Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

08.12.2020 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого 05.07.2005 року на підставі рішення виконавчого комітету Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Право власності на житловий будинок було зареєстроване в електронному реєстрі 05.07.2005 року, про що свідчить копія Витягу з ДРРПНМ про реєстрацію права власності. Отже, з цього моменту позивач став законним власником вказаного вище житлового будинку. До видачі свідоцтва про право власності на вищевказане нерухоме майно [PERSON] придбав житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку не закінченого будівництвом від 16 січня 2001 року, посвідченого Ткаченко Н.В., державним нотаріусом Першої Первомайської ДНК Миколаївської області за реєстровим номером 2-165. Продавцем за даним Договором виступав [PERSON] . На даний час, позивач вирішив приватизувати земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якій той розташований. В ході підготовки документів з`ясувалось, що приватизувати ділянку неможливо, оскільки право власності на неї зареєстроване за колишнім власником будинку, [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-МК № 036586 від 08.04.1996 року, про що свідчить довідка Відділу у Первомайському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, яка додається, та копія державного акту. На даний час Позивач не має можливості переоформити право власності на вказану земельну ділянку, оскільки встановити місце знаходження колишнього власника [PERSON] або будь яких контактів для зв`язку з ним не можливо, крім того не можливо укласти угоду купівлі продажу земельної ділянки на якій розміщений житловий будинок без продажу житлового будинку. Так, земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) фактично перейшла у власність Позивача з моменту реєстрації права власності на житловий будинок, відповідно до умов ст. 120 ЗК України. В зв`язку з вище викладеним, вважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, єдиним правовим способом захисту його законних прав та інтересів буде визнання в судовому порядку за ним права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,15 га, що знаходиться по [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином відповідно до вимог\~ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого 05.07.2005 року на підставі рішення виконавчого комітету Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. До видачі свідоцтва про право власності на вищевказане нерухоме майно [PERSON] придбав житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку не закінченого будівництвом від 16 січня 2001 року, посвідченого Ткаченко Н.В., державним нотаріусом Першої Первомайської ДНК Миколаївської області за реєстровим номером 2-165. Продавцем за даним Договором виступав [PERSON] . Право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) фактично перейшло з моменту реєстрації права власності на житловий будинок, відповідно до умов ст. 120 ЗК України, проте відповідно до державного акту, зареєстроване за [PERSON] . На даний час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки неможливо, оскільки встановити місце знаходження колишнього власника [PERSON] не можливо. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст. 377 ЦК України\~та\~ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України, ухваленій у справі за № 6-2цс15 від 11.02.2015 року. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved