Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

07 грудня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/2 частки з усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з листопада 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. У позовній заяві позивач посилається на те, що 14 липня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач займається вихованням дитини, але позбавлена можливості самостійно належним чином утримувати дитину, оскільки відповідач не виконує покладені на нього обов'язки з утримання своїх дітей, не надає кошти на їх утримання. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, просила задовольнити позов та не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надав, тому суд, згідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 липня 2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.с.4-5). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте в змозі надавати таку допомогу. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, частка заробітку(доходу)матері,батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України , суд повинен врахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до повноліття доньки [PERSON], а потім стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду. Визначаючи саме такий розмір аліментів, суд враховує ту обставину, що обов'язок утримання дітей покладається в рівній мірі на обох батьків. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial