Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

08.02.2021р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя (а.с. 2 3). Ухвалою судді [PERSON] від 09.02.2021р. позовну заяву залишено без руху і позивачеві наданий строк на усунення її недоліків (а.с. 18). Після усунення позивачем недоліків (а.с. 20 34), ухвалою судді Наумової О.С. від 18.08.2020р. відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 35). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.06.1983р. Під час шлюбу чоловік [PERSON] придбав будівлю фруктосховища, розташовану за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 30.05.2005р., право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстроване за відповідачем [PERSON] . Нерухоме майно придбане у період шлюбу, тому є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними. Однак позивачка з відповідачем не можуть досягти згоди щодо поділу майна в договірному порядку, тому позивачка звернулася до суду із даним позовом. На підставі викладеного, просила поділити спільне майно подружжя, визнавши за собою і за відповідачем на праві власності по 1/2 частин будівлі фруктосховища, розташованої за адресою [ADDRESS] . Представник відповідача [PERSON] адвокат Зінченко Г.В. (діє на\~підставі ордеру\~від 15.04.2021р.\~ а.с.\~40) надала\~відзив на\~позовну заяву (а.с. 44-45), у якому позовні вимоги визнала. Вказала, що дійсно, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу будівлі фруктосховища [PERSON] придбана будівля фруктосховища, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Нерухоме майно придбано сторонами під час шлюбу. З огляду на норми статей 60, 70 СК України, ч. З ст. 368, ст. 372 ЦК України майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними. Вважала вимоги [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частину будівлі фруктосховища такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України. Представник позивачки адвокат Горовенко Л.М. (діє\~на підставі\~ордеру від\~25.01.2021р.\~ а.с.\~39) в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Після оголошення судом перерви 22.04.2021р. надала заяву про завершення розгляду справи без її участі, без фіксації технічними засобами (а.с. 47). Представник відповідача адвокат Зінченко Г.В. (діє на\~підставі ордеру\~від 15.04.2021р.\~ а.с.\~40) в судовому засіданні визнана позовні вимоги, проти їх задоволення не заперечувала. Після оголошення судом перерви 22.04.2021р. також надала заяву про завершення розгляду справи без її участі, без фіксації технічними засобами (а.с. 46). Суд, вислухавши в судовому засіданні позиції сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі, встановив такі обставини справи та відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.06.1983р, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 29). Під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу будівлі фруктосховища, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Петрушенською І.Р., зареєстрованого в реєстрі за № 3505, [PERSON] придбана будівля фруктосховища, розташована за адресою: [ADDRESS] , за 142\~500,00 грн. (а.с. 80-71). Право власності на будівлю зареєстроване за відповідачем [PERSON] , що підтверджене витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7802371 від 18.07.2005р. (а.с. 33). Отже, майно придбане сторонами під час перебування у шлюбі. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Відповідач визнав вимоги позивачки по поділ майна у рівних частинах. Відповідно до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Ураховуючи вищенаведене, на основі повно та всебічно досліджених доказів, у сенсі розуміння вимог чинного законодавства, та застосування його до фактичних обставин справи, з огляду на той факт, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що надав суду відповідно заяву, суд дійшов висновку, що дійсно вказане нерухоме майно було придбане сторонами під час шлюбу, тому позовні вимоги про поділ спільного майна підлягають задоволенню. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що також кореспондується з частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір». Позивачем при звернені до суду сплачений судовий збір у розмірі 1\~425,00 грн. на підставі квитанції № П1365785 від 26.02.2021р. на рахунок UA49899998030313141206000004629, отримувача коштів ГУК у Дніпр.обл./Собор. р-н./22030101, код отримувача 37988155, банк отримувача Казначейство України (ЕАП) м. Київ (а.с. 34). У зв`язку з тим, що відповідач позовні вимоги визнав в підготовчому судовому засіданні, то позивачеві з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору, що становить у розмірі 712,50 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача решту суми сплаченого судового збору у розмірі 712,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved