Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~07.10.2020 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з 19 серпня 2017 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, за час якого у них народилось двоє спільних дітей донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між нею та Відповідачем належним чином не склалися. У даний\~час їх\~шлюб ще\~не розірваний,\~але справа\~про розірвання\~шлюбу перебуває\~на розгляді\~в Луцькому\~міськрайонному суді\~Волинської області.З середини березня 2020 року сторони проживають окремо і Відповідач кошти на утримання дітей добровільно не надає. Останній, як їй відомо, офіційно працевлаштований в Луцькому прикордонному загоні В/Ч [NUMBER] , а тому має фінансову спроможність забезпечувати їх спільних дітей. Враховуючи викладене, просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі по 3000 грн. на кожного з них щомісячно та до досягнення дітьми повноліття. \~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат Булат Ю.В. подала суду заяву про розгляд справи за наявними матеріалами без її участі. Просить суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не подавалось. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.08.2017, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Як вбачається із автоматизованої системи документообігу Луцького міськрайонного суду Волинської області, рішенням суду від 06.11.2020 року було розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 19.08.2017 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 1191. За час шлюбу у сторін народилося двоє спільних дітей донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с. 8-9). У свою чергу, після фактичного припинення сімейних стосунків, діти - [PERSON] та [PERSON] залишаються проживати разом з матір`ю позивачкою [PERSON] . Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їх спільних дітей, тобто між ними існує спір з цього питання. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює у Луцькому прикордонному загоні В/Ч [NUMBER] . Малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є здоровими, на обліку у лікарів не перебувають, самостійних доходів не мають. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком до 6 років встановлений в наступних розмірах: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач здатний сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. \~ \~ \~ \~Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд, виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , по 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі ст. ст. 180-184, 191 СК України,

Outcome: partial