Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

10.02.2020 року позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «Сетам», [PERSON] , третя особа: Акціонерне товариство «Укрсиббанк» про визнання недійсними електронних торгів з продажу квартири, оформлених протоколом проведення електронних торгів, визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з електронних торгів та про скасування державної реєстрації права власності на квартиру. В обгрунтовання позову зазначив, що державним виконавцем порушено Закон України «Про виконавче провадження» щодо відмови у зупиненні виконавчого провадження, накладення арешту, розгляді його звернень. Також на час проведення електронних торгів діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тому рішення суду про стягнення кредитних коштів за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягають виконанню. Під час розгляду справи позивач звернувся з заявою про зміну підстав поданого позову, не змінюючи його предмету та надав уточнену позовну заяву про визнання недійсними прилюдних торгів, проведених 16.01.2020 року Державним підприємством «Сетам» (ідентифікаційний код: 39958500), в системі електронних торгів майном з продажу лота №396817, а саме з продажу квартири [ADDRESS] , які оформлені протоколом № 460898 проведення електронних торгів від 16.01.2020 року, згідно якого переможцем визнано [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), який придбав вказану квартиру за суму у розмірі 415 431,00 гривень; визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 27.01.2020 року у виконавчому провадженні №59106884 Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (ідентифікаційний код: 35036926), складеного за наслідками продажу 16.01.2020 року Державним підприємством «Сетам» в системі електронних торгів квартири [ADDRESS] ; визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 05.02.2020 року, серія та номер: 329, видане Приватним нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чепковою Оленою Володимирівною; скасування державної реєстрації права власності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на квартиру [ADDRESS] , проведену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою Оленою Володимирівною за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50990974 від 05.02.2020 року. Обґрунтовуючи свій позов, позивач посилається, що, згідно Закону України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об`єкти нерухомості. Однак, державний виконавець під час проведення реалізації арештованого майна не дотримувався порядку, визначеного Розділом VII «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Закону України «Про виконавче провадження». Спірна квартира [ADDRESS] була місцем фактичного проживання позивача як на момент відкриття виконавчого провадження, так й на момент проведення електронних торгів, а також місцем постійного проживання його сім`ї, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 15.10.2019 року №01- 17/02/5892, згідно якої позивач зареєстрований в квартирі з 14.08.2008 року, тобто з моменту придбання квартири. Також, доказом цієї обставини є довідка Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 04.11.2019 року № 04- 18/4-1200 та копія паспорту [PERSON] , якою підтверджується факт реєстрації в зазначеній квартирі з 04.11.2019 року окрім позивача, дружини та їх сина - [PERSON] , [INFO] . Крім того, відсутність дозволу органу опіки та піклування або рішення суду на реалізацію арештованого майна, у якому зареєстровані діти, свідчить про незаконність реалізації квартири [ADDRESS] на прилюдних торгах. Представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ст. державний виконавець Сівакова О.О. подала відзив на уточнену позовну заяву, та вказала, що вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягає задоволенню, та заперечує проти викладеного заявником в повному обсязі. Так, згідно відповіді наданої ПФУ боржник не отримує пенсію, доходи відсутні та згідно довідки, наданої Користувачем АІС «Автомобіль» у боржника відсутні транспортні засоби. Згідно ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Віповідно довідки ДРРП за боржником зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою : [ADDRESS] (1\\6 частина), квартиру за адресою : [ADDRESS] (яка перебуває в іпотеці ПАТ «Укрсиббанк») 14.08.2019 року старшим державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до фінансових установ платіжні вимоги щодо списання коштів боржника. Платіжні вимоги повернулись без виконання на підставі п.2.18. 2.20 Інстукції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою правління НБУ № 22 від 21.01.2004 у зв`язку з відсутністю грошових коштів на рахунку платника. При повторному направлені до фінансових установ платіжні вимоги щодо списання коштів боржника, з коштів боржника було списано грошові кошти у розмірі 6256,61 грн та у розмірі 0,29 грн, що є недостатнім для виконання рішення суду у повному обсязі. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. 01.11.2019 старшим державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: квартири: [ADDRESS] . 12.11.2019 року старшим державним виконавцем Савенко Ілоною Андріївною винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. 02.12.2019 року за вх.14367 до відділу надійшов звіт про визначення вартості нерухомого майна. 02.12.2019 направлено повідомлення сторонам про оцінку майна згідно реєстру рекомендованої кореспонденції від 02.12.2019 року. На момент передачі майна на реалізацію, жодна дія або постанова державного виконавця не були оскаржені боржником. 13.12.2019 року до ДП «СЕТАМ» було передано заявку на реалізацію арештованого майна, а саме: квартири [ADDRESS] . Проведення електронних торгів призначено на 16.01.2020 року (реєстраційний номер лоту 396817). До заявки на реалізацію були додані довідка Департаменту реєстраційних послуг 01-17\\02\\5892 від 15.10.2019, відповідно до якої за адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] [INFO] та зареєстровано місце проживання [PERSON] [INFO] . Також додано 2 довідки про черговість стягнення на майно боржника, в яких зазначено про можливість звернення на відповідне майно та відсутність інших стягнень першочергової черги. 11.01.2020 боржником подано заяву про зупинення виконавчого провадження на підставі того, що він не згоден реалізацією предмета іпотеки у період дії мораторію. За змістом пункту 6) частини першої статті 150 ЦПК України, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку є способом забезпечення позову, який може застосовуватися виключно судом. Ідентичне положения закладено у пункті 2) частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», за яким зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа є підставою для зупинення виконавчого провадження. Відтак, законом не передбачено повноваження державного виконавця зупиняти стягнення на підставі виконавчого документа. В свою чергу, матеріали справи не містять доказів зупинення судом стягнення на підставі виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя на виконання рішення від 26.04.2016 року по справі № 334/485/16. 16.01.2020 року згідно Протоколу №460898 про проведення електронних торгів від 17.01.2020 року торги з примусової реалізації лоту № 396817 відбулися. 23.01.2020 року кошти у розмірі 394659,45 грн від покупця надійшли у повному обсязі. 24.01.2020 року державним виконавцем зроблено розпорядження № 59106884 з перерахування стягнутих від реалізації сум. 27.01.2020 року держаним виконавцем видано акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки та направлено сторонам до відома. Дія мораторію на реалізацію квартири [ADDRESS] не розповсюджується, оскільки у власності боржника є інше житлове майно, а саме 1\\6 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, оскільки боржник є власником іншого житлового нерухомого майна, то мораторій на стягнення іншої (іпотечної) квартири не розповсюджується і не підлягає застосуванню. Реалізація предмета іпотеки відбулась у відповідності до чинного законодавства, було здійснено необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, тому у задоволені позовних вимог просить відмовити. Відповідач ДП «СЕТАМ» надав відзив, в якому зазначив, що не погоджується із доводами викладеними у позовній заяві, вважає їх не обґрунтованими, такими, що не узгоджуються із приписами чинного законодавства України та не підлягають задоволенню. Так, матеріали справи не містять доказів зупинення судом стягнення на підставі виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя на виконання рішення від 26.04.2016 року по справі № 334/485/16. Також відсутні докази щодо існування підстав для зупинення вчинення виконавчих дій. Не називає таких підстав і Позивач, констатуючи лише необхідність врахування на його думку Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що підставою для зупинення вчинення виконавчих дій також не є. За змістом абзацу третього пункту 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 (надалі - Порядок), Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» - копія акта опису та арешту майна боржника; копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»); у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна. Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та розділом VIIЦПК (статті 383 - 389). Отже, дії виконавця щодо оцінки майна не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Таким чином, посилання Позивача щодо порушень державним виконавцем положень Закону України «Про виконавче провадження» щодо зупинення виконавчого провадження, накладення арешту, розгляду його звернень не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Також матеріали справи не містять доказів наявності усіх необхідних умов, за яких застосовуються положення Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Із доданої до позовної заяви Інформаційної довідки вбачається, що Позивач є власником частки у житловому будинку, що чітко спростовує доводи щодо відсутності іншого житла. Доводи та міркування Позивача не вказують про конкретні порушення приписів Порядку, які вплинули на остаточний результат електронних торгів. Доказів наявності таких порушень матеріали справи також не містять. