Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

09.03.2017 [PERSON]звернувся до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро», відділу державної реєстрації Волочиської районної державної адміністрації про визнання недійсним правочину та скасування державної реєстрації речового права. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19 вересня 2016 року між ним та [PERSON] було укладено Договір оренди землі 1/2016. За умовами даного договору [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,3077 га., яка знаходиться на території Купільської сільської ради Волочиського району, терміном на 10 років. Кадастровий номер земельної ділянки 6820984000:04:011:0011. Відразу після укладення вказаного договору оренди позивач передав його до відділу реєстрації Волочиської районної державної адміністрації для державної реєстрації права оренди земельної ділянки. Проте, державним реєстратором прав [PERSON] 11.10.2016 було винесено рішення № 31812238 про відмову у державній реєстрації іншого речового права, права оренди земельної ділянки. Причиною такої відмови стало те, що заявлене право оренди земельної ділянки вже зареєстровано. В рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень державний реєстратор керувався інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, від 11.10.2016 № 7023855 за земельною ділянкою кадастровий номер 6820984000:04:011:0011 зареєстровано 05.07.2016 інше речове право, право оренди земельної ділянки за № 15430595. Субєктами іншого речового права є Орендар: ТОВ «Енселко Агро» та Орендодавець: [PERSON]. Власником земельної ділянки площею 2,3078 га., кадастровий номер 6820984000:04:011:0011 позивач став на підставі рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2016 року по справі № 671/445/16-ц. Причиною звернення до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку площею 2,31 га., кадастровий номер 6820984000:04:011:0011, яка належала [PERSON], який помер 15 січня 2016 року, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 076428 від 27 червня 2003 року була відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавців через виправлення в Державному акті. 14 липня 2016 року державним реєстратором Волочиської районної державної адміністрації зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2,3078 га, кадастровий номер 6820984000:04:011:0011 за позивачем. Отримавши інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майн щодо обєкта нерухомого майна, йому стало відомо про реєстрацію приватним нотаріусом [PERSON] Красилівського нотаріального округу Хмельницької області права оренди земельної ділянки кадастровий номер 6820984000:04:011:0011. Право оренди земельної ділянки зареєстровано на підставі договору оренди землі: б/н, виданого 02.08.2012 та додаткової угоди: б/н, виданої 17.03.2015 до 09.10.2027, орендар ТзОВ «Енселко Агро», орендодавець [PERSON]. 05 липня 2016 року приватним нотаріусом проведено реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер 6820984000:04:011:0011, яка належала [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 076428 від 27 червня 2003 року, який містив виправлення, тобто недійсним державним актом, а також приватним нотаріусом зареєстровано оренду земельної ділянки після смерті орендодавця [PERSON] помер 15 січня 2016 року. За таких обставин, даний договір є фіктивним і не породжує ніяких правових наслідків. Виходячи з того, що Договір б/н оренди землі від 02.08.2012 складено з орендодавцем [PERSON], який був власником земельної ділянки відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серію ХМ № 076428, який містив виправлення, відповідно був недійсним, тому вказаний договір суперечить положенням статті 207 ЦК України і тому є недійсним. У звязку з наведеним, позивач просить визнати недійсним Договір б/н оренди землі від 02.08.2012 укладений між [PERSON] і ТОВ «Енселко Агро» та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6820984000:04:011:0011 за ТОВ «Енселко Агро». Ухвалою від 19.04.2017 в якості співвідповідача по справі було залучено приватного нотаріуса Красилівського нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримала за обставин у ньому викладених, просила його задоволити. Додатково суду пояснила, що позивач не ставить під сумнів право власності спадкодавця на вищевказану земельну ділянку, проте під час укладення договору оренди та додаткової угоди до нього, а також під час проведення їх державної реєстрації було порушено законодавство, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 076428 містив виправлення. Також представник позивача вказала, що перша позовна вимога про визнання недійсним договору оренди землі від 02.08.2012, у разі її задоволення судом, автоматично потягне за собою і недійсність додаткової угоди до нього від 17.03.2015, а тому окремо заявляти вимогу про визнання недійсним додаткової угоди позивач не вважає за необхідне. Представник відповідача ТОВ «Енселко Агро» в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, проти позову заперечив. В своїх письмових запереченнях зазначив, що згідно рішення суду від 19.05.2016 за позивачем було визнано право власності за заповітом на земельну ділянку, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту серії ХМ № 076428 у якому було здійснено виправлення, що не може бути причиною визнання недійсності правочину, оскільки на час укладення договору оренди чинність даного державного акту ніким не оспорювалася і [PERSON] до дня своєї смерті не ставив під сумнів спірний договір оренди. Також твердження позивача є безпідставними, оскільки перед підписанням договору з [PERSON] були узгоджені умови Договору оренди землі, всіх додатків до нього, в тому числі і Додаткової угоди, про що в кожному конкретному випадку було досягнуто взаємної згоди. Даний договір та угода підписувалися позивачем власноручно, за його вільним волевиявленням, що свідчить про його згоду з усіма умовами договору та додаткової угоди, він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, зазначений правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. ТОВ «Енселко Агро» протягом дії Догвору сплачував орендну плату, а [PERSON] її приймав, що свідчить про згоду останнього щодо існування орендних правовідносин. Представник відповідача відділу державної реєстрації Волочиської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, надіслав суду листа, в якому просив справу розглянути у його відсутності. Вважає, що позовні вимоги до відділу державної реєстрації Волочиської районної державної адміністрації як відповідача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки проведено приватним нотаріусом Красилівського нотаріального округу Хмельницької області. Крім того, відповідно до закону, у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідач - приватний нотаріус Красилівського нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] в судове засідання також не зявилась. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні справи покладається на думку суду. Враховуючи те, що відповідачі скористались своїм правом, врегульованим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновків, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (ст. 41 Конституції України). В силу положень ст. 90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»). Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (ст.ст. 14, 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Судом встановлено, що позивачеві на підставі рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2016 року, яке набрало законної сили 14 червня 2016 року (а.с. 7) належить дві земельні ділянки площею по 2,31 га., призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Купільської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, які належали [PERSON], котрий помер 15.01.2016 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку ХМ № 076428, виданого Волочиською райдержадміністрацією Хмельницької області 27.06.2003, [PERSON], котра померла 02.07.2007, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку ХМ № 015619, виданого Волочиською райдержадміністрацією Хмельницької області 27.06.2003. Право власності на земельну ділянку площею 2,3078 га зареєстроване за позивачем у встановленому законом порядку 14.07.2016 (а.с. 8). Разом з тим, 02 серпня 2012 року між [PERSON] та відповідачем ТОВ «Енселко Агро» було укладено договір оренди землі, який 09.10.2012 зареєстровано за № 682098404006180 (а.с. 10-12). Предметом вказаного Договору є земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Купільської сільської ради Волочиського району (п. 1 Договору). Обєктом оренди є земельна ділянка площею 2,31 га. Кадастровий номер земельної ділянки 6820984000:04:011:0011 (п. 2 Договору). Договір укладено строком на 5 років, починаючи із дня набрання чинності цим договором, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектом землеустрою. Після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк (п. 3 Договору). У п. 12 Договору сторони передбачили, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. У вказаному пункті сторони також передбачили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору (п.п. 12.5 Договору). Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п.п. 14.1 Договору). З акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 02.08.2012 вбачається, що [PERSON] передав, а ТОВ «Енселко Агро» прийняло в строкове платне користування (оренду) земельну ділянку площею 2,31 га, кадастровий номер 6820984000:04:011:0011 (а.с. 13). Межі земельної ділянки визначені в натурі (а.с. 16-17). [PERSON] виплачувалася орендна плата відповідно до укладеного договору, як продукцією так і грошима (а.с. 52-54). 17.03.2015 між [PERSON] та відповідачем ТОВ «Енселко Агро» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 09.10.2012 за № 682098404006180 (а.с. 97-99), згідно з якою обєктом оренди є земельна ділянка площею 2,3078 га. Кадастровий номер земельної ділянки 6820984000:04:011:0011. Строк дії договору до 09.10.2027. Державним реєстратором - приватним нотаріусом [PERSON] 05.07.2016 (номер запису про інше речове право 15430595) (а.с. 8) було проведено реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6820984000:04:011:0011 на підставі договору оренди землі: б/н, виданого 02.08.2012 та додаткової угоди: б/н, виданої 17.03.2015. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, дійсним є договір, який відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, а сторони при його укладенні в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов. За загальним правилом, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Згідно з частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності передбачених законом. З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 076428, вбачається, що він був виданий на імя [PERSON]. При цьому, по батькові «Моісейович» ручкою закреслено і від руки написано «Мусійович» (а.с. 9). Згідно зі свідоцтва про смерть серії І-БВ № 265719 від 18.01.2016 (а.с. 6) [PERSON] помер 15 січня 2016 року (а.с. 6). Згідно з рішенням Волочиського районного суду від 19 травня 2016 року, спадщину після смерті [PERSON] прийняв спадкоємець за заповітом позивач у даній справі [PERSON] Позивач в позовній заяві посилається на те, що укладений попереднім власником договір оренди земельної ділянки від 02.08.2012 є недійсним у звязку з тим, що його укладено на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 076428 від 27 червня 2003 року, який містив виправлення, тобто недійсним державним актом. Разом з тим, суд звертає увагу на наступне. Як уже зазначалося, рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2016 року, яке набрало законної сили 14 червня 2016 року (а.с. 7) встановлено, що земельна ділянка площею 2,31 га. належала померлому 15.01.2016 [PERSON], на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку ХМ № 076428, виданого Волочиською райдержадміністрацією Хмельницької області 27.06.2003. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, оскільки рішенням суду було встановлено, що [PERSON] на праві власності згідно з державного акту серії ХМ № 076428 належала земельна ділянка (інакше позивач не зміг би її успадкувати), то посилання [PERSON] на недійсність даного державного акту є безпідставним. Крім того, звертаючись до суду з позовом про визнання договору оренди землі недійсним з мотивів недійсності державного акту на землю, який належав орендодавцеві, позивач не бере до уваги ту обставину, що недійсність державного акту не може презюмуватись. Зокрема, згідно з висловленою у постанові від 04.06.2014 правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-46цс14, державні акти на право власності на земельні ділянки можуть визнаватися судами недійсними з метою захисту порушених прав на землю без визнання недійсним рішення органу влади, на підставі якого такий акт виданий, у випадках видання державних актів на право власності на земельні ділянки з порушенням вимог закону, всупереч рішенням чи угодам. Відповідне визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав на земельну ділянку в судовому порядку. Однак, вимог про визнання державного акту недійсним [PERSON] не заявляв. Також, позивач посилається на те, що приватним нотаріусом оренда земельної ділянки була неправомірно зареєстрована 05 липня 2016 року після смерті орендодавця [PERSON], який помер 15 січня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. В свою чергу, в силу положень п. 3 ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону, заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Відтак, представник відповідача мав законні підстави для звернення до державного реєстратора з відповідною заявою, навіть після смерті [PERSON] Також суд звертає увагу на те, що в даному випадку реєстрація права оренди після смерті орендодавця відбулася не на підставі договору оренди від 02.08.2012, а на підставі додаткової угоди до даного договору, укладеної між сторонами 17.03.2015. При цьому, [PERSON] просить визнати недійсним саме договір оренди землі від 02.08.2012. У своїй постанові № 6-643цс16 від 13.06.2016 ВСУ висловив наступну правову позицію. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно із частиною пятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом з тим цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Суд враховує, що спірний договір оренди землі укладено на 5 років починаючи із дня набрання ним чинності (тобто з моменту реєстрації 09.10.2012). Так, додатковою угодою від 17.03.2015 сторони продовжили термін дії договору і право оренди за вказаною угодою було зареєстроване 05.07.2016, тобто після смерті [PERSON], однак жодних вимог про визнання даної угоди недійсною позивачем не заявлялося, як і не заявлялося вимог про застосування наслідків її недійсності. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для визнання договору оренди землі від 02.08.2012 недійсним, а зазначені ним підстави ґрунтуються на трактуванні ним на власний розсуд положень чинного законодавства, а не на діючих правових нормах, а тому є безпідставними. Щодо вимоги [PERSON] скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6820984000:04:011:0011, то в даному випадку позивач поставив її вирішення у залежність від визнання недійсним договору оренди землі від 02.08.2012, а не від додаткової угоди на підставі якої таке право було зареєстровано, а тому вказана вимога також не може бути задоволена. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Outcome: dismissed