Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

08.12.2021 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належний спадкодавцеві житловий будинок по [ADDRESS] . Спадкодавець заповіту не залишив. Право на спадкування за законом одержали [PERSON] - дружина померлого та його діти [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємеці першої черги. Відповідч [PERSON] відмовилась від спадкового майна на користь дітей. Позивачі, як спадкоємці за законом звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їм було видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правостановлюючих документів на спадкове майно. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В підготовче судове засідання позивачі не з`явилися, через канцелярію суду представник позивачів подав клопотання, в якому позовні вимоги позивачів підтримав та просив їх задовольнити, просив справу розглянути в їх відсутність, проти винесення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечував. Відповідач надала до суду клопотання про слухання справи у її відсутність, проти позову не заперечує. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконкомом Мотовилівськослобідської сільської ради Фастівського району Київської області серії [NUMBER] від 15.08.2006 року. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке належало спадкодавцю. Спадкодавець заповіту не залишив. Спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачі, реалізуючи своє право на спадщину, звернулися з заявою до державного нотаріуса Фастівської районної державної нотаріальної контори про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька, однак отримали постанову від 24.11.2020 року про відмову у видачі свідоцтв про права на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований на території [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Виходячи з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 Закону України «Про нотаріат» відмова нотаріуса є обґрунтованою. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Позивачі є дітьми спадкодавця, що підтверджується наданими письмовими доказами, зокрема свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] було присвоєне прізвище « [PERSON] » та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] було присвоєне прізвище « [PERSON] », а також свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] . Також спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , відповідач у справі, проте нею 11.10.2020 року було подано до Державної нотаріальної контори заяву, якою вона відмовилась від спадкового майна, що залишилось після смерті чоловіка на користь дітей [PERSON] та [PERSON] . Перевіряючи доводи позивача судом встановлено, що до складу спадкового майна увійшов житловий будинок [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 09.10.2089 року видане виконкомом М.Слобідської сільської ради та зареєстровано в реєстрову книгу №1 реєстр 133. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зважаючи на викладене та враховуючи з`ясовані обставини, на які позивачі посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були надані сторонами та досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved