Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

09 жовтня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитно-заставним договором та судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем зобов'язань відповідно до умов договору. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності юридичної особи № 3086-К-О від 24 липня 2015 року, належним чином повідомлена про дату, місце та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій вона підтримує позовні вимоги до [PERSON] та просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення /а.с.40/. У позовній заяві зазначено, що 17 липня 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № GOGLAR19270314, відповідно до умов якого [PERSON] надані на умовах повернення, строковості, платності кредитні кошти в сумі 10177,84 доларів США, на строк до 16 липня 2015 року. Відповідач зобов?язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У зв'язку із неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 29.07.2015 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 3933,32 долари США, в тому числі: заборгованість за кредитом - 2468,77 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 183,47 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 1082,97 доларів США, штраф (фіксована частина) - 11,35 доларів США, штраф (процентна складова) - 186,76 доларів США. Виходячи з наведеного, посилаючись на положення статей 526, 527, 530, 1054 ЦК України, статей 3, 15, 107 ЦПК України та протиправність дій відповідача, якими суттєво порушуються законні права кредитора, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 3933,32 долари США та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1299,77 грн. та витрати у сумі 420,00 грн., пов?язані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача /а.с.40/. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача [PERSON] про місце, день та час розгляду справи. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, де зареєстровано місце проживання [PERSON] /а.с.21/, що позбавлює суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур?єр» /а.с.36/. Здійснити відповідно до розпорядження КМУ від 21 січня 2015 року №41-р розміщення оголошення про виклик до суду відповідача у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина», не є можливим у зв?язку із перебуванням редакції цієї газети на території, що тимчасово не контролюється Україною - у місті Донецьку /а.с.38,39/. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем [PERSON] недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 17 липня 2008 року юридична особа - закрите акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», яке змінило назву на публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», і [PERSON], [INFO], уклали кредитно-заставний договір № GOGLAR19270314, відповідно до умов якого [PERSON] надані на умовах повернення, строковості, платності кредитні кошти в сумі 10177,84 доларів США, на строк до 16 липня 2015 року, зі сплатою за користування кредитом 9,60 % річних, щомісячно в період оплати. Позичальник зобов'язався погашати кредит та проценти щомісячними платежами /а.с.12-20/. Судом встановлено, що кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами ЗАТ КБ «ПриватБанк», та особисто [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредит у сумі 10177,84 доларів США. Відповідно до умов кредитного договору № GOGLAR19270314 від 17.07.2008 року, він у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших - з моменту надання Позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сум та діє у обсязі перерахованих грошей до повного виконання сторонами зобов?язань за цим договором /а.с.12-20/. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № GOGLAR19270314 від 17.07.2008 року вбачається, що станом на 29.07.2015 року позичальник має заборгованість за тілом кредиту у сумі 2468,77 доларів США /а.с 6-10/. Відповідно до пунктів 4.1, 17.1.6 кредитно-заставного договору за користування наданим кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник сплачує проценти в розмірі 9,60 % річних. Згідно розрахунку заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачу [PERSON] за час фактичного користування кредитними ресурсами станом на 29 липня 2015 року нарахована заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 183,47 долари США /а.с.6-10/. Відповідно до пунктів 4.3, 17.1.8 кредитного договору позичальник сплачує банку винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі0,80 % від суми виданого кредиту щомісячно. Згідно розрахунку заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачу [PERSON] за час фактичного користування кредитними ресурсами станом на 29 липня 2015 року нарахована заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 1082,97 долари США /а.с.6-108/. Відповідно до пункту 14.9 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого грошового зобов?язання за договором понад 30 календарних днів, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов?язується сплатити банку штраф у розмірі 250 гривень + 5 % від суми невиконаного зобов?язання. Згідно розрахунку заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачу [PERSON] за час фактичного користування кредитними ресурсами станом на 29 липня 2015 року нарахований шитраф (фіксована частина) у сумі 11,35 доларів США, штраф (процентна складова) у сумі 186,76 доларів США /а.с.6-10/. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушувалися умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором. Суд визнає правильним представлений ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у [PERSON] по заборгованості за кредитом, по заборгованості по процентами за користування кредитом, по заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, заборгованості за комісії та штрафам за кредитним договором № GOGLAR19270314 від 17.07.2008 року. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Відповідно до роз?яснень, що містяться у п.10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2014 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Відповідно до листа Національного банку України від 03.10.2007 р. N 41-211/1814-10108 «Про перелік банків, які мають ліцензію на здійснення банківських операцій, банківську ліцензію або письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями» ЗАТ «ПриватБанк» (юридична адреса: м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, Банківська ліцензія №22 від 04.12.2001 року, письмовий дозвіл на здійснення операцій №22-2 від 29.07.2003 року) надано письмовий дозвіл на здійснення банківських операцій з валютними цінностями. У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідач вживав заходи для належного виконання зобов'язання по даному правочину, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з його вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, передбачене укладеним в установленому законом порядку кредитно-заставним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитно-заставним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 1299,77 грн., який відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до роз?яснень, викладених у п.49 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають розподілу судом відповідно до статті 88 ЦПК України, тобто підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у повному обсязі у сумі 420,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved