Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

09 червня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі № 303/3362/14-ц, мотивуючи її тим, що судом не вирішено вимоги щодо виселення, а при задоволенні позовної вимоги про звернення стягнення не зазначено, що саме: з укладанням від імені Відповідачів договору купівлі- продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Сторони в\~ судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Їх присутність не є обов'язковою. Ухвалюючи рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що заява\~ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає до задоволення\~ з наступних підстав. 22 липня 2014 року заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором \~MKAНОGA00000265 \~від 30 жовтня 2007 \~року в розмірі \~384380 (триста вісімдесят чотири тисячі )гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок звернуто стягнення на предмет застави: а \~саме квартиру загальною площею 84,80 кв.м. житловою площею 51,20 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнуто із [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], судові витрати в розмірі \~3654 гривні 00 \~копійок. При цьому суд, вирішивши питання про право, не зазначив які дії треба виконати, а також не вирішив вимогу щодо виселення відповідачів. Щодо позовних вимог про виселення відповідачів, то суд констатує наступне. [PERSON] помер 05 квітня 2009 року, що підтверджується повідомленням ГУ ДМС України в Закарпатській області № 2304 від 30 травня 2014 року. Відповідно до змісту Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону «Про заставу» та/ або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно: загальна площе такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. Цим Законом встановлено особливий механізм та порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог. Отже, встановивши сукупність обставин, що є підставою для задоволення вимог кредитора саме шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, суд, ухвалюючи відповідне судове рішення відповідно до ст. 217 ЦПК України вирішує питання про зупинення стягнення на час дії Закону. Під дію Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» підпадає дане забезпечення за споживчим кредитом в іноземній валюті на споживчі цілі, оскільки таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, у позичальника/майнового поручителя не знаходиться у власності інше нерухоме житлове майно, а загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 250 кв.м. для житлових будинків. Враховуючи вищевказане, в задоволенні позовних вимог про виселення відповідачів слід відмовити, оскільки вони є передчасними, так як на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» призупинено звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до п.п.1, 2 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. \~\~\~\~ \~ \~

Outcome: dismissed