Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

08.06.2015 року ПАТ КБ „Приватбанк (надалі Банк) звернулось до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], який мотивовано тим, що 01.08.2008 року між ПАТ КБ „Приватбанк та відповідачем укладено Кредитний договір №VIV9GK0000000002, відповідно до якого Банк зобовязався надати Позичальнику кредит в розмірі 15\~643,17 доларів США на термін до 01.08.2013 року, а Позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених Кредитним договором. Відповідно до Кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно Кредитного договору, у випадку порушення зобовязань за Кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом в подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобовязання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами згідно кредитного договору, у звязку з чим станом на 10.06.2015 року у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 86\~046,74 доларів США, яка складається з наступного: -15\~690,55 доларів США заборгованість за кредитом; -6\~996,09 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; -1\~914,52 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; -57\~336,86 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за Кредитним договором; а також штрафи відповідно до умов Кредитного договору: -11,81 доларів США штраф (фіксована частина); -4\~096,90 доларів США штраф (процентна частина). Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в яких просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 40\~291,71 доларів США, з яких: заборгованість за кредитним договором - 15\~690,55 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом 6\~996,09 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 1\~914,52 доларів США, заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 15\~690,55 доларів США (еквівалент 339\~072,78 гривень за курсом НБУ станом на 28.09.2015 року), зменшенні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, розгляд справи просив проводити у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій визнав зменшенні позовні вимоги в розмірі 40\~291,71 доларів США (еквівалент 870\~703,85 гривень за курсом НБУ станом на 28.09.2015 року) в повному обсязі, просив провести розгляд справи у його відсутність. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону або не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 01.08.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №VIV9GK0000000002, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді не відновлюваної лінії у розмірі 15643, 17 доларів США на придбання нерухомості. Кінцевий термін кредитування - 01.08.2013 року (а.с.8-13). За користування кредитними коштами відповідач зобов'язався сплачувати відсотки у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, 3% від суми виданого кредиту - разова винагорода за надання фінансового інструменту в момент видачі кредиту, винагороду за надання фінансового інструменту, яка сплачується щомісяця в період сплати в сумі 0,00% від суми наданого кредиту та винагороду за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагорода за проведення додаткового моніторингу, яка сплачується відповідно до ст. 7.2 Кредитного договору (п.1.1 Договору). Період сплати вважати період з «03» по «08» число кожного місяця. Згідно цього ж пункту Договору, щомісяця в період сплати відповідач зобовязався сплачувати щомісячний платіж розмірі 408,77 доларів США, згідно Графіку погашення кредиту, для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та комісії. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором виступає іпотека житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 58,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с.Нова Прилука, вул. Шевченка, 39.\~ Свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати кредиту та встановлених договором процентів, звязку з чим ПАТ КБ «Приват Банк» у 2014 році звернулося з позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. 21.01.2014 року апеляційним судом Вінницької області постановлено рішення у справі №136/127/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, яким рішення Липовецького районного суду Вінницької області, яким відмовлено у задоволенні позову скасовано, та постановлено нове рішення, яким позов задоволено частково, звернуто стягнення на предмет іпотеки, в частині позовних вимог про виселення відмовлено (а.с. 41 43). Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно зі\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1\~ст. 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Проте, стягнення всієї суми заборгованості по всім зобов'язаннях, передбаченим кредитним договором в іноземній валюті суперечить нормам законодавства, яке визначає випадки та порядок використання іноземної валюти як засобу платежу на території України. Відповідно до ч. 2\~ст. 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Спеціальним нормативним актом, який регулює порядок використання іноземної валюти на території України є декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року. Пункт 2. ст. 1 Декрету визначає валютні операції як дії, які здійснюються з метою переходу права власності на валютні цінності. Неустойка за своїм функціональним призначенням є одним із видів забезпечення виконання зобов'язань. Тому, використання іноземної валюти при сплаті неустойки є недопустимим, оскільки така операція не є валютною операцією в розумінні Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року. П.5.2 Кредитного договору визначено, що сплата пені здійснюється в гривнях. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати/виплати. В п.5.3 Кредитного договору зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязується сплатити Банку штраф у розмірі 250 гривень плюс 5% від суми невиконаного зобовязання. З огляду на викладене, суд визначає суму заборгованість відповідача по договору в наступному розмірі: - 15\~690,55 доларів США - заборгованість за кредитним договором, що за курсом НБУ станом на 28.09.2015 року еквівалентно 339\~072,79 гривень; - 6\~996,09 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, що за курсом НБУ станом на 28.09.2015 року еквівалентно 151\~185,50 гривень; - 1\~914,52 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, що за курсом НБУ станом на 28.09.2015 року еквівалентно 41\~372,78 гривень; та 339\~072,78 гривень - заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримав на підставі укладеного договору кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування, а також зобовязався сплачувати інші платежі за договором, у випадку порушення взятих на себе зобовязань, але взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, чим істотно порушив умови укладеного договору. Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача в розмірі встановленому судом. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved