Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

09 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право\~ користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач вказала, що вона є власником будинку [ADDRESS] . В даному домоволодінні крім неї, зареєстрований її онук [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , яка понад 1 рік не проживає в даному будинку. Оскільки відповідач самостійно не знімається з місця реєстрації, позивач прохає суд визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Ухвалою судді від 03 вересня 2019 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] , надала\~ до суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги та прохала розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 17 жовтня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Кобеляцького районного територіального округу Полтавської області Жмудь О.Г., зареєстрованого в реєстрі за 1474, право власності зареєстрованого КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 20.01.2004 року, [PERSON] є власником житлового будинку з господарчими будівлями [ADDRESS] (а.с. 6-7). Із довідки Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області вбачається, що в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] власник житлового будинку, [PERSON] , [INFO] - онук та [PERSON] , [INFO] - дочка (а.с. 8). Із акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , однак не проживає за місцем реєстрації з 2004 року (а.с. 9). Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення та позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки відповідач, без поважної причини, не проживає в будинку по [ADDRESS] , який належить [PERSON] , то [PERSON] необхідно визнати такою, що втратила\~ право користування вищевказаним житловим будинком. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) гривень.

Outcome: approved