Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

07 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до ДП «Поділляторф», [PERSON] енергетики та вугільної промисловості України про стягнення заборгованості із заробітної плати, мотивуючи свої вимоги тим, що вона працювала з 06.06.2013 р. на посаді бухгалтера у ДП «Поділляторф». 06.06.2016 р. вона звільнилася з роботи на підставі статті 40 п.1 КЗпП України, однак в день звільнення з роботи їй не виплачено заробітну плату за період з 06.06.2013 р. по 06.06 2016 р. в сумі 30879,96 грн., внаслідок відсутності грошових коштів. Вважає такі дії відповідача незаконними, а тому просить стягнути з ДП «Поділляторф» на її користь нараховану, але не виплачену їй заробітну плату за період з 06.06.2013 р. по 06.06.2016 р. в сумі 30 879,96 грн. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду клопотання, в якому просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі, не заперечила проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] енергетики та вугільної промисловості України в судове засідання не зявився, направив заперечення на позовну заяву, зазначивши, що [PERSON] як центральний орган виконавчої влади, в сфері управління якого знаходиться ДП «Поділляторф», не перебуває з працівниками підприємства у трудових відносинах та не відповідає за зобовязаннями. Представник відповідача ДП «Поділляторф», в судове засідання не зявився, в установленому законом порядку своєчасно повідомлявся про час та місце судового розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути по суті за відсутності відповідача на підставі наявних в ній даних та доказів у порядку заочного розгляду. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу № 14 ос від 06.06.2013 року [PERSON] з 06.06.2013 року прийнято посаду бухгалтера ДП «Поділляторф», з окладом згідно штатного розкладу. Підстава : заява від 06.06.2013 р. Відповідно до наказу № 1 ДП «Поділляторф» від 06.06.2016 р. [PERSON] звільнено з посади бухгалтера ДП «Поділляторф» на підставі статті 40 п.1 КЗпП України. Наказано бухгалтерії провести повний розрахунок. В день звільнення з роботи позивачу не виплачено заробітну плату за період з 06.06.2013 р. по 06.06 2016 р. в сумі 30 879,96 грн., що вбачається із довідки ДП «Поділляторф» від 30.04.2015 року, відповідно до якої заборгованість підприємства перед [PERSON] по заробітній платі станом на 30.04.2015 р. склала 25\~477, 12 грн., та із довідки ДП «Поділляторф», відповідно до якої заборгованість підприємства перед [PERSON] по заробітній платі станом на 01.05.2015 р. по 06.06.2016 р. склала 5\~402,84 грн. Позивачем вимога про виплату заробітної плати та довідка відправлені на підприємство 04.08.2016 р., отримані підприємством 08.08.2016 р., але керівництво відмовилося надати підтвердження довідки на суму 5402,84 грн., що вбачається із копії звернення та повідомлення про вручення. Враховуючи, що відповідач в судове засідання не зявився та не спростував даних відомостей, а тому суд бере за основу обставини викладені позивачем в позовній заяві та довідки про наявність заборгованості. Згідно\~ст. 43 Конституції України\~право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 1\~статті 47 КЗпП України\~визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до 94\~КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим\~Кодексом, Законом України «Про оплату праці»\~та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до\~ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата - це\~винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 115 КЗпП України\~передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі\~ст. 116 КЗпП України\~\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника\~перед виплатою зазначених сум. Аналіз зазначених норм свідчить про те,\~що всі суми\~(заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо),\~належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника.\~Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає до задоволення, а тому із ДП «Поділляторф» на користь позивача слід стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 06.06.2013 р. по 06.06.2016 р. в сумі 30879,96 грн. Крім того, з відповідача ДП «Поділляторф» підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. в дохід держави, оскільки від його сплати при зверненні з позовом до суду позивач була звільнена. На підставі наведеного та

Outcome: approved