Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

09 лютого 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси прийнято рішення яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], за участю третіх осіб з боку відповідача [PERSON], Сьомої одеської державної нотаріальної контори, про встановлення фактів проживання однією сім'єю, створення спільної сумісної власності, визначення ступеня участі в створенні спільної сумісної власності та встановлення часток рівними, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності на частину квартири відмовлено. 23 квітня 2015 року ухвалою апеляційного суду Одеської області вказане рішення залишено без змін. [PERSON], [PERSON] звернулися до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення по вище вказаній справі, обґрунтовуючи свою заяву тим, що в ухваленому судовому рішенні від 16.05.2013 року не було вирішене питання про судові витрати, які вони понесли при розгляді справи, які складаються з витрат повязаних з оплатою послуг експерта, який проводив судово-будівельну експертизу в сумі 949,20 гривень, та витрат які вони понесли у звязку з наданням правової допомоги адвокатом [PERSON] у сумі 11318 гривень 44 копійки. У судове засідання заявники не зявилися, надали заяву про розгляд вказаного питання за його відсутності. [PERSON], [PERSON] в судове засідання на повторний виклик суду не зявилися, про час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином за місцем реєстрації. Згідно ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Так в ході розгляду заяви було встановлено, що по даній справі призначалася судово-будівельна експертиза, за проведення якої [PERSON] було сплачено 949,60 гривень, а саме згідно квитанції № 0299-3 м 162 від 27.09.2007 року було сплачено 474, 60 гривень і № 0299-3 м 49 від 01.10.2007 року 474,60 гривень. Крім того, під час розгляду зазначеної справи 09 грудня 2013 року [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги на ведення справи. Відповідно до квитанції № 56 від 10 лютого 2015 року адвокату [PERSON] було сплачено гонорар у сумі 14000 гривень. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, як надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим зсіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлює 487,2 (40% мінімальної заробітної плати у 2015 році 1218 гривень) за одну годину надання правої допомоги. На надання правової допомоги витрачено 21 година 16 хвилин, тому граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, встановлений ч.2 ст. 84 ЦПК України подані справі складає 10369 гривень 24 копійки та підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. В звязку з тим, що позивач просить ухвалити додаткове рішення стосовно невирішених позовних вимог,

Outcome: approved