Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

08 грудня 2016 р. позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом до відповідача, який в подальшому уточнили. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 05 травня 2012 року померла їх мати [PERSON], після смерті якої залишилася їм у спадок за законом земельна ділянка. Зазначили, що своєчасно звернулися до нотаріуса, але їм відмовлено в успадкуванні земельної ділянки площею 8,77 га (кадастровий номер 4824810000:03:003:0032), яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Новоодеської районної ради Миколаївської області, за відсутності правовстановлюючого документу на неї, а саме, оригіналу Державного акту про право власності на земельну ділянку. Крім того зазначили, що у державному акті про право на землю помилково прізвище матері записано [PERSON], оскільки вона проживала однією сімєю без укладення шлюбу з [PERSON], тоді як її прізвище «Патлата». З посиланням на ці обставини та статті 392, 1216, 1218, 1225, 1268 ЦК України просила визнати за ними право власності на спірну земельну ділянку в рівних частках. Позивачі у судове засідання не зявилися, але їх представник надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання представника не надіслав, але той надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнали і не заперечували проти їх задоволення, а справу просив розглянути за його відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 2 листопада 2004 р., на підставі розпорядження Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області від 11 червня 2004 р. № 553-р, видано [PERSON] Державний акт на право власності на землю (серія МК № 072333), а саме, на земельну ділянку площею 8,77 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоодеської районної ради, Новоодеського району Миколаївської області. Проте, з довідки товариства з додатковою відповідальністю «Південний колос» випливає, що помилково виписано цей Державний акт на прізвище «Миндрул», оскільки членом колективного сільськогосподарського підприємства «Шлях до комунізму», правоприємником якого є ТДВ «Південний колос» була [PERSON], яка проживала однією сімєю без укладання шлюбу з [PERSON], а тому по чоловіку вважали, що й «Патлата» має прізвище «Миндрул». Вказана обставина підтверджується змістом будинкової книги, з якої видно, що у одному будинку з [PERSON] проживала [PERSON] та їх діти тобто позивачі. Крім того, у свідоцтвах про народження позивачів у графі «батько» та «мати» [PERSON] і [PERSON] записані як батько та мати. За таких обставин суд визнає той факт, що вказаний Державний акт на право власності на землю виданий на імя [PERSON] належить [PERSON], оскільки [PERSON] і [PERSON] є одна й та ж особа. 05 травня 2012 року [PERSON] померла. Спадкову масу складає вищезгадана земельна ділянка. Спадкоємцями є діти спадкодавця [PERSON] і [PERSON], тобто позивачі. 21 жовтня 2016 р., постановою приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, посилаючись на відсутність у спадкоємця оригіналу Державного акту на цю земельну ділянку. Судом зясовано, що Державний акт про право власності на спірну земельну ділянку втрачено за життя спадкодавцем. З огляду на викладене, ураховуючи відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку, що є перешкодою для успадкування майна померлої у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо визнання права власності на цю земельну ділянку за позивачами у порядку спадкування за законом в рівних частках.

Outcome: approved