Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

08.06.2016р. до Савранського районного суду Одеської області надійшов зазначений позов. На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказав, що 08.08.1998р. він уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконкомом Дубинівської сільської ради Савранського району Одеської області (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 244798). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], яка проживає з відповідачем. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Спільне господарство сторони не ведуть з січня 2010 року. Фактичні шлюбні відносини припинені, втрачені всі фізичні та духовні звязки між сторонами. Позивач вважає. Що сімї у них немає і не буде вона остаточно розвалилася і шлюб існує формально. Збереження сімї неможливе і суперечить інтересам сторін, тому просить суд розірвати шлюб. 22.06.2016р. [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про те, що він підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути заяву без його участі (а. с. 13). Відповідач 22.06.2016р. в судове засідання не з'явилася. Надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, прізвище після розірвання шлюбу просить залишити не змінним та розглянути справу за її відсутності (а. с. 14). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку позивача, викладену ним у заяві, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. 08.08.1998р. Виконавчим комітетом Дубинівської сільської ради Савранського району Одеської області між сторонами був зареєстрований шлюб (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 244798) (а. с. 3). З січня 2010 року сторони припинили шлюбні відносини. Причиною припинення шлюбних стосунків є відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Шлюб носить формальний характер та порушує інтереси сторін. Спільного господарства сторони не ведуть. За таких обставин суд прийшов до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, але сторони не мають наміру зберегти шлюб, в даний час шлюб носить формальний характер і перешкод для його розірвання немає. Позов відповідачем визнаний в повному обсязі, визнання позову не суперечить інтересам сторін та інших осіб. Таким чином суд дійшов висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Сплата позивачем судового збору підтверджується банківською квитанцією № 28 08.06.2016р. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved