Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

07.12.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 62 042, 47 грн., судовий збір у розмірі 640, 00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що11.03.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода на автодорозі Житомир-Могилів Подольськийна 113 км, за участю транспортних засобів марки «MazdaCX-7» тимчасовий д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER] під керуванням[PERSON] та марки «MANL2000» д.н.з. [NUMBER], під керуванням[PERSON]., в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «MANL2000» д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з відповідачем, у відповідності до полісу серії АК № 9143420 від 04.01.2016 року. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження, а позивачу, як власнику транспортного засобу, завдано збитки, розмір яких згідно звіту № 16/130 від 13.05.2016року, становить 72 545, 10 грн. 18.04.2016 року відповідач був повідомлений про настання дорожньо-транспортної пригоди, та 06.07.2016 року відповідачу було подано заяву про виплату суми страхового відшкодування. Однак, сума страхового відшкодування на час звернення до суду з позовом відповідачем позивачу не виплачена. У зв'язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн., пені у розмірі 8 042,47 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 4000, 00 грн. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Провадження у справі відкрито 11.12.2018 року, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 09.10.2018 року. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, з будь-якими заява чи клопотаннями не звертався, відзив на позов не надав, що за правилами ч.5 ст. 130, ч.1 ст. 131 ЦПЦ України є підставою для висновку про належне повідомлення сторони. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до правил ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.03.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода на автодорозі Житомир-Могилів Подольський на 113 км, за участю транспортних засобів марки «MazdaCX-7» тимчасовий д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER] під керуванням[PERSON] та марки «MANL2000» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.04.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК наявність винних дій[PERSON]. у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 11.03.2016 року є доведеною, та не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов'язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Транспортний засіб марки«MazdaCX-7» тимчасовий д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER]належить на праві власності [PERSON]., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до полісу серії АІ № 9143420 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, було забезпечено транспортний засіб марки «MANL2000» д.н.з. [NUMBER], зі страховим лімітом за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 50 000,00 грн. Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що18.04.2016 року позивач звернувся до ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» із повідомленням про настання страхового випадку, 06.07.2016 року - із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.10,11). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 3 ст. 34 цього Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Згідно звіту про оцінку матеріального збитку № 16/130від 13.05.2016 року, розмір матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки ««MazdaCX-7» тимчасовий д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], становить 72 545,10 грн. (а.с. 13-15). Станом на день звернення до суду сума страхового відшкодування відповідачем виплачена не була. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Пунктом 2 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові. Відповідно до п. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно ч. 2. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування,сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 50 000, 00 грн., пеню у розмірі 8 042,47 грн. Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком, вважає його правильним та обґрунтованим. Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, що становить розмір матеріального збитку, визначеного відповідно до звіту, складеного 13.05.2016 та пені, є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом позивач заявив вимогу про покладення судових витрат на відповідача в розмірі 4000, 00 грн. Судом встановлено, що до позову не було долучено договору про надання правової допомоги, ордеру, розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю представника, та розрахунку попередньо визначених судових витрат. Тобто заявником не було надано доказів щодо надання йому правової допомоги та здійснених, у зв'язку з цим витрат. За правилами статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення судових витрат на правову допомогу у розмірі 4000, 00 грн. є необґрунтованими і не доведеними, а тому не підлягають задоволенню. З огляду на висновки суду про часткове задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача ПАТ «СК «Іллічівське» у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України у розмірі, який передбачений Законом України «Про судовий збір» за вимоги, що були предметом вирішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial