Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

08.02.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким визначити йому [PERSON], додатковий строк тривалістю три місяці для подання до Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], померлої 06 листопада 2016 року, посилаючись на те, що після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку та земельних ділянок, які розташовані на території Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області. Оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі позивач немає можливості, у звязку з пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки він періодично знаходився на лікуванні, є громадянином іншої держави. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Ухвалою суду від 11.02.2019 року провадження у справі відкрито. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися, але надали до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу в його відсутність. Крім того, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із цивільного законодавства, повязані із спадковим правом, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як видно з копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 465693 від 07 листопада 2016 року, [PERSON] померла 06 листопада 2016 року, актовий запис № 581 (а.с. 4). Як вбачається з копії архівної довідки, копії свідоцтва про народження та копії свідоцтва про укладення шлюбу, позивач [PERSON] та померла [PERSON] є рідними братом та сестрою (а.с. 5 9). Відповідно до копії заповіту від 16.06.2016 року, посвідченого секретарем Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області [PERSON], [PERSON] належний їй житловий будинок та земельну ділянку за адресою: с. Виноградівка Арцизького району Одеської області, вул. Миру, 63, заповіла своєму рідному брату позивачу по наявній справі - [PERSON], земельну ділянку площею 7,00 га, вона заповіла [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 10). Після смерті спадкодавця [PERSON], позивач [PERSON] спадщину прийняв, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, як видно з копії постанови державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] від 03.10.2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлої [PERSON], у звязку з пропуском строку подачі заяви на прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав (а.с. 11). Суд не приймає в якості доказів поважності пропуску позивачем [PERSON] строку для прийняття спадщини надані довідки, з яких вбачається, що позивач знаходився на лікуванні в період з 09.03.2016 року по 18.03.2016 року, з 25.07.2016 року по 08.08.2016 року, 13.08.2016 року по 22.08.2016 року (а.с. 13 16), оскільки позивач проходив лікування до смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 06 листопада 2016 року (а.с. 4). Як вбачається з копії довідки, позивач [PERSON] проходив лікування в період з 15.03.2017 року по 24.03.2017 року (а.с. 17), тобто після спливу майже 4-місячного строку після смерті спадкодавця і не надано належних доказів поважності пропуску строку для прийняття спадщини до вказаної дати початку лікування. Відповідно до копії паспорту, позивач [PERSON] є громадянином [PERSON] Молдова (а.с. 18 19). Згідно повідомлення державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] від 19.02.2019 року № 219/02-14, [PERSON] довідок зі Спадкового реєстру, після смерті [PERSON], померлої 06.11.2016 року, спадкоємцем за заповітом є [PERSON], який подав заяву на прийняття спадщини 03.10.2017 року за № 1063, та додана до спадкової справи № 443/2017. Свідоцтва про право на спадщину станом на 19.02.2019 року не видавалось. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до положень ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» під час розгляду справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після смерті спадкодавця, у встановлений законом строк не звернувся, оскільки перебував на лікуванні, але ним не надано суду жодних доказів, які б підтверджували ті обставини на які він посилається, чим порушено вимоги ст. ст. 12, 76 ЦПК України, та не надано доказів поважності пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 06 листопада 2016 року. Так, в судовому засіданні із наданої позивачем медичної документації встановлено, що позивач [PERSON] в період з 09.03.2016 року по 18.03.2016 року, з 25.07.2016 року по 08.08.2016 року, 13.08.2016 року по 22.08.2016 року (а.с. 13 16), до смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 06 листопада 2016 року (а.с. 4), в подальшому позивач проходив лікування в період з 15.03.2017 року по 24.03.2017 року (а.с. 17). Також в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 06.11.2016 року, позивач почав лікуватись з 15.03.2017 року, доказів поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини з дня смерті спадкодавця 06.11.2016р. до початку лікування 15.03.2017р., позивачем суду не надано. Та обставинами, що позивач знаходився на лікуванні, судом не приймається до уваги як обставина, що унеможливлювала своєчасне звернення [PERSON] із відповідною заявою до нотаріальної контори, або направлення його представника. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що зазначені позивачем обставини для надання додаткового строку для прийняття спадщини не є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали позивачу у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини, у розумінні положень ст. 1272 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 березня 2018 року, справа № 404/3902/16-ц; 310/6340/15. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін .\~Доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями\~свідків. Належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пунктами 2.20, 2.21 [PERSON] Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року встановлено наступне. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв'язку з наведеним суд не знайшов підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, так як позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він не мав можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до\~положень статті\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний звязок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз вищевикладеного свідчить про те, що у позивача були відсутні причини, повязані з обєктивними непереборними істотними труднощами для своєчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття ним спадщини, після смерті спадкодавця, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі ст. ст. 1216, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: dismissed