Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

08 травня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, свої вимоги мотивує тим, що з 24 квітня 2010 р. вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому Виконкомом Ряснянської сільської ради Краснопільського району Сумської області шлюбі, актовий запис № 03, від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які перебувають на повному утриманні матері. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, зловживання чоловіка алкогольними напоями та застосування фізичної сили до дружини між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а також не бере участі у їх вихованні. У зв'язку з цим позивач вважала за справедливе визначення судом розміру аліментів у розмірі 1/2 частини від усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судове засідання 04 липня 2014 року з'явилася, та пояснила суду, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, за час наданий судом для примирення з чоловіком вони не примирилися, чоловік як і раніше поводить себе по відношенню до неї та їх дітей неналежним чином, пиячить, ображає її. Крім того зазначила, що відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї по відношенню до неї. Відповідач у судове засідання 04 липня 2014 року також з`явився. Пояснив суду, що дійсно у них з дружиною напружені стосунки, та між ними часто виникають сварки, однак проти розірвання шлюбу він заперечував, оскільки сам виріс у неповній сім`ї, та не бажає, щоб його діти зростали без батька. При цьому проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачем, не заперечував, проте зазначив, що усі кошти мають йти лише на утримання дітей і ні на кого більше. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 24 квітня 2010 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Виконкомом Ряснянської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис № 03. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. (а.с.8). Батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] - що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження від 09 листопада 2010 року та від 13 вересня 2012 року, актові записи №12 та №11 відповідно (а.с. 7,6). Малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на утриманні матері, що визнано відповідачем у судовому засіданні. Відповідач двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що підтверджується копіями постанов Золочівського районного суду Харківської області від 20.08.2013 року та від 03.02.2014 року, відповідно до яких його було визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 51 грн. та 85 грн. відповідно. (а.с. 18-20) За таких обставин суд доходить висновку, що за час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, застосування до позивача з боку чоловіка фізичного та психічного насильства, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство ними не ведеться. Спір стосовно розподілу майна і місця проживання дітей наразі відсутній. Визначаючи розмір аліментів у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходу відповідача, судом враховано положення ст. 182 СК України, а також визначений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років - 1032 грн., стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved