Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

09.11.2017 року КП «ЖЕО-105 Голосіївського району» звернулося до суду з позовом про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги до [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . У квартирі зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зазначений будинок перебуває на обслуговуванні та утриманні КП «ЖЕО-105 Голосіївського району». Однак, в порушення Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, а також вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», [PERSON] та [PERSON] не сплачують вартість наданих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого за період з 01.10.2010 року по 30.04.2015 року перед КП «ЖЕО-105 Голосіївського району» утворилася заборгованість в розмірі 93 294, 17 грн., що складається з: 55 349, 14 грн. - основна сума заборгованості, 32 044, 78 грн. - інфляційні втрати, 5 900, 25 грн. - 3 % річних. Зазначили також, 18.07.2017 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви КП «ЖЕО-105 Голосіївського району» про видачу судового наказу про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги з [PERSON] , [PERSON] Просили стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості в розмірі 93 294, 17 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600, 00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.11.2017 року відкрито провадження у справі. 01.03.2017 року судом отримано заперечення проти позову відповідачки [PERSON] . Відповідно до змісту зазначених заперечень, [PERSON] вважає, що [PERSON] є неналежною відповідачкою у справі, оскільки не є співвласницею квартири [ADDRESS] , єдиною власницею цієї квартири є вона - [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири укладеним 23.01.1997 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідченим державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори. Крім того, просила застосувати строки позовної давності щодо суми боргу, що виник за період з 01.10.2010 року до 06.11.2014 року, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом. Щодо заборгованості за період з 06.11.2014 року по 30.04.2015 року. На письмову вимогу № 419 від 04.09.2013 року їй КП «ЖЕО-105 Голосіївського району» було надано типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій, який вона отримала 01.11.2013 року про що зазначила в обох екземплярах договорів, другий з яких передала позивачеві. 16.09.2013 року їй відділом у справах молоді, сім`ї та спорту Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації видано посвідчення багатодітної матері № [NUMBER] , що підтверджувало її право на пільги, в тому числі, сплати 50 % вартості житлово-комунальних послуг. Однак, з 01.01.2015 року КП «ЖЕО-105 Голосіївського району» відмовилися нараховувати суму вартості житлово-комунальних послуг з застосуванням 50 % пільг. На звернення щодо врегулювання ситуації, що склалася позивач не реагував, натомість пропонував підписати договір про розстрочення існуючої заборгованості. Така вимога суперечила закону, оскільки не передбачала застосування 50 % пільг. У зв`язку з викладеним вище, перестала оплачувати вартість наданих житлово-комунальних послуг з 01.01.2015 року. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 21.05.2018 року до суду надійшли заперечення відповідачки [PERSON] , остання зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки є неналежним відповідачем за заявленими позовними вимогами, з огляду на те, що не є співвласницею квартири [ADDRESS] , просила розглянути справу за її відсутності та визнати її ж неналежною відповідачкою у справі. У судовому засіданні 30.09.2019 року представник позивача КП «ЖЕО-105 Голосіївського району» підтримав заявлені позовні вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити. Щодо застосування строків позовної давності заперечував, оскільки позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відносно [PERSON] , [PERSON] , а тому перебіг строків позовної давності повинен починатися з 17.07.2014 року. Відповідачка [PERSON] , будучи присутньою у судовому засіданні 30.09.2019 року, заперечувала проти позову, просила суд застосувати поданий нею до суду 20.02.2019 року розрахунок заборгованості, відповідно до змісту якого основна сума боргу за період з 13.11.2014 року по 30.04.2015 року складає 612, 85 грн. (послуги спожиті в листопаді 2014 року оплачено в повному обсязі 12.01.2015 року), інфляційні втрати 311, 71 грн., 3 % річних 49, 02 грн., а разом 973, 58 грн. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні 30.09.2019 року відсутня, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у надісланих до суду письмових запереченнях останньої міститься заява про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши думку представника позивача, відповідачку [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що власницею квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири укладеним 23.01.1997 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори (а.с. 25, 26). За правилами ч. 3 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. В ухвалі ВССУ від 20.11.2013 року по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім. Заперечуючи проти позову, власник квартири [PERSON] зазначила, що її дочка [PERSON] не є належною відповідачкою у справі, оскільки не є співвласницею квартири [ADDRESS] . З огляду на те, що власник квартири [PERSON] не вважає, що її ж дочка [PERSON] має нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг, як особа, яка проживає у квартирі [ADDRESS] , а навпаки заперечує проти залучення [PERSON] як співвідповідача у справі, суд приходить до висновку, що [PERSON] не є належним відповідачем у справі, що розглядається, а тому заявлені до неї вимоги не підлягають задоволенню судом. За правилами ст. ст. 151, 162 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію; плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Пунктом 5 ч. 3 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За [PERSON] відповідно до наданого позивачем розрахунку рахується заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 93 294, 17 грн., що складається з: 55 349, 14 грн. - основна сума заборгованості, 32 044, 78 грн. - інфляційні втрати, 5 900, 25 грн. - 3 % річних. Відповідно до правил ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, заперечуючи проти позову, [PERSON] просила застосувати строки позовної давності щодо суми боргу, що виник за період з 01.10.2010 року до 06.11.2014 року, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом. За правилами ст. 256, 257, ч. 1 ст. 261, ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як видно зі змісту позовних вимог, позивач просить стягнути борг за період з 01.10.2010 року по 30.04.2015 року. До суду з позовом КП «ЖЕО-105 Голосіївського району» звернулося 13.11.2017 року, тобто з пропущенням строку позовної давності відносно періоду з 01.10.2010 року по 13.11.2014 року. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених КП «ЖЕО-105 Голосіївського району» до [PERSON] вимог про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2010 року по 13.11.2014 року. Щодо періоду з 13.11.2014 року по 30.04.2015 року, суд погоджується і вважає правильним визначений відповідачкою [PERSON] та поданий до суду розрахунок заборгованості, за яким основна сума боргу складає 612, 85 грн., інфляційні втрати 311, 71 грн., 3 % річних 49, 02 грн., а разом 973, 58 грн. А відтак, позовні вимоги КП «ЖЕО-105 Голосіївського району» до [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, підлягають частковому задоволенню у розмірі 973, 58 грн. З огляду на часткове задоволення заявлених позовних вимог до [PERSON] , понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача відповідно до правил ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial