Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

09.09.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували в юридичному шлюбі, який 02.11.2018 року був розірваний. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , то Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області вже видано виконавчий лист за №2/2517/1613/12. На утримання сина [PERSON] батько також жодної матеріальної допомоги не надає, у зв`язку з чим [PERSON] і звернулася до суду з відповідною заявою. У судове засідання позивачка не з`явилася, але подала до суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі (а.п.18). Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про день, час та місце судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином (а.п.16), а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим суд на підставі наявних в справі доказів ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.11.2018 року, яке набрало законної сили 14.12.2018 року, шлюб між сторонами був розірваний (а.п.7-8). З копій свідоцтв про народження (а.п.5, 6) вбачається, що сторони мають неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії довідки №220 про реєстрацію місця проживання особи від 21.06.2019 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.п.9). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщені осіб №219 від 07.09.2020 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу її сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні (а.п.10). Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, відповідно до вимог чинного законодавства суд визнає, що для прийняття рішення про задоволення позову достатньо законних підстав, що не буде суперечити закону або порушувати законних прав, свобод та інтересів для самих сторін у даній справі чи інших осіб. Оскільки сторони являються батьками неповнолітньої дитини та зобов`язані матеріально утримувати її, відповідач спроможний виплачувати на користь позивачки аліменти в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) на утримання і до досягнення повноліття дитиною, яка перебуває на утриманні позивачки, зважаючи на те, що згідно з письмовою заявою позивачка наполягає на стягненні аліментів, а відповідач не надав жодних заперечень проти цього, то суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору (п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір»). Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 840 грн 80 к. слід стягнути на користь держави з відповідача [PERSON] . На підставі наведенного та ст.180-183 СК України,

Outcome: approved