Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

09 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування своєї заяви зазначила, що [INFO] року помер її двоюрідний дядько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: частину квартири [ADDRESS]. Заявник, як двоюрідна племінниця [PERSON] та як єдиний спадкоємець за законом п'ятої черги звернулась до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право спадщину за законом. Однак, нотаріус відмовила, мотивуючи відсутністю документів, які підтверджували б родинні стосунки з померлим. Крім заявника, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. [PERSON] був сином [PERSON], яка була рідною сестрою її рідної бабусі по батькові - [PERSON]. Батько заявника - [PERSON] був сином [PERSON], а заявник є донькою [PERSON] На сьогоднішній день не збереглись свідоцтва про народження на ім'я [PERSON] та [PERSON], на підставі яких можливо було б встановити родинні відносини між заявником та спадкодавцем. Заявник зазначає, що встановлення факту родинних відносин між нею та [PERSON] їй необхідно для отримання спадщини за законом. Заявник просить встановити факт, що [PERSON], є двоюрідним дядьком [PERSON]. В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи містяться письмові пояснення та заява щодо розгляду справи у відсутність представника (а.с. 16). Вислухавши доводи та пояснення представника заявника, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року у віці 70 років помер [PERSON], про що 03 квітня 2014 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 2461 (а.с. 5, 19). 03 вересня 2014 року Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 56488448, спадкодавцем в якій зазначено [PERSON], про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38275617 (а.с. 6, 24). 26 вересня 2014 року державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено [PERSON] щодо вчинення нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю доказів родинних відносин між заявником та померлим [PERSON], про що нотаріусом винесено відповідну постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії (а.с. 7, 28). Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER], [INFO] року народився [PERSON], батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). [INFO] року народився [PERSON], батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON], відповідно до посвідки про народження [NUMBER] (а.с. 9). [INFO] року у віці 70 років помер [PERSON], про що 10 травня 2012 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 446 (а.с. 10). [INFO] року народилась [PERSON], батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] (а.с. 11). Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу, 02 серпня 1986 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 369 (а.с. 12). 03 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] (а.с. 18). З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти/спадкові договори) від 03.09.2014 року вбачається, що за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 23, 25). Відповідно до довідки виданої КП «ЖГКР» ДМР, [PERSON], 1943 року народження проживав один та був зареєстрований по день смерті в квартирі [ADDRESS] (а.с. 26). 26 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім'я (а.с. 27). Відповідно до повідомлень Державного архіву Дніпропетровської області, підтвердити факт народження [PERSON] в 1919 році в с. Ігрень, Новомосковського повіту Катеринославської губернії та факт народження [PERSON] у 1914 році в с. Ігрень Новомосковського повіту Катеринославської губернії неможливо, через відсутність на зберіганні запитуваних документів (а.с. 32-33). Показами допитаних судом свідків [PERSON] та [PERSON] з урахуванням фото таблиці з фотокартками та вітальними листами, суду було вказано на осіб, які зображені на фотокартках, а також підтверджено родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 35-49). Дані правовідносини регулюються ЦК України та ЦПК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Статтями 1269-1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 7 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги норми діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON], заінтересована особа: Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню в повному обсязі. Даний факт повністю підтверджений в судовому засіданні. Встановлення даного факту не суперечить діючому законодавству і тягне для заявника юридичні наслідки, які мають для нього значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved