Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

07 грудня 2017 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив суд ухвалити рішення, яким в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем та відповідачем право власності по Ѕ частині автомобіля МЕRCEDES -ВЕNZ ML 350, 2006 року випуску, номер шасі [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що між сторонами 08.06.1991 було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі сторони придбали автомобіль МЕRCEDES -ВЕNZ ML 350, 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Позивач посилається, що відповідач повідомила його про те, що має бажання продати даний транспортний засіб на отримані від його реалізації кошти використати на власний розсуд, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. 07.12.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.12.2017 відкрито провадження та розгляд справи призначено до судового розгляду. 26.02.2020 позивачем подано заяву про зміну предмету позову у якому позивач просив визнати автомобіль МЕRCEDES -ВЕNZ ML 350, 2006 року випуску, номер шасі [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя, стягнути з відповідача грошову компенсації вартості Ѕ частини автомобіля МЕRCEDES -ВЕNZ ML 350, 2006 року випуску, номер шасі [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , що становить 150 000,00 грн. 17.03.2021 представник позивача подав заяву про долучення додаткових доказів та письмові пояснення на позов. Ухвалою суду від 05.07.2021 по справі закінчено підготовче судове засідання та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 28.10.2021 о 11.00 год. Відповідач відзиву на позов не подав. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, як необґрунтованого. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, врахувавши доводи сторін, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.06.1991, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, актовий запис №214 (а.с. 3). Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29.05.2018 шлюб між сторонами було розірвано ( а.с. 43). Встановлено, що сторони за час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі спільно набули майно, зокрема, транспортний засіб марки МЕRCEDES -ВЕNZ ML 350, 2006 року випуску, номер шасі [NUMBER] ,номерний знак [NUMBER] ( а.с. 65). Вказаний вище автомобіль було зареєстровано за відповідачем 20.08.2015, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ( а.с. 8). Також, встановлено, що після подачі цього позову до суду відповідач без згоди на те позивача, 01 лютого 2018 року за договором купівлі-продажу № 8041/2018/807974 відчужила спірний легковий автомобіль ( а.с. 114-115). З договору купівлі-продажу транспортного засобу від 01.02.2018 вбачається, що транспортний засіб МЕRCEDES -ВЕNZ ML 350, 2006 року випуску, номер шасі [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] було придбано [PERSON] за 300 000,00 грн. Вказані обставини також не заперечувалися представником відповідача у суді. Також з матеріалів справи встановлено, що між сторонами були спірні питання щодо поділу майна подружжя та який перебув на розгляду в Обухівському районному суді Київської області. При цьому, спірний транспортний засіб у перелік майна подружжя, як такий, що підлягав поділу включений не був. Доказів того, що спірний автомобіль є особистою приватною власністю відповідача, суду не надано. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Оцінюючи матеріали справи, суд вважає, що автомобіль MЕRCEDES -ВЕNZ ML 350, 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки був придбаний у період спільного проживання сторін, як подружжя, а тому підлягає поділу між сторонами по справі. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. З матеріалів справи встановлено, що спірний транспортний засіб МЕRCEDES -ВЕNZ ML 350, 2006 року випуску, номер шасі [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] відповідач продала за 300 000,00 грн. Спору між сторонами щодо реальної (ринкової) вартості спірного автомобіля не має. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказів того, що кошти від продажу спірного автомобіля були витрачені відповідачем в інтересах сім`ї, відповідачем не надано. Враховуючи, що спірний автомобіль був набутий сторонами на час перебування в шлюбі та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя у спільному майні шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації у розмірі 1/2 частки вартості автомобіля, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи - 150 000,00 грн. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу - МЕRCEDES -ВЕNZ ML 350, 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] , у розмірі 150 000, 00 грн. Таким чином, суд вважає, що позов є обґрунтований, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1 500,00 грн. Враховуючи те, що позивачем при первинному зверненні до суду було зайво сплачено судовий збір у сумі 2 441,00 грн., а тому з Державного бюджету України на користь позивача підлягає стягненню 2 441,00 грн., сплаченого згідно з квитанцією від 07 грудня 2017 року № 0.0.910192726.1 загальною сумою у розмірі 3941,00 грн.

Outcome: approved