Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

10.04.2020 позивач, ТОВ «Компанія «Транспеле» в особі директора Остащенка С.С., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики від 14.12.2017, 20.02.2018 в сумі 91 783,32 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 грудня 2017 року між позивачем та відповідачем - [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого відповідач приймає у власність 66 900 грн. та зобов`язується повернути вказану суму грошей в строк до 14.12.2018. 20 лютого 2018 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору позики від 14.12.2017 щодо зміни строку повернення грошових коштів до 14.12.2019. Відповідач в рахунок виконання умов договору позики від 14.12.2017 повернув частину отриманих у позику грошових коштів, та станом на 31.10.2018 з отриманих 66 900 грн. він повернув 32 051,68 грн. Після 31.10.2018 відповідач припинив належне виконання зобов`язань, сума заборгованості за договором позики від 14.12.2017 на дату подання позову до суту становить 34 848,32 грн. 20 лютого 2018 між позивачем та відповідачем був укладений ще один договір позики на загальну суму 56 935 грн. зі строком погашення до 15.01.2020. Внесення платежів на виконання умов договору від 20.02.2018 відповідачем грошових коштів сплачено не було. Таким чином, загальна сума заборгованості за договорами позики складає 91 783,32 грн. Позивач вважає, що несвоєчасне повернення відповідачем грошових коштів, отриманих за договором позики, є неналежним виконанням договірних зобов`язань, а відповідно порушення його законних прав та інтересів, у зв`язку з чим він звернувся з даним позовом до суд. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2020 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву, однак у строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. У судовому засіданні 26.01.2021 в режимі відеоконференції з Солом`янського районного суду м. Києва представник позивача Конкін В.В. позовні вимоги підтримав, просив борг за договорами позики стягнути з відповідача. Повідомив суду, що інших документів, ніж долучених до позову, -немає, та зазначив, що грошові кошти надавалися відповідачу як безготівково, так і готівкою, про що була домовленість між позивачем та відповідачем. Також зауважив, що у примусовому порядку борг за позику з відповідача не стягувався. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 26.01.2021 повідомив, що відповідач позов не визнає у повному обсязі, тому що позов пред`явлений до [PERSON] , у касовому ордері не зазначено за яким договором видано позику, в видатковому касовому ордері зазначена інша, ніж у договорах сума. Крім того, позивач не надав доказів отримання грошових коштів на виконання договору позики від 14.12.2017 року. Вважає, що позов Товариства необгрунтований. В судовому засіданні 12.08.2021 представник відповідача та відповідач визнали позов в сумі 47235 грн., які підтверджуються оригіналом видаткового касового ордеру. В задоволенні позову в іншій частині просили відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не надано оригіналів видаткових накладних, і підписи у копіях документів піддали сумніву. 22.06.2020 позивач звернувся до суду із заявою, у якій просив вважати правильним дані позивача « [PERSON] » (арк.с.47). 04.02.2021 до суду від представника позивача Конкіна В.В. надійшла заява, у якій він просив долучити до матеріалів справи видатковий касовий ордер № 279 від 14.12.2017 та 295 від 15.12.2017 щодо отримання [PERSON] відповідно 49500 грн. та 17400 грн., а також клопотання про слухання справи без його участі. За клопотанням представника позивача справа розглядалася в режимі відеоконференції з Святошинським районним судом м. Києва ( арк. с. 50, 58-60, 67, 77, 94-95, з Солом`янським районним судом м. Києва (арк.с.103, 115, 147), за допомогою використання системи відеоконференцзв`язку сервісу «ЕASYCON» (арк. с. 195-196). За клопотанням представника відповідача [PERSON] ухвалою суду від 13.07.2021 зобов`язано ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» надати наступну інформацію: - на якому транспортному засобі ТОВ «Компанія «Транспеле» працював [PERSON] (назва ТЗ та державний номер)? - чи виїжджав ТЗ, який належить ТОВ «Компанія «Транспеле» під керуванням [PERSON] за межі України в період часу з 01.10.2018 по 01.12.2018? - чи був застрахований ТЗ, який належав ТОВ «Компанія «Транспеле» під керуванням [PERSON] в період часу з 01.10.2018 по 01.12.2018? - чи отримувало ТОВ «Компанія «Транспеле» від страхової компанії кошти на відшкодування шкоди, яка настала в результаті ДТП, яке мало місце в листопаді 2018 року в Словаччині у районі Кошице? Це клопотання було вмотивовано тим, що позику оформлено для того, щоб ТОВ мало можливість відшкодувати шкоду від ДТП, вчиненої [PERSON] . Представником відповідача [PERSON] подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи 219/12649/18, яка розглядається в Артемівському міськрайонному суді за позовом [PERSON] до ТОВ «Транспеле» про стягнення заборгованості із заробітної плати в сумі 31483,92 грн. (арк.с.52). Ухвалою суду від 16.09.2020 в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено (арк.с.82-83). За клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладався декілька разів. 17.02.2021 від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів та визнати причину заявленого клопотання поважною. Ухвалою суду від 17.02.2021 зобов`язано ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» надати у наступне судове засідання оригінали документів: договір позики від 14.12.2017; доповнення від 20.02.2018 до договору позики від 14.12.2017; договір позики від 20.02.2018, заяви [PERSON] від 14.12.2017, 20.02.2018, 25.10.2018; видатковий касовий ордер на суму 47235 грн від 20.02.2018; видатковий касовий ордер від 14.12.2017 на суму 49500 грн; видатковий касовий ордер від 15.12.2017 на суму 17400 грн. На виконання ухвали суду позивачем надані договір позики від 14.12.2017; доповнення від 20.02.2018 до договору позики від 14.12.2017; договір позики від 20.02.2018, заяви [PERSON] від 14.12.2017, 20.02.2018, 25.10.2018; заява [PERSON] від 22.12.2017, видатковий касовий ордер на суму 47235 грн. від 20.02.2018, копія платіжного доручення № 4424 від 22.12.2017. Оригінали видаткового касового ордеру від 14.12.2017 на суму 49500 грн та видаткового касового ордеру від 15.12.2017 на суму 17400 грн представником не надані, з тієї причини, що останні були передані в 2018 році представнику ТОВ Шайдецькому В. для долучення їх до матеріалів справи № 219/12649/18, яка знаходиться в провадженні Артемівського міськрайонного суду Донецької області (арк.с.150). 26.03.2021 представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про призначення експертизи. Ухвалою суду від 26.03.2021 по справі за позовом ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Академічна, 25). На вирішення судової почеркознавчої експертизи поставлені питання: Ким, [PERSON] чи іншою особою був виконаний підпис у видатковому касовому ордері на суму 49 500 гривень від 14.12.2017 в графі підпису одержувача? Ким, [PERSON] чи іншою особою був виконаний підпис у видатковому касовому ордері на суму 17 400 гривень від 15.12.2017 в графі підпису одержувача? Ким, [PERSON] чи іншою особою був виконаний підпис у видатковому касовому ордері на суму 47 235 гривень від 20.02.2018 в графі підпису одержувача? Для проведення експертизи в розпорядження експерта надати матеріали цивільної справи № 219/3310/20, які містять оригінал видаткового касового ордеру 20.02.2018 (а.с.158, 168). Зобов`язано позивача ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» надати в розпорядження експерта оригінали видаткових касових ордерів від 14.12.2017, 15.12.2017, які раніше були витребувані ухвалою Артемівського міськрайонного суду від 17.02.2021. Провадження у справі зупинено. 08.06.2021 на адресу суду з Донецького НДЕКЦ надійшло повідомлення (№ СЕ-19/105-21/3198-ПЧ від 07.06.2021) про неможливість проведення судової експертизи у зв`язку з невиконання вимог клопотання експерта від 23.04.2021 про надання додаткових матеріалів, у тому числі у зв`язку з тим, що не надано оригіналів документів та вільні зразки підписів [PERSON] (арк.с.186). Ухвалою суду від 09.06.2021 провадження по справі за позовом ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики поновлено та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13.00 год. 13липня 2021 року. Представник позивача Конкін В.В. в судовому засіданні 13.07.2021, 12.08.2021 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. При цьому він повідомив, що оригінали видаткових касових ордерів від 14.12.2017 на суму 49500 грн, від 15.12.2017 на суму 17400 грн позивач надати не має можливості. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 14 грудня 2017 року між ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) дійсно був укладений договір позики, за умовами якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 66 900 грн. (а.с.16). Відповідно п.п.3, 4 Договору суму позики позичальник зобов`язався повернути в строк до 14 грудня 2018 року щомісячно рівними частинами не менше 5 575 грн. і не пізніше 15 числа кожного місяця. Згідно п.2 договору передача грошей відбувається готівковим або безготівковим шляхом на вимогу позичальника (арк. с. 151). 20 лютого 2018 року між позивачем та відповідачем укладено доповнення до договору позики від 14.12.2017 щодо зміни строку повернення грошових коштів - до 14.12.2019, та суми щомісячних платежів, які повинні бути не 2 787,50 грн. Інші положення договору залишені без змін (а.с.17, 152). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вказує у позовній заяві позивач, свої зобов`язання за договором позики позивач виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти у розмірі, встановленому в договорі. Позивач у позовній заяві також вказує, що з моменту укладення договору позики від 14.12.2017 [PERSON] в рахунок виконання його умов повернув частину отриманих у позику грошових коштів у розмірі 32051,68 грн., що підтверджується копіями прибуткових касових ордерів № 60 від 20.02.2018 на суму 5 160 грн., № 100 від 30.03.2018 на суму 5 200 грн., № 157 від 31.05.2018 на суму 5 200 грн., № 173 від 26.06.2018 на суму 5 200 грн., № 230 від 29.08.2018 на суму 5 200 грн., № 277 від 25.10.2018 на суму 3 000 грн. (а.с.18-23). Також зазначає, що за заявою відповідача 19.10.2018 в рахунок погашення зобов`язання за договором позики від 14.12.2017 було направлено 3091,68 грн. Тобто, на думку позивача відповідач з отриманих 66900 грн повернув 32051,68 грн, а залишок заборгованості за договором позики становить 34848,32 грн. Наданими прибутковими касовими ордерами підтверджується, що ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» прийнято від [PERSON] як «повернення позики» грошових коштів на суму 28960 грн., однак за яким договором, - не визначено. Крім того, в матеріалах справи міститься копія заяви відповідача на утримання в рахунок погашення боргу суми у розмірі 2523,92 грн (арк.с.25.). Втім, згідно якого договору позики, - не визначено та не надано доказів їх утримання. Також не надано доказів оприбуткування грошових коштів в сумі 3091,68 грн. від [PERSON] 20 лютого 2018 між ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) був укладений ще один договір позики на суму 56935 грн. зі строком погашення до 15.01.2020 та обов`язковими щомісячними платежами не менше 2 372,30 грн (арк. с. 153). Факт отримання позичальником грошових коштів на суму 47 235 грн. підтверджується оригіналом видаткового касового ордеру від 20.02.2018 (а.с.158, 26). Разом з тим, видатковий касовий ордер не містить дати договору позики, відповідно до якого саме договору видано грошові кошти на той час працівнику [PERSON] . Суму 9700 грн. відповідач просив перерахувати за реквізитами на карту [PERSON] , однак з даної заяви не вбачається що їх необхідно перерахувати з позичкових коштів, і доказів отримання цих коштів в позику суду не надано (арк.с.157, 159). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається та позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Внесення платежів на виконання умов договору від 20.02.2018 відповідачем добровільно грошових коштів сплачено не було. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.525, ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 6 вказаних договорів в разі, коли позичальник не поверне позику у встановлений строк, позикодавець вправі стягнути заборгованість в примусовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Дійсно, в матеріалах справи містяться копії заяв відповідача, у яких він просить з належних йому грошових коштів здійснювати погашення чергових платежів відповідно до укладених договорів від 14.12.2017 та від 20.02.2018. Однак, які суми були видані підприємством позивача та отримані відповідачем, окрім оригіналу платіжного доручення на суму 47235 грн, - суду не надано (арк.с.27, 28). Згідно з матеріалами справи, відповідач [PERSON] з 07 листопада 2017 перебував у трудових відносинах з ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ», працював на посаді водія автотранспортних засобів структурного підрозділу АК-1 на підставі наказу розпорядження № ПЛ-11060002-ПЛ-0893050 від 06.11.2017 (а.с.7-10). Відповідно до заяв від 14.12.2017, 20.02.2018 (а. с. 27-28, 154, 155) [PERSON] просив здійснювати чергові погашення платежів за позикою шляхом утримання коштів з його заробітної плати. 25.10.2018 року відповідач звернувся до позивача з заявою, у якій просив утримати з його заробітної плати 2523,92 грн. в рахунок погашення позики (арк.с.25, 156). 26.10.2018 відповідач звільнився з підприємства за власним бажанням (наказ № 10260001) (арк.с.7, зворотній бік). За даними представника відповідача Конкіна В.В. ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» не має будь-яких фактичних даних щодо участі транспортного засобу реєстраційний номер [NUMBER] у ДТП, яке мало місце в листопаді 2018 року в Словаччині у районі Кошице. ТОВ від страхової компанії на відшкодування шкоди, яка настала в результаті ДТП за участі транспортного засобу реєстраційний номер [NUMBER] у ДТП, яке мало місце в листопаді 2018 року в Словаччині у районі Кошице, - не отримувало (арк.с.210). Тобто позивач виключає, що відповідач оформив позику на відшкодування витрат, пов`язаних з ДТП. Суд визнав вважати належним відповідачем [PERSON] , [INFO] . Оскільки позивач належним чином довів отримання відповідачем лише 47235 грн, проти чого не заперечував відповідач, суд вважає, що саме ця сума позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню. В іншій сумі позовних вимог ТОВ «Компанія «Транспеле» до відповідача [PERSON] слід відмовити в задоволенні позову. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1081,76 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial