Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

08.02.2021 представник позивачки [PERSON] - адвокат Мальченко Д.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить визнати нікчемним заповіт, складений 22.07.2005, зареєстрований у реєстрі за № 296 та посвідчений 22.07.2005 секретарем виконавчого комітету Чупахівської сільської ради Охтирського району Сумської області Мочаліною О.М.; визнати недійсним свідоцтво про\~право на\~спадщину за\~заповітом серії\~ВРА №\~573981\~по спадковій\~справі №\~181/2010\~від 31.08.2010, видане державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропаєм В.В.; визнати недійсним свідоцтво про\~право на\~спадщину за\~заповітом серії\~ВРА №\~573982\~по спадковій\~справі №\~181/2010\~від 31.08.2010, видане державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропаєм В.В.; визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю у два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Вимоги вмотивовані тим, що позивачка народилася [INFO] , її батьками згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] . 21.08.2015 позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу. Рідною бабою та дідом позивачки по лінії батька є відповідно: [PERSON] та [PERSON] . Дід [PERSON] помер [INFO] , спадщину після якого прийняла його дружина - [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] померла. За життя вона склала заповіт від 22.07.2005, що зареєстрований у реєстрі за № 296. Відповідно до вищевказаного заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла жилий будинок з надвірними будівлями та присадибну земельну ділянку, які знаходяться у селі Софіївка, а також грошовий вклад Охтирському територіальному центру. 31.08.2010 державний нотаріус Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. на підставі вищевказаного заповіту видав на ім`я Охтирського районного територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян два свідоцтва: про право на спадщину за заповітом № 2612 від 31.08.2010 року, згідно якого до Охтирського районного територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян перейшло прав власності на земельну ділянку площею 3,44 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чупахівської селищної ради Охтирського району, яка належала померлій - [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 031282 від 28.12.2001 року; та про право на спадщину за заповітом № 2614 від 31.08.2010 року, згідно якого до Охтирського районного територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян перейшло прав власності на земельну ділянку площею 3,41 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чупахівської селищної ради Охтирського району, яка належала померлому - [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 031229 від 28.12.2001 року. Представник позивачки вважає, що при складені заповіту від 22.07.2005, зареєстрованого у реєстрі за № 296, не дотримано вимоги Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року за № 22/5, яка діяла на момент складання заповіту, а саме: в заповіті не зазначено місце проживання померлої [PERSON] , по-друге, зазначено не повну назву юридичної особи та її адреси «... Охтирський територіальний центр», замість «Охтирського районного територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] », по-третє, не зазначено номер рахунку в установі банку юридичної особи притому, що померла [PERSON] заповідала свій грошовий вклад у Чупахівському відділенні Ощадбанку № 2833/03 - Охтирському районному територіальному центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян, а тому, на думку представника позивачки, заповіт може бути визнаний судом нікчемним, а свідоцтва про право на спадщину за заповітам № 2612 від 31.08.2010 року та № 2614 від 31.08.2010 року недійсними. Крім того, позивачкою пропущений строк для прийняття спадщини, оскільки протягом тривалого часу вона розшукувала документи необхідні для прийняття спадщини. Вважав, що наявні всі підстави для визначення позивачці додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що і стало підставою звернення до суду. 22.02.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 22.04.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. За клопотанням представника позивачки суд постановив ухвалу про заміну неналежного відповідача, у зв`язку з тим, що Територіальний центр соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян після відкриття провадження у справі, а саме 29.10.2021 реорганізовано в Охтирський районний територіальний центр соціального обслуговування. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивачки надій1шла заява про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Державний нотаріус Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 Сімейного Кодексу України № 00026329085 від 13.05.2020 (а.с. 13). 28.12.2001 на підставі рішення 16-ї сесії 23-го скликання Чупахівської селищної ради від 16.03.2001 [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 031282, зареєстрований в Книзі записів про право приватної власності на землю за № 1420, на земельну ділянку площею 3,44 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 3,44га, яка знаходиться на території Чупахівської селищної ради Охтирського району (а.с. 16, 72). 28.12.2001 на підставі рішення 16-ї сесії 23-го скликання Чупахівської селищної ради від 16.03.2001 [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 031229, зареєстрований в Книзі записів про право приватної власності на землю за № 1424, на земельну ділянку площею 3,41 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 3,41га, яка знаходиться на території Чупахівської селищної ради Охтирського району (а.с. 15, 73). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с. 8). Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області 28.03.2004 батько позивачки - [PERSON] - помер (а.с. 9). [INFO] помер і дід позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області (а.с. 11). 22.07.2005 після смерті чоловіка бабуся позивачки - [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Чупахівської селищної ради, зареєстрований в реєстрі за № 296, відповідно до якого на випадок своєї смерті заповіла жилий будинок з надвірними будівлями та присадибну земельну ділянку, які знаходяться у с. Софіївка, свій земельний і майновий пай, що знаходяться на території Чупахівської селищної ради, свій грошовий вклад у Чупахівському відділенні Ощадбанку № 2833/03 - Охтирському територіальному центру (а.с. 14). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с. 12). 01.06.2010 [PERSON] , як директор Охтирського районного територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян, звернулася до Охтирської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 58,76). Згідно довідки сільського голови Грунської сільської ради від 21.06.2010 № 312 [PERSON] на день смерті постійно проживала та була прописана в Грунському стаціонарному відділенні Охтирського районного територіального центру і заповіт посвідчувала у сільській раді (а.с. 69) Згідно довідки селищного голови Чупахівської селищної ради від 15.07.2010 № 1102 [PERSON] на день смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , проживала разом з ним (а.с. 68). Судом встановлено,\~що 31.08.2010\~державним нотаріусом\~Охтирської районної\~державної нотаріальної\~контори Воропаєм\~В.В.\~на підставі\~заповіту [PERSON] ,\~померлої [INFO] ,\~спадкоємцю в\~особі Охтирського\~районного територіального\~центру соціального\~обслуговування пенсіонерів\~та одиноких\~непрацездатних громадян\~видані свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~серії ВРА\~№ 573981,\~яка складається\~з приватної\~земельної ділянки\~площею 3,44\~га,\~наданої для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва\~3,44\~га,\~яка знаходиться\~на території\~Чупахівської селищної\~ради Охтирського\~району та\~належала померлій,\~а такожпро право на спадщину за заповітом серії ВРА № 573982, яка складається з приватної земельної ділянки площею 3,41 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 3,41 га, яка знаходиться на території Чупахівської селищної ради Охтирського району та належала померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 31.08.2010 № 24607107 (а.с. 17,18, 78,79,81). 21.08.2015 після укладення шлюбу з [PERSON] позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим виконкомом Малопавлівської сільської ради Охтирського району Сумської області, актовий запис 6 (а.с. 10). Як вбачається зі змісту листа завідувача Охтирської районної державної нотаріальної контори Сумської області Воропая В.В. від 28.01.2021 № 49/01-16 [PERSON] звернулася по питанню оформлення спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] , однак у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини їй роз`яснено право звернутися з позовом до суду (а.с. 19). Відповідно до ст.ст.\~1233,\~1236\~ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Статтею 1247 ЦК України\~передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними устаттях 1251-1252цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі впорядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. За приписами ч. 1\~ст. 1257 ЦК України\~нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Відповідно до п. 17 розділу 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994р. № 22/5, яка діяла на момент посвідчення оспорюваного заповіту, тексти нотаріально посвідчуваних заповітів, доручень, заяв, засвідчуваних копій документів і виписок з них повинні бути написані ясно і чітко, числа і строки, які стосуються змісту посвідчуваних заповітів і доручень, мають бути позначені хоча б один раз словами, а назви юридичних осіб - без скорочень і з зазначенням їх адреси, а в необхідних випадках - номерів їх рахунку в установах банків. Прізвища, імена та по батькові громадян, у тому числі представників, які беруть участь у нотаріальних діях, повинні бути написані в документі повністю з зазначенням місця їх проживання. Пунктом 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою\~статті 1257 ЦК\~є нікчемним, тому на підставі\~статті 215 ЦК\~визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Суд дійшов висновку, що заповіт 22.07.2005 складено з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення з наведених у позові підстав, а саме у зв`язку з недотриманням вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, яка діяла на момент посвідчення заповіту, що відповідачем не спростовано, оскільки позов ним визнано, а отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання заповіту нікчемним підлягають задоволенню. У зв`язку з цим підлягають скасуванню і видані на підставі нікчемного заповіту свідоцтва про право на спадщину №№ 2612 та 2614 від 31.08.2010, видані Охтирському районному територіальному центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян щодо права власності на земельні ділянки площею 3,44 га та 3,41 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Чупахівської селищної ради Охтирського району, що належали [PERSON] та [PERSON] відповідно. Вирішуючи позов в частині визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її бабусі [PERSON] суд виходить з наступного. У своїх доводах позивачка, як на причину пропуску строку, посилається на те, що не була обізнана про те, що [PERSON] за життя склала заповіт від 22.07.2005, крім того тривалий час позивачка розшукувала документи необхідні для прийняття спадщини, перебувала у складних життєвих умовах, а також змушена була звернутися до суду з метою відновлення порушеного права на спадщину. За загальним правилом положення про спадкування права на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1269 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положень ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272\~ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] терміном у два місяці з дня набрання рішенням законної сили, як достатнього для вчинення зазначеної дії, проти чого представник відповідача не заперечував. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, як це визначено ст. 89 ЦПК України. У даному випадку суд вважає, що стороною позивача доведено перед судом належними та допустимими доказами зазначені у позові фактичні обставини, які ніким не спростовано, а отже суд вважає наявними правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судові витрати підлягають вирішенню відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved