Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

08.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» заборгованість за спожиту теплову енергію на опалення та гарячу воду у розмірі 25 742, 26 гривень, а також витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS]. Даний будинок знаходиться на обслуговуванні ЖКС «Вузовський» і його теплопостачання забезпечує КП «Теплопостачання міста Одеси». Позивач зазначає, що відповідач, отримуючи послуги з постачання з теплової енергії, опалення та гарячої води оплачував їх частково, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 25 742, 26 гривень, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши доводи сторони, ретельно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та врегульовані положеннями ЦК України та ЖК України. Судом встановлено, що КП «Теплопостачання м. Одеси» створено на підставі рішення ОМР від 27.06.2006 року № 101-V, шляхом злиття КП «Одесатеплоенерго» та КП «Одестеплокомуненерго». Згідно з п.2.1.1. Статуту підприємства, метою його створення є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Рішенням Одеської міської ради № 1173-V від 05.04.2007 року «Про визнання виконавців житлово-комунальних послуг у м. Одеса» КП «Теплопостачання м. Одеси» визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Відповідач по справі - [PERSON] зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] та є споживачем теплової енергії. Зазначений будинок знаходиться у комунальній власності територіальної громади і його теплопостачання забезпечує КП « Теплопостачання м. Одеси» Відповідачу відкрито особовий рахунок № [NUMBER], за яким обліковуються надані відповідачу послуги з теплопостачання. Відповідно до положень ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Встановлення тарифів є компетенцією відповідних органів влади та місцевого самоврядування. Статтею 162 ЖК України визначено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартину плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 18, 20 «Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених Кабінетом Міністрів України (постанова від 21.07.2005 року №630) плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Проте, відповідач, отримуючи послуги з постачання теплової енергії, опалення та гарячої води, оплачувала їх частково, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за період з листопада 2006 року по грудень 2014 року у розмірі 25 742, 26 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань по сплаті послуг у встановлені договором строки, у січні 2014 року КП «Теплопостачання міста Одеси» звернулося до Київського районного суду міста Одеси із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення з [PERSON], проте ухвалою судді від 22.01.2014 року у прийнятті заяви було відмовлено на підставі ч. 6 ст. 100 ЦПК України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак стаття 257 ЦК України визначає трирічний строк звернення до суду (загальна позовна давність). Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути заборгованість, починаючи з листопада 2006 року, тобто з перевищенням строків позовної давності. Суд звертає увагу на те, що представник позивача не просив поновити строк на звернення до суду з позовними вимогами та не довів поважність причин пропуску вказаного строку, а тому суд приходить до висновку про необхідність застосування наслідків пропуску строку позовної давності, у зв`язку з чим розгляду підлягає заборгованість, що склалась за період з грудня 2011 року по грудень 2014 року. Однак, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач за вказаний період повинна була сплатити 15 412, 32грн., а сплатила 16 299, 43 грн., що свідчить про відсутність у неї заборгованості перед позивачем. Відповідно до с. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed