Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

07 серпня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального району м.Дніпропетровська, актовий запис за № 600 та стягувати щомісячно із [PERSON], 01.04.1986р.н., який зареєстрований [INFO], і/н [NUMBER], на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], 25.01.2012р.н., у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.06.2015р. і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.09.2011р. відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального району м.Дніпропетровська, між сторонами, було зареєстровано шлюб, актовий запис № 600. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], 25.01.2012р.н. Одруження сторін виявилося невдалим. Під час спільного життя сімейні відносини не склались з причин несумісності характерів та різних поглядів щодо сімейних відносин. Під час подружнього життя відповідач постійно провокував сімейні скандали, постійно зраджував позивача, сварки постійно відбувались при дитині, чим дуже негативно впливали на психологічний стан дитини та позивача. Рішення про розірвання шлюбу позивач вважає зваженим кроком. Подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та дитини. Сторони не проживають з 01.01.2015р., сімейні стосунки не підтримують. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, позивач змушена звернутись до суду з проханням стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. Спір щодо місця проживання між сторонами відсутній. Дитина проживає разом з позивачем. У судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У зв'язку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 16 вересня 2011 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між позивачем і відповідачем,\~актовий запис № 600, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], 25 січня 2012р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з 01 січня 2015р., що підтверджується заявами сторін (а.с.18, 19). Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі СК України)передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі\~ст.112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,\~\~ніж\~\~30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач є працездатним, не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає разом із позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Згідно п.1 ч.1\~ст.367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду із вимогою про розірвання шлюбу позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, крім того, оскільки згідно з п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~\~позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved