Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

09 березня 2017 року позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 31 серпня 2010 року померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смерть 01 вересня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 11. Померла залишила заповіт, який 27 лютого 2004 року посвідчений секретарем Воскресинцівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 12, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати і на що за законом матиме право заповіла йому. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Коломийський район, с. Воскресинці, вул. Запруття, 9. Заповіт від імені померлої не змінювався і не скасовувався. Відповідно до ст. 1268 ЦК України він фактично вступив в управління спадковим майном, однак свідоцтва про право на спадщину не отримав. 02 серпня 2015 року померла [PERSON], про що 03 серпня 2015 року складено відповідний актовий запис № 10. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Коломийський район, с. Воскресинці, вул. Запруття, 9. Він фактично прийняв спадщину, оскільки з жовтня 1990 року проживав з померлими однією сімєю, вели спільне сімейне господарство. До дня смерті [PERSON] він доглядав її, після смерті займався її похороном за власний кошт. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] він звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус витребував подати правовстановлюючий документ на будинковолодіння. Надане ним свідоцтво про право власності на голову колгоспного двору, не прийнято нотаріусом на тій підставі, що воно видане тільки на голову колгоспного двору, [PERSON], а крім неї були ще інші члени колгоспного двору, які мали частку у майні колгоспного двору і до дня смерті їх частки не виділені. Тому згідно листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності. Оскільки він фактично прийняв спадщину, то просять суд визнати за ними право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: с. Воскресинці, вул. Запруття, 9, Коломийського району, Івано-Франківської області. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача теж подав до суду заяву, згідно якої позов визнає та просить справу розглядати без його участі. Зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що будинковолодіння № 9 по вул. Запруття (Заріччя) в с. Воскресинці, Коломийського району, належало на праві власності колгоспному двору, головою якого була [PERSON], про що їй було видано свідоцтво про право власності на жилий будинок на підставі рішення виконкому Коломийської районної Ради народних депутатів від 12 грудня 1990 року № 268. Зазначений будинок зареєстрований в Коломийському МБТІ та записаний в реєстрову книгу за реєстровим № 302. Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку по вул. Запруття, 9 в с. Воскресинці були зареєстровані і проживали: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - сестра, що підтверджується довідкою Воскресинцівської сільської ради від 27 лютого 2017 року № 179. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначаться виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві їх проживало двоє, то кожному належить по 1/2 частині житлового будинку з господарськими спорудами. 31 серпня 2010 року [PERSON] померла, про що в Книзі реєстрації смерть 01 вересня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 11. Померла залишила заповіт, який 27 лютого 2004 року посвідчений секретарем Воскресинцівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 12, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати і на що за законом матиме право заповіла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина по вищезазначеному заповіту на 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Коломийський район, с. Воскресинці, вул. Запруття, 9. Заповіт від імені померлої не змінювався і не скасовувався. Відповідно до ст. 1268 ЦК України позивач фактично вступив в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Воскресинцівської сільської ради від 27 лютого 2017 року № 179. Однак свідоцтва про право на спадщину не отримав. 02 серпня 2015 року померла [PERSON], про що 03 серпня 2015 року складено відповідний актовий запис № 10. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Коломийський район, с. Воскресинці, вул. Запруття, 9. У звязку з відсутністю спадкоємців першої, другої та третьої черги спадкоємцем четвертої черги за законом на спадщину є [PERSON], оскільки він з жовтня 1990 року проживав з померлими однією сімєю, вели спільне сімейне господарство. До дня смерті [PERSON] він доглядав її, після смерті займався її похороном за власний кошт. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус витребував подати правовстановлюючий документ на будинковолодіння. Надане ним свідоцтво про право власності на голову колгоспного двору, не прийнято нотаріусом на тій підставі, що воно видане тільки на голову колгоспного двору, [PERSON], а крім неї були ще інші члени колгоспного двору, які мали частку у майні колгоспного двору і до дня смерті їх частки не виділені. Тому згідно листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач фактично прийняв спадщину, інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має, а представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: с. Воскресинці, вул. Запруття, 9, Коломийського району, Івано-Франківської області. Наведене стверджується: копіями свідоцтв про смерть /а.с.5-6/, копіями свідоцтв про народження /а.с.7/, копією заповіту /а.с.8/, копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок /а.с.9/, копією технічного паспорта /а.с.10-12/, копіями довідок Воскресинцівської сільської ради /а.с.13-14/, копією виписки з інвентаризаційних матеріалів /а.с.15/, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії /а.с.16/. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.,ст. 16, 328, 346, 392, 1222, 1268 ЦК України та

Outcome: approved