с. № 95-96). Приватним нотаріусом Київського МНО Чуловьким В.А. відповідними свідоцтвами від 17.10.2017р. посвідчено, що заяви ПАТ Укрсоцбанк» про усунення порушень за кредитним договором № 33/144 від 19.07.2007р. були отримані особисто [PERSON] і [PERSON] (а.с. № 96-97). Представником відповідача також суду представлено нотаріально посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Ярмолюк М.М. заяву [PERSON] від 19.07.2007р. про те, що вона стверджує, що станом на 19.07.2007р. (день укладення договору іпотеки) малолітні або неповнолітні діти та інші особи не мають права власності або права користування квартирою, яка передається в іпотеку, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. № 98). Як вказує позивачка, у листопаді 2018 року з витягу з реєстру речових прав та обтяжень вона дізналася про те, що державним реєстратором Дніпровської філії КП «Агенція адміністративних послуг» Бутюгіною Є.С. 30.10.2018р. здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43768260 від 30.10.2018р., про реєстрацію права власності на цю квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк». Як видно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. № 12-14), за ПАТ «Укрсоцбанк» 24.10.2018р. було зареєстроване право власності на квартиру в результаті звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення державного реєстратора Дніпровської філії КП «Агенція адміністративних послуг» Бутюгіної Є.С., у зв`язку із невиконанням основного зобов`язання у строк до 18.07.2017р. в сумі 81 783,00 швейцарські франки (12-13). Судом також установлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2019р. у справі № 201/5927/16-ц (провадження № 2/201/212/2019) задоволені частково позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок погашення заборгованості за договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 33/144 від 19.07.2007р. укладеним між АКБ «Укрсоцбанк (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] станом на 16.02.2016р. в розмірі 2 236 054грн.98коп., що еквівалентно 96 867 швейцарських франків 09 сантимів, з яких: 68 344 швейцарських франків 00 сантимів - заборгованість за простроченим кредитом, 28 523 швейцарських франків 09 сантимів - заборгованість за простроченими відсотками: звернене стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 19.07.2007р., укладеним між АКБ «Укрсоцбанк (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Ярмолюк М.М. за реєстровим №3579, а саме квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, за початковою ціною предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відстрочено виконання рішення до закінчення дії мораторію, встановленого Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р. Як видно з цього рішення, судом під час розгляду справи установлено, що 19.07.2007р. між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії №33/144, відповідно до умов якого кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності. Надання кредиту здійснюється окремими частинами (траншами) у межах максимального ліміту 81 783 швейцарських франків, зі сплатою 10% річних з кінцевим терміном повернення до 18.07.2022р., згідно до погодженого графіку змін максимального ліміту заборгованості. [PERSON] належним чином не виконував зобов`язання по погашенню кредиту, сплаті відсотків у строки визначені договором, допустив тривале прострочення платежів, у зв`язку з чим, станом на 16.02.2016р. заборгованість за договором №33/144 становить 117 955 швейцарських франків 29 сантимів, що за офіційним курсом НБУ на 16.02.2016р. складає 3 212 469грн.54коп., з яких заборгованість за простроченим кредитом - 68 344 швейцарських франків 00 сантимів, заборгованість по простроченим відсоткам - 28 523 швейцарських франків 09 сантимів, пеня за прострочення повернення кредиту 13 759 швейцарських франків 35 сантимів, пеня за прострочення сплати відсотків 7 328 швейцарських франків 85 сантимів. В забезпечення виконання зобов`язань за укладеним договором про надання відновлюваної кредитної лінії №33/144, 19.07.2007р. між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір №657, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Ярмолюк М.М., зареєстрований в реєстрі за №3579, за умовами якого відповідачка передала в іпотеку банка належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04.01.1999р., право власності зареєстровано ДМБТІ, реєстраційне посвідчення від 25.01.1999р. Згідно до п.п.2.4.3, 2.4.5, 2.4.6, 2.4.7 іпотечного договору, іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем за цим договором та/або позичальником за договором кредиту, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, відповідно до чинного законодавства України, погасити заборгованість позичальника за договором кредиту, а також витрати на здійснення вимог забезпечених іпотекою. У разі виникнення права звернення стягнення на предмет іпотеки реалізувати його відповідно до приписів чинного законодавства України. Достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання позичальником зобов`язань забезпечених договором кредиту. Згідно до п.п.4.6.1, 4.6.7 іпотечного договору, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів, зокрема, на підставі рішення суду. У разі звернення стягнення на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, зокрема, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Під час розгляду вищевказаної справи, суд встановив наявність простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 68 344 швейцарських франків 00 сантимів та 28 523 швейцарських франків 09 сантимів, внаслідок чого дійшов висновку, що за рахунок продажу предмета іпотеки в порядку примусового звернення стягнення задоволенню підлягають вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання відновлюваної кредитної лінії №33/144 від 19.07.2007р. станом на 16.02.2016р. в розмірі 2 236 054грн.98коп., що еквівалентно 96 867 швейцарських франків 09 сантимів (з розрахунку 68 344 швейцарських франків заборгованість за простроченим кредитом + 28 523 швейцарських франків 09 сантимів заборгованість за простроченими відсотками).

Outcome: partial