Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

07.12.2015р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вільшанської сільської ради Савранського району Одеської області про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 27.10.2007р. в с. Вільшанка, Савранського району, Одеської області померла його рідна мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-ЖД № 109483. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина зокрема на земельну ділянку площею 1,750 га, яка розташована на території Вільшанської сільської ради Савранського району Одеської області масив 17, ділянка 2, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 028644, виданий 02.12.2002р. зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 15. [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується записом про матір у свідоцтві про народження (свідоцтво про народження серії І-ЖД № 359712). За життя померлою [PERSON] 18.03.2003р. було складено заповіт, з якого вбачається, що право приватної власності на землю вона заповідає своєму синові [PERSON], позивачу по справі. Про існування заповіту після смерті матері позивачу не було відомо, оскільки земельна ділянка перебувала в оренді місцевого підприємця, орендну плату отримував його рідний батько [PERSON], який постійно проживав однією сімєю у незареєстрованому шлюбі із матірю до дня її смерті, тому позивач помилково вважав, що він єдиний спадкоємець за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері. 20.01.2013р. помер рідний батько позивача [PERSON], після його поховання, позивач був змушений на довгий період часу виїхати за межі України на заробітки. По приїзду, в будинку батьків позивач випадково знайшов заповіт та державний акт на землю, з якими звернувся до державного нотаріуса з метою прийняти спадщину після смерті матері, однак йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду із заявою про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, у звязку з пропущенням шестимісячного строку визначеного ЦК України. В установлений строк в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, позивач не звернувся у звязку з юридичною неграмотністю, необізнаністю, відсутністю інформації про відкриття спадщини. При житті матір не повідомила його про існування заповіту, а позивач навіть не підозрював про заповіт оскільки являвся єдиною дитиною у батьків, тому вважав себе єдиним спадкоємцем. Крім того, після смерті матері позивач вважав, що спадщину автоматично прийняв його батько, який проживав із нею. Відповідно до ст. 1272 ЦК України строк на прийняття спадщини пропущений з поважних причин, а саме перебування спадкоємця за кордоном. З урахуванням зазначеного позивач просить суд визнати причину пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини поважною та визначити йому додатковий строк на прийняття спадщини, достатній для подачі заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини. 25.01.2016р. до суду надійшла письмова заява [PERSON] про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності (а. с. 27). Представник Вільшанської сільської ради Савранського району Одеської області [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти позовних вимог, просить справу розглянути за його відсутності (а. с. 23). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає за необхідне розглянути справу без особистої участі сторін, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про їх права та взаємовідносини.\~\~ У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд прийнявши до уваги думку позивача і відповідача, викладені ними у заявах повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали, а також зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Стаття 1272 ЦК України встановлює, у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», в якій зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій». Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом встановлено, що 27.10.2007р. померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а. с. 10). Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується записом про матір у свідоцтві про народження (а. с. 6). Відповідно до Державного акту серії ІІ-ОД № 028644, земельна ділянка площею 1,750 га, що розташована на території с. Вільшанка Савранського району Одеської області, належала на праві приватної власності померлій [PERSON] (а. с. 9). 18.03.2003р. померлою [PERSON] було складено заповіт з якого вбачається, що право розпоряджатися земельною ділянкою після її смерті вона заповідає своєму синові [PERSON]. Згідно довідки Вільшанської сільської ради Савранського району Одеської області № 598 від 30.11.2015р. встановлено, що померла [PERSON] проживала та була постійно зареєстрована в [INFO] по день смерті. Спадщину після її смерті фактично прийняв її син [PERSON], який хоронив померлу, проводив поминки, сплачував різного роду платежі. Спадщину після смерті матері позивач не прийняв із-за того, що він перебував на заробітках за кордон. Представником відповідача позовні вимоги визнано в повному обсязі, тим самим погодився із поважністю пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини. Зважаючи на вищевикладене суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк на подачу до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини з поважних причин, а саме перебування позивача за кордоном. На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини терміном в два місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved