Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

09.11.2017 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з заявою, в якій просить встановити факт смерті його матері - громадянки України [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] у місті Красний Луч, Луганської області, Україна. В обґрунтування своїх доводів заявник вказує, що померла [PERSON] є його матір'ю, яка станом на час смерті була зареєстрована у місті Красний Луч, Луганської області та похоронена на цвинтарі «Звезда», що розміщений у м. Красний Луч Луганської області, що розташоване на тимчасово окупованій території, непідконтрольній державній владі України. Встановлення факту смерті померлої [PERSON] в судовому порядку для заявника є необхідним для подальшої належної реєстрації вказаного факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно до вимог чинного законодавства України. В судове засідання заявник не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив задовольнити заяву про встановлення факту смерті його матері [PERSON] та розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області заперечень стосовно встановлення факту смерті не має, просить справу розглядати за відсутності представника відділу. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень частини 2 статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Положення частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою. Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров'я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545. Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.). Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому, видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. Як вбачається з паспортних даних заявника [PERSON], він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-16). Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6327015311 від 10.08.2016 року фактичне місце проживання [PERSON]: [ADDRESS]. Згідно наданих до суду доказів, а саме: свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.09.1961 року [PERSON] є сином померлої [PERSON] (а.с.17). Судом встановлено, що [INFO] у м. Красний Луч, Луганської області померла мати заявника - [PERSON], [INFO], про що мається свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане відділом запису актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР 21.09.2017 р. (а.с.9) та довідка про причину смерті, видана Краснолуцькою центральною міською багатопрофільною лікарнею «Княгининская» ЛНР від 18.09.2017 року, згідно з якою причиною смерті [PERSON] є серцева недостатність II Б, кардіосклероз атеросклеротичний ГБ II (а.с.7). Також, на підтвердження факту смерті [PERSON], судом було досліджено надані заявником докази, а саме: лікарське свідоцтво про смерть №56 від [INFO], видане Краснолуцькою центральною міською багатопрофільною лікарнею «Княгининская» ЛНР; довідку, надану КП «Комбінат ритуальних послуг Краснолуцької міської ради № 165 від 13.11.2017 р., згідно з якою [PERSON], 1933 року народження, що померла [INFO], похована на кладовищі сел. «Звезда» м. Красний Луч, ЛНР; накладні та товарний чек про отримання ритуальних послуг; фотографії з місця поховання. Кабінетом Міністрів України 7 листопада 2014 р. була прийнята постанова № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», пунктом 3 якої встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації мають забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на підконтрольну Україні територію, але бланки суворої звітності вивезені не були, у зв'язку з чим, видані на цій території після 01 грудня 2014 року документи про державну реєстрацію актів цивільного стану не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України. Враховуючи викладене, надане заявником свідоцтво про смерть є незаконним і не створює правових наслідків. Заявник є сином померлої та має намір зареєструвати смерть [PERSON] у передбаченому законодавством України порядку, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить йому перешкоди у цьому. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом було встановлено, що [INFO] у м. Красний Луч, Луганської області, [PERSON] померла та її було поховано. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті його матері. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved