Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

10.07.2012 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом про визнання протиправними актів. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 24.12.2011 року під час виконання робочого завдання на території пасажирського вагонного депо Одеса-Головна ДП «Одеська залізниця» з ним трапився нещасний випадок, його було зачеплено маневровим локомотивом, в наслідок чого він отримав виробничу травму у вигляді повної травматичної ампутації нижньої треті правої голені зі стопою та став інвалідом 2 групи. У зв'язку з порушеннями законодавства при проведенні спеціального розслідування нещасного випадку, невідповідність висновків комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку обставинам події, було прийнято рішення про те, що нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом. Позивач також вказує на порушення законодавства при проведенні дослідження його крові та складання висновку судово-медичної експертизи б/н від 28.12.2011 року, який в подальшому було покладено в обґрунтування висновків комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі на підставах зазначених в позові, представники позивача - [PERSON], [PERSON] позов підтримали та просили суд його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ДП «Одеська залізниця», Шевченко Т.Ю., проти задоволення позову заперечувала, надала заперечення проти позову, в яких зазначає, що спеціальне розслідування нещасного випадку з позивачем було проведено уповноваженою комісією, яка була сформована відповідно до вимог чинного законодавства України. Висновки комісії відповідають обставинам події та підтверджуються матеріалами розслідування. Позивачем було скоєно порушення декількох нормативних документів, а саме: Правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці та Інструкції №44 з охорони праці для слюсаря-електрика цеху високовольтного обладнання пасажирських вагонів. Зазначені порушення позивача відобразились у знаходженні на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи від 28.12.2011 року, а також у порушенні Правил поведінки при перебуванні на залізничній колії та на території підприємства. Представник відповідача територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Одеській області проти задоволення позову заперечувала, надала заперечення проти позову, в яких зазначає що спеціальне розслідування нещасного випадку було проведено у відповідності до «Порядку розслідування і ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» №1112 від 25.08.2004 року. Також відповідач посилається на факт знаходження позивача на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння та підтвердження даного факту висновком судово-медичної експертизи. Крім того, відповідач вказує про порушення позивачем Правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці та Інструкції №44 з охорони праці для слюсаря-електрика цеху високовольтного обладнання пасажирських вагонів. Зазначені порушення позивача виразились у вживанні алкогольних напоїв на робочому місці та знаходженні на території підприємства у нетверезому стані. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одесі проти задоволення позову заперечував, зазначив, що спеціальне розслідування нещасного випадку з позивачем було проведено повноважною комісією відповідно до вимог чинного законодавства України. Зазначена комісія цілком вірно не пов'язала нещасний випадок з виробництвом, враховуючи відсутність позивача на робочому місці тривалий час та те, що згідно висновку судово-медичної експертизи від 28.12.2011 року в крові потерпілого знайдено етиловий спирт у концентрації 1,7%. Представник третьої особи Профспілкової організація пасажирського вагонного депо Одеса-Головна ДП «Одеська залізниця» до суду не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутність представника до суду не надходило. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, суд, на підставі всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановив наступне. Станом на 24.12.2011 року [PERSON] працював на посаді слюсаря-електрика пасажирського вагонного депо Одеса-Головна ДП «Одеська залізниця» та заступив на робочу зміну. Близько 17 години 15 хвилин 24.12.2011 року позивач отримав завдання по радіостанції від оглядача-ремонтника вагонів - старшого по зміні [PERSON] підключити до електропостачання пасажирський вагон №04021010, який було встановлено після відчіпного ремонту у потяг №60 сполученням «Одеса-Харків». При проходженні до місця виконання завдання, позивача зачепило деталями локомотиву, який почав рух та був травмований. Близько 17 години 45 хвилин позивач по радіостанції звернувся по допомогу, пояснивши що у нього травмована нога. Коли позивача знайшли викликані ним співробітники вагонного депо, йому була надана перша медична допомога та його доставили до травмпункту, куди потім прибула карета «швидкої допомоги». [PERSON] було госпіталізовано до державного закладу «Дорожня лікарня ДП «Одеська залізниця» з діагнозом травматична ампутація правої ступні. По факту нещасного випадку з позивачем була призначена комісія, якою за результатом проведення спеціального розслідування було складено Акт №1 про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаний з виробництвом, форма НПВ та Акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 24.12.2011 року форми Н-5. В п.7 Акту №1 форми НПВ зазначено причину нещасного випадку - потерпілий [PERSON] заходився на робочому місці в стані алкогольного сп'яніння, супутні причини відсутні. Згідно п.п.4.3 п.4 Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 24.12.2011 року форми Н-5 психофізіологічні причини нещасного випадку - потерпілий [PERSON] 24.12.2011 року вживав спиртні напої, самовільно покинув робоче місце з 13 до 17 години. Також робиться посилання на висновок судово-медичної експертизи б/н від 28.12.2011 року та зроблено висновок, що на підставі критерію оцінки ступеня сп'яніння - потерпілий знаходився в значному емоційно нестійкому стані, під час небезпечному для оточуючих, неясна мова, хитка хода, порушення психіки, іноді різка сонливість. В п.п 7 4.1, 4.2 п.4 Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 24.12.2011 року форми Н-5 зазначається, що технічних та організаційних причин нещасного випадку комісія по спеціальному розслідуванню не встановила. Висновки спеціальної комісії стосовно причин нещасного випадку та те, що нещасний випадок з позивачем не пов'язано з виробництвом не відповідають обставинам події та матеріалам справи. Згідно вимогам п. 14 Порядку розслідування та ведення випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1112, визнаються пов'язаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових обов'язків, у тому числі у відрядженні, а також ті, що сталися у період перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці, пов'язаному з виконанням роботи, починаючи з моменту прибуття працівника на підприємство до його відбуття, який повинен фіксуватися відповідно до вимог правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або виконання завдань роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні. Нещасний випадок трапився під час перебування позивача на робочому місці - території пасажирського вагонного депо Одеса-Головна ДП «Одеська залізниця», що дає підстави для визнання нещасного випадку пов'язаним з виробництвом. Відповідно п. 18 Порядку розслідування та ведення випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1112, не визнаються пов'язаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівниками: за місцем постійного проживання на території польових і вахтових селищ; під час використання ними в особистих цілях транспортних засобів, машин, механізмів, устаткування, інструментів, що належать або використовуються підприємством (крім випадків, що сталися внаслідок їх несправності); унаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо), за наявності відповідного медичного висновку, якщо це не пов'язане із застосуванням таких речовин у виробничих процесах чи порушенням вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп'яніння, до нещасного випадку був відсторонений від роботи відповідно до вимог правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства або колективного договору; у разі підтвердженого відповідним медичним висновком алкогольного, токсичного чи наркотичного сп'яніння, не зумовленого виробничим процесом, яке стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання; під час скоєння ними злочину, що встановлено обвинувальним вироком суду; у разі смерті або самогубства (крім випадків, зазначених у пункті 15 цього Порядку). Вживання [PERSON] спиртних напоїв та його знаходження під час нещасного випадку в стані алкогольного сп'яніння не підтверджується матеріалами спеціального розслідування, а також даний факт спростовується матеріалами справи. В п. 21 карти виїзду швидкої медичної допомоги №361А11 (Том № 1, а.с.9), автомобілем якої позивача було доставлено до державного закладу «Дорожня лікарня ДП «Одеська залізниця» зазначено: алкоголь не вживав. Відповідно до Протоколу огляду для встановлення факту вживання наркотичних засобів та стану алкогольного сп'яніння від 24.12.2011 року (Том № 1, а.с.10), історія хвороби № 8473 на ім'я [PERSON], запаху алкоголю немає, зі слів хворого факт вживання алкоголю заперечує. В п.12 даного Протоколу вказується про забір проб крові та сечі позивача, та зазначено час - 18 годин 40 хвилин. Аналогічний час забору проб вказано і в Журналі обліку здавання крові (сечі) Приймального відділення державного закладу «Дорожня лікарня ДП «Одеська залізниця», але в направленні № 53 для дослідження на алкоголь, зазначено час відбору крові у позивача 19 годин 00 хвилин (Том № 1, а.с.139) Відібрана проба крові [PERSON] була передана до Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи 28.12.2011 року, було проведено дослідження та складено акт судово-медичного дослідження №3553л від 28.12.2011 року (Том № 1, а.с.150). Згідно даного акту в крові позивача знайдено етиловий спирт у концентрації 1,7%. Факт надходження крові на дослідження підтверджується також копією робочого зошиту «Алкоголь» експерта [PERSON]( Том № 1, а.с.148), яка була досліджена в судовому засіданні. Експертом [PERSON] було складено відповідь на ім'я головного лікаря державного закладу «Дорожня лікарня ДП «Одеська залізниця» датований 28.12.2011 року, про результати дослідження крові [PERSON] Зазначену відповідь було отримано співробітником лікарні 04.01.2012 року, що підтверджується копією журналу Відправка кореспонденції відділення судово-медичної токсикології, дослідженою у судовому засіданні. Встановлено факт підготовки експертом [PERSON] відповідей про результати дослідження на ім'я начальника пасажирського вагонного депо Одеса-Головна ДП «Одеська залізниця» Цехович В.А. та голові комісії із спеціального розслідування Довбиш В.М., які були отримані 04.01.2012 року співробітником пасажирського вагонного депо Одеса-Головна ДП «Одеська залізниця» [PERSON] Зазначена обставина підтверджується як показами свідка [PERSON], так і копією Журналу вихідної кореспонденції Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи за 04.01.2012 року. Відповіді були підготовлені на запити про наявність алкоголю в крові [PERSON], від начальника пасажирського вагонного депо Одеса-Головна ДП «Одеська залізниця» Цехович В.А та голови комісії із спеціального розслідування Довбиш В.М., які надійшли до Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи 30.12.2011 року, що підтверджується копією журналу вхідної кореспонденції за 30.12.2011 року. Але зазначені запити містять недостовірні відомості, що підтверджується наступним. Запит голови комісії із спеціального розслідування Довбиш В.М. від 28.12.2011 року має вихідний номер 04/348 (Том № 1, а.с.151). Відповідно до копії журналу вихідної кореспонденції територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Одеській області за 28.12.2011 року відсутня реєстрація вихідної кореспонденції на ім'я начальника Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи та за № 04/348. Запит начальника пасажирського вагонного депо Одеса-Головна ДП «Одеська залізниця» Цехович В.А. (Том № 1, а.с.206) від 27.12.2011 року має вихідний номер ЛВЧД-3-14/3695-1. Відповідно до копії журналу реєстрації вихідної кореспонденції керівництва депо 2011 рік, дослідженої у судовому засіданні, 27.12.2011 року не було зареєстровано вихідної кореспонденції на ім'я начальника Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи та за вихідним номером ЛВЧД-3-14/3695-1. У запиті начальника пасажирського вагонного депо Одеса-Головна ДП «Одеська залізниця» Цеховича В.А. йде мова про надання дублікату довідки про наявність алкоголю в крові [PERSON], яку було направлено головному лікарю Дорожньої клінічної лікарні Одеської залізниці. Але станом на 27.12.2011 року кров позивача ще не була доставлена на дослідження до Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи. У судовому засіданні експерт [PERSON] пояснила, що акт судово-медичного дослідження №3553л від 28.12.2011 року до теперішнього часу не витребувався, запитів стосовно надання його копії не надходило. На дослідження надійшла тільки кров, сеча для дослідження не надавалась. Одяг постраждалого не надавався. Сеча та історія хвороби відповідно до положень Наказу №6 Міністерства охорони здоров'я України від 17.01.1995 року не витребувались у зв'язку з тим, що дослідження крові [PERSON] проводилось на підставі Інструкції № 59. Свідок [PERSON] пояснила, що займає посаду завідуючої відділення судово-медичної токсикології Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи. Призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, а також оформлення їх результатів здійснюється на підставі Наказу №6 Міністерства охорони здоров'я України від 17.01.1995 року та Інструкцією № 59. Судом було витребувано у Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи зазначену Інструкцію № 59 та при досліджені у судовому засіданні встановлено, що свідок [PERSON], експерт [PERSON] як на підставу призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, а також оформлення їх результатів посилались на «Порядок забору біосередовищ» затверджений наказом управління охорони здоров'я та медицини катастроф облдержадміністрації №59 від 11.02.2009 року. Зазначений порядок розроблений начальником Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи Кривдою Г.Ф. та завідуючою відділенням судово-медичної токсикології Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи [PERSON] За клопотанням відповідача ДП «Одеська залізниця» було проведено судово-медичну експертизу. Згідно висновку експерта № 2044 від 20.01.2014 року, при надходженні до стаціонару [PERSON] був оглянутий трьома лікарями на предмет наявності алкогольного сп'яніння, складено акт з якого вбачається, що ознаки алкогольного сп'яніння у [PERSON] відсутні взагалі. Також експертом дана відповідь стосовно порядку проведення дослідження крові. Порядок проведення дослідження крові на алкоголь регламентується Законом України «Про судову експертизу» та наказом № 6 Міністерства охорони здоров'я України від 17.01.1995 року, методики досліджень описані в методичних рекомендаціях. При направленні крові з лікувального закладу від живих осіб встановлення концентрації алкоголю в крові, сечі входить до компетенції токсикологічного відділення наркологічної установи, при постановлені судово-слідчими органами дослідження крові, сечі проводиться в судово-токсикологічному відділені бюро судової експертизи. Судом досліджено ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27.04.2012 року, прийняту за результатом розгляду апеляційної скарги прокурора на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13.04.2011 року про скасування постанови про відмову порушення кримінальної справи за фактом травмування [PERSON] Даним судовим рішенням встановлено факт порушень законодавства України при проведенні експертного дослідження крові [PERSON] 28.12.2011 року та складанні відповідного висновку судово-медичної експертизи. Зазначена ухвала суду не може бути використана в якості доказу порушень при проведенні експертного дослідження, у зв'язку з тим, що ч.4 ст. 61 ЦПК України містить вичерпний перелік судових рішень прийнятих у кримінальному судочинстві та обставин які вони можуть доказувати. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Зазначені положення розширеному тлумаченню не підлягають. Досліджені обставини дають можливість суду встановити відсутність у комісії із спеціального розслідування нещасного випадку законних підстав для висновку, що [PERSON] перебував на час нещасного випадку у стані алкогольного сп'яніння. Твердження комісії з розслідування причини нещасного випадку, що позивач був відсутній на робочому місці з 13 до 17 години не відповідає фактичним обставинам та не знайшо свого підтвердження під час судового розгляду справи. В оскаржуваний актах вказується про відсутність позивача на робочому місці з 13 до 17 години 24.12.2011 року, що підтверджується актом про відсутність [PERSON] на робочому місці (Том № 1, а.с.58). Проте, у даному акті вказується про відсутність позивача на робочому місці в інший час, з 13 годин 30 хвилин до 16 години 24.12.2011 року. Свідок [PERSON], будучи допитаним в судовому засіданні, не зміг пояснити час складання вказаного акту, пояснив, що дав завдання позивачу підключити до електропостачання пасажирський вагон №04021010, який було встановлено після відчіпного ремонту у потяг №60 сполученням «Одеса-Харків», не ставив позивачу питання де він знаходився на час отримання завдання, а робочий час [PERSON] 24.12.2011 року облікований в повному обсязі. Свідок [PERSON] пояснив, що бачив 24.12.2011 року позивача близько 15 години, він знаходився на робочому місці, виконував роботи по збірці потягу №108. Проведення позивачем робіт 24.12.2011 року близько 15 години по збірці потягу №108 підтверджуються також самим позивачем, та не спростовані відповідачем. Посилання представників відповідачів у судовому засіданні на порушення позивачем правил проходу по території депо не підтверджується дослідженими судом доказами по справі. Згідно пояснень [PERSON] в судовому засіданні, його підпис на документі про ознайомлення зі схемою руху по території вагонного депо Одеса-Головна ДП «Одеська залізниця» підроблено після нещасного випадку з ним, він не підписував вказаний документ, був ознайомлений з іншою схемою руху, відповідно до якої він і рухався. Пояснення позивача з цього приводу підтверджуються показами свідка [PERSON], допитаного у судовому засіданні. Посилання представників відповідачів, що позивач не оскаржив рішення комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку керівнику Держгірпромнагляду і таке оскарження є обов'язковим не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства України. Відповідно до положень ст. 54 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», рішення спеціальної комісії щодо результатів спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено у судовому порядку. Будь-яких обмежень судового оскарження результатів розслідування нещасних випадків немає. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2012 року, з урахуванням положень статті 22 Закону України «Про охорону праці», пунктів 10, 13, 38 Правил розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві (від 25 серпня 2004 року), які визначають, що роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов'язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку, а потерпілий у разі незгоди зі змістом акта за формою Н-5 або формою НВП чи незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку має право на оскарження рішення комісії до суду, вимоги про оспорювання рішення спеціальної комісії, що міститься у затвердженому акті за формою Н-5, підлягають розгляду судом у порядку цивільного судочинства. Аналогічно визначається підсудність даного виду справ і відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року, а саме: у п.10 зазначається, що справи про оскарження рішень медико-соціальної експертної комісії, повідомлень медичних установ і актів розслідування нещасних випадків й хронічних професійних захворювань підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір стосується здоров'я фізичної особи, що є її особистим немайновим правом, захист якого здійснюється, зокрема, за нормами цивільного законодавства (стаття 275 ЦК), або виникають із трудових правовідносин, а вказана комісія, хоча згідно з пунктом 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, перебуває у віданні Міністерства охорони здоров'я України, проте відповідно до встановленого переліку прав і обов'язків (пункти 11 - 14 Положення) не здійснює владних управлінських функцій, а спір не стосується господарської діяльності юридичних осіб. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання протиправними актів є законними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved