Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

09.04.2009 року [PERSON] звернувся із вищезазначеним позовом до ДП «Морський торгівельний порт «Южний». В обґрунтування своїх вимог він послався на те, що працював заступником начальника автобази порту з експлуатації. 12.03.2009 року в звязку із скороченням штату працівників, він наказом № 84-ОС був звільнений за п.1 ст. 40 КЗпП України. Посилаючись на незаконність свого звільнення, [PERSON] просив поновити його на роботі на посаді заступника начальника автобази порту з експлуатації ДП «Морський торгівельний порт «Южний», фактично визнавши наказ про звільнення незаконним, стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 123.475 грн. 85 коп. [PERSON] стверджував також, що незаконними діями порту йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у порушені нормального ритму життя. Компенсацію моральної шкоди [PERSON] визначив у 8.000 грн. Крім задоволення позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди позивач просив присудити на свою користь витрати на оплату правової допомоги у розмірі 2.500 грн. В судовому засіданні представник позивача такі вимоги підтримав. Представник відповідача - ДП «Морський торгівельний порт «Южний» позов не визнав. Зясувавши обставини справи, на які сторони послались, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши наявні докази, надані учасниками цивільного процесу, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював заступником начальника автобази порту з експлуатації (на правах першого заступника) (наказ № 39-ОС від 31.01.2008 року). 24.10.2008 року наказом виконуючого обовязки начальника ДП «МТПЮ» № 479/2 посада заступника начальника автобази порту з експлуатації 1 одиниця скорочена. Не пізніше ніж за два місяці відповідач в порядку статті 49-2 КЗпП України персонально попередив [PERSON] про наступне вивільнення з 31.12.2008 року, що підтверджується повідомленням відділу кадрів та не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні. За цією ж статтею КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. На момент попередження відповідача про звільнення [PERSON] відмовився від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві. Вказане визнавалось представником позивача в процесі розгляду справи, відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню та, окрім того, підтверджується повідомленням відділу кадрів від 24.10.2008 року і від 8.12.2008 року із власноручним підписом позивача. Суд не приймає на увагу твердження [PERSON] про порушення портом статті 43 КЗпП України, оскільки 11.12.2008 року портом було направлено подання про надання згоди на звільнення [PERSON] із копією наказу № 479/2 від 24.10.2008 року про скорочення посади, яку обіймав позивач, копією звіту про заплановане вивільнення від 24.10.2008 року, копією попередження про вивільнення та запропоновані позивачеві посади, копією листа запропонованих посад від 8.12.2008 року. Як вбачається з виписки з протоколу № 37 сумісного засідання адміністрації та профспілкового комітету порту 24.12.2008 року, профспілкова організація порту дала згоду на звільнення [PERSON] у звязку із змінами в організації виробництва і праці. 29.12.2008 року наказом порту № 592-ОС [PERSON] було звільнено з 31.12.2008 року. Водночас, в звязку із наданням [PERSON] відомостей про перебування на лікарняному в період з 29.12.2008 року по 10.03.2009 року наказ № 592-ОС від 29.12.2008 року було анульовано, на зміну йому було видано спірний наказ № 84 ОС від 12.03.2009 року, яким [PERSON] було звільнено у звязку із скороченням штату. Перевіряючи законність звільнення позивача суд виходить з того, що за ст. 43 КЗпП розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Встановивши в процесі розгляду справи, що звільнення [PERSON] було проведено портом із зверненням до первинного профспілкового органу порту, однак воно немає юридичного значення, враховуючи порядок його отримання та строки визначені п. 8 ст. 43 КЗпП, судом відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року була запитана згода профспілкового органу порту. 23.06.2010 року первинним профспілковим органом порту була надана згода на звільнення [PERSON] з посади заступника начальника автобази порту з експлуатації у звязку із скорочення штату. КЗпП питання про кількість членів виборного органу первинної профспілкової організації, які мають право розглядати питання про надання згоди на звільнення або про відмову в наданні такої згоди, не вирішує. Поряд з тим, відповідно до Закону України «Про обєднання громадян» порядок діяльності статутних органів обєднання громадян визначається його статутом. Зазначене узгоджується із Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», за ст. 14 якого повноваження організації і виборчих органів профспілок повинні визначатися статутом профспілки. При таких обставинах,

Outcome: dismissed