Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

09.05.2018 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 31720,85 грн за кредитним договором № NKXRRX09060013 від 04.07.2007 року у зв`язку з порушенням останньою умов договору (невиконанням зобов`язань). 13.06.2018 року за ухвалою даного суду провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у спрощеному позовному провадженні. 17.10.2018 року за ухвалою Новобузького районного суду, у зв`язку з тим, що [PERSON] знятий з реєстрації у м. Новому Бузі, Миколаївської області та вибув до м. Миколаєва (Жовтневий район), дану справу з підстав\~визначених п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~31\~ЦПК України було\~передано для\~розгляду до Жовтневого районного суду\~Миколаївської області. 23.04.2019\~року до\~Новобузького районного\~суду Миколаївської\~області за\~ухвалою Жовтневого районного суду\~Миколаївської області\~від 21.12.2018\~року,\~з підстав\~визначених п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~31\~ЦПК України, зокрема через те, що відповідач [PERSON] в м. Миколаєві та Жовтневому районі Миколаївської області зареєстрованим не значиться, а останнє відоме зареєстроване місце проживання останнього по [ADDRESS] ,\~тому дану справу повернуто для\~розгляду за підсудністю назад до Новобузького районного\~суду Миколаївської\~області. 25.04.2019 року Новобузьким районним\~судом Миколаївської\~області заяву прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом останній направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання 12.06.2019 року та 02.07.2019 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, 02.07.2019 року постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 04.07.2007 року укладено кредитний договір №NKXRRX09060013 про надання кредиту Розстрочка у розмірі 1942,75 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно умов кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватись у встановленому банком (позивачем) порядку, а саме: щомісяця в період сплати, позивальник (відповідачка) повинен надати банку (позивачу) грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. \~ Згідно вимог ст. 526 та ч. 2 ст. 615 ЦК України боржник зобов`язаний виконати зобов`язання належним чином в установлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Як вбачається зі змісту ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за даним кредитним договором, зокрема невнесенням ним періодично грошових коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості, за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» 23.06.2014 року Новобузьким районним судом Миколаївської області було ухвалено заочне рішення про стягнення з відповідача [PERSON] боргу, який виник станом на 25.03.2014 року у загальному розмірі 26080,85 грн., з яких:\~заборгованість за кредитом 1277,80 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 10423,06 грн.;\~заборгованість по комісії за користування кредитом 523,60 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 12140,16 гривень; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.;\~штраф (процентна складова) 1218,23 грн. \~ Між тим, у справі, що розглядається, позивачем пред`явлені вимоги, згідно яких він просив додатково стягнути з відповідача, відсотки, пеню та комісію, нараховані ним фактично за період з 04.07.2007 року по 27.04.2018 року, що в сумі складає 31725,85 грн. Між тим, така позиція позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором після стягнення коштів за судовим рішенням суперечать встановленому актуальному порядку застосування норм права у кредитних правовідносинах. Зокрема, після стягнення кредитної заборгованості за договором, строк дії за яким закінчився позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача сум за кредитним договором, в тому числі і пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Такий висновок міститься при застосуванні норм викладеного Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року №1410цс18 при розгляді справи №444/9519/12. При цьому, Великою Палатою визначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов`язання. Крім того, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, а тіло кредиту вже стягнуто за рішенням суду, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки (пені) або стягнення її частини, визначеної позивачем на свій розсуд. Питання щодо наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання регламентоване частиною другою статті 625 ЦК України, позивачем у своєму позові не ставились. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.4 ст.263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За таких обставин, позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження при судовому розгляді справи, а тому у вони задоволенню не підлягають. Судові витрати сплачені позивачем при зверненні до суду відповідно до положень п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України суд залишає за рахунок позивача.

Outcome: dismissed