Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

09.01.2018 року до Турківського районного суду Львівської області звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАБАНК» з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 32731,45 грн. та судових витрат в сумі 1600 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.09.2010 року [PERSON] звернувся до [PERSON] акціонерного товариство комерційний банк «ПРИВАБАНК» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] підтвердив сою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У зв'язку з невиконанням умов вищевказаного договору у [PERSON] станом на 31.08.2017 року виникла заборгованість, яка становить 32731,45 грн., яка складається з наступного: - 1995,80 грн. - заборгованість за кредитом; - 25351,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3348,94 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1534,83 грн. - штраф (процентна складова). 16.02.2018 року представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву з додатками, в якому зазначив, що подана ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» позовна заява про стягнення із [PERSON] 32731,45 грн. заборгованості за одержаним 28.09.2010 року кредитом в сумі 2000 грн. є безпідставною і не підлягає до задоволення із наступних підстав. Позивач із позовом про стягнення із [PERSON] 32731,45 грн. заборгованості за одержаним 28.09.2010 року кредитом у сумі 2000 грн. звернувся до Турківського районного суду 09 січня 2018 року. Відповідач, судячи із наданих до суду матеріалів, підписував лише анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, додаткову інформацію (обовязкову до заповнення для отримання кредиту (кредитної картки) та довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «КРЕДИТКА Універсальна» 55 днів пільгового періоду. Проте позивач не надав суду документального підтвердження в якому саме відділенні ПриватБанку оформлялася кредитна картка для [PERSON], який саме картковий рахунок, коли саме та на яку суму було відкрито на [PERSON], коли саме і на яку суму на картковий рахунок були перераховані кошти і ким саме, з якого банкомату і в який спосіб та в якій сумі кошти були зняті з карткового рахунку. [PERSON] підтверджує перерахування банку 2321,03 грн., але категорично заперечує перерахування 01.02.2015 року банку 51.06 грн., оскільки, банківська картка на той час вже давно була втрачена і він нікому не доручав здійснювати якісь платежі від свого імені. Платіжна картка «КРЕДИТКА Універсальна» 55 днів пільгового періоду відповідачу була оформлена банком коли йому лише виповнилось 16 років і в той момент він не досягнув ще повноліття, тобто не набув повної дієздатності, що призвело до конфлікту інтересів банку та клієнта, чим грубо порушено приписи Закону України «Про банки і банківську діяльність». З травня 2014 року і по сьогоднішній день відповідач не здійснював платежів до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», оскільки, втратив платіжну картку. З наданого до матеріалів справи позивачем розрахунку можна зробити висновок,що останній платіж в сумі 2321,03 грн. відповідач зробив 03.05.2014 року. Згідно з вимогами ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист порушеного свого права чи інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. У звязку з тим, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду лише 09 січня 2018 року, то він звернувся до суду за межами загального строку позовної давності у звязку з чим клопоче про застосування в даному випадку інституту позовної давності (пропуску позовної давності без поважних причин). Згідно з ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з викладеними у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» розясненнями: «установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення,крім випадків,коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього». Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що спливла позовна давність і до додаткової вимоги. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові у справі №6-14цс14 від 19.03.2014 року (далі постанова), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі сплином останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Згідно зі ст.252 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Просить у задоволенні позову [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАБАНК» до [PERSON] про стягнення 32731,45 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 28.09.2010 року відмовити. В свою чергу, 10.04.2018 року представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив на позовну заяву з додатками, у якому зазначила, що у провадженні Турківського районного суду Львівської області перебуває справа 458/20/18 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. [PERSON] (далі - Відповідач) звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав Заяву №б/н від 28.09.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову). При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банком надані такі докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов'язань: 1)копія кредитного договору; 2)розрахунок заборгованості; 3)копія паспорта Відповідача, за яким був оформлений кредитний договір; 4)виписка по рахунку; 5)фото клієнта з карткою. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.1 ст.89 ЦПК України). Відповідачем не надано належних доказів не укладення кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.81 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін, наданих суду для обґрунтування своєї правової позиції. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до договору б/н від 28.09.2010 року, Клієнтом була отримана кредитна карта у відділені ПриватБанку, яке розташоване за адресою: 79008, Львівська область, м.Львів, вул.Пекарська, буд.26/1. Зауважує, що згідно довідки про видачу кредитних карт Клієнт отримав кредитні карти №№5577212916867800, 5211537327930009, 5457082230329067, остання з яких має термін дії до останнього дня місяця 11.2017 року. Звертає увагу, що платіж від 01.02.2015 року на суму 51.06 грн. - це автоматичне списання коштів для погашення простроченої заборгованості. 28.09.2010 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. В даній заяві вказано, що «я згоден (на), що ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку становлять договір банківського обслуговування. Я ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були мені надані для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Я зобов'язуюсь виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також - регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Дата та підпис клієнта». У відповідності до ч.1 ст.509 ЦК України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності з ч.2 ст.639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв'язку, наприклад електронний. Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», що діє на підставі Ліцензії НБУ №22 від 29.07.2009 року,

Outcome: dismissed