Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

09 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про встановлення юридичного факту та визнання права власності. В позовній заяві зазначає, що [PERSON] , померла [INFO] , що посвідчується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 26 серпня 1995 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області. На день своєї смерті [PERSON] проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] , про що зазначено у довідці Вузлівської сільської ради Радехівського району №712 від 24.06.2020 року, із померлою проживали і були зареєстровані: [PERSON] (позивач у справі), [PERSON] (помер [INFO] ). [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] (помер [INFO] ). За життя [PERSON] заповідального розпорядження на випадок своєї смерті не складала, а відтак за результатом її смерті відкрилася спадщина за законом у склад якої, окрім іншого, увійшло право власності на земельні ділянки загальною площею 2,8011 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області та на які 07 грудня 2005 року, тобто після смерті спадкодавця, був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 349847. Після смерті [PERSON] , [PERSON] , як один із претендентів на спадкову масу (донька [PERSON] ), прийняла належну померлій спадщину шляхом взяття на себе відповідальність за зберігання правовстановлюючих документів [PERSON] , що в розумінні вимог ст. 549 ЦК УРСР, норми якого були чинними на момент виникнення правовідносин, свідчить про фактичний вступ в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] був одружений із [PERSON] , про що, значиться у Свідоцтві про одруження серії [NUMBER] , виданому 04.11.1959 року. 03 вересня 2005 року мій батько [PERSON] помирає (копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] додається). Відповідно до відомостей, викладених у довідці Вузлівської сільської ради №710 від 14.06.2020 року, [PERSON] проживав і був зареєстрований по [ADDRESS] та із ним проживали і були зареєстровані [PERSON] , син [PERSON] (позивач у справі) та син [PERSON] . Від імені померлого [PERSON] заповіт не посвідчувався і спадкоємцями першої черги були його діти та дружина [PERSON] . За життя батько отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №13-137183, який в силу суб`єктивних обставин він же і безповоротно втратив. Обставини, щодо наділення його батька правом на середню земельну частку (пай) площею 2,40 га, окрім обгрунтувань позивача стверджуються також і відомостями, викладеними у довідці Вузлівської сільської ради №730 від 01.01.2020 року. Згодом, [INFO] помирає мати позивача - [PERSON] (копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] додається). Відповідно до даних довідки Вузлівської сільської ради №711 від 24.06.2020 року, [PERSON] проживала і була зареєстрована по [ADDRESS] та спільно з нею проживали і були зареєстровані син [PERSON] (позивач у справі) та син [PERSON] .. Брат позивача [PERSON] помер [INFO] . У подальшому, за результатом відповідного звернення до державного нотаріуса Радехівського нотаріального округу із заявою про прийнятгя спадщини, позивач успадковує частину спадкової маси, зокрема належної [PERSON] (копію Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34968930 додається). Як було зазначено вище, у склад спадкової маси, належної [PERSON] , яку фактично прийняла [PERSON] , увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,8011 га, на які Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №349847 був виданий після смерті спадкодавця. Так, Державний акт на право приватної власності на землю видавався виключно громадянам, власникам земельної ділянки, підписувався і реєструвався у відповідній раді за місцем знаходження земельної ділянки, однак зареєструвати на померлу людину державний акт не можливо, як і не можливо видати такий не його власнику. Тобто в силу вимог закону пай не міг бути успадкованим [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, однак, на який остання мала право за законом. Окрім цього, батьком [PERSON] було втрачено і Сертифікат на право на земельну частку (пай). Наголошує, що вимоги нотаріуса, викладені у листах №161/02-14 від 28.04.2020 року та №176/02-14 від 04.05.2020 року, тобто надати певні правовстановлюючі документи, необхідні для оформлення спадкових прав, з підстав зазначених вище, позивач не має можливості. Таким чином, прийнявши спадщину за законом в цілому, позивач не в змозі оформити свої спадкові права, зокрема на земельну ділянку загальною площею 2,8011 га та право на середню земельну частку (пай), а відтак більш дієвих засобів, як звернення до суду, за захистом свої невизнаних прав, він не має. У підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить постановити рішення про задоволення позовних вимог. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, просить розглянути справу без її участі та прийняти рішення про задоволення вимог в повному обсязі (а.с.44-45). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд встановив, що [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 26 серпня 1995 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.13). Факт, що [PERSON] - дочка [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно; копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 04.11.1959 року (а.с.20,28). Відповідно до копії державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №349847, виданого 07 грудня 2005 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 22 листопада 2005 року №841, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №010545901728, встановлено, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8011 га, яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала на праві власності [PERSON] (а.с.16-16 зворот) Згідно довідки №712 від 24.06.2020 року, виданої виконкомом Вузлівської сільської ради, встановлено, що [PERSON] (померла [INFO] ) дійсно проживала і була зареєстрована по [ADDRESS] . Спільно з нею на день смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] (помер [INFO] ). Від імені померлої виконкомом Вузлівської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.17). Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , не довіряти показам яких у суду немає підстав (а.с.46). Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Наведене дає підстави вважати, що [PERSON] фактично вступила у володіння спадковим майном після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а отже, прийняла спадщину. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 12 лютого 2007 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.27). Факт родинних відносин позивача із спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 07 травня 1980 року (а.с.10). Родинні відносини відповідача у справі із спадкодавцем [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 14 серпня 1968 року; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 02 лютого 1991 року (а.с.11-12). Згідно довідки №711 від 24.06.2020 року, виданої виконкомом Вузлівської сільської ради, встановлено, що [PERSON] (померла [INFO] ) дійсно проживала і була зареєстрована по [ADDRESS] . Спільно з нею на день смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] (помер [INFO] ). Від імені померлої виконкомом Вузлівської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.30). [INFO] помер син спадкодавця - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25 лютого 2019 року Виконавчим комітетом Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 березня 1967 року (а.с.32,33). До складу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] , окрім іншого увійшло право на земельну ділянку, котра належала [PERSON] згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №349847, виданого 07 грудня 2005 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 22 листопада 2005 року №841, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №010545901728. Однак [PERSON] хоча фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , та не оформила правовстановлюючі документи, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку було видано після смерті спадкодавця, що унеможивлює оформлення спадкових прав позивачем на вищевказану земельну ділянку в позасудовому порядку. З листа Радехівської державної нотаріальної контори №161/02-14 від 28 квітня 2020 року констатовано, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, і належать гр. [PERSON] , яка померла [INFO] немає підстав, так як Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 349847, виданий відповідно до розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 22.11.2005, зареєстрований 07 грудня 2005 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 010545901728, тобто після її смерті, а відповідно до ст.9 Цивільного кодексу УРСР, що був чинним на той час, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю (а.с.18). Окрім цього, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 03 вересня 2005 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.19). Факт родинних відносин позивача із спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 07 травня 1980 року (а.с.10). Родинні відносини відповідача у справі із спадкодавцем [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 14 серпня 1968 року; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 02 лютого 1991 року (а.с.11-12). Згідно довідки №710 від 24.06.2020 року, виданої виконкомом Вузлівської сільської ради, встановлено, що [PERSON] (помер [INFO] ) дійсно проживав і був зареєстрований по [ADDRESS] . Спільно з ним на день смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] , [PERSON] (помер [INFO] ). Від імені померлого виконкомом Вузлівської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.26). [INFO] померла дружина спадкодавця - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 12 лютого 2007 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області, та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 04 листопада 1959 року (а.с.20,27). [INFO] помер син спадкодавця - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25 лютого 2019 року Виконавчим комітетом Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 березня 1967 року (а.с.32,33). Відповідно до довідки №730 від 01.07.2020 року, виданої виконкомом Вузлівської сільської ради вбачається, що [PERSON] (помер) відповідно до рішення II сесії XXIII скликання Вузлівської сільської ради від 05 червня 1998 року №1 «Про внесення змін в рішення VI сесії XXII скликання Вузлівської сільської ради від 25 грудня 1996 року « Про затвердження списку осіб, які мають право на середню земельну частку (пай )», включений в списки осіб, які мають право на середню земельну частку (пай) Вузлівської сільської ради. Площа паю 2,40 га. Відповідно до записів у Книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності па землю (СЗЧ), гр. [PERSON] видано сертифікат серії ЛВ № 13-137183 (запис №601) (а.с.24). З листа Радехівської державної нотаріальної контори №176/02-14 від 04 травня 2020 року встановлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на майно, що належить гр. [PERSON] , який помер [INFO] немає підстав, так як не надано жодного документа, що підтверджує наявність такого майна, право власності на яке було зареєстроване у встановленому законодавством порядку (а.с.25). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved