Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

08.11.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем виникає психологічна несумісність, яка призводить до постійних сварок, розходження поглядів на сімейні відносини та виховання дитини, а тому прохала розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем. Згідно ухвали суду від 13.11.2018 року вбачається, що за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відкрито провадження за правилами позовного провадження. Справа призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 06.12.2018 року о 08 годині 00 хвилин. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, але направила заяву з проханням слухати справу без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, але направив заяву з проханням слухати справу без його участі. Згідно ухвали суду від 06.12.2018 року вбачається, що дана справа призначена до судового розгляду по суті на 04.01.2019 року о 08 годині 00 хвилин у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але направила заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Спір щодо проживання малолітньої дитини відсутній. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, вивчивши письмові докази, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд, вивчивши письмові докази, встановив наступне. Судом встановлено, що 11.08.2012 року сторони уклали шлюб у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 259. Позивач та відповідач спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Майновий спір між сторонами відсутній. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно до ст.ст. 110, 111, 112 СК України вбачається, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд вважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами втрачені і подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 СК України вбачається, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, з врахуванням позиції позивача, суд вважає, що останній необхідно залишити право іменуватися прізвищем «[PERSON]». На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 704 гривень 80 копійок, про що свідчить квитанція про сплату судового збору. З врахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved