Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

10.06.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить скасувати арешт та заборону відчуження автомобіля Mercedes-Benz 315CDI, державний номер [NUMBER], св. [NUMBER], який накладений відділом державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області. При цьому, позивач посилається на те, що за виконавчим листом сплачує аліменти відповідачу на утримання дітей. У зв'язку із тим, що державний виконавець невчасно отримав чеки про сплату аліментів, ним було накладено арешт та розшук рухомого майна, а саме транспортного засобу. Однак, у позивача відсутня заборгованість по сплаті аліментів, а наявна переплата. Наявність накладеного державним виконавцем арешту автомобіля, позбавляє позивача можливості користуватись власним майном, що є єдиним джерелом доходів сім'ї позивача, та як наслідок може призвести до відсутності коштів для сплати аліментів. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просить його задовольнити. Пояснила, що є дружиною позивача, який систематично та добросовісно виконує свої аліментні зобов'язання, а наявність накладеного державним виконавцем арешту на автомобіль перешкоджає господарській діяльності їх сім'ї. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні надав письмові заперечення на позовну заяву, та пояснив, що позов пред'явлено до неналежного відповідача, не правильно визначено третю особу та порушено правила підсудності. Крім того, наявність арешту не позбавляє позивача можливості користуватися транспортним засобом, а є гарантією неможливості позивача переоформити автомобіль. Представник третьої особи Першого відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Бубенщікова С.С. у судовому засіданні 24.06.2015 року не заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що у позивача відсутня заборгованість по аліментним зобов'язанням, однак у зв'язку із тим, що вказаний вид зобов'язань має триваючу дію та виконавче провадження із примусового виконання виконавчих листів фактично не закінчено, державний виконавець не уповноважений самостійно скасовувати арешт із майна, що є компетенцією суду у випадку незакінченого виконавчого провадження. До судового засідання 30.06.2015 року представник не з'явилася, повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 20.08.2010 року Біляївський районний суд Одеської області видав виконавчі листи по справі № 2-1536/2010, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. на кожну дитину щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, починаючи із 07.06.2010 року /а.с. 9-10/. Постановою державного виконавця ДВС Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області ВП № 21060050 від 07.05.2014 року накладено арешт на автомобіль Volvo V10М61, д/н [NUMBER], св. [NUMBER], Mercedes-Benz 315CDI, д/н [NUMBER], св. [NUMBER] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику /а.с. 11/. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № ДВ-13/164/2013, від 11.03.2014 року, встановлено, що заборгованість по аліментам, підлягаючих сплаті по виконавчому листі № 2-1536, відсутня. Наявна переплата у розмірі 3 064 грн. /а.с. 15/. Постановою державного виконавця ДВС Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області від 10.06.2014 року у зв'язку із відсутністю заборгованості [PERSON] зі спалити аліментів скасовано постанову про оголошення розшуку майна боржника від 07.05.2014 року, а саме автомобіля марки Mercedes-Benz 315CDI, д/н [NUMBER], св. [NUMBER] /а.с. 13/. 17.03.2015 року ВДВС Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області надало позивачу лист, з якого слідує, що відповідно до ст.ст. 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», арешт, накладений на майно боржника знімається, та інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання скасовуються, у разі фактичного закінчення виконавчого провадження, та на підставі рішення суду про зняття арешту з майна. У випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна може бути знятий лише за рішенням суду. У зв'язку із чим позивачу рекомендовано звернутися до суду із заявою про зняття арешту з майна /а.с. 14/. Позивач звертався до суду згідно роз'яснень ВДВС Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області, однак ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 05.05.2015 року по справі № 496/1673/15-ц позивачу [PERSON] повернуто заяву про зняття арешту з автомобіля /а.с. 18/. 04.06.2015 року державним виконавцем Першого Київського ВДВС ОМУЮ відкрито виконавче провадження ВП № 47746274 із примусового виконання виконавчого листа № 2-1536/2010 /а.с. 16/. Судом досліджено копії квитанцій про сплату позивачем аліментів на утримання неповнолітніх дітей /а.с. 19-20/. Окрім того, відповідно до наданого представником Першого відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Бубенщіковою С.С. розрахунку заборгованості по аліментам ВП № 47746274, встановлена відсутність заборгованості [PERSON] по виконавчому листу № 2-1536/2010, станом на 01.06.2015 року, встановлена переплата у розмірі 2 000 грн. /а.с. 27/. Згідно зі ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до положень ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, суд приходить до висновку про відсутність необхідності у накладені арешту на майно, що належить позивачу [PERSON] Оскільки, судом достовірно встановлена відсутність заборгованості позивача по сплаті аліментів відповідачу, та напроти наявна переплата станом на 01.06.2015 року, вказана переплата є постійною в ході виконання судового рішення про стягнення аліментів, а не є лише одноразовою оплатою позивача для вирішення питання про скасування арешту його майна. Суд також враховує пояснення представника позивача стосовно того, що накладений арешт на автомобіль перешкоджає господарській діяльності сім'ї позивача та може призвести у майбутньому до погіршення майнового стану позивача, так як наслідок неспроможності сплачувати аліменти своєчасно в розмірі визначеному судовим рішенням. Окрім того, суд зазначає, що на теперішній час немає необхідності у накладені арешту на майно, що належить позивачу, так як на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Однак, у разі наявності у подальшому заборгованості позивача перед відповідачем, [PERSON] не позбавлена можливості звернутися із відповідною заявою до державного виконавця. Доводи сторони відповідача про відмову в задоволенні позову суд вважає безпідставними, та такими що свідчать про необґрунтованість та нелогічність дій відповідача, оскільки, в разі неотримання боржником доходу, безпосередньо стягувач буде страждати від затримки в виплаті аліментів. Безпідставним є і посилання на те, що відповідач є неналежним відповідачем за даним позовом, оскільки, з існуючої судової практики по аналогічним спірним правовідносинам слідує, що саме такий порядок вирішення питання про скасування арешту майна боржника, є правомірним та законним. Доводи сторони відповідача стосовно наміру боржника здійснити відчуження транспортного засобу також є безпідставними, оскільки транспортний засіб перебуває в заставі, та законом заборонено будь-яке відчуження без згоди заставодавця та права позивача є обмеженими умовами договору застави.

Outcome: approved