Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

08 квітня 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСУ) звернулося до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 15 травня 2012 року о 18 годині 30 хвилин, відповідач [PERSON] керуючи технічно справним транспортним засобом «ВАЗ 21099», державний номерний знак [NUMBER], рухався по вул. Купріна в м. Донецьку, порушив вимоги п. 13.1 Правил Дорожнього руху України, та скоїв дорожньо-транспортну пригоду. А саме, не обрав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем марки «21070», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок чого він відлетів та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], що спричинило пошкодження зазначених транспортних засобів. Позивач зазначає, що на дату скоєння вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно постанови Кіровського районного суду м. Донецька від 12 червня 2012 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Позивач вказує, що в результаті вищезазначеної ДТП було пошкоджено автомобіль «Volkswagen Passat», вартість відновлювального ремонту якого, відповідно до звіту № 660, становить 8 112 грн. 36 коп. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП [PERSON] відшкодовано [PERSON] не було. Позивач зазначає, що згідно заяви про отримання відшкодування власника пошкодженого автомобіля [PERSON], ним згідно копій наказу № 2804 від 24 вересня 2012 року, платіжного доручення № 3564 від 25 вересня 2012 року було здійснено перерахування [PERSON]\~страхового відшкодування в сумі 6 760 грн. 31 коп. Позивач зазначає, що після проведення виплати [PERSON] страхового відшкодування у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] З огляду на вищенаведене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] витрати повязані з виплатою страхового відшкодування у сумі 6 760 грн. 31 коп., витрати на проведення КТЗ та збір документів у сумі 620 грн., витрати на правову допомогу у сумі 1 500 грн. та судові витрати. Представник позивача МТСУ [PERSON], у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надай до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності особи, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно із ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Кіровського районного суду м. Донецька від 12 червня 2012 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно вищевказаної постанови, 15 травня 2012 року о 18 годині 30 хвилин, відповідач [PERSON] керуючи технічно справним транспортним засобом «ВАЗ 21099», державний номерний знак [NUMBER], рухався по вул. Купріна в м. Донецьку, порушив вимоги п. 13.1 Правил Дорожнього руху України, та скоїв дорожньо-транспортну пригоду. А саме, не обрав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем марки «21070», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок чого він відлетів та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], що спричинило пошкодження зазначених транспортних засобів(а.с. 6). На момент вчинення ДТП відповідач [PERSON] не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 цього Закону. Згідно звіту визначення вартості розміру збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу № 660 від 12 червня 2012 року, складеного спеціалістом ТОВ «Експерт» [PERSON], вартість майнової шкоди, завданої власнику автотранспортного засобу «Volkswagen Passat», державний номерний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, становить 8 112 грн. 37 коп. (а.с.14-21). З матеріалів справи вбачається, що 25 червня 2013 року позивачем було видано наказ № 2804 про виплату страхового відшкодування [PERSON] в сумі 6 760 грн. 31 коп. (а.с.37). 25 вересня 2012 року, згідно платіжного доручення № 3564, зазначена сума 6 760 грн. 31 коп. була виплачена [PERSON], що підтверджується копією платіжного доручення № 3564 (а.с.38). Відповідно до ст.ст. 1191, 1192 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону№1961-ІV) встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу в разі якщо останній спричинив ДТП, але його відповідальність на час такої ДТП застрахована не була (п. 38.2.1 ст. 38 Закону №1961-ІV). Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення виплаченої ним суми страхового відшкодування в порядку регресу з відповідача відповідають вимогам закону та є обґрунтованим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи відносяться витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, склад та розмір витрат, повязаних із оплатою правової допомоги, належать до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду слід надати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. При цьому недопосутимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Оскільки позивачем не надано документів, які б підтверджували факт сплати витрат, повязаних з наданням правової допомоги, а надано лише додаткову угоду № 33 від 10.03.2016 року про надання правової допомоги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат, повязаних з наданням правової допомоги. Також, слід відмовити і у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення витрат у звязку із залученням аварійного комісара у сумі 620 грн., оскільки позивачем на підтвердження зазначених витрат не надано суду доказів,в розумінні ст.. 57 ЦПК України, а саме: платіжного доручення, акта виконаних робіт за дорученням МТСБУ, рахунку, тощо. Як зазначалось судом вище, відповідач своїм правом з'явитись в судове засідання і спростувати або підтвердити доводи позивача не скористався, відтак суд, виходячи зі встановлених обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати повязані з виплатою страхового відшкодування у сумі 6\~760,31 грн. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 1378 грн.

Outcome: partial