Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

08.04.2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом в якому просила скасувати арешт, накладений 30.05.2002 року на все її майно державною виконавчою службою, оскільки позбавлена можливості реалізувати своє право власності. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Мироненко С.В. в судове засідання не з`явилася, але у наданій суду заяві останній просив розглядати справу без їх участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім того зазначає, що накладений арешт порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження позивачкою належним їй майном. Представник Бахмацького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 14.08.2006 року зареєстровано обтяження за реєстраційним номером 3596784 реєстратором: Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою (м. Бахмач вул. Шевченка, 38), на підставі постанови АА 210204 від 30.05.2002 року Державної виконавчої служби (а.с. 4). Об`єктом обтяження зазначено: невизначене, все майно, в тому числі за адресою [ADDRESS] , власником якого являється [PERSON] . Зі змісту повідомлення за № 191 від 07.04 2021 року в.о начальника Бахмацького РВДВС вбачається, що арешт на все належне [PERSON] майно із забороною його відчуження накладено постановою ВДВС Бахмацького РУЮ від 30.05.2002 року. Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерста юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року, строк зберігання звавершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки. Станом на 07.04.2021 року відповідно до автоматизованої системи виконавчого провадження жодних виконавчих проваджень про стягнення заборгованості з [PERSON] у Бахмацькому районному відділі ДВС на виконанні не перебуває, що свідчить про те, що дане виконавче провадження було завершено та знищено відповідно до п. 9.9 Порядку. В зв`язку з відсутністю матеріалів виконавчого провадження у відділі ДВС, в рамках якого було накладено арешт на майно позивачки, орган виконавчої служби позбавлений можливості звільнити майно з-під арешту, в зв`язку з чим, з урахуванням полжень ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», запропоновано звернутися до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За приписами ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Нормою статті 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до положень ч.ч. 4, 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи, що позивачка, як власник майна, на яке накладено арешт, позбавлена можливості реалізувати право власності, передбачене ч.1,2 ст. 319 ЦК України, а також неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та в інший спосіб, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved