Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

08 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона є власницею будинку за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Червоне Парутине, вул. Квіткова, 13. Фактично в цьому будинку проживають вона, її співмешканець [PERSON] та їх троє малолітніх дітей. В останній час спільне життя із відповідачем стало нестерпним, він ніде не працює, зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами, веде паразитичний спосіб життя. Посилаючись на те, що подальше спільне проживання з відповідачем завдає шкоди психічному стану малолітніх дітей, просила виселити відповідача із будинку без надання йому іншого житлового приміщення. Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Позивачка є співвласницею будинку № 13, розташованого по вул. Квитковій в с. Червоне Парутине Очаківського району Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 21 грудня 1994 року, а також відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Очаківською районною філією ММБТІ за №18417545 від 08 квітня 2008 року (а. с. 6, 7). За вказаною адресою разом із позивачкою без реєстрації проживає відповідач [PERSON], а також їх троє малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Викладені обставини підтверджуються довідкою про склад сімї позивачки (а. с. 13) та свідоцтвами про народження дітей (а. с. 9-11). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути припинення дії, яка порушує право. В силу ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як пояснили суду допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідач приходить додому у нетверезому стані та з його ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких постійно стають діти, що тяжким чином впливає на їхній психічний стан та кожен раз спричиняє позивачці та дітям душевні страждання. [PERSON] ніколи не забезпечував дітей матеріально, не приділяв їм належної батьківської уваги. Ця поведінка відповідача продовжується протягом тривалого часу, вона є нестерпною для позивачки та її дітей, при цьому останні постійно перебувають у нестабільному психічному стані. Викладене додатково підтверджується характеристикою та довідкою з дошкільного закладу, де навчаються діти (а. с. 15, 16). В даному випадку суд приходить до переконання, що з боку відповідача грубо порушуються вимоги Сімейного кодексу України, оскільки він всупереч закону, правам та інтересам малолітніх дітей ображає та принижує матір в їх присутності. Ті відносини, які спостерігають діти між своїми батьками, накладають відбиток на все їх майбутнє життя. При розгляді даної справи були встановлені такі обставини, що, на думку суду, унеможливлюють подальше проживання відповідача разом зі своїми дітьми. Будучі засудженим в травні 2016 року за злочин, повязаний із незаконним придбанням та зберіганням наркотичних засобів, він приводить додому сумнівні компанії, в яких вживаються наркотичні засоби у присутності дітей. Також показаннями свідків встановлено, що [PERSON], перебуваючи в неадекватному стані, навіть ставив під загрозу їхнє життя, намагаючись проїхатись із ними на квадроциклі. Його ставлення до ситуації, що склалася, спотворює психіку дітей, породжує депресивний стан, затримує розвиток тощо. Також суд констатує, що відповідач не є власником або співвласником будинку позивачки, зареєстрований за іншою адресою, а отже, виселивши останнього, позивачка жодним чином не порушить його прав та інтересів. Проаналізувавши викладене вище, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач систематично порушує правила співжиття та робить неможливим проживання разом з ним в одному будинку, його слід виселити з будинку позивачки без надання іншого житлового приміщення. За таких обставин позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп., сплату якого позивачці було відстрочено до ухвалення судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved