Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

08.06.2016 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений 18.03.1996 року Харківською товарною біржею та укладений між продавцями: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з одного боку, та покупцем: [PERSON], з іншого боку, та визнати за останньою право особистої приватної власності на зазначену квартиру. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на ті обставини, що 18 березня 1996 року вона придбала за свої власні кошти у громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON] (у шлюбі [PERSON]) Т.В. та [PERSON] квартиру [ADDRESS] за 510000000 карбованців, про що свідчить договір купівлі-продажу № Н3-199 від 18.03.1996 року, який був укладений через Харківську товарну біржу. Покупець, тобто позивач, розрахувалася з продавцями повністю, одразу вселилася у квартиру та мешкає у ній до теперішнього часу. У травні 2016 року позивач загубила технічний паспорт квартири, після чого звернулася до КП «Харківське міське БТІ» з питання про виготовлення нового технічного паспорту квартири. Технічний паспорт був виготовлений, але працівники БТІ пояснили, що згідно з ст. 657 ЦК України в редакції 01.01.2004 р. договір купівлі-продажу квартири підлягає нотаріальному посвідченню. Після цього позивач звернулася до Першої Харківської державної нотаріальної контори, де їй запропонували звернутися до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири. Розпорядитися своєю квартирою позивач не може, оскільки право власності на спірну квартиру зареєстровано у КП «Харківське міське БТІ» особисто за нею, а згідно з ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції, що діяла у 1996 році, договори, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Виникла колізія не дозволяє позивачу зареєструвати право власності на спірну квартиру через органи державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, що є порушенням її прав, як вважає позивач. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі виданої довіреності, направив суду заяву, в якій позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Справу розглянути за його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] направили суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнали у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечували та просили розглянути справу за їх відсутністю. Третя особа Харківська товарна біржа направила суду відгук на позовну заяву, просили розглянути справу за відсутністю їх представника та позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд розглянув справу на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 18 березня 1996 року на Харківській товарній біржі між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з одного боку, та [PERSON], з іншого боку, був укладений договір Н3-199 купівлі-продажу нерухомості, згідно з яким позивач придбала чотирикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 82,3 кв.м, жилою площею 53,0 кв.м ( а.с.2). Зазначена квартира була зареєстрована в Харківському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON], за реєстровим № П-5-18888 19.03.1996 р. Відповідачами була звільнена квартира, вони знялися з реєстрації за вказаною адресою, а позивач в`їхала до вказаної квартири. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Вартість зазначеної нерухомості сторони визначили в 510000000 карбованців. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 15.06.2016 р., [PERSON] з 24.07.2008 р. зареєстрована за адресою: [INFO] ( а.с. 10). Судом встановлено, що всі зобовязання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, тому договір купівлі-продажу повинен бути визнаний дійсним, що передбачено ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, за якою якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. При розгляді справи суд користується нормами Цивільного кодексу в редакції 1963 року, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений до вступу в законну силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З урахування вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved