Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

08 липня 2021 року адвокат Корой Іван Дмитрович який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 08 грудня 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем укладено шлюб, який було зареєстровано Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 868. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини та спільне проживання сторони припинили у вересні 2018 року, коли відповідачка стала без шлюбу проживати з іншим чоловіком, від якого орієнтовано у 2019 році народила дитину та який вказаний батьком в актовому записі про народження цієї дитини, а позивач під час реєстрації народження цієї дитини подавав разом з відповідачкою спільну заяву про його невизнання батьком дитини. Надалі відповідачка 24 червня 2020 року від невідомого позивачу чоловіка народила дочку [PERSON] . Батьківство щодо народженої відповідачкою дитини позивачем було оспорено шляхом подання позову про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. У зв`язку з вищенаведеними обставинами , сторони втратили один до одного взаємні почуття поваги та любові, збереження сім`ї є неможливим і шлюб сторін носить формальний характер. Між сторонами відсутній спір щодо поділу майна, місця проживання та утримання неповнолітніх дітей, які проживають з матір`ю відповідачки і на утримання яких позивач постійно надає необхідні кошти. Тому просить розірвати шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 08 грудня 2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеса, актовий запис № 868. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, через канцелярію суду представника позивача надійшла заява в якій він просить суд розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача, позов про розірвання шлюбу підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить розглядати справу у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08 грудня 2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 868, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08 грудня 2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають, сторони відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ч.1,2 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », що підтверджується її письмовою заявою. Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved