Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

08.08.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику на суму в розмірі 11800 грн. Позика була надана для особистих потреб. Укладення договору позики підтверджується розпискою відповідача від 08.08.2013 року, що відповідає вимогам п.2 ст. 1047 ЦК України. Строком повернення коштів відповідно до розписки є 01.01.2014 року. Станом на 25.07.2016 року сума позики відповідачем не повернута. Заборгованість зі встановленого індексу інфляції за весь час за розпискою від 08.08.2013 року від суми боргу 11800,00 грн. станом на 25.07.2016 року складає 10361,60 грн., розмір фінансових санкцій складає 907,79 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму основного боргу у розмірі 11800 грн., три проценти річних у розмірі 907,79 грн., інфляційні нарахування у розмірі 10361,60 грн., що дорівнює 23069,39 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву (вхід. 27377 від 26.06.2017 року), в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 08.08.2013 року [PERSON] передав [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 11800 грн., про що свідчить підписана власноруч відповідачем розписка. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Встановлено, що свої зобов'язання за договором позики [PERSON] виконав у повному обсязі і передав у власність відповідача зазначену у розписці суми грошових коштів в розмірі 11800 грн. Однак позичальник належним чином не виконав свої обов'язки за договором позики та не повернув зазначену суму в строк до 01.01.2014 року. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 625 ч.1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно, до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач, як позичальник, не виконала умови договору щодо своєчасного повернення позики, тому позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути суму основного боргу у розмірі 11800 грн., три проценти річних у розмірі 907,79 грн., інфляційні нарахування у розмірі 10361,60 грн., що дорівнює 23069,39 грн. Крім цього відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути пропорційно до суми задоволеного позову судовий сбір у розмірі 651,21 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved