Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

09 листопада 2016 року ТОВ «ФОРА» звернулось до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що воно є власником квартири [ADDRESS] (стара назва вул. Кірова) у м. Путивль Сумської області. Право власності набуто в результаті виконання наказу Господарського суду Сумської області від 22 листопада 2013 року про стягнення боргу з [PERSON], який після реєстрації права власності за новим власником ТОВ «ФОРА», продовжує проживати у вказаній квартирі та зареєстрований за цією адресою. Оскільки відповідач продовжує використовувати житлове приміщення, яке йому не належить, у власних цілях, користується комунальними послугами, в результаті чого накопичується заборгованість, і в добровільному порядку відмовляється звільнити квартиру, позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення відповідача з квартири. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи не зявився у судове засідання, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, яка підтримала позов у повному обсязі, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] у 2001 році успадкував квартиру [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано 16 липня 2004 року (а.с.49). З січня 2005 року [PERSON] зареєстрований у вказаному житловому приміщенні (а.с.42-46). У процесі виконання наказу №920/1747/13, виданого Господарським судом Сумської області 22 листопада 2013 року, про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь ТОВ «Фора» 270190 грн. 16 коп. боргу постановою заступника начальника Відділу ДВС Путивльського РУЮ від 03 лютого 2014 року на зазначену квартиру накладено арешт (а.с.48, 50-51). У звязку з тим, що в ході виконавчих дій реалізувати арештоване майно не виявилось можливим, 05 квітня 2016 року ТОВ «ФОРА» за актом ВП №41830586, затвердженого Відділом ДВС Путивльського РУЮ, спірну квартиру передано в рахунок погашенні боргу і видано свідоцтво, посвідчене приватним нотаріусом [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №2088, про те, що ТОВ «ФОРА», належить на праві власності майно, а саме: квартира [ADDRESS] (стара назва вул. Кірова), вартістю 264140 грн., яка складається з двох кімнат, загальною площею 39,3 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м., яка раніше належала боржнику [PERSON] (а.с.5). Крім того, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 08 квітня 2016 року ТОВ «ФОРА» на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.6-7). У відповідності зі ст.317 ЦК України\~власнику належить право володіння, користування та розпорядження майном. Згідно з\~ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним користування та розпорядження майном. Відповідно до ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Таким чином, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном, а отже власник має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння майном. ТОВ «Фора» набуло права власності на спірну квартиру, і це його право відповідачем не оспорюється. Судом встановлено, що із дня передачі стягувачу ТОВ «Фора», спірної квартири в рахунок погашення боргу [PERSON] втратив право власності, а отже, і право користування нею, у житло нового власника у визначеному законом порядку відповідач вселений не був, тому з огляду на положення ч.3 ст.116 ЖК України підлягає виселенню без надання йому іншого житлового приміщення. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. У звязку із задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 1378 грн. в рахунок повернення сплаченого судового збору.

Outcome: approved