overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

08.09.2014 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому зазначив, що, відповідно, до укладеного договору № DNV0RX 23440054 від 21.05.2012 року, [PERSON] (далі - Відповідач) 21.05.2012 року отримала кредит у розмірі 4933.68 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати. Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 України, наслідками порушення Відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, Відповідач станом на 22.08.2014 року має заборгованість - 13357.51 гри., яка складається з наступного: 4933.70 гри. - заборгованість за кредитом; 5.50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1924.13 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 5381.92 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи, відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 612.26 грн. - штраф (процентна складова). Розрахунок суми заборгованості додається. Позовна заява подається до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, відповідно до ухвали Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.08.2014 року. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

08.09.2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 14959 грн. 78 коп. за кредитними договором та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.07.2011 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 6300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку . За цим договором відповідач узяла на себе зобов'язання сплачувати кредит щомісяця та сплачувати відсотки за кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач у порушення умов кредитного договору, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 30.05.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 14959 грн. 78 коп. Сторони у судове засідання не з'явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнає, не заперечує щодо його задоволення. Суд, дослідивши письмові докази у справі вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно укладеного договору № б/н від 01.07.2011 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 6300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. (а.с. 10-35). За цим договором відповідач узяв на себе зобов'язання сплачувати кредит щомісяця та сплачувати відсотки за кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов кредитного договору, взяті на себе відповідачем зобов'язання належним чином не виконані, у зв'язку із чим станом на 30.05.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 14959 грн. 78 коп., яка складається з наступного: 6299,28 грн. - заборгованість за кредитом, 5727,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1744,85 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 688,56 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується Розрахунком заборгованості від 30.05.2014 року (а.с. 8-9). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Також, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути і суму судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

08.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 18.06.1996 року, від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.06.1996 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

08.09.2014 року позивач звернувся з позовною заявою до суду, в якій вказав, що 08 січня 1993 року він уклав шлюб з [PERSON], [INFO]. Від цього шлюбу сторони мають повнолітню дитину: [PERSON], [INFO] Сімейні відносини між подружжям не склалися. У сторін склались різні погляди на шлюб та життя. З 14.04.2014 року шлюбно-сімейні відносини між подружжям були остаточно припинені, з цього часу подружжя не живе однією сім'єю, не веде спільного господарства, проживає в окремих будинках. За таких обставин подальше спільне сімейне життя із відповідачкою позивач вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. В судове засідання позивач не з'явився, проте надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та бех фіксації технічними засобами. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та бех фіксації технічними засобами. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08 січня 1993 року, виданого Балабинською селищною радою Запорізького району Запорізької області, відповідно 08 січня 1993 року в Книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис № 1. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину: [PERSON], [INFO] Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, позивач не має наміру на збереження шлюбу, відповідачка не здійснює заходів щодо збереження сім'ї, суд доходить висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

08.09.2014 року позивач звернувся з позовом і вимоги мотивує тим, що від спільного шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON] [INFO]. Син навчається на третьому курсі денного відділення Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка. У зв'язку з навчанням дитина потребує матеріальної допомоги. Втім відповідач такої допомоги не надає. Тому, остаточно визначившись з вимогами, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав. На питання представника відповідача повідомив, що сама отримує заробітну плату в середньому по 1800 грн., а дитина отримує пенсію близько 900 грн.. Представник відповідач позов визнав частково та пояснив, що відповідач не здатен надавати допомогу у заявленому оскільки не працює, погоджується на 200 грн.. Разом з цим представник зазначив, що відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей та мати пенсіонерку. Живе на заробітну плату дружини. Третя особа повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду, однак до суду не з'явився. Суд, заслухавши учасників розгляду, які з'явилися, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований але підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони мають сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем. Син є інвалідом з дитинства та перебуває на утриманні позивача. Позивач отримує дохід близько 1800 грн. на місяць. Син отримує пенсію як інвалід з дитинства у розмірі 924 грн.. /а.с.4, 7/ Син навчається на третьому курсі денного відділення Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка, стипендії не отримує. Кінцевий строк навчання, 30.06.2016 року. У зв'язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги./а.с.8/ Також встановлено, що відповідач працездатний але не працює, має нормальний стан здоров'я./а.с.22-23/. На його утриманні є двоє дітей: дочку [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]/а.с.26/. Він також утримує мати похилого віку, [PERSON]./а.с.27,31/. До досягнення сином повноліття відповідач надавав допомогу у розмірі близько 700 грн. на місяць. /а.с.32-33/. Встановлені факти визнається сторонами. Задовільний стан здоров'я відповідача, наявність на утриманні двох дітей і матері, вказує на те, що відповідач здатний надавати допомогу позивачу. З встановленого вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є сімейними і врегульовані ст.ст. 198-201 СК України відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. За таких обставин, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Визначений розмір є найбільш прийнятним для сторін і дитини, сім'ї відповідача. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

08.09.2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON],[INFO], в розмірі 1/3 частини його заробітку( доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову вказувала, що вона, перебувала у шлюбі з відповідачем з 19.10.2002 року. Від шлюбу та совмісного проживання мають двох малолітніх дітей [PERSON],[INFO], та [PERSON],[INFO] Після припинення сімейних стосунків, відповідач, матеріальної чи іншої допомоги на утримання дітей не надає. В судове засідання позивач змінила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 150 грн, на кожну дитину. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Перебуваючи з відповідачем у шлюбі 13.05.2004 р., та 30.08.2012 р, позивач народила синів [PERSON] та [PERSON] в свідоцтві про народження яких, батьком зазначений відповідач [PERSON] (а.с.2.5). Відповідно довідки Маловисківської міської ради № 3051 від 08.09.2014 року [PERSON], [INFO], та [PERSON],[INFO], проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.7). Згідно частини 6 статті 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно до вимог частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, у відповідності до вимог, передбачених статтею 182 СК України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, джерела та рівень доходу відповідача суд вважає, що аліменти на утримання дітей повинні стягуватися у твердій грошовій сумі, в розмірі 150 грн, на кожну дитину. Відповідно до статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 08.09. 2014 року. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

08.09.2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказано, що сторони знаходяться у шлюбі з 17.10.1970 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Шлюбне життя у сторін не склалося, у них різні погляди на життя та на родину взагалі, в родині відсутні взаємоповага, взаєморозуміння, в результаті чого постійно виникають конфлікти та суперечки. Протягом останніх 20 років сімейного життя відповідач принижував позивача, ображав, навіть у присутності дітей, онуків та сторонніх осіб. Сімейні відносини сторони не підтримують. Проживають в одному будинку, але є чужими людьми. Допомогу у веденні домашнього господарства відповідач не надає, піклується лише про себе, зловживає спиртними напоями, спільне господарство сторони не ведуть. Позивач не бажає відновлювати шлюбні відносини з відповідачем. Через постійні образи, сварки позивач давно втратила до відповідача почуття любові та поваги. Примирення між сторонами не можливе. Питання про поділ майна між сторонами буде вирішено окремо. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві позов підтримала повністю, просила суд справу розглянути без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 17.09.2014 р. та розпискою про отримання судової повістки від 22.09.2014р., згідно ст.74 ЦПК України вважається повідомленим належним чином, причину неявки суду не повідомив. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За заявою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 17.10.1970 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 17.10.1970 р. Шлюбні стосунки припинено остаточно, збереження сім'ї неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає за потрібне шлюб між сторонами розірвати, прізвище після розірвання шлюбу сторонам залишити без змін та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

08.09.2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 18.05.1991 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Позивачка в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку, завчасно та належним чином, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18.05.1991 року, запис № 938. Подружні відносини подружжя припинило, спільне життя не склалося сторони припинили шлюбні стосунки. Відповідно до ч. 3-4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

08.09.2014 року позивач звернулася до суду з позовом, де просить розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивує тим, що зареєструвала шлюб з відповідачем - 23.07.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося з тих причин, що в них різні типи характерів і відносини між ними постійно напружені, що призводить до конфліктів і непорозумінь з питань укладу сім'ї. Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім'ї неможливе. На судовий розгляд справи сторони подали заяви, де просять про розгляд справи у їх відсутність; відповідач вказав, що згоден на розірвання шлюбу. Суд ухвалив, провести розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували 23 липня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від спільного життя мають неповнолітню доньку: [PERSON]. Сторони спільне життя припинили з 2012 року, проживають окремо, за час спільного проживання переконалися, що у них немає спільних інтересів. Відповідач на розірвання шлюбу згоден, заперечень по суті заявлених вимог не подала. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Спору про поділ майна немає. Позивач примирення вважає не можливим. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні стосунки, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

08.09.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до її малолітньої дочки [PERSON], 2002 року народження. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Вона пояснила, що не проживає з відповідачем однією сім'єю з 2002 року. Після народження дочки [PERSON], батьком якої є відповідач, останній ніколи не цікавився її розвитком, не брав участі у вихованні дитини, а з 2012 року припинив сплату аліментів на її утримання. [PERSON] пояснила суду, що ніколи не бачила свого батька і навіть не спілкувалася з ним у телефонному режимі, а тому не бажає, щоб відповідач вважався її батьком. Допитаний в якості свідка [PERSON] (батько позивача) підтвердив, що відповідач жодного разу не спілкувався зі своєю дочкою та не бере участі в її вихованні. Відповідач і представник виконавчого комітету Житомирської міської ради, який бере участь у справі в якості органу опіки та піклування, не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Орган опіки та піклування надіслав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, пославшись на відсутність можливості його відрядження до м. Чернігова. Відповідач про причини своєї неявки не повідомив, у зв'язку з цим суд, за згодою позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, думку її малолітньої дочки, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач є матір'ю, а відповідач - батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а. с. 6). Шлюб сторін розірвано 07.04.2003 року (а. с. 5), проте, як убачається з пояснень позивача, фактично сторони припинили сімейні відносини ще до народження дочки. По справі встановлено, що відповідач ніколи не спілкувався зі своєю дочкою. Він не бере участі в її вихованні та матеріальному утриманні. Зазначене підтверджується матеріалами справи, зокрема: довідкою загальноосвітньої школи № 6 м. Житомира про те, що відповідач жодного разу не цікавився навчанням дитини (а. с. 7); показаннями свідка [PERSON] та поясненнями малолітньої [PERSON], які в сукупності узгоджуються між собою. Орган опіки та піклування надав суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітньої дочки. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оскільки ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню і матеріальному утриманню малолітньої дочки [PERSON] є доведеним, та враховуючи при цьому позицію органу опіки та піклування, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітньої дочки.

Outcome: approved