Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

10.01.2019 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором позики від 20.02.2015 року в розмірі 450000 грн. та заборгованість за договором позики від 12.10.2016 року в розмірі 560000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.02.2015 року [PERSON] позичила у неї грошові кошти в розмірі 450000 грн. на купівлю квартири. Того ж дня між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки, за яким остання зобов`язалася, у разі невиконання [PERSON] умов договору позики від 20.02.2015 року щодо повернення коштів у строк до 20.02.2017 року, відповідати перед позивачем в солідарному порядку. 03.03.2015 року [PERSON] придбала однокімнатну квартиру [ADDRESS] , що, на думку позивача, відповідає умовам договору щодо цільового призначення коштів. Крім того, 12.10.2016 року [PERSON] знову позичила грошові кошти в розмірі 560000 грн. на купівлю будинку. Того ж дня між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки, за яким остання зобов`язалася, у разі невиконання [PERSON] умов договору позики від 12.10.2016 року щодо повернення коштів у строк до 12.10.2018 року, відповідати перед позивачем в солідарному порядку. 01.11.2016 року [PERSON] придбала житловий будинок з земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що, на думку позивача, відповідає умовам договору щодо цільового призначення коштів. Але, на даний час [PERSON] свої зобов`язання за договорами позики щодо повернення грошових коштів не виконала. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 14.02.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 23.04.2019 року відповідач [PERSON] надала пояснення, в яких підтвердила зазначені позивачем обставини. Вказала, що на даний час свої зобов`язання за договорами позики дійсно не виконала, позовні вимоги визнає в повному обсязі, зобов`язалася виконати умови договору та повернути позивачеві заборгованість протягом 2019 року. 06.05.2019 року відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому, посилаючись на викладені вище обставини, боргові зобов`язання перед позивачем визнала в повному обсязі. Підтвердила, що [PERSON] свої зобов`язання з повернення боргу [PERSON] не виконала, пообіцяла повернути борг [PERSON] протягом 2019 року. 07.05.2019 року відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та зобов`язання повернути позивачеві заборгованість протягом 2019 року. Того ж дня позивач надала відповідь на відзиви, зі змісту якого позовні вимоги підтримує, має надію, що [PERSON] поверне борг протягом 2019 року. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності через стан здоров`я, оскільки є інвалідом 1-ї групи та потребує сторонньої допомоги. Вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали, розуміють наслідки у разі невиконання грошового зобов`язання. Заслухавши пояснення відповідачів, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 20.02.2015 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти для купівлі квартири в сумі 450000 грн. в день складення розписки, а [PERSON] в свою чергу позичила вказану суму грошей, які є її особистими збереженнями, для купівлі квартири. При цьому дана сума повинна бути повернута позивачу не пізніше 20.02.2017 року. У випадку неповернення всієї суми або частини суми в зазначений строк, пеня за несвоєчасне повернення буде вираховуватися в розмірі 0,5% від суми боргу за кожний прострочений день. Строк позовної давності складає 10 років. Розписку складено в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] В цей же день 20.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки, за яким остання зобов`язалася відповідати перед позивачем за [PERSON] за повернення боргу та сплату пені за договором позики від 20.02.2015 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON] для придбання нею квартири в м . Харкові . Строк виконання зобов`язань не пізніше 20.02.2017 року, сума основного зобов`язання складає 450000 грн. Згідно розділу 2 Договору поруки [PERSON] зобов`язується нести солідну відповідальність в разі неповернення суми займу або його частини в обумовлений договором позики строк; несплати відсотків, штрафних відсотків за договором позики у встановлений строк; не цільове використання позики. У випадку прострочення виконання [PERSON] зобов`язань перед [PERSON] , остання вправі на свій вибір вимагати виконання зобов`язань у [PERSON] . або [PERSON]., або здійснити у встановленому законом порядку примусове стягнення з них боргу. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 03.03.2015 року серії НАМ №487990 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №445, [PERSON] придбала однокімнатну квартиру [ADDRESS] , та сплатила за неї обговорену грошову суму 429600 грн. Доказів, які б свідчили про виконання відповідачами умов договору позики від 20.02.2015 року суду не надано. Згідно розписки від 12.10.2016 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти для купівлі житлового будинку в сумі 560000 грн. в день складення розписки, а [PERSON] в свою чергу позичила вказану суму грошей, які є її особистими збереженнями, для купівлі житлового будинку. При цьому дана сума повинна бути повернута позивачу не пізніше 12.10.2018 року. У випадку неповернення всієї суми або частини суми в зазначений строк, пеня за несвоєчасне повернення буде вираховуватися в розмірі 0,5% від суми боргу за кожний прострочений день. Строк позовної давності складає 10 років. Розписку складено в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] В цей же день 12.10.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки, за яким остання зобов`язалася відповідати перед позивачем за [PERSON] за повернення боргу та сплату пені за договором позики від 12.10.2016 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON] для придбання нею житлового будинку в м. Харкові. Строк виконання зобов`язань не пізніше 12.10.2018 року, сума основного зобов`язання складає 560000 грн. Згідно розділу 2 Договору поруки [PERSON] зобов`язується нести солідну відповідальність в разі неповернення суми займу або його частини в обумовлений договором позики строк; несплати відсотків, штрафних відсотків за договором позики у встановлений строк; не цільове використання позики. У випадку прострочення виконання [PERSON] зобов`язань перед [PERSON] , остання вправі на свій вибір вимагати виконання зобов`язань у [PERSON] . або [PERSON]., або здійснити у встановленому законом порядку примусове стягнення з них боргу. Із договору купівлі-продажу від 01.11.2016 року серії НАТ №449322 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №3763, [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку для будівництва та їх обслуговування, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та сплатила обговорену договором грошову суму 541965,39 грн. Доказів, які б свідчили про виконання умов договору позики від 12.10.2016 року суду не надано. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст.ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Зміна або розірвання договору відповідно до ст.651 ЦК України допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Аналізуючи наведені правові норми, суд приходить до висновку, що розписка сама по собі є підтвердженням передачі грошей та укладення договору позики. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Крім того, ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. За змістом ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання у відповідності до ст.599 ЦК України припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ст.554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи , які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки докази свідчать про те, що відповідачі через неналежне виконання умов Договорів позики мають заборгованість, яка до теперішнього часу не погашена. Позивач правомірно пред`явив їм обґрунтовану вимогу відповідно до умов договорів та вимог чинного законодавства України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», з урахуванням положень ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати, зокрема, судовий збір стягується в дохід держави окремо з кожного відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved