Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

08.11.2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-005/100/2008 від 23.04.2008 року, в якому представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість в сумі 443140,42 грн., що за курсом НБУ станом на 28.03.2018 року еквівалентно 16845,43 дол. США, з врахуванням уточнення позовних вимог, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7075,16 грн. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № ML-005/100/2008 від 23.04.2008 року та додаткового договору до нього відповідачу [PERSON] було надано ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, кредит в розмірі 30000,00 дол. США на купівлю нерухомого майна, зі сплатою відсотків за користуванням кредитом з 23.04.2008 року 23.04.2028 року в розмірі 5,99 % річних (фіксований відсоток) + FIDR та з 20.08.2009 року по 23.04.2010 року в розмірі 6,19 % річних (фіксований відсоток) + FIDR. Разом з тим, з метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, 23.04.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № SR-005/100/2008. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 28.03.2018 року, за вказаним кредитним договором відповідач [PERSON] перед позивачем має заборгованість. Таким чином, у зв'язку з виникненням у відповідача [PERSON] вказаної заборгованості за кредитним договором, яку вона у добровільному порядку не сплачує, а також не сплачує поручитель, представник позивача звернувся до суду з даним позовом про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором в сумі 443140,42 грн., що за курсом НБУ станом на 28.03.2018 року еквівалентно 16845,43 дол. США, з врахуванням уточнення позовних вимог, а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 7075,16 грн. Ухвалою від 12.01.2018 року відкрито провадження у вказаній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі в судове засідання не з'явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду повідомлено не було. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлені відповідачі в судове засідання не з'явились, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з кредитного договору № ML-005/100/2008 від 23.04.2008 року та додаткового договору до нього, [PERSON] було надано ЗАТ «ОТП Банк» кредит в розмірі 30000,00 дол. США на купівлю нерухомого майна, зі сплатою відсотків за користуванням кредитом з 23.04.2008 року 23.04.2028 року в розмірі 5,99 % річних (фіксований відсоток) + FIDR та з 20.08.2009 року по 23.04.2010 року в розмірі 6,19 % річних (фіксований відсоток) + FIDR. Разом з тим, відповідно до договору поруки № SR-005/100/2008, укладеному 23.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], відповідач [PERSON] поручається перед ЗАТ «ОТП Банк» за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № ML-005/100/2008 від 23.04.2008 року. Відповідно до п.п.1.1, 1.2 договору поруки від 23.04.2008 року, поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 10.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого відбулось відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами. Із долученого до справи розрахунку заборгованості від 28.03.2018 року вбачається, що отриманий кредит відповідач [PERSON] за умовами договору не сплачує, в результаті чого станом на 28.03.2018 року має заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в сумі 443140,42 грн., що за курсом НБУ станом на 28.03.2018 року еквівалентно 16845,43 дол. США, з яких: 315559,75 грн., що за курсом НБУ станом на 28.03.2018 року еквівалентно 11995,61 дол. США - заборгованість за кредитом; 127580,67 грн., що за курсом НБУ станом на 28.03.2018 року еквівалентно 4849,82 дол. США - заборгованість за пенею. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-005/100/2008 від 23.04.2008 року, умови якого позивачем були виконані, шляхом надання відповідачу [PERSON] кредитних коштів, остання взяті на себе за договором зобов'язання не виконує, також ці зобов'язання не виконує відповідач [PERSON], який відповідно до договору поруки № SR-005/100/2008 від 23.04.2008 року, несе солідарну відповідальність за порушення [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідачів підлягає солідарному стягненню на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість в сумі 443140,42 грн., що за курсом НБУ станом на 28.03.2018 року еквівалентно 16845,43 дол. США, з яких: 315559,75 грн., що за курсом НБУ станом на 28.03.2018 року еквівалентно 11995,61 дол. США - заборгованість за кредитом; 127580,67 грн., що за курсом НБУ станом на 28.03.2018 року еквівалентно 4849,82 дол. США - заборгованість за пенею. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7075,16 грн. у рівних частках, тобто по 3537,58 грн. з кожного.

Outcome: approved