Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

09.09.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Голопристанської міської ради Херсонської області, УМВС України в Херсонській області в особі Голопристанського РВ УМВС України в Херсонській області, про встановлення земельного сервітуту. Ухвалою суду залучено третіх осіб: Регіональне відділення фонду державного майна України в Херсонській області, управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачці на праві власності належить житловий будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS]. Дана земельна ділянка межує із земельною ділянкою [ADDRESS], власником якої є міська рада, а користувачем - Голопристанський РВ УМВС України в Херсонській області. Відповідач чинить перешкоди у користуванні проходу на [ADDRESS] через територію РВ. У зв'язку з цим просить встановити постійний безоплатний земельний сервітут щодо земельної ділянки [ADDRESS] у вигляді права проїзду та проходу до належного позивачці житлового будинку [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні, з підстав, зазначених у позові, просив встановити постійний безоплатний земельний сервітут на користь [PERSON] щодо земельної ділянки Голопристанської міської ради у вигляді права проїзду і проходу по земельній ділянці [ADDRESS] до входу до житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] для їх обслуговування та ремонту відповідно до висновку технічної експертизи. Представники відповідачів - Голопристанської міської ради Херсонської області Лінник С.Г. та Голопристанського РВ УМВС України в Херсонській області Ковенькін А.М. в судовому засіданні позовні вимоги визнали. Представники третіх осіб до суду не з'явились, про слухання справи повідомлені. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає позов таким, що підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-7). Власником суміжної земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS], є Голопристанська міська рада Херсонської області, а землекористувачем - Голопристанський РВ УМВС України в Херсонській області (а.с. 24). Як вбачається з графічних матеріалів та технічної документації відсутній проїзд та прохід до будинку позивачки. На звернення позивачки до Голопристанського РВ та УМВС України в Херсонській області відповідач відмовив у погоджені земельного сервітуту (а.с. 13, 14). За змістом ст. 402 ч. 3 ЦК України у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Відповідно до ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку. У відповідності до ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У відповідності до ч.1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Вимоги позивача щодо встановлення земельного сервітуту відповідають фактичним обставинам справи та діючому законодавству України. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 82 від 09.11.2015 року без встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку [ADDRESS] проїзд та прохід з [ADDRESS] на земельну ділянку [ADDRESS] не можливий, та власник земельної ділянки [ADDRESS] не має можливості користуватись своїм майном через відсутність безперешкодного доступу до вказаного майна (а.с. 63-95). Встановлюючи земельний сервітут, суд виходив з того, що позивачка [PERSON] не має можливості облаштувати проїзд та прохід до свого будинку іншим чином, та потреби позивачки не можуть бути задоволені іншим способом, окрім як встановленням земельного сервітуту для проїзду та проходу через земельну ділянку [ADDRESS] та домовленості про встановлення сервітуту між сторонами не досягнуто в досудовому порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved