Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

09.03.2017 року до суду надійшла вказана позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі Позивач) до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між сторонами 27.10.2011 року укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого Відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїх зобовязань за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 27715,69 грн.. Відповідач не погашає заборгованість за кредитом, чим порушує права Позивача, тому, Позивач просить суд стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.10.2011 року, у розмірі 27715,69 грн.. яка складається з: 705,13 грн. заборгованість за тілом кредиту, 21237,07 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3977,50 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1295,99 грн. штраф (процентна складова). Відповідачем 25.09.2017 року надано письмові заперечення, згідно яких він не заперечує проти факту укладення кредитного договору, факту порушення взятих на себе за кредитним договором зобовязань, проте у позові просив відмовити, оскільки останній платіж ним здійснено в 2013 році, платіж зазначений в розрахунку заборгованості 23.02.14 року на суму 30 грн. він не здійснював, тому вважає, що Позивач пропустив строк позовної давності, тому просив відмовити у позові з підстав пропущення строку позовної давності. У судове засідання представник Позивача не зявився, про час та місце справи повідомлявся належним чином, згідно клопотання від 24.02.2017 року просив суд розглядати справу у відсутності представника Позивача. 11.10.17 року на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення представника Позивача, згідно яких позовні вимоги підтримують в повному обсязі, вважають, що укладений між сторонами договір є договором приєднання, тому підпис на Умовах не потрібен, Відповідачу було надано всю необхідну інформацію для укладення договору, тому ЗУ «Про захист прав споживача» не порушено, відповідач погодився з умовами кредитування, тому договір є укладеним та чинним. За даним договором сума щомісячного платежу залежить від використаного кредитного ліміту, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням дії договору. Строк дії картки вказується на лицевій стороні, що пере випущеної Відповідачу карти строк дії до останнього дня березня 2016 року, тому Позивач, звернувшись до суду з позовом 06.03.17 року, не пропустив строк давності. У судовому засіданні Відповідач позов не визнав, пояснив, що дійсно отримував кредитну картку, користувався нею, погашав заборгованість, востаннє погасив заборгованість 22.03.2013 року на суму 350,00 грн., сума заборгованості що залишалась була незначна, однак згодом він втратив роботу, розлучився з дружиною, зовсім забув про цю картку. На даний час він працює, одружений, проте вважає, що Позивач необґрунтовано не повідомляв йому про наявність заборгованості, нараховував відсотки за користування кредитом, пеню та штрафи, пропустив строк звернення до суду, зазначені у розрахунку платежі на суму 30,00 грн. він не здійснював, тому просив у задоволенні позову відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, за положеннями ст.. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положеннями ст.. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Обставинами які мають значення для справ про стягнення кредитної заборгованості є укладення кредитного договору, порушення взятих на себе зобовязань, розмір заборгованості. Крім того, з урахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності, встановленню також підлягає обставина дотримання позивачем строку звернення до суду за захистом порушеного права. При вирішенні питання щодо доведеності факту укладення кредитного договору, суд виходить з того, що за положеннями частини 1\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, виходячи з положень ст.. 1054 ЦК України, є предмет договору, строк та ціна. Згідно з ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, право сторін укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У ч. 1\~ст. 1067 ЦК України\~закріплено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.\~\~ На підтвердження факту укладення кредитного договору позивачем надано: - копію анкети-заяви відповідача [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 27.10.2011 року у якій зазначено, що відповідач, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку виявив бажання оформити на своє імя платіжну карту Кредитка «Унівнерсальна», погодився з тим, що дана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.8), - довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів льотного періоду» (а.с.9) - копію Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року (а.с.11-34), - довідку від 27.02.2018 року згідно якої 25.11.2011 року на підставі кредитного договору відповідачу [PERSON] було відкрито картку № 5577212303754843 терміном дії до вересня 2015 року (а.с.99,100). Відповідно до пунктів 3.1.1,5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі є останнім днем місяця, указаного на картці (поле MONTH). За змістом пункту 2.9. Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого\~постановою Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137\~(у редакції, що діяла станом на 31 травня 2009 року), кредитна\~\~лінія\~\~під\~\~операції\~\~з\~\~платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування.\~Строк дії\~\~кредитної\~\~лінії,\~\~яка\~\~відкривається під платіжні картки, визначається договором між клієнтом та емітентом.\~Кредитування держателів\~\~платіжних\~\~карток\~\~у\~\~межах\~\~обраної емітентом кредитної схеми регламентується внутрішніми\~\~документами банку\~\~ з\~\~ питань\~\~ кредитування\~\~та\~\~договором\~\~між\~\~клієнтом\~\~і банком-емітентом. Клієнт на\~\~власний розсуд\~\~або\~\~відповідно\~\~до умов договору (якщо кредит має цільовий характер) частково або в повному\~\~обсязі використовує\~\~впродовж\~\~строку\~\~його дії кредит і має зобов'язання повернути кредит та проценти за його\~\~користування на умовах, передбачених договором. У судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував, що підписував заяву про надання кредиту, отримував від позивача кредитну картку, з якої зняв кредитні кошти у розмірі 1000,00 грн.. На підставі вказаних доказів, суд приходить до висновку, що сторони 27.10.2011 року досягли згоди щодо розміру кредиту, строку договору та розміру відсотків за користування кредитними коштами, про що склали письмовий договір, який за своєю природою є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору . Кредитний договір, як і інші договори, за положеннями ст.. 11 ЦПК України, є підставою виникнення цивільних прав та обовязків. Вирішуючи питання щодо того чи допущено відповідачем порушення умов договору, суд виходить з того, що обовязки відповідача за укладеним кредитним договором визначено п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: відповідач взяв на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевищенню кредитного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Строк внесення щомісячних платежів сторони визначили до 25 числа місяця, який слідує за звітним, що підтверджується довідкою про умови кредитування. За положеннями ст.. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підтвердження факту порушення відповідачем взятих на себе зобовязань з погашення кредиту позивачем надано розрахунок заборгованості за договором (а.с.6), виписки по рахунку (а.с.82-84, а.с.120-123), у яких зазначено, що відповідач свої зобовязання за даним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.04.2012 року виникла прострочена заборгованість у розмірі 42,13 грн., згодом відповідачем заборгованість погашено, однак знов неодноразово допускались несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, а з 30.04.2013 року відповідачем припинено погашення заборгованості. Ці обставини відповідачем не заперечувалось, однак відповідач заперечував внесення коштів на погашення кредиту після 30.04.2013 року. Ці доводи відповідача суд приймає, оскільки вони підтверджуються дослідженими у судовому засіданні виписками по рахунку, з яких встановлено, що кошти у рахунок погашення заборгованості 26.07.13 року в розмірі 0,99 грн., 26.09.2013 року 0,57 грн., 28.10.13 року у розмірі 48,03 грн., 23.02.14 року у розмірі 30,00 грн.15.03.2014 року у розмірі 0,10 грн. на рахунок погашення заборгованості надходили внаслідок автоматичного переведення між рахунками по договору, а не вносились особисто відповідачем. Тому суд вважає недостовірними відомості про внесення відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором коштів 26.07.13 року в розмірі 0,99 грн., 26.09.2013 року 0,57 грн., 28.10.13 року у розмірі 48,03 грн., 23.02.14 року у розмірі 30,00 грн.15.03.2014 року у розмірі 0,10 грн. та відхиляє з цих підстав розрахунок заборгованості в цій частині та вважає підтвердженим факт неналежного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором, а з 30.04.2013 року - припинення виконання зобовязань щодо погашення заборгованості. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором, а припинивши 30.04.2013 року виконання зобовязань щодо погашення заборгованості відповідач порушив вимоги ст.629\~ЦК України та право позивача на отримання частини кредиту та відсотків за користування кредитом. У разі порушення, невизнання або оспорювання цивільного права кожна особа має право на його захист. Але законодавством встановлено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а саме - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).\~ За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Суд не погоджується з доводами позивача щодо початку спливу строку позовної давності з дати закінчення строку договору та з доводами відповідача про початок спливу строку позовної давності з моменту внесення останнього платежу, оскільки за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Поняття «строк виконання зобов'язання» і «термін виконання зобов'язання» охарактеризовані у\~статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як видно з розрахунку заборгованості відповідач здійснив останній платіж з метою погашення заборгованості за кредитом 22.03.2013 року, а з 30.04.2013 року у відповідача виникла прострочена заборгованість у розмірі 29,29 грн. Виходячи з п. 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» у відповідача з цього часу з 30.04.2013 року, виник обовязок погасити кредитну заборгованість у повному обсязі протягом 211 днів з моменту виникнення простроченої заборгованості, тобто відповідач повинен був погасити кредитну заборгованість у повному обсязі до 27.11.2013 року. Але до вказаного часу відповідач заборгованість у повному обсязі не погасив, а тому зі спливом визначених договором 211 днів - з 28.11.2013 року позивач мав право звернутись до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі і з 28.11.2013 року для позивача почав спливати визначений ст.. 261 ЦК України трирічний строк позовної давності. Однак позивач звернувся до суду з позовом 09.03.2017 року, тобто після закінчення строку позовної давності. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заявив про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Оскільки з 28.11.2013 року у позивача виникло право на звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, а з позовом до суду він 09.03.2017 року, тобто після закінчення строку позовної давності, про застосування наслідків якої заявлено відповідачем, у задоволенні позову слід відмовити. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між сторонами кредитного договору, факт невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань за кредитним договором, порушення цими діями відповідача законних прав позивача, однак за захистом свого порушеного права позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, у судовому засіданні відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, а тому у задоволенні позову слід відмовити з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed