Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

09 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, в якому зазначив, що він перебував у трудових відносинах із Костянтинівським державним хімічним заводом і звільнився на підставі п.1 ст.36 КЗпП України 01 серпня 2013 року. На момент звільнення підприємство, маючи перед ним заборгованість із виплати зобітної плати, остаточного розрахунку в порушення ст.116 КЗпП України не здійснило, у зв*язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період часу з 10 вересня 2013 року по 30 квітня 2014 року у розмірі 8024 гривні 56 копійок. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача Гайдаржиєв О.П. позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні у зв*язку з пропуском [PERSON] встановленого законом тримісячного строку звернення до суду, оскільки остаточний розрахунок з позивачем було здійснено 11 березня 2014 року, а з позовом до суду він звернувся 09 липня 2014 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фати та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] з 09 вересня 1981 року по 01 серпня 2013 року перебував у трудових відносинах із Костянтинівським державним хімічним заводом, та був звільнений згідно п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-8). 24 травня 2013 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області будо видано судовий наказ у справі № 233/3827 про стягнення з Костянтинівського державного хімічного заводу на користь [PERSON] заборгованості із виплати заробітної плати за період часу з жовтня 2012 року по квітень 2013 року у розмірі 10486 гривень 96 копійок (а.с.18). Як вбачається із листа ВДВС Костянтинівського МРУЮ від 23 вересня 2014 року (а.с.29), виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 233/3827 від 24 травня 2013 року про стягнення на користь [PERSON] заробітної плати в розмірі 10486 гривень 96 копійок закінчено 25 березня 2014 року на підставі п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». 03 жовтня 2013 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області було винесено рішення про стягнення з Костянтинівського державного хімічного заводу на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі за період часу з травня 2013 року по серпень 2013 року у розмірі 9318 гривень 29 копійок, середнього заробітку за час затримки розрахунку за період часу з 02 серпня 2013 року по 09 вересня 2013 року включно у розмірі 1409 гривень 72 копійки та відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 гривень. Згідно довідок Костянтинівського державного хімічного заводу № 192 від 18 липня 2014 року (а.с.24), № 291 від 08 серпня 2014 року (а.с.28) заборгованість [PERSON] виплачена в повному обсязі 11 березня 2014 року. З листа ВДВС Костянтинівського МРУЮ від 23 вересня 2014 року (а.с.29) вбачається, що станом на 23 вересня 2014 року відповідач не сплатив на користь [PERSON] стягнуте за судовим рішенням відшкодування моральної шкоди. Згідно листа ВДВС Костянтинівського МРУЮ від 26 вересня 2014 року (а.с.31) сума у розмірі 1409 гривень 72 копійки сплачена на користь [PERSON] 30 квітня 2014 року. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оплату праці» трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори. Частиною 1 статті 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Дослідивши докази, суд приходить до висновку про те, що стягнуту з судовим рішенням від 03 жовтня 2013 року заробітну плату у розмірі 9318 гривень 29 копійок [PERSON] в порядку примусового виконання рішення суду отримав 11 березня 2014 року, а 30 квітня 2014 року на його користь було сплачено середній заробіток у розмірі 1409 гривень 72копійки, стягнутий за тим же судовим рішенням, отже, до суду із позовом мав звернутися до 11 червня 2014 року. Приймаючи до уваги те, що стянута за судовими рішеннями заборгованість сплачувалась [PERSON] частинами і відсутні докази того, що його повідомляли про призначення цих грошових коштів, а саме - заборгованість із заробітної плати чи середній заробіток за час затримки розрахунку, суд приходить до висновку, про те, що клопотання [PERSON] про поновлення строку звернення до суду підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню - з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку за період часу з 10 вересня 2013 року по 11 березня 2014 року (день фактичної сплати заборгованості із заробітної плати). Як вбачається з довідки Костянтинівського державного хімічного заводу (а.с.21) за період часу з 10 вересня 2013 року по 11 березня 2014 року кількість робочих днів [PERSON] за графіком становила б 32 дні. Розмір його середньоденного заробітку становить 54 гривні 22 копійки, що підтверджується довідкою відповідача по справі № 192 від 18 липня 2014 року (а.с.24). Отже середеній заробіток за зас затримки розрахунку за період часу 10 вересня 2013 року по 11 березня 2014 року становить 54 гривні 22 копійки х 32 дні = 1735 гривень 04 копійки, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі. В силу ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. На підставі ст.ст. 116, 117, 233, 237-1 КЗпП України, ст.32 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial