Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

08.06.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила: - зняти накладену 26.01.1993 року нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області заборону відчуження житлового будинку №75 по вул. Комсомольській (нині вул. [PERSON]) у м. Чугуєві Харківської області на підставі договору довічного утримання від 26.01.1993 року; - скасувати запис №3221242 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна про заборону відчуження житлового будинку №75 по вул. Комсомольській (нині вул. [PERSON]) у м. Чугуєві Харківської області, що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №232682 від 31.03.2006 року. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що 26 січня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, засвідчений державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, реєстровий номер 165. У зв'язку з посвідченням договору довічного утримання 26.01.1993 року державним нотаріусом накладено заборону №139 на відчуження будинку 75, за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Комсомольська. 18.05.2006 року за №3221242 державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області вказану заборону перенесено з Єдиного реєстру заборон та зареєстровано до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що підтверджується Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів №150743139 від 17.05.2016 року. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 09 січня 1997 року договір довічного утримання від 26 січня 1993 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Житловий будинок №75, за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Комсомольська, було повернуто у власність [PERSON] Після смерті [PERSON] зазначений будинок, перейшов у власність Чугуївської територіальної громади у зв'язку з відсутністю у [PERSON] спадкоємців та не прийняття ними спадщини, а в 2006 році зазначений будинок було придбано позивачкою на публічних торгах, після чого на підставі рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради від 15.03.2006 року №100/27, будинок було передано у власність [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 31.03.2006 року серії ЯЯЯ №232682. Посилаючись на норми Конституції України, ст. ст.15, 16, 317, 319, 321, 328, 391, 755, 756 ЦК України, ст. ст. 10, 16 ЦПК України та ЗУ «Про нотаріат», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивач вважає, що якби [PERSON] повідомила нотаріуса про розірвання договору довічного утримання, то нотаріус відповідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вніс би відповідні зміни у реєстр речових прав. На даний час нотаріус скасувати цю заборону не може, тому що [PERSON] померла, а наявність цієї заборони відчуження нерухомого майна позбавляє позивача, як власника зазначеного вище житлового будинку, в повному обсязі реалізувати своє право власності на нерухоме майно. Від позивача до суду надійшла заява в якій остання свої вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник Чугуївської державна нотаