Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~07 червня 2018 року позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 17 жовтня 2008 року до 14 червня 2016 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] У шлюбі у них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Через те, що відповідач в добровільному порядку не виконує своїх обовязків щодо утримання своїх дітей вона була змушена звернутися з цим позовом до суду. Зазначає, що згідно її підрахунками у місяць вони з дітьми витрачають на продукти, засоби гігієни, одяг та витрати по комунальним платежам близько 5-6 (пяти шести) тисяч. Враховуючи вищевказані обставин та враховуючи той факт, що їй самостійно важко утримувати дитину, також вона вимушена у час, який могла присвятити дітям, додатково працювати, щоб надати їм усе необхідне для забезпечення усіх їх потреб, здоровя та повноцінного розвитку, тому і виникла потреба у зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Їй невідомо чи відповідач має постійний стабільний дохід, за відомою їй інформацією не обтяжений іншими зобовязаннями, не має на утриманні інших осіб, а спільні діти повинні отримувати відповідне грошове забезпечення на оплату харчування, проживання та забезпечення повноцінного рівня життя, тому просила суд стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 3 000 (три тисячі) з відповідача помісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% від розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також просила стягнути понесені нею витрати на правову допомогу про що надала підтверджуючі документи. В судове засідання позивачка не зявилась, від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не надав. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення а по справі слід винести заочне рішення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.06.2016 р. (а.с.4). Сторони являються батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.6-7). Неповнолітні діти проживають з позивачкою, за адресою: м. Чернівці, вул. Путильська, 21-а, що вбачається з довідки КЖДРЕП №5 від 14.05.2018 р. (а.с.8). Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положенням ст. 181 Сімейного кодексу України випливає, що в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З позовної заяви вбачається, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає позивачці, а доходи позивачки є недостатніми для повного забезпечення дітей. Добровільної угоди між сторонами про утримання дітей не досягнуто. Відповідач працює неофіційно, інших дітей, осіб на утриманні не має. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином,\~суд приходить\~до висновку,\~що з\~відповідача слід\~стягувати аліменти\~у твердій\~грошовій сумі\~на користь\~позивачки на\~утримання неповнолітніх\~дітей:\~[PERSON],\~[INFO]\~та [PERSON],\~[INFO],\~по 1500\~,00\~грн.\~щомісячно на\~кожного,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку з урахуванням\~індексації, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду буде відповідати потребам дітей та буде достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., то згідно вимог ст.141 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь держави. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: з розрахунку витрат на правову допомогу позивачка для захисту свого порушеного права звернулась до адвоката і понесла витрати у розмірі 3/три/ тис. грн. за представництво у суді також позивачка зазначила, що понесла ще додаткові витрат. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу надану позивачці адвокатом [PERSON] в розмірі 3000,00 грн., суд враховує, чи була надана позивачу правова допомога в необхідному для такої оплати обсязі, чи не перевищує ця плата граничні розміри компенсації таких витрат. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року\~розміркомпенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. \~ \~ \~ \~Таким чином, в розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, яка надана позивачці в розмірі 3000,00 грн., суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved