Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

10.02.2014 року позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідачів в якій просив стягнути з Державного бюджету України на свою користь моральну шкоду, а також кошти, сплачені ним за отримання юридичної допомоги у кримінальній справі про його обвинувачення. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 20.05.2014 року змінено рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області в даній справі в частині стягнення моральної шкоди з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON], збільшивши суму стягнення до 8473 грн. 97 коп. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 20.05.2014 року скасовано ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 березня 2014 року у даній справі в частині позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу про закриття провадження у цій частині вимог та повернуто справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у цій частині. Позовні вимоги в цій частині мотивовано тим, що у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності позивачем були проведені витрати на правову допомогу з метою захисту своїх прав в розмірі 39 тис. грн. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просять позов задовольнити. Представник відповідача Сумської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, через те, що у нього маються сумніви щодо дійсної сплати виправданим такої суми коштів, оскільки таких великих доходів останній не має. Крім цього вирок оскаржено в касаційному порядку, тому стягнути кошти на даний час неможливо через відсутність остаточного рішення у справі. Представник відповідача Державної казначейської служби в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про час і місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином. Заслухавши сторони, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Слідчим Сумської прокуратури з нагляду за дотриманням законів у воєнній сфері 25.06.2013 р., [PERSON] було оголошено про підозру в скоєнні злочину передбаченого ст. 246 КК України. 25.07.2013 р. [PERSON] було вручено обвинувальний акт щодо підозри у скоєнні злочину передбаченого ст. 246 КК України. Під час судового засідання яке відбулось 03.10.2013 р. прокурором [PERSON] було змінене обвинувачення та пред'явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 425 КК України. Вироком Охтирського міськрайонного суду, Сумської обл. від 30.10.2013 р. залишеним без зміни ухвалою судової колегії з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської обл. від 28.01.2014 р. [PERSON] було визнано не винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1, ст. 425 КК України за відсутністю у його діях складу злочину. Вирок суду набрав законної сили. Згідно з вимогами ч.ч. 1 та 2 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди виникає у випадках, передбачених законом. Згідно з ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994 р. № 266/94-ВР (із змінами), підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відповідно до пункту 4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовується сума, сплачена ним у зв'язку із наданням йому юридичної допомоги. У ч. 1 ст. 4 Закону зазначено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до угоди про надання правової допомоги від 08.05.2013 року інтереси [PERSON] на усіх стадіях по кримінальному провадженню представляв адвокат [PERSON] (а.с. 30), (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № [NUMBER], затверджене рішенням Полтавської обласної кваліфікаційно-дисциплінарною комісії адвокатури від 23.10.2008 р. №10, а.с. 37 зворот). У додатках до угоди зазначено про те, що вартість роботи адвоката щодо захисту від пред'явленої підозри за ст. 246 КК України становить 8 тис. грн., вартість роботи адвоката в суді під час судового розгляду справи по даному обвинуваченню становить 8 тис. грн., вартість щодо захисту від пред'явленої підозри від 03.10.2013 року під час судового розгляду справи за ч. 1 ст. 425 КК України становить 8 тис. грн. Крім цього, в разі доведеності захисником невинуватості [PERSON] останній зобов'язується сплатити додатково гонорар адвокату в розмірі 15 тис.грн. (а.с. 31, 31 зворот). Як вбачається з акту приймання-передачі виконаних робіт (а.с. 32) [PERSON] підтвердив повне виконання робіт згідно з угодою про надання правової допомоги від 08.05.2013 року та додатків до неї від 25.06.2013 року та 03.10.2013 року, претензій до виконаних робіт не має. Загальна вартість виконаної роботи становить 39 тис. грн. Як вбачається з квитанції до прибуткового ордеру (а.с. 32) адвокатом [PERSON] 10.02.2014 року прийнято від [PERSON] на підставі угоди від 08.05.2013 року - 39 тис. грн. Факт одержання адвокатом [PERSON] зазначених доходів відображений також на звороті 16-го аркуша Книги обліку доходів, розпочатого у 2012 році, оглянутого в судовому засіданні. Сума прийнятих адвокатом коштів 10.02.2014 року склала 40386 грн. Як вбачається з довідки про доходи [PERSON] з 01 травня 2013 року по 28 лютого 2014 року його загальна сума доходу становить 41650,63 грн. В декларації [PERSON] за 2013 рік ним задекларовано загальну суму доходу 52683,93 грн. Тому не заслуговують на увагу суду твердження представника відповідача прокуратури про сумніви щодо наявності у [PERSON] коштів в сумі 39000 грн. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню. Відшкодування шкоди слід провести у порядку, визначеному чинним законодавством, за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Outcome: approved