Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

09 вересня 2016 року представник ПАТ «КРЕДОБАНК» звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] суму боргу за кредитним договором № 965/2013 від 25.06.2013 року у сумі 104594,89 гривень, а також судовий збір в розмірі 1568,93 гривень. Заочним рішенням від 31.10.2016 року позовні вимоги ПАТ «»КРЕДОБАНК» до [PERSON] було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» суму боргу за кредитним договором та судові витрати. 10.11.2016 року відповідачем було подано заяву про перегляд заочного рішення за результатами розгляду якої 22.11.2016 року Новобузьким районним судом Миколаївської області було винесено ухвалу про скасування заочного рішення від 31.10.2016 року по цивільній справі №481/975/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до розгляду. Представник позивача ПАТ «КРЕДОБАНК» в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи в його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] неодноразово в судові засідання не з'являвся та надавав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з можливим позасудовим урегулюванням спору. В судові засідання призначені на 20.04.2017 року та 06.06.2017 року відповідач також не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходили. Згідно заяви про перегляд заочного рішення суду відповідач позовні вимоги не визнав обґрунтовуючи свої заперечення тим, що після укладення договору він добросовісно виконував свої зобов'язання, але в подальшому у зв'язку з втратою роботи та як наслідок тяжким матеріальним становищем ( на утриманні перебуває малолітня донька та вагітна дружина) останній був позбавлений можливості виконувати свої зобов'язання. Відповідач неодноразово звертався до кредитора з проханням реструктуризації чи надання кредитних канікул, але останній відповіді на заяви відповідача не надав. Посилаючись на ч.3 ст.551 ЦК України зазначав, що у його випадку розмір неустойки за рішенням суду може бути зменшено. Оскільки в судове засідання сторони не з'явились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 25.06.2013 року укладено кредитний договір № 965/2013 про надання кредиту у розмірі 75044,38 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,9% річних із кінцевим терміном повернення до 24.06.2019 року. Відповідно до п.2.2. кредитного договору передбачено, що кредит видається для здійснення повної/часткової оплати за договором Купівлі-продажу транспортного засобу марки GEELY, модель MK, 2013 року випуску, кузов №LB37624S3DL012030, укладеного між позичальником та ТОВ «АІС Миколаїв» та оплати страхування від нещасних випадків в сумі 2879,38 гривень. Відповідно до п.2.4. кредитного договору передбачено, що кредит надається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Відповідно до п.п.2.5, 2.6 кредитного договору, кредит видається позичальнику у безготівковій формі на підставі заяви позичальника (іншого документа позичальника адресованого банку) на рахунок [NUMBER]. Для обліку виданих кредитних коштів банк відкриває позичальнику рахунок [NUMBER]. Відповідач в свою чергу згідно п.3.10. кредитного договору зобов'язується виконувати свої зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті комісій, процентів, неустойки шляхом перерахування у безготівковій формі та/або вносити готівкою в банк на рахунок [NUMBER]. Згідно п.4.10., п.4.11. кредитного договору банк у випадках передбачених п.2.9 кредитного договору (в тому числі у випадку несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту або його частини, порушення істотних умов кредитного договору) вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобов'язаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором. Крім того до п.5.1 кредитного договору передбачена відповідальність позичальника за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором у вигляді сплати пені в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2 кредитного договору, але не менше 10 грн. за кожен день прострочення. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Внаслідок не виконання відповідачем зобов'язань передбачених кредитним договором у останнього станом на 23.02.2015 року виникла заборгованість по сплаті періодичних платежів, зокрема за тілом кредиту - 8479,67 грн. та процентам - 5024,97 грн., загальна сума заборгованості по сплаті кредиту становила - 75197,28 грн. 04.03.2015 року на виконання вимог п.4.11 кредитного договору позивачем на адресу відповідача була направлена Вимога про дострокове повернення кредиту. Однак, у порушення умов кредитного договору № 965/2013 від 25.06.2013 року, відповідач свої зобов'язання щодо сплати простроченої заборгованості ( в тридцяти денний термін після отримання вимоги ) або дострокового повернення кредиту у повному обсязі не виконав. Згідно розрахунку наданого ПАТ «КРЕДОБАНК» станом на 17.08.2016 року заборгованість по поверненню кредиту становить 104594,89 гривень, з яких: 1. розмір неповернутої суми кредиту - 66717,61 грн.; 2. розмір суми прострочених процентів - 24215,07 грн.; 3. розмір пені по простроченій заборгованості - 13662,21 грн. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредитного боргу у строки, передбачені договором №965/2013 від 25.06.2013 року, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивача 104594,89 грн. заборгованості по кредитному договору №965/2013 від 25.06.2013 року. Суд залишає без задоволення прохання відповідача про зменшення розміру неустойки на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, відповідно до положень якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення з огляду на наступне. Відповідачем в заяві про перегляд заочного рішення було зазначено про тяжкий матеріальний стан зумовлений тим, що останній втратив роботу та на його утриманні перебувають малолітня донька та вагітна дружина, але на підтвердження зазначених вище обставин до матеріалів справи не долучено належних та достатніх доказів. Зокрема до матеріалів справи долучено довідку з Новобузької ЦРЛ від 11.11.2016 року про перебування дружини відповідача на обліку у зв'язку з вагітністю (приблизна дата пологів 28.03.2017 року) та довідку про склад сім'ї. В матеріалах справи відсутні докази про перебування дружини відповідача на утриманні останнього ( зокрема перебування у декретній відпустці, що було б свідченням відсутності доходів тривалий період). Також не долучено доказів на підтвердження втрати роботи чи джерела доходів відповідачем. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 1568,93 гривень.

Outcome: approved