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав та надав суду відзив на позов, в якому вказав, що підставою для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення електроних торгів. В той же час, звертаючись до суду із позовом, Позивачем не зазначено жодних порушень проведення електронних торгів, передбачених «Порядком реалізації арештованго майна», затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 283/5. Позивач не оскаржував рішення і виконавчі дії державного виконавця щодо складання акту опису та арешту майна, призначення експерта для визначення вартості та оцінки тощо. Відповідно до наданої Позивачем інформаційної довідки з Реестру речових прав на нерухоме майно та реестру права власності на нерухоме майно, державного реестру іпотек, єдиного реестру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на момент передачі предмета іпотеки та проведення електронних торгів [PERSON] на праві власності окрім квартири належить 1/6 та 1/4 житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Тому, посилання позивача на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на предмет іпотеки, не поширюється. [PERSON] вважає, що прилюдні торги у формі електронних торгів проведено у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», та він набув право власності на майно правомірно, у зв`язку з чим просить у задоволенні позову відмовити. АТ «УКРСИББАНК» також надав письмові пояснення, в яких зазначив, що вважає вимоги Позивача незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно Інформаційної довідки з Реєстру речових прав на нерухоме майно Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру забу відчуження об`єктів нерухомого майна, що міститься в матеріалах виконавчого провадження № 59106884 з примусового виконання виконавчого листа № 334/485/16-ц, виданого 13.05.2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя щодо стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11352979000 від 29.05.2008 р. в розмірі 21530,50 доларів США, пені у розмірі 9888,76 грн. та судові витрати у розмірі 7739,24 грн., на момент передачі предмета іпотеки на реалізацію [PERSON] на праві власності окрім предмета іпотеки, трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , також належали 1/6 та 1/4 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Отже, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] не поширюється. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги викладені в уточненій позовній заяві та просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сівакова Є.А. заперечувала проти позову, посилаючись, що вимоги Позивача є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник Державного підприємства «Сетам» Опанасенко Л.В. заперечувала проти позову, посилаючись на надісланий відзив, та просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] також заперечували проти позову, посилаючись на надісланий відзив, та просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторін, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2016 року у цивільній справі 334/485/16-ц з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] стягнуто солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11352979000 від 29.05.2008 року в розмірі 21530 доларів США 50 центів та пені у розмірі 9888,76 гривень, а також судові витрати у розмірі 7739,24 гривень. Для забезпечення виконання вказаного споживчого кредиту № 11352979000 від 24.05.2008 року - квартира [ADDRESS] була передана [PERSON] АТ «Укрсиббанк» в іпотеку за договором іпотеки від 29.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О. за реєстровим номером 2813. (а.с. 209-210) 13.05.2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя у вказаній цивільній справі було видано виконавчий лист 334/485/16-ц, який перебуває на примусовому виконанні у Дніпровському ВДВС у місті Запоріжжі. (а.с. 126-127) 15.05.2019 року старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Савенко І.А. було відкрито виконавче провадження №59106884, сума до стягнення у постанові зазначена у розмірі 569 900,59 гривень. (а.с. 129-130) 16.05.2019 року старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Савенко І.А. у виконавчому провадженні №59106884 було накладено арешт на майно [PERSON] : на 2/3 частки земельної ділянки площею 1.2523 га, кадастровий номер 2322187200:03:004:0005; цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 1.2526 га, кадастровий номер 2322187200:03:004:0153, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/6 частку житлового будинку [ADDRESS] ; (а.с. 132-133) 14.08.2019 року старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Савенко І.А. у виконавчому провадженні №59106884 було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахункаїх в АТ «ПУМБ» , ПАТ КБ «Приватбанк». (а.с. 135-136) Платіжні вимоги повернулись без виконання на підставі п.2.18. 2.20 Інстукції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою правління НБУ № 22 від 21.01.2004 у зв`язку з відсутністю грошових коштів на рахунку платника. При повторному направлені до фінансових установ платіжні вимоги щодо списання коштів боржника з коштів боржника було списано грошові кошти у розмірі 6256,61 грн. та у розмірі 0,29 грн, що є недостатнім виконання рішення суду у повному обсязі. Закон України «Про виконавче провадження» покладає на виконавця обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами. Згідно до ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. Віповідно довідки ДРРП за боржником зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (1/6 частина), та на квартиру за адресою: [ADDRESS] (яка перебуває в іпотеці ПАТ «Укрсиббанк»). (а.с. 137-145) 01.11.2019 року у виконавчому провадженні №59106884 постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника державним виконавцем Савенко І.А. було описано та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] загальною площею 68,1 кв. м, житловою площею: 39,5 кв.м. Зазначена квартира належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним паріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О. 29.05.2008 р. за реєстровим номером 2811 в книзі №289. (а.с. 148-150) Копія відповідного акта була направлена сторонам виконавчого провадження. Постанова про опис та арешт майна боржника може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження». Згідно із частинами першою та другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. Так, згідно відповіді наданої ПФУ боржник [PERSON] не отримує пенсію, доходи відсутні та згідно довідки, наданої Користувачем АІС «Автомобіль» у боржника відсутні транспортні засоби. Отже, державним виконавцем було встановлено, що у боржника відсутні достатні кошти та також відсутнє рухоме майно, на яке можливо звернути стягнення в першу чергу. У відповідності до статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Положеннями статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною сьомою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя. Частинами першою, восьмою та дев`ятою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. 12.11.2019 року старшим державним виконавцем Савенко І.А. Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання [PERSON] для участі у виконавчому провадженні. (а.с. 151-152) 02.12.2019 року за вх.14367 до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя надійшов звіт про визначення вартості нерухомого майна, згідно якого вартість арештованого майна визначена оцінювачем становить 415 431,0 гривень. 02.12.2019 Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя направив [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» повідомлення про оцінку майна. (а.с. 153-154). 13.12.2019 року до ДП «СЕТАМ» було передано заявку на реалізацію арештованого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , за виконавчим провадженням №59106884. Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг 01-17\\02\\5892 від 15.10.2019, у квартирі зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . До заявки на реалізацію були додані копія виконавчого документа, копія постанови про відкриття виконавчого провадження, копія постанови про опис та арешт майна боржника, копія звіту про вартість, довідка про відсутність надходження оскарження, витяги з реєстрів речових прав, копія технічної документації. (а.с. 155-157) На момент передачі майна на реалізацію, жодна дія або постанова державного виконавця не були оскаржені боржником. Листом від 23.12.2019 року № 13297/17-18-19 Державне підприємство «Сетам» повідомило сторони, що на 16.01.2020 року призначені електронні торги з реалізації предмету іпотеки - квартири [ADDRESS] , за початковою ціною - 415 431,0 грн., реєстраційний номер лота - 396817. (а.с. 20) 16.01.2020 року ДП «Сетам» були проведені електронні торги з реалізації квартири, реєстраційний номер лота: 396817, та за результатами торгів квартира була продана [PERSON] (учасник № 4) за суму у розмірі 415 431,00 гривень, складено Протокол № 460898 проведення електронних торгів від 16.01.2020 року та підписано протокол ДП «Сетам» та [PERSON] (а.с. 21-22, 160-161) 23.01.2020 року кошти у розмірі 394 659,45 грн. від покупця [PERSON] надійшли у повному обсязі. 24.01.2020 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя Савенко І.А. зроблено розпорядження № 59106884 з перерахування стягнутих від реалізації сум. (а.с. 158) 27.01.2020 року старшим державним виконавцем Савенко І.А. був складений Акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, відповідно до якого, квартира [ADDRESS] , яка була реалізована 16.01.2020 року на електронних торгах, згідно до Протоколу електронних торгів за ціною продажу 415 431,0 грн., та сума коштів, яка була внесена переможцем електронних торгів [PERSON] за придбане майно - 394 659,45 грн. (а.с. 23, 163) 05.02.2020 року на підставі вказаних документів приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. було видано свідоцтво, яким посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Квартира придбана за 415 431,0 грн. на прилюдних торгах, зареєстровано в реєстрі за № 329, та проведено державну реєстрацію права власності (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50990974 від 05.02.2020 року). (т.2 а.с. 59-61) Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення торгів, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором. Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частина перша статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. З аналізу норм частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України). Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Отже, відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). В той же час, оскільки за змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами торгів, визначених саме Тимчасовим порядком. Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Аналогічний висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 року у справі № 357/4884/13-ц. Позивач такі дії не оскаржував, у зв`язку із чим його доводи щодо порушень, допущених державним виконавцем до початку торгів не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. При вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного суду від 18.03.2020 року в справі № 639/4971/18. Пунктами 1, 2 розділу 1 Порядку реалізації арештованого майна № 2831/5 (далі Порядок) передбачено, що реалізація майна здійснюється шляхом проведення Організатором електронних торгів після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Вказана заявка має містити певний перелік відомостей, зокрема щодо вартості майна, що передається на реалізацію, визначена рішенням суду або відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами: копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; копія постанови про опис та арешт майна боржника; копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»); у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна. Згідно ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Норми статті 177 СК України, статті 16 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» передбачають необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина,що спрямовано на захист майнових прав дітей. Підставою для визнання недійсним правочину щодо майна, право на яке має дитина, за позовом його батьків є не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору, а порушення в результаті його укладення майнових прав дитини. Відповідно до частини першої статті 176 СК України батьки зобов`язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Таким чином, обов`язок щодо забезпечення неповнолітньої дитини житлом покладається саме на її батьків, а не на державу. Судом встановлено, що державний виконавець перед реалізацією квартири, що належить боржнику, перевіряла інформацію про зареєстрованих осіб у спірній квартирі, та відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг 01-17/02/5892 від 15.10.2019, у квартирі зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Тобто на час складання довідки в квартирі були відсутні зареєстровані неповнолітні діти. Суд звертає увагу, що на 01.11.2019 року коли державним виконавцем Савенко І.А. винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою було описано та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] ), малолітня дитина [PERSON] , [INFO] не був зареєстрований в даній квартирі. В той же час, позивач не повідомив державного виконавця про реєстрацію 04.11.2019 року малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в спірній квартирі. У зв`язку з викладеним, державний виконавець передав на реалізацію нерухоме майна, право користування яким на той час малолітня дитина не мала, тому державному виконавцю не було необхідності отримувати попередню згоду органу опіки та піклування. Судом також враховано, що іпотечний договір щодо вказаної квартири позивачем було укладено 24.05.2008 року, та відповідно до п.2.4.6 даного договору передбачено, обов`язок Іпотекодавця не надавати дозвіл на реєстрацію в житлових приміщеннях, що складають Предмет іпотеки, фізичних та юридичних осіб без згоди Іпотекодержателя. Матеріали справи не містить жодних доказів, які б підтверджували факт звернення [PERSON] до банку та надання Іпотекодержателем АТ «Укрсиббанк» згоди на реєстрацію дитини [PERSON] , [INFO] в спірній квартирі. Також, [PERSON] не звертався за згодою до органу опіки та піклування та не повідомляв кредитора про реєстрацію дитини [PERSON] в спірній квартирі. Крім того, суд звертає увагу, що про реєстрацію в спірній квартирі [INFO] дитини [PERSON] , позивач та його представником в позовній заяві також не зазначали, та тільки 20.10.2020 року про це зазначили в заяві про зміну підстав позову та надали довідку про реєстрацію дитини [PERSON] , [INFO] в спірній квартирі. За змістом правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладено у постанові від 15.05.2019 року по справі № 678/301/12, дозвіл органу опіки та піклування на відчуження житлового приміщення, право користування яким мають неповнолітні, необхідний саме на момент укладення договору іпотеки. Також, суд відхиляє посилання позивача на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки на момент передачі предмета іпотеки та проведення електронних торгів, боржнику [PERSON] на праві власності окрім спірної квартири також належить 1/6 частина та 1/4 частина житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] не довів обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, оскільки не надав доказів на підтвердження наявності порушень процедури реалізації майна, які б могли вплинути на результати електронних торгів, тобто не довів порушення своїх прав і законних інтересів, а також інтересів неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований у спірній квартирі з 04.11.2019 року, без згоди Іпотекодержателя. Положення законодавства при проведенні прилюдних торгів порушено не було, тому відсутні правові підстави для визнання їх недійсними. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які сторона позивача посилається, як на підставу для задоволення позовних вимог, так само, як і наявності порушень норм закону при проведенні торгів, так і факту порушення проведенням цих торгів та прав та інтересів позивача, [PERSON] не було доведено, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed