Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

07 квітня 2015 року Приватне підприємство виробнича фірма «ГИС» (надалі - ПП «ГИС») звернулося до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої неправомірними діями працівника при виконанні своїх трудових обов'язків. В обгрунтування позову зазначило, що 07 грудня 2009 року [PERSON] був прийнятий на роботу на ПП «ГИС» на посаду газорізальника 5-го розряду. В заяві про прийняття на роботу відповідача [PERSON], були обумовлені особливі умови роботи, які визначалися окремою угодою та стосувалися дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку під час виконання виробничих завдань на території ПАТ «МК «Азовсталь», зокрема СТП 232-104-2011. З цими умовами роботи і наслідками, пов'язаними з їх невиконанням відповідач [PERSON] був ознайомлений та згоден, про що свідчить його підпис. В окремій угоді сторони погодили наслідки порушення режиму підприємства, зокрема було встановлено, що поява на території ПАТ «МК «Азовсталь» в стані алкогольного сп'яніння, тягне за собою сплату штрафа в сумі 10000,00 гривень і звільнення згідно п.7 ст.40 КЗпП України та закриття входу на комбінат «Азовсталь» протягом 10 років. 07 червня 2014 року, на караульній ділянці №3 КПП-4 (вхід) ПАТ «МК «Азвосталь» співробітниками охорони був встановлений факт порушення громадянином [PERSON] п.5.10 (б) СТП 232-101-2011, а саме: знаходження на території комбінату в нетверезому стані: запах алкоголю з роту, тремор пальців рук», про складений акт №3129а. Від проходження медичного огляду відповідач [PERSON] відмовився. В подальшому, [PERSON] був звільнений з ПП «ГИС» на підставі наказу №19-к від 10.06.2014 року відповідно до п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України - поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Наказ про звільнення не оскаржував. Відповідно до умов договору підряду №2014/35ск від 18.12.2012 року та додатку до нього №1, у зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] правил розпорядку на території комбінату ПАТ «МК «Азовсталь», ПП «ГИС» була видана накладна №81 від 31.07.2014 року для сплати штрафу в розмірі 10000,00 грн., який був оплачений ПП «ГИС» комбінату 14.08.2014 року. Утримань сплаченої ПП «ГИС» суми штрафу із заробітної плати відповідача [PERSON] не проводилось. Таким чином, ПП «ГИС» вказує на те, що через неправомірні дії працівника, знаходження в нетверезому стані на території комбінату, підприємству була завдана матеріальна шкода в розмірі 10000,00 грн. Посилаючись, зокрема на ст.ст.130, 136, 138 КЗпП України, просило суд стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], ІНН [NUMBER], на користь приватного підприємства виробнича фірма «ГИС» спричинену матеріальну шкоду в розмір 10000,00 гривень; стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], ІНН [NUMBER], на користь приватного підприємства виробнича фірма «ГИС» судові витрати, пов'язані з розглядом справи в суді. Відповідач [PERSON] письмових заперечень проти позову до суду не подав. В судовому засіданні, представник позивача Антипюк О.О., що діє на підставі довіреності, підтримала доводи, викладені у позовні заяві, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Пояснив суду, що грошей на виплату шкоди у нього нема, перед виходом на роботу 07 червня 2014 року, він попередив директора ПП «ГИС», що на передодні вживав алкогольні напої, п'яним не був, а лише із запахом алкоголю. Крім того, на робочому місці у стані сп'яніння не знаходився, так як був затриманий на прохідних комбінату ПАТ «МК»Азовсталь». Акт від 07.06.2014 року складався у його присутності, але він відмовися від підпису. До наркологічного міського диспансеру він не поїхав, так як боявся, що йому можуть зробити укол від якого йому стане зле. Просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Крім того, просив викликати в судове засідання у якості свідків осіб, які були присутні під час складання акту, але ніяких анкетних даних цих осіб суду не надав та не повідомив, про які обставини ці особи можуть повідомити суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] в період з 07 грудня 2009 року по 10 червня 2014 року перебував у трудових відносинах з ПП «ГИС», працюючи на посаді газорізальника 5-го розряду, що підтверджується особистою заявою прийняття на роботу, наказом №120-к від 07.12.2009 року про прийняття на роботу, наказом №19-к від 10.06.2014 року про звільнення (а.с.7, 9,11). Доказів того, що наказ №19-к від 10.06.2014 року про звільнення на підставі п.7 ч.1 ст. 40 КЗпП України відповідачем оскаржувався, суду не надано. З матеріалів справи також вбачається, що при прийомі на роботу до ПП «ГИС», відповідач [PERSON] підписав окрему угоду, за якою зобов'язався дотримуватися режиму підприємства ПАТ «МК «Азовсталь», визначеного СТП 232-104-2011 при виконанні ПП «ГИС» робіт відповідно до договору підряду №2012/14ск від 01.11.2011 року, а саме: не з'являтися на території комбінату у стані алкогольного та наркотичного сп'яніння, не проносити через КПП або іншим шляхом спиртних напоїв або інших предметів, дії по виносу яких кваліфікуються як крадіжка або розкрадання. В противному випадку, відповідач [PERSON] зобов'язувався протягом 10 (десяти) днів виплатити ПП «ГИС» матеріальну шкоду, визначену розміром штрафу, зазначеному в СТП 232-104-2011 та виставленого комбінатом на рахунок підприємства (а.с.8). 07 червня 20104 року, співробітниками охорони ПАТ «МК «Азовсталь» об 20 годині 55 хвилин на караульній ділянці №3 (ККП -4 вхід) ПАТ «МК «Азовсталь» був складений акт №3129а про порушення відповідачем [PERSON] п.5.10 (б) СТП 232-104-2011, що виразилося у знаходженні на території комбінату «Азовсталь» в нетверезому стані, запаху алкоголю з роту, тремор пальців рук (а.с.11). 14 серпня 2014 року ПП «ГИС», відповідно до платіжного доручення №398 та рахунку №91128034 сплатило ПАТ «МК «Азовсталь» штраф за порушення [PERSON] правил розпорядку згідно акту 3129а суму в розмірі 10000,00 грн. (а.с.13, 14). Доказів того, що відповідач [PERSON] відшкодував ПП «ГИС» суму шкоди в розмір 10000,00 грн., на час прийняття судом рішення не надано. Відповідно до ст.130 КЗУпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за збиток, заподіяний підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Пункт п.4 ч.1 ст.134 КЗпП України передбачає, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано працівником, який був у нетверезому стані. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування збитку, заподіяного підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 року №14, при розгляді справ за позовами про покладення повної матеріальної відповідальності за п.4 ст.134 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації працівником, який знаходився у нетверезому стані, судам необхідно враховувати, що нетверезий стан працівника може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів (актами та іншими документами, поясненням сторін і третіх осіб, показаннями свідків), які мають бути відповідно оцінені судом. Маючи на увазі, що заподіяння шкоди працівником, який був у нетверезому стані, є одним з найгрубіших порушень трудових обов'язків, зменшення розміру відшкодування за цю шкоду, як правило, не допускається. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] - знаходженні на території комбінату «Азовсталь» в нетверезому стані, про наслідки яких він знав та був письмово попереджений при прийомі на роботу, позивачу ПП «ГИС» була заподіяна шкода в розмірі 10000,00 гривень, яка відповідачем [PERSON] не була відшкодована, суд вважає за можливим позовні вимоги ПП «ГИС» задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved