Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

08.02.2019 року позивач звернувся до суду із позивом. Свої вимоги мотивував тим, що є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , в якій зареєстрована відповідачка, яка, однак, з 1 вересня 2014 року не проживає за вказаною адресою, не сплачує комунальні послуги, які не надаються, але нараховуються, чим порушуються права позивача. Посилаючись на викладене, просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] та примусово зняти її з реєстраційного обліку за даним домоволодінням. Позивач будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка, будучи належним чином сповіщеною про час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши доводи позивача та надані докази, оцінивши їх, виходив з наступного: Встановлено, що [PERSON] належить на праві власності житловий будинок за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 23.09.2014 року, реєстр № 1308. \\а.с.11-12\\. Крім того, [PERSON] на праві власності належать земельні ділянки за адресою [ADDRESS] , площею 0,0714 гектара для будівництва та обслуговування житлового будинку (кадастровий номер [NUMBER] ) та площею 0,4239 гектара для ведення особистого підсобного господарства (кадастровий номер [NUMBER] ), що підтверджується договорами дарування земельної ділянки реєстри №№ 1310, 1312 від 23.09.2014 року та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. \\а.с.8-10,13-15\\ Відповідно до довідки старости Пологіського старостинського округу Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 09.01.2019 року № 17 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але фактично не проживає з 01 вересня 2014 року. \\а.с.7\\ Згідно наданого Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби витягу з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» маються відомості про перетинання державного кордону України громадянкою Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , а саме: 16.08.2018 року зареєстрований в`їзд в пункті пропуску Рижівка, характеристика транспортного засобу [NUMBER] , 03.09.2018 року зареєстрований виїзд в пункті пропуску Рижівка, характеристика транспортного засобу [NUMBER] , іншої інформації в базі даних не виявлено. В матеріалах справи мається копія паспорта відповідачки [PERSON] - громадянки Російської Федерації, виданого МВС по Удмуртській республіці 18.05.2018 року код підрозділу 180-012, особистий код [NUMBER] . [PERSON] з 01.09.2014 року не проживає у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] , не приймає участі в утриманні житла, сплаті комунальних послуг, її особистих речей у будинку немає. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач відповідачці не чинив. Вона добровільно визначила собі інше місце проживання, будинком не користується без поважних причин, а її реєстрація за вказаною адресою порушує права власника, адже позивач має проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, не може в повній мірі керувати та розпоряджатись належним йому майном. Ст. 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто саме рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, - власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Позивач є єдиним власником житлового будинку [ADDRESS] , і в силу ст.391 ЦК України, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не є власником майна, тому і використовувати його для проживання законних підстав не має. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Враховуючи встановлені у справі фактичні обставити, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині ґрунтуються на приписах закону і знайшли підтвердження доказами, дослідженими судом і оціненими в сукупності. Будь-яких протиріч у доказах судом не встановлено. В той же час суд визнав безпідставними позовні вимоги про зняття з реєстраційного обліку [PERSON] в будинку [ADDRESS] , виходячи з наступного. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За висновком суду визнання особи такою, що втратила право користування житлом є підставою для зняття її з реєстрації, що не потребує додаткового вирішення в судовому порядку. Доказів, які б спростовували висновки суду, сторони не надали. Питання про судові витрати по справі підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial