Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

07.11.2018 року [PERSON] , яка відповідно до копії Свідоцтва про шлюб, виданого 19.12.2018 року виконкомом Красноторської селищної ради м. Краматорська, змінила прізвище на [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтувала тим, що з 2008 року проживала разом із відповідачем [PERSON] однією сім`єю без укладення шлюбу, під час спільного проживання, [INFO] , у них народився син - [PERSON] . З 15.07.2016 року фактичні шлюбні відносини між ними було припинено. Відповідач зловживає спиртними напоями, неодноразово на очах дитини завдавав їй тілесних ушкоджень, постійно погрожує їй фізичною розправою по телефону. Дитина зареєстрована та проживає разом із нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач стягнуті з нього аліменти не сплачує, не спілкується із сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу та не приймає участі у його житті. Про батька син має тільки негативні спогади та не має до нього ніяких почуттів, оскільки на протязі двох років бачив його лише на підпитку та під час проявів агресії. Останній раз відповідач бачився з сином в січні 2018 року та з того часу його життям та здоров`ям не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися та приймати участь у його вихованні, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. В судовому засіданні позивач просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та позбавити відповідача батьківських прав, оскільки останній ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Крім того зазначила, що ніколи не перешкоджала побаченням відповідача з сином, але після того, як у січні 2018 року, він останній раз брав дитину, поставила вимогу, щоб побачення були тільки коли він у тверезому стані. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що між ним та позивачкою, після припинення сімейних відносин, склалися неприязні стосунки. Позивачкою створювалися перешкоди для побачення з сином та деякий час він навіть не знав де вони проживають. Після припинення відносин з позивачкою їздив працювати до м. Маріуполь, а коли повернувся захворів на туберкульоз, у зв`язку з чим перестав бачитись із сином, але періодично спілкується з ним по телефону. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні надала висновок, згідно якого Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у них [INFO] народився син - [PERSON] . Після припинення фактичних сімейних відносин між сторонами склалися неприязні стосунки та існує спір щодо спілкування батька з дитиною. Так, відповідно до постанови від 13.11.2016 року про закриття кримінального провадження №12016050390002112 від 15.07.2016 року за ч.1 ст.125 КК України, між [PERSON] та [PERSON] 14.07.2016 року виникла сварка на побутовому ґрунті, в ході якої, зі слів [PERSON] , позивачка почала виганяти його з будинку та ставити умови щодо спілкування його з сином. Крім того, відповідно до листа від 23.10.2018 року Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області з 01.07.2016 року відомості за заявами [PERSON] щодо порушення [PERSON] громадського спокою та завдання тілесних ушкоджень вносились до ЄО 15.07.2016 року за №15051, 22.10.2016 року за №25991, 09.03.2017 року за №6354. Згідно відповідей, за результатами перевірки, ознак кримінальних правопорушень не встановлено. Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] .. Згідно інформації ДНЗ №87 « [PERSON] є вихованцем даного закладу з 01.09.2017 року, та протягом цього часу батько [PERSON] не приймає участі у житті дитини, дитячий садок ніколи не відвідував. Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав визначений ст. 164 СК України, якою передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. З відповідача [PERSON] рішенням суду стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та за розрахунком старшого державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби заборгованість по сплаті аліментів станом на 18.09.2018 року становить 18851,90 грн.. Згідно висновку Органу опіки та піклування Краматорської міської ради від 28.10.2019 року №01-49/6041, враховуючи інтереси малолітнього [PERSON] , [INFO] , з метою захисту його прав та охоронюваних законом інтересів, визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] .. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Судом встановлено, що [PERSON] з народження сина піклувався про нього, спілкувався та утримував. Після припинення фактичних сімейних відносин з [PERSON] , він цікавився сином, відвідував його, гуляв з ним. У відповідача та позивачки з часом склались неприязні стосунки, у зв`язку із перешкодами останньою в спілкуванні із сином. Відповідач деякий час працював у м. Маріуполі, який територіально віддалений від місця проживання дитини, а як встановлено судом в подальшому захворів на туберкульоз, що також перешкоджало спілкуватися із сином. На теперішній час відповідач перебуває під вартою, однак висловлює наміри та бажання продовжити спілкування із сином та займатися його вихованням. Всі ці обставини не враховані Органом опіки та піклування під час складання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , та на думку суду даний висновок не відповідає дійсним інтересам дитини, а підстави для позбавлення його батьківських прав відсутні, оскільки позбавлення батьківських прав [PERSON] не буде сприяти позитивному результату у долі дитини, який мав би настати після цього. Позивачкою не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача щодо своєї дитини та винятковості даного випадку, яка б свідчила про наявність підстав для застосування до [PERSON] крайнього заходу впливу, у вигляді позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed