Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

08.10.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, а саме, житлового будинку та земельної ділянки, які зареєстровані на ім»я відповідача. Позивач зазначив, що на час набуття нерухомого майна перебувала з [PERSON] у шлюбі, тому зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу в порядку ст. 69, 70 СК України. В судовому засіданні позивач позов підтримала, зазначила, що в жовтні 2014 року через суд розірвала шлюб із відповідачем і хоче виділити та оформити свою частку в спільному майні, надала пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши також письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.02.1983 року по 28.10.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 10 та копією рішення Вознесенського міськрайонного суду від 17.10.2014 року ( а.с. 7, 36). Під час шлюбу відповідач відповідно до свідоцтва про право власності від 01.09.1997 року на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради від 22.07.1997 року за № 112 набув право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та 04.09.1997 року зареєстрував його за № 9187 у КП «Вознесенське МБТІ» на своє ім»я ( а.с. 8). Згідно довідки оцінювача середня ринкова вартість зазначеного житлового будинку станом на 22.09.2014 року становить 180000 грн. ( а.с. 15-19). Відповідно до наданого сторонами Державного акту на право власності на земельну ділянку від 27.05.2009 року ЯЖ № 865250 [PERSON] є власником земельної ділянки (кадастровий номер № 4810200000:08:017:0010, загальною площею 0,0720 га), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та надана йому для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно рішення Вознесенської міської ради від 30.12.2008 року за № 14 ( а.с. 14). Середня ринкова вартість зазначеної земельної ділянки станом на 22.09.2014 року становить 10800 грн.( а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч 3 ст 60 СУ України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із зазначеними нормами при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною чи особистою приватною власністю відповідно до п. 23 рекомендацій Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд має встановлювати обсяг спільно нажитого майна та з'ясувати як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 69, ч. 1 ст. 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, яке ділиться між ними в натурі. Поділ здійснюється за взаємною згодою подружжя, а в разі недосягнення згоди судом. Положеннями ч. 1 ст. 70 СК України та п. 30 постанови Пленуму регламентовано, що у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тобто набуте сторонами в період проживання однією сім»єю нерухоме майно належить їм на праві спільної власності та підлягає розподілу між ними в рівних частках. Отже, на час набуття майна подружжя за взаємною згодою визначили статус набутого нерухомого майна, як спільної сумісної власності подружжя. Дані обставини суд вважає доведеними, позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved