Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

07 липня 2017 року [PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до Зорянської сільської ради про витребування сертифікату на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку. Ухвалою Марїнського районного суду Донецької області від 15 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до Зорянської сільської ради про витребування сертифікату на земельну ділянку та визнання на неї право власності, залучено до участі у справі у якості належного відповідача [PERSON] районну державну адміністрацію Донецької області. Так, позивач просить суд: - витребувати від [PERSON] районної державної адміністрації Донецької області сертифікат на імя [PERSON], померлої 06 лютого 1996 року; - визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку , яка розташована на території Зорянської сільської ради Марїнського району Донецької області в порядку спадкування за законом після померлої бабусі [PERSON], померлої 06 лютого 1996 року. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутністю. Представник відповідача у судове засідання свого представника не направив, надіслав на адресу суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував, просив розглянути справу за їх відсутності. Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 07 лютого 1996 року померла бабуся заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 069524, виданого Зорянською сільською радою Марїнського району Донецької області , актовий запис № 4. Згідно\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя скористалася наданим\~ст. 1234 ЦК України\~правом на залишення заповіту, тому спадкування здійснюється за заповітом. Відповідно до заповіту, посвідченого 20 липня 1995 року секретарем Зорянської сільської ради на випадок своєї смерті здійснила розпорядження, що належне їй домоволодіння з надвірними побудовами, яке розташоване по вул. Кошового будинок 24 в с. Желанне 1 Зорянської сільської ради Марїнського району Донецької області заповіла [PERSON]. Статтями\~1268,\~1269 ЦК України\~визначено порядок прийняття спадщини. Згідно ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки виконкому Зорянської сільської ради Марїнського району Донецької області [PERSON], [INFO], проживав разом зі своєю бабусею [PERSON] на момент смерті за адресою: Донецька область, Марїнський район, с. Желанне Перше, вул. Кошового, буд. № 24. Вони мали спільне майно та вели спільне домашнє господарство. Згідно ч. 1\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. В грудні 2016 року позивачеві стало відомо, що [PERSON] за життя мала право на земельну ділянку, на її імя було виписано сертифікат, але за життя вона його не встигла отримати.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 392\~ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право його власності. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя мала право на земельну ділянку, на її імя було видано Сертифікат на земельну ділянку, але отримати Сертифікат вона не встигла. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЗК України\~громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У відповідності зі\~ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За дослідженням доказів по справі суд прийшов до висновку, що [PERSON], в силу\~ст. 316 ЦК України, має право на спадкове майно після смерті матері, яке він здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~\~\~\~З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог [PERSON] не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.\~\~ На підставі ст. ст.\~1220,\~1221,\~1222,\~1241,\~1261,\~1266,\~1267,\~1268 ЦК України,

Outcome: approved