Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

09.12.2019 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, про встановлення факту користування житловим будинком з тих підстав, що з 2005 року і по теперішній час він проживає у житловому будинку літ «Б-1», розташованому за адресою: [ADDRESS] , та є його єдиним користувачем. Позивач за власні кошти проводить поточний ремонт будинку та сплачує комунальні послуги. За весь час, а саме останні 14 років, до будинку приїжджають та інколи залишаються для тимчасового проживання лише його мати та брат із сім`єю. Відповідачі у справі: його мати [PERSON] , та її рідна сестра [PERSON] успадкували спірний будинок у різних долях, проте оформити право власності на нього не можуть через ухвалені рішення суду, якими їм було відмовлено у визнанні права власності на цей будинок, тому вважає, що саме він має право на спірний будинок. Крім того, іншого житла у нього немає. Згідно відзиву відповідач [PERSON] не заперечує проти задоволення позовної заяви, зазначає, що обставини, викладені у позові, відповідають дійсності. Згідно відзиву відповідач [PERSON] , в особі представника адвоката Будовської Н.В., заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено обґрунтування та наявність обставин, що доводять право користування, а саме набуття права власності на спірний будинок, адже право користування є складовою права власності, або вселення у житлове приміщення зі згоди наймача, або володільця. Крім того, у Першій державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа після померлої [PERSON] [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, тому оформлення права власності на спірний будинок є лише питанням часу. Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій вона не отримала, відповідно, визнання права користування будинком за позивачем призведе до порушення її права вільного володіння, користування, розпорядження своїм майном. Допитані у судовому засіданні 02.11.2020 в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , кожна окремо, підтвердили факт проживання позивача [PERSON] у спірному житловому будинку [ADDRESS] . 28.01.2021 від представника позивача адвоката Дьякової Т.В., надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, на позовних вимогах наполягала, просила їх задовольнити. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Будовської Н.В., надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі відповідача. Проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні, оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження заявлених вимог. У відзиві відповідача [PERSON] міститься клопотання про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Від представника третьої особи в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, просить винести рішення на розсуд суду. Відповідно до\~ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши матеріали\~справи,\~дослідивши письмові\~докази,\~встановивши обставини\~справи та\~перевіривши їх\~доказами,\~суд вважає\~позов такими,\~що підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] та племінником [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами по материнській лінії. Ці обставини сторони не оспорюють, відповідно, на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Ці обставини\~також встановлені\~постановою Апеляційного\~суду Запорізької\~області від\~18.01.2018\~року (а.с.15-17) та рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2019 року (а.с.23-25). Крім того, постановою Апеляційного суду Запорізької області від 18.01.2018 року було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, оскільки суд розглянув позов [PERSON] , заявлений до територіальної громади Запорізької міської ради, а не до іншого спадкоємця [PERSON] , яка претендує на ту частку спірного майна, яка, на її переконання, належить іншому спадкодавцю, спадкоємцем якого є вона. Згідно з рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2019 року, яке набрало законної сили 11.03.2019 року, встановлено факт, що будинок літ. «Б-1», розташований за адресою: [ADDRESS] , вказаний в акті техніка ЗМБТІ [PERSON] від 13.03.1973 року; будинок літ «Б-1» по [ADDRESS] , вказаний в рішенні Заводської районної ради народних депутатів № 28/2 від 19.01.1989 року є одним і тим же будинком літ. «Б» по [ADDRESS] . Також визнано, що будинок Б по [ADDRESS] був побудований в шлюбі подружжям [PERSON] і [PERSON] . Із зазначених судових рішень вбачається, що [PERSON] є матір`ю відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Батьком [PERSON] є [PERSON] . Після смерті [PERSON] ( [INFO] ) залишився спадок у вигляді житлового будинку літ. Б-1 по [ADDRESS] , Ѕ частина якого фактично є власністю чоловіка [PERSON] , як частка у спільному майні подружжя. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала житловий будинок [ADDRESS] донці [PERSON] , тому як чоловік [PERSON] на час смерті своєї дружини був пенсіонером, він, відповідно до ст. 1241 ЦК України, має право на обов`язкову частку у спадщині, тобто половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом. Обидва спадкоємця фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] , тому як були зареєстровані разом із спадкодавцем та чоловік проживав у спірному будинку. Тобто, частки між спадкоємцями розподілилися наступним чином: -1/2 частина [PERSON] у спільному майні подружжя; -1/8 частина [PERSON] обов`язкова частка у спадщині; -3/8 частин [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Після смерті [PERSON] (а саме 09.03.2008 року) єдиним спадкоємцем за законом є його донька [PERSON] , яка у\~передбачений ст.\~1270\~ЦК України\~6-ти\~місячний строк\~звернулася до\~Першої Запорізької\~державної нотаріальної\~контори,\~спадкова справа\~№ 534/2008. Також у вищезазначеному рішенні Заводського районного суду м. Запоріжжя встановлено, що від дня смерті батька й по теперішній час будинок знаходиться у користування позивача - [PERSON] та її дітей. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. А частиною першою ст. 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконання на всій території України. Звертаючись із зазначеним позовом, [PERSON] просив суд встановити факт користування житловим будинком літ «Б-1», розташованим за адресою: [ADDRESS] , де він фактично проживає з 2005 року. На підставі ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік таких фактів встановлений цією ж нормою статті. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені і також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Позивач звернувся із заявою в порядку позовного провадження, адже у справі міститься спір про право. Сам факт того, що у спірному будинку з 2005 року по теперішній час проживає позивач [PERSON] і те, що це є його єдиним місцем проживання не оспорюють відповідачі. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] , не спростовуючи факту проживання позивача у спірному будинку, зазначає, що визнання за позивачем такого права порушить її права вільного володіння, користування, розпорядження своїм майном. При цьому, відповідач [PERSON] , будучи спадкоємицею, ще не оформила право власності на спірний будинок. Разом з тим, протягом усього часу проживання позивача у цьому будинку, відповідач [PERSON] не порушувала питання про незаконність перебування позивача у будинку та про його виселення. Крім того, з аналізу норми ст. 317 ЦК України вбачається, що складовою права власності є: право володіння, право користування та право розпорядження майном, яке належить власникові. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Тобто право користування є лише складовою права власності. Яке, відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зважаючи на наведене, заперечення відповідача [PERSON] про можливе порушення її права власності з боку позивача суд відхиляє, адже у позові ставиться питання не про визнання за позивачем права користування спірним будинком, а про встановлення факту такого проживання протягом 14 років. Цей факт не оспорювався відповідачами, а також підтверджується показами свідків [PERSON] \~та [PERSON] . Що стосується\~заперечень відповідача\~ [PERSON] \~з приводу\~того,\~що позивач\~не надав\~доказів наявності\~у нього\~згоди власника\~або наймача\~спірного будинку\~на вселення,\~а тому\~у задоволенні\~позову слід\~відмовити,\~то ці\~заперечення також\~суд відхиляє,\~адже судом\~не вирішується\~спір про\~визнання за\~позивачем права\~користування.\~Більш того,\~право власності\~на спірний\~будинок офіційно\~не оформлено,\~відповідно,\~власник на\~даний момент відсутній.\~Спір виник\~у колі\~родини,\~позивач почав\~проживати у\~спірному будинку\~ще за\~життя спадкодавця\~ [PERSON] ,\~який так\~само не\~мав оформленого\~права власності\~на спірний\~будинок.\~Як було\~раніше зазначено\~рішенням Заводського\~районного суду\~м.Запоріжжя\~від 05.02.2019\~року було\~визнано, що\~будинок Б\~по [ADDRESS] був\~побудований в\~шлюбі подружжям\~ [PERSON] \~і [PERSON] . Мати позивача [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] і, так само, має намір оформити своє право власності на спадкове майно. Відповідачка [PERSON] не заперечує проти задоволення позову, відповідно, не проти проживання позивача у спірному будинку. З урахуванням наведеного, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved