Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

08.12.2015р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, який був уточнений, до [PERSON], в якому остаточно просив встановити порядок користування приміщеннями квартири [ADDRESS], та виділити йому кімнату у розмірі 19,3 кв. м., відповідачу [PERSON] виділити у користування житлові кімнати 18,3 кв. м. та 19,5 кв. м., а також балкон - 0,7 кв. м, наведений як прилеглий; коридор 10,3 кв. м., коридор 5,7 кв. м., кухня 11,2 кв.м., вбиральня 1,5 кв. м., ванна кімната 3,2 кв. м., вбудована шафа 0,7 кв. м.- залишити спільному користуванні співвласників квартири; зобовязати відповідачів та членів їх сімей не чинити перешкод у здійсненні права користування виділеної позивачеві кімнатою та допоміжними приміщеннями у квартирі. Позивач [PERSON] надав суду заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу. Відповідач до судового засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, надавши свої заперечення на позов, відповідно до яких просить у задоволенні позову відмовити. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що з 13.05.2011 року [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], згідно з відомостей з єдиного реєстру про право власності. [PERSON] належить 1/3 частка квартири, а [PERSON] належить 2/3 частки квартири [ADDRESS]. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30.09.2016 р. в особисте користування сторін виділяються: [PERSON] з часткою 2\\3 житлова кімната з площею 18,3 кв. м., житлова кімната площею 19,5 кв. м., балкон площею 0,7 кв. м.(навед), як прилеглий, разом 38,5 кв. м. , [PERSON] з часткою 1\\3 виділяється житлова кімната площею 19,3 кв. м. У загальне користування сторін виділяються підсобні приміщення коридор площею 10,3 кв. м., коридор площею 5,7 кв. м., кухня площею 11,2 кв. м., вбиральня площею 1,5 кв. м., ванна кімната площею 3,2 кв. м, вбудована шафа площею 0,7 кв. м.. разом 32,6 кв. м. Між позивачем і відповідачем виникають сварки та конфлікти, щодо порядку користування житловими кімнатами, так і в побутових питаннях. Кімната 19 кв. м. , на яку претендує позивач і фактично користується, відповідає його ідеальній долі у праві спільній частковій власності і не змінює частки кожного зі співвласників . Відповідно до ч. 1ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1ст. 15 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1ст. 16 ЦК України,кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимогст.11 ЦПК України,суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Згідно зі\~ст. 1 ЦПК України,завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України,доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27,46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно з ч.1\~ст. 356 ЦК України,\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ч. 1, 2ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. П.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті57,\~59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Виходячи з викладеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved