Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

10.04.2017 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач зазначає, що 01.11.2015 року між ФОП [PERSON] (орендар), з однієї сторони, та ФОП [PERSON] (суборендар), з іншої сторони, уклали договір суборенди торгівельного павільйону №4/15-Т, згідно п.1.1 якого орендар передав суборендарю у тимчасове користування за плату торгівельний павільйон площею 24 кв.м. на території торгівельного комплексу «Північний» за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 21-а, для здійснення торгівельної діяльності. За інформацією, отриманою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 10 січня 2017 року за записом №22240060004037814, внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] Згідно акту прийому передачі торгівельного павільйону №1 від 01.11.2015 року, орендар передав, а суборендар прийняв торгівельний павільйон площею 24 кв.м. 28.11.2016 року між орендарем та суборендарем було укладено додаткову угоду №3, яка набрала чинності з 01.01.2017 року щодо вартості 1 кв.м. площі обєкта суборенди 180,00 грн., сума місячної орендної плати складала 4320,00 грн. Відповідно до п.3.2. договору сторонами погоджено порядок здійснення оплати за суборенди шляхом передоплати не пізніше 20-го числа місяця, що передує розрахунковому місяцю. Відповідно до прибуткового касового ордеру №246/12-16 від 20.12.2016 року відповідач сплатив орендну плату у розмірі 4320,00 грн. за січень 2017 року, після чого оплату не здійснював. 17.01.2017 року відповідач подав на адресу позивача заяву про розірвання договору суборенди торгівельного павільйону. Виходячи з положень п.7.3. договору, договір оренди мав бути розірваним з 17.03.2017 року. Відповідно до п.7.2. договору, договір оренди був розірваний 05.03.2017 року. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] суму боргу к розмірі 6167,76 грн. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі,\~ повідомлявся належним чином, через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпровя», у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України.\~ Приймаючи до уваги письмові пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору суборенди торгівельного павільйону №4/15-Т від 01.11.2015 року, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON], останньому було передано в оренду торгівельний павільйон площею 24 кв.м. за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Семафорна, буд.21-А, що знаходиться на території торгівельного комплексу «Північний» (а.с.6-8). Згідно акту прийому передачі торгівельного павільйону №1 від 01.11.2015 року, ФОП [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв торгівельний павільйон площею 24 кв.м. (а.с.9). 28.11.2016 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено додаткову угоду №3, яка набрала чинності з 01.01.2017 року щодо вартості 1 кв.м. площі обєкта суборенди 180,00 грн., сума місячної орендної плати складала 4320,00 грн. (а.с.10). Відповідно до п.3.2. договору орендна плата сплачується не пізніше 20-го числа місяця, що передує розрахунковому місяцю (а.с.6). Згідно прибуткового касового ордеру №246/12-16 від 20.12.2016 року відповідач сплатив орендну плату у розмірі 4320,00 грн. за січень 2017 року (а.с.14). В силу п.7.3 договору, суборендар має право достроково розірвати даний договір, повідомивши про це орендаря у письмовій формі не пізніше, ніж за 60 календарних днів до дати розірвання договору (а.с.7). 17.01.2017 року відповідач подав на адресу ФОП [PERSON] заяву про розірвання договору суборенди торгівельного павільйону (а.с.11). Відповідно до п.7.2. договору, згідно якого орендатор має право в односторонньому порядку змінити умови договору або достроково розірвати його, повідомивши про це суборендатора у письмовій формі не пізніше, ніж за десять днів до вступу таких змін у силу або до дня його розірвання, тобто договір оренди був розірваний 05.03.2017 року (а.с.7). Так, відповідачем [PERSON] умови договору виконані не були, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 5626,15 грн., яка складається із: заборгованості за договором 5016,77 грн., інфляційні витрати 248,89 грн., 3% річних 60,49 грн., збитки 300,00 грн. Відповідно до ч.1\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений в будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно\~ч.1 ст.759 ЦК України\~за договором найму наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно\~ч.1 ст.762 ЦК України,\~за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. В силу ч.5 ст.762 ЦК України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. В обумовлений строк сума боргу відповідачем повернута не була. В силу п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України\~підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини. В силу п.п. 7.2, 7.3 договору, відповідач [PERSON] повідомивши про свій намір розірвати договір 17.01.2017 року повинен був розуміти, що договір буде чинним до 05.03.2017 року. Отже, відповідач [PERSON] повинен був згідно договору суборенди торгівельного павільйону №4/15-Т від 01.11.2015 року, виконувати свої зобовязання по сплаті орендної плати до 05.03.2017 року. Тобто, відповідач [PERSON] повинен виплатити суму заборгованості за несплату орендної плати у розмірі 5016,77 грн., яка складається із суми заборгованості за лютий 2017 року 4320,00 грн., суми заборгованості за березень 2017 року за період з 01.03.2017 року по 05.03.2017 року (4320,00/31*5) = 696,77 грн. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 542,29 грн., інфляційні витрати у розмірі 248,89 грн., 3% річних 60,49 грн., збитки 300,00 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачу необхідно відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення в розмірі 542,29 грн., оскільки нарахування даної пені не передбачено умовами договору. Розрахунок 3% річних за період з 21.01.2017 року по 20.06.2017 року в цифровому значенні має наступний вигляд: С * 3% * Д / 365 / 100, де С сума заборгованості, Д кількість прострочених днів, тобто (4320,00 грн. * 3% * 151 днів / 365 днів / 100) = 53,62 грн., а за період з 21.02.2017 року по 20.06.2017 року (696,77 * 3% * 120 / 365 / 100) = 6,87 грн. Отже, з відповідача необхідно стягнути 3% річних у розмірі 60,49 грн. (53,62 грн. + 6,87 грн.). Згідно рекомендацій ВСУ №62-97 від 03.04.1997 року сукупний індекс інфляції вираховується за формулою: ІІс=(ІІ 1/100)*(ІІ 2/100)*(ІІ 3/100)*…(ІІ Z/100), що за договором за період з 21.01.2017 року по 20.06.2017 року у цифровому значенні має такий вигляд: (4320*1,051) - 4320 = 220,32 грн., а за період з 21.02.2017 року по 20.06.2017 року у цифровому значенні матиме такий вигляд: (696,77*1,041) 696,77 = 28,57 грн. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути інфляційні витрати у розмірі 248,89 грн. (220,32 + 28,57). Таким чином, враховуючи вищенаведене з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 5016,77 грн., 3 відсотки річних від суми заборгованості у розмірі 60,49 грн., а також відсотки індексу інфляції у розмірі 248,89 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. та 800,00 грн. і витрати за публікацію оголошення про виклик відповідача у пресі на суму 300,00 грн., сплата яких підтверджується відповідними платіжними квитанціями (а.с.а.с. 1, 36, 47). Враховуючи вище приведені обставини, якими встановлено наявність між сторонами договірних відносин, суд приходить до висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги позивача, стягнувши заявлену суму заборгованості у розмірі 5016,77 грн., 3 відсотки річних від суми заборгованості у розмірі 60,49 грн., а також відсотки індексу інфляції у розмірі 248,89 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 1740,00 грн.\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial