Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

08.05.2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач, ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 38 356,00 грн за кредитним договором №б/н від 13 травня 2013 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13 травня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобовязання за договором. Станом на 31.03.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 38 356,00 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 1462,76 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 30501,13 грн., заборгованість за пенею 4089,44 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1802,67 грн. штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 38 356,00 грн. за кредитним договором № б/н від 13 травня 2013 року та понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 37). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Просив суд застосувати строки позовної давності до суми основного боргу, а також до вимоги про стягнення штрафу, пені та неустойки. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13 травня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 5-6). Згідно зі ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зі змісту підписаної відповідачем заяви про приєднання, слідує, що [PERSON] приєднався до договору про надання банківських послуг, який складається із затверджених ПАТ «КБ «Приватбанк» Умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між нимта банком договір № б/н від 13.05.2013 року, про що свідчить його підпис у заяві, а також в довідці про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду». У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, щодо повернення кредиту, відповідно до письмового розрахунку заборгованості за договором б/н від 13.05.2013 року у відповідача перед банком станом на 31.03.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 38 356,00 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 1462,76 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 30501,13 грн., заборгованість за пенею 4089,44 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1802,67 грн. штраф (процентна складова) ( а.с. 4). Відповідач отримав кредит 13.05.2013 року на платіжну картку з кінцевим терміном по січень 2016 року. Останній платіж по кредиту відповідач здійснив 12.06.2014 року в розмірі 10,56 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Оскільки відповідачем було заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності та подано про це письмову заяву, тому заявлені суми до стягнення, зокрема проценти за користування кредитом та пеня, підлягають до задоволення в межах строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересів. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.( ст. 267 ЦК України). Відповідності до правової позиції, сформованої Верховним Судом України у постанові № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Також, у правовій позиції Верхового Суду України, викладеній у постанові № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Отже, кінцевим терміном повернення кредиту є термін закінчення строку дії кредитної картки, а саме січень 2016 року, банк звернувшись з позовом до суду 29.04.2017 року (а.с. 78), тобто в межах трьохрічного строку позовної давності. Відтак вимога про стягнення 1462,76 грн. тіла кредиту підлягає до задоволення у повному обсязі. Розмір заборгованості за тілом кредиту відповідачем не заперечувався та не спростовувався. Однак, сума процентів за користування кредитом в розмірі 30501,13 грн. за період з 25.06.2013 року по 31.03.2017 року заявлена позивачем з пропуском трьохрічного строку позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку, з врахуванням заяви про застосування строків позовної давності, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1315,80 грн. процентів за користування кредитом в межах строку позовної давності за період з 29.04.2017 року (дата звернення до суду) по 29.04.2014 року = 1315,80 грн.( тіло кредиту)*30%* 3 роки. При цьому, для розрахунку відсотку за користування кредитними коштами, суд бере саме 30 % річних, або ж 3 % місячних, які визначені в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», які погоджені сторонами та скріплені підписом відповідача 13.05.2013 року. ( а.с. 5) Матеріали справи не містять достовірних доказів, які б свідчили, що до кредитних зобов'язань, що виникли у [PERSON] перед позивачем може за певних умов бути застосована інша відсоткова ставка, ніж 30 % річних. Крім того, позовна заява також містить посилання на встановлення банком відсоткової ставки саме 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму пені в розмірі 4089,44 грн. за період, починаючи з 01.09.2013 року і по 31.03.2017 року. Частина 1 та пункт 1 частини 2 статті 258 ЦК України передбачають, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому, до вимог позивача про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік, а з врахуванням того, що відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності, з позичальника в користь кредитора підлягає стягненню пеня за один рік в розмірі 1200 грн. (розмір пені за один місяць 100 грн. х 12 місяців = 1200грн.). В частині вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд враховує наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктами 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежу з будь-якого грошового зобов'язання, передбачених даним договором, більше, ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. Враховуючи вищевикладене та відповідно до вимог статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. З огляду на вищевикладене, на думку суду, не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини в розмірі 500,00 грн. та процентної складової в розмірі 1802,67 грн.), оскільки до відповідача вже застосована цивільно-правова санкція за порушення строку виконання грошового зобовязання пеня. ПАТ КБ «Приват Банк» було заявлено позов про стягнення 38356,00 грн. заборгованості за кредитним договором, судом постановлено стягнути 3978,56 грн., отже в даному випадку задоволено позовні вимоги на 10,37% =3978,56 гривень*100% /38356,00 грн. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 165,92 грн. (1600 гривень судовий збір за подання позовної заяви 10,37%). На підставі наведеного та

Outcome: partial