Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

08 листопада 2013 року позивачка звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 2006 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Фактично шлюбні стосунки припинені з березня 2012 року в зв'язку з психологічною несумісністю через різні погляди на життя, що призвело до відсутності взаєморозуміння та припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Майнового спору та спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей вони не мають. У судовому засіданні позивачка [PERSON] надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила шлюб розірвати, оскільки у наданий судом період для примирення відповідач ніяких спроб для примирення не приймав та після розірвання шлюбу просила прізвище залишити без змін «[PERSON]». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу та зазначив, що строк для примирення він просив для того, щоб позивачка одумалася, однак нічого за два місяця не змінилось. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 21 червня 2006 року виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 239. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07 серпня 2007 року виконавчим комітетом Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №40, [PERSON] народився [INFO], в графі «батьки» зазначені сторони по справі. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 29 жовтня 2009 року виконавчим комітетом Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №71, [PERSON] народився [INFO], в графі «батьки» зазначені сторони по справі. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16 листопада 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецької області, актовий запис №1111, [PERSON] народилася [INFO], в графі «батьки» зазначені сторони по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом СК України) в про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересом одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у пленумі Верховного суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони проживають окремо один від іншого, спільного господарства та бюджету не ведуть. Крім того, 10 грудня 2013 року за клопотанням відповідача сторонам надавався строк для примирення на два місяця, однак після спливу цього терміну стосунки між сторонами не налагодилися. Позивачка не має бажання зберігати сім'ю, наполягає на розірванні шлюбу. З урахуванням зазначених обставин, коли відсутнє бажання одного із подружжя проживати однією сім'єю, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим подальше сумісне проживання подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і буде суперечити інтересам подружжя. Проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, враховуючи конкретні обставини даної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами - підлягають задоволенню. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити без змін. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Як встановлено ст.79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сплачений при нею при зверненні до суду судовий збір у розмірі 229,40 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved