Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

08.02.2018 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.03.2017 він позичив [PERSON] (надалі - Відповідач) 10000,00 грн., строком на півроку зі сплатою 20 % річних, про що в цей же день вони факт укладення договору позики оформили письмовим документом - розпискою. Того ж дня, 27.03.2017 він позичив відповідачу ще 5000,00 грн. строком на півроку зі сплатою 20 % річних, про що в цей же день вони факт укладення договору позики оформили письмовим документом -- розпискою. Крім того, 07.04.2017 він, позичив відповідачу ще 10000,00 грн. строком на півроку зі сплатою 20 % річних, про що в цей же день вони факт укладення договору позики оформили письмовим документом - розпискою. Всього він позичив відповідачу 25000,00 грн. Відповідно до ст.ст. 253, 254 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. До строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Таким чином, днем повернення позик від 27.03.2017 та відсотків за ними є 28.09.2017, а позики від 07.04.2017 - 08.10.2017. У встановлений строк відповідач повністю погасив суму позики в розмірі 5000,00 грн. за договором позики від 27.03.2017 та частково, в розмірі 3000,00 грн. за договором позики від 27.03.2017. Відсотків відповідач не сплатив взагалі. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь 17000,00 грн. боргу за позиками, 2515,07 грн. процентів за позиками, 532,10 грн. інфляційних збитків та 177,62 грн. 3% річних за час прострочення повернення позик. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі із підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснив, що [PERSON] грошей йому не повертав, а 3000 грн. і 5000 грн. він відмінусував з позичених грошей, оскільки залишив у себе кошти від проданих ним квитків за реалізацію і виловлення риби. Крім того, надав відповідь на відзив в якому зазначив, що жодної співпраці з відповідачем у нього не було. До нього дійсно звертався [PERSON] з пропозицією зариблення ставка, однак він відмовився, оскільки не мав навиків ведення такого бізнесу. Відповідач позичав у нього гроші на зариблення ставка в сумі 5000 грн. та 10000 грн. Згодом, коли вони зустрілись в магазині, він попросив позичити йому ще 10000 грн. Той погодовися і зняв гроші з депозитного рахунку. Також позивач зазначає, що з розписок чітко прослідковується, що [PERSON] позичав кошти, тобто брав їх з умовою майбутнього повернення, строком на півроку тобто 6 місяців. Просить задовольнити позов. Стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали подали відзив на позовну заяву, який мотивували тим, що вказані позовні вимоги являються безпідставними, обставини викладенні в позовній заяві є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі. Так, 21.09.2000 року Локачинською районною державною адміністрацією Волинської області була здійснена державна реєстрація [PERSON] як підприємця і саме з цього часу, після реєстрації у податковій інспекції він почав займатись підприємницькою діяльністю. 20.08.2010 року між ним та Локачинською районною державною адміністрацією був укладе\-ний договір оренди водного об'єкту площею 6,46 га, розташованого на території Війницької сільсь\-кої ради. Приблизно 19-20 березня 2017 року до нього звернувся [PERSON] з пропозицією щодо зари\-блення вищевказаного водного об'єкту (ставку). Ним були запропоновані слідуючі умови їхньої співпраці: - він, як орендар ставка надає його під «зариблення» різноманітними видами риб, згідно їх домовленості; - «зариблення» відбувається за рахунок [PERSON], тобто кошти на придбання відповідної кількості риби надаються саме ним; - він організовує придбання та доставку риби на ставок; - витрати по оренді ставка, оплаті праці вартівника покладаються також на нього; - риба, яка знаходиться у ставку на момент «зариблення» у кількості, що у грошовому екві\-валенті, згідно їх домовленостей становить 10000-12000 грн. належить йому; розподіл прибутку після вилову риби у листопаді 2017 року за виключенням всіх вищеза\-значених витрат розподіляється між ними порівну. Зазначені умови майбутньої співпраці його влаштували і вони уклали усну угоду між собою про співпрацю. На виконання даної угоди 23.03.2017 року він зв'язався по телефону із [PERSON] Рома\-ном, який на професійній основі займається рибним бізнесом та замовив у нього виходячи з їх з [PERSON] підрахунків риби на суму 32403 грн. Також було домовлено, що рибу він привезе на ставок 27.03.2017 року, що і було зроблено ним згідно з домовленістю. Однак перед здійсненням роз\-рахунку за рибу [PERSON] повідомив, що в нього є лише 15000 грн. і що ще 10000 грн. він надасть через 2-3 тижні після того, як в банку отримає відсотки по вкладу. На вказані умови погодився [PERSON]. Вказані 15000 грн. [PERSON] вручив [PERSON] безпосередньо на ставку. Залишок у ро\-змірі 17803 грн. з врахуванням витрат по доставці риби до ставка, [PERSON] пообіцяв повернути до 09.04.2017 року. Коли підходила дата остаточного розрахунку [PERSON] повідомив йому, що в нього буде лише 10000 грн. і щоб 7803 грн. оплатив саме він. Зазначені 10000 грн. він привіз йому 07.04.2017 року , а 09.04.2017 року неоплачені 17803 грн. він особисто завіз в м. Горохів [PERSON]. Ввечері, 27.04.2017 року [PERSON] приїхав до нього до магазину, при цьому був схвильований та стурбований і повідомив, що його «заїдає» дружина щодо грошей, які він заплатив за рибу і що в цій ситуації, яка склалась він безправний і не зможе нічого довести в разі такої необхід\-ності, позаяк ставок його і доказів, що він придбав рибу за свої кошти немає. Просив його написати розписки для дружини, повідомив та запевнив, що ці розписки фіктивні, що це формальність і що це робиться, щоб заспокоїлась дружина. Він в це повірив та під диктовку [PERSON] написав дві роз\-писки на суму 10000 та 5000 грн. При цій розмові та написанні вказаних розписок була присутня [PERSON], яка тоді працювала в магазині та все добре чула та бачила. 07.04.2017 року [PERSON] привіз раніше зазначені 10000 грн. і знову з вищевказаних мотивів попросив написати розписку на вказані 10000 грн., що він і зробив під його диктовку і при цьому знову була присутня [PERSON]. З травня 2017 року [PERSON] почав з його згоди «доглядати» ставок і вже в червні здійснював продаж білетів-дозволів на відловлювання риби і при цьому всі виручені кошти забирав собі. Та\-кож він здійснював відлов риби особисто та реалізовував рибу, а вирученими коштами з ним не ділився. Він не мав можливості їздити на ставок, контролювати ці процеси, позаяк займався торгівлею в магазині. Так продовжувалось до осені. В листопаді після вилову всієї риби вияснилось, що по їх підрахунках не вистачає приблизно 2000 кг риби на загальну суму біля 100000 грн. Нами було вилов\-лено лише 700 кг риби. В кінцевому результаті від даного бізнес проекту він поніс безпосередніх ви\-трат на загальну суму 13000 грн. Зі слів [PERSON] він також поніс витрати і впродовж приблизно двох місяців почав вимагати в нього повернення вкладених ним коштів на придбання риби у розмірі 25000 грн. Він відмовився повертати вказані кошти тому, що його вини в цьому не було. Після цього [PERSON] почав по\-грожувати застосуванням вказаних розписок та звернутись з ними до суду, зменшуючи при цьому суми до 20000, 15000 та в кінці до 10000 грн. Свідок [PERSON] пояснила, що протягом двох тижнів до [PERSON] звертався позивач та пропонував йому кошти для зариблення ставка. Свідок [PERSON] пояснив, що рибу у нього замовляв [PERSON], а хто саме за неї розраховувася він не пам'ятає, але при розрахунку за рибу, біля ставка, були присутні позивач та відповідач. Свідок [PERSON] пояснив, що зі слів позивача йому відомо про те, що той позичав гроші [PERSON] на зариблання ставка. Свідок [PERSON] пояснила, що її чоловік [PERSON] не вкладав коштів у спільний бізнес з [PERSON], а позичив їх йому. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач стверджує, що [PERSON] позичив у нього ([PERSON]) 27.03.2017 - 10000,00 грн., строком на півроку зі сплатою 20 % річних, 27.03.2017 - 5000,00 грн. строком на півроку зі сплатою 20 % річних, 07.04.2017 - 10000,00 грн. строком на півроку зі сплатою 20 % річних. Всього 25000,00 грн, на підтвердження даних обставин ним додано розписки від 27.03.2017, 27.03.2017 та 07.04.2017 (а.с. 8-10). Згідно з Постановою ВСУ від 13.05.2015 року, зазначено, що підтвердженням договору позики може бути не будь-яка розписка, а лише та, яка засвідчує факт отримання грошових коштів у борг і містить умови їх повернення. Правова позиція ВСУ у справі № 6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року: Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів. Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Із наданих позивачем розписок вбачається, що вони не містять повних реквізитів сторін (дати народження, паспортні дані та ідент. коди), також відсутнє місце їх складення. Крім того, з оглянутих судом розписок, які надані позивачем вбачається, що [PERSON] позичив у [PERSON] кошти на півроку. Однак, зі слів свідка [PERSON], а також це підтверджує сам [PERSON], [PERSON] неодноразово звертався з пропозицією до відповідача про спільну господарську діяльність, пропонуючи кошти для зариблення ставка. Також, у судовому засіданні, не встановлено жодних свідків факту написання розписок та отримання грошей [PERSON] Отже, суд вважає, що надана позивачем розписка не містить факту отримання відповідачем грошових коштів та не містить зобов'язання про їх повернення на конкретну дату. Посилання позивача, що на підтвердження існування боргових зобов'язань між сторонами по розписках, відповідач частково погасив борг у розмірі 5000 грн. та 3000 грн., суд вважає що цей доказ є неналежним, позаяк матеріали справи не містять підтверджень, що кошти були передані позивачу, а якщо і були, то в рахунок заборгованості саме по спірних розписках. Крім того, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що той не мав жодного бізнес-плану з відповідачем, оскільки сам позивач пітверджує це, він повідомив суду у судовому засіданні, про те, що кошти в розмірі 5000 грн. та 3000 грн. він забрав собі від проданих квитків та вилову риби, що дає підстави суду вважати, що все таки позивач та відповідач вели спільну господарську діяльність, де кожному з них була відведена певна роль, [PERSON], в тому числі, по витраті коштів на зариблення ставка. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, суд, встановивши справжню правову природу розписки, приходить до висновку, що укладення між сторонами договору позики не відбулося. Ураховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення боргу не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і не підтверджуються належними та допустимими доказами, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню. Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed