Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

08.09.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.10.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1593. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 28.10.2011 р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини після реєстрації шлюбу та народження дитини не склалися через різні погляди на життя та несумісність характерів. Одразу після народження дитини стали виникати скандали та сварки, шлюбні стосунки фактично припинилися. Сторони перестали вести спільне господарство та мають окремий бюджет. Позивач у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. 28.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1593/а.с.3/. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка . Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності із ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Судом встановлено, що сторони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу сторін буде суперечити їх інтересам. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позов та розірвати шлюб між сторонами по справі. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved