Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

09.02.2016 представник позивача [PERSON] «УТСК» за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] комунального Автотранспортного підприємства №1 про стягнення суми виплати страхового відшкодування в порядку регресу, в якій просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] комунального Автотранспортного підприємства №1 в порядку регресу суму виплати страхового відшкодування у розмірі 18 342,00 грн. на користь ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», а також витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16 травня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» (далі - Страховик, [PERSON] «УТСК») та [PERSON] комунальним Автотранспортним підприємством №1 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів шляхом видачі поліса №АС/1886461 щодо забезпечення транспортного засобу Баз А 079.04 державний реєстраційний номер [NUMBER] з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника. Згідно із постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 30 липня 2013 року, справа №466/5541/13-п, 12 липня 2013 року о 10 год. 45 хв., [PERSON] керуючи транспортним засобом Баз, державний реєстраційний номер [NUMBER], в м. Львові по вул. Личаківська-Винниченка, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Ford, державний реєстраційний номер [NUMBER], завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень. Своїми діями [PERSON] порушив п. 10.1. ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України. [PERSON] визнано винним в адміністративному правопорушенні та накладено адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу. Як зазначено в постанові Шевченківського районного суду м. Львова від 30 липня 2013 року, [PERSON] знаходиться в трудових відносинах з [PERSON] комунальним Автотранспортним підприємством №1 та виконував свої посадові обовязки на момент вчинення адміністративного правопорушення. Цивільно-правова відповідальність осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортним засобом Баз державний реєстраційний номер [NUMBER], забезпечена в [PERSON] «УТСК». 30 грудня 2013 року на адресу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації, за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12 липня 2013 року. Згідно Звіту №536/13 про оцінку автомобіля, вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford, державний реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням фізичного зносу, складає 18 957, 67 грн. Враховуючи зазначені вище обставини, Господарським судом м. Києва були встановлені факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, а також розмір заподіяної шкоди та прийнято рішення про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» суму страхового відшкодування у розмірі 18 342,00 грн. З огляду на зазначене вище, 28 квітня 2014 року Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», що підтверджується платіжним дорученням. В судове засідання представник позивача [PERSON], згідно довіреності, копія якої міститься у матеріалах справи не зявився, однак направив на адресу суду клопотання у якому підтримує позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує та просить суд слухати справу у відсутності представника позивача, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду. Причин своєї неявки в судове засідання відповідач не повідомив. Представник відповідача [PERSON] комунального Автотранспортного підприємства №1 в судове засідання повторно не зявився, однак до суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву, які долучені до матеріалів справи. У запереченні представник відповідача просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до [PERSON] комунального Автотранспортного підприємства №1 про стягнення суми виплати страхового відшкодування в порядку регресу. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Зясувавши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. В судовому засіданні встановлено, що 16 травня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» (далі - Страховик, [PERSON] «УТСК») та [PERSON] комунальним Автотранспортним підприємством №1 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів шляхом видачі поліса №АС/1886461 щодо забезпечення транспортного засобу Баз А 079.04 державний реєстраційний номер [NUMBER] з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника. Відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються спеціальним Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Згідно із постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 30 липня 2013 року, справа №466/5541/13-п, 12 липня 2013 року о 10 год. 45 хв., [PERSON] керуючи транспортним засобом Баз, державний реєстраційний номер [NUMBER], в м. Львові по вул. Личаківська-Винниченка, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Ford, державний реєстраційний номер [NUMBER], завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень. Своїми діями [PERSON] порушив п. 10.1. ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України. [PERSON] визнано винним в адміністративному правопорушенні та накладено адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу (а.с. 9). Як зазначено в постанові Шевченківського районного суду м. Львова від 30 липня 2013 року, [PERSON] знаходиться в трудових відносинах з [PERSON] комунальним Автотранспортним підприємством №1 та виконував свої посадові обовязки на момент вчинення адміністративного правопорушення. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчиненні згаданого ДТП доведена та доказуванню не підлягає. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Таким чином, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільно-правова відповідальність осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортним засобом Баз державний реєстраційний номер [NUMBER], забезпечена в [PERSON] «УТСК». Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. 30 грудня 2013 року на адресу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації, за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12 липня 2013 року. У звязку з настанням події, що має ознаки страхового випадку, у страховика виникає обовязок здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно Звіту №536/13 про оцінку автомобіля, вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford, державний реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням фізичного зносу, складає 18 957, 67 грн. Абзацом 2 п. 12.1 ст. 12 Закону, передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Рішенням Господарського суду м. Києва встановлені факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, а також розмір заподіяної шкоди та прийнято рішення про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» суму страхового відшкодування у розмірі 18 342,00 грн. (а.с. 17-19). 28 квітня 2014 року Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 22). Відповідно до ст. 38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобовязаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, передбачений договором. Також, відповідно до вимог ст. 33 Закону, страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобовязані сприяти Страховику в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, повідомити про всі відомі їй обставини та надати наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, станом на день подання позовної заяви водієм забезпеченого транспортного засобу Баз державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON], а ні [PERSON] комунальним Автотранспортним підприємством № 1 й досі не повідомлено страховика про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 12 липня 2013 року, та не надано жодних документів, необхідних для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні вимоги закріплені в ст. 27 Закону України «Про страхування». Також, згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Узагальнюючи наведене, суд робить висновки про те, що позивачем доведено підставність позовних вимог, що є обовязком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України, відтак позовні вимоги про стягнення солідарно з відповідачів суми виплати страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 18 342,00 грн. необхідно задовольнити. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №296 від 03.02.2016 про сплату судового збору в сумі 1 378,00 грн., тому вимогу позивача про відшкодування відповідачем судових витрат необхідно задовольнити.

Outcome: approved