Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

07 червня 2021 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Луцької міської ради про визначення місця проживання дитини за заявою представника позивача залишено без розгляду. 14 червня 2021 року до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у справі №161/237/21 щодо розподілу судових витрат і компенсацію витрат на професійну допомогу, внаслідок необґрунтованих дій позивача, що становить 6600 гривень. Представник відповідача подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд заяву задовольнити . Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні заяви просив відмовити за безпідставністю. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановленихст.430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Щодо вимоги представника відповідача про стягнення витрат на оплату правової (правничої) допомоги у розмірі 6500 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Відповідно до роз`яснень, які міститься у абз.3 п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач (статті 10,11ЦПК). При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача. Позивач звернувся до суду з позовом, оскільки вважав, що його права та інтереси порушено. Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст.55,124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Дана правова позиція зазначена у Постанові Верховного Суду № 148/312/16-ц від 26 вересня 2018 року. При цьому, відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Тому залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як звертатися до суду за захистом своїх прав це право позивача, передбачено цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмеження у його реалізації. Отже, відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено вимогами ч.9 ст.141 ЦПК України, що виключає собою право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Крім того, витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав. На основі викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed