Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

08.09.2017 р. [PERSON].(далі за текстом - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом - відповідач) про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], в якій проживає позивач. В обґрунтуванні позову позивач посилається на наступні обставини. В даній квартирі зареєстрований [PERSON], який ніколи не проживав у цій квартирі, точне місцезнаходження його невідоме. На думку позивача, відповідач втратив право користування жилим приміщенням, так як не проживає у квартирі більше одного року. 15.12.2017 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VII від 03.10.2017 р., на підставі якого Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Згідно підпункту 9 пункту 1 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, від 15.12.2017 р. надали до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали, в повному обсязі, просили їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі/а. с. 60/. Відповідач в судове засідання не з'явився, двічі викликався в судові засідання на 08.12.2017 р. о 09 год. 00 хв., на 15.12.2017 р. о 10 год. 00 хв. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 05.12.2017 р., від 07.12.2017 р. /а. с. 55-56, 58-59/. Про причини своєї неявки в судові засідання відповідач не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, від13.10.2017 р. надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі /а. с. 32/. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалив, на підставі ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) прийняти рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Дослідивши письмові матеріали справи з наданими доказами, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, який підлягає задоволенню із наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із житлового законодавства, пов'язані з правом особи користуватися жилим приміщенням, в якому зареєстроване її місце проживання, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Житловим Кодексом України (далі за текстом - ЖК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що 30.01.2007 р. органом РАГСу району Гунгорен (м. Стамбул) Республіки Туреччина зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» /а. с. 8/. Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 26.09.2013 р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано /а. с. 14-15/. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13852447 виданого Арцизьким бюро технічної інвентаризації, відповідно до технічного паспорту, квартира, в якій зареєстрований відповідач за адресою:[ADDRESS], належить на праві приватної спільної часткової власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON]/а. с. 16, 17/. Згідно довідок №№147, 148 від 06.07.2017 р. виданих КП «Житловик», [PERSON], мешкає за адресою:[ADDRESS] та здійснює плату за обслуговування будинку та прибудинкової території /а. с. 11, 12/. Згідно довідки №323 від 07.07.2017 р. виданої Виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області, за адресою:[ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (відповідач по справі) /а. с. 13/. Згідно копії паспорту позивача [PERSON] вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS]/а. с. 5, 6/. Як вбачається з відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]/а. с. 21/. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом. у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до положень частини 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною, та не повинна перевищувати шести місяців. Початок спливу часу відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Епізодична поява особи в жилому приміщенні лише для виду з метою його утримання не може розглядатися як повернення, що перериває сплив шестимісячного строку. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку відповідно до ст. 72 ЖК України. У разі розгляду такого спору, встановленню підлягають причини відсутності особи понад шість місяців в жилому приміщенні. Особа підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у разі доведеності не користування приміщенням понад шість місяців без поважних причин. Право користування приватним житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи без поважних причин понад один рік у спірному житловому приміщенні. В судовому засіданні встановлено, що даний спір виник між позивачами, які є співвласниками квартири згідно свідоцтва про право власності на житло та відповідачем, у зв'язку з чим суд користується нормами ст. 405 ЦК України. Як встановлено в судовому засіданні із досліджених доказів, відповідач не проживає на спірній житловій площі більш ніж один рік без поважних причин. Враховуючи викладене, суд вважає доцільним визнати той факт, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved