Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

10.05.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в розмірі 1/2 частини витрат на поховання спадкодавця [PERSON], померлого 04.12.2015 року в м. Одесі, що становить 9652,50 грн. та 1/2 частину витрат на спорудження надгробного пам'ятника у розмірі 38055,00 грн., а загалом 47707,50 грн. При цьому позивач посилається на те, що 04.12.2015 року помер син позивача та чоловік відповідача [PERSON], спадкоємцями якого є сторони по справі. Позивач [PERSON] 22.11.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом та займалася організацію поховання та спорудження надгробного памятника. Відповідач [PERSON] матеріально не допомагала та участі в організації поховання не приймала, в звязку з чим позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав щодо відшкодування понесених витрат. Ухвалою від 18.05.2018 року провадження у справі відкрито. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не звилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] помер 04.12.2015 року, актовий запис №12484 від 05.12.2015 року згідно з свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №434457, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції /а.с.6/. З свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.2016 року вбачається, що спадкоємцями [PERSON], [INFO], який помер 04.12.2015 року, є його мати [PERSON], [INFO], та його дружина [PERSON], [INFO] /а.с.8/. На підтвердження понесених позивач витрат судом досліджено: - Договір-замовлення від 06.12.2015 року щодо надання послуг з копання могили для поховання померлого [PERSON], вартість послуг становить 1000,00 грн; - [PERSON] здачі-приймання робіт (надання послуг) №0612-1 від 06.12.2015 року, підписаний ФОП [PERSON] та [PERSON], всього на суму 18305,00 грн; - Дублікат накладної №235 від 23.05.2016 року, виданий [PERSON] СПД «Боголюбов» Памятники щодо послуг по встановленню надгробного памятника на загальну суму 76110,00 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 1232 ЦК України\~спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Таким чином, суд приходить до висновку, що стороною позивача доведені обставини щодо понесення позивачем витрат на поховання спадкодавця [PERSON] в розмірі 19305,00 грн., оскільки спорудження памятника не входить до послуг з організації поховання, не є обовязковим, та було здійснено після сплину певного проміжку часу після поховання. Посилання сторони позивача з цього приводу на п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» суд не приймає до уваги, оскільки правовідносини, що склались між сторонами у справі, не стосуються відшкодування шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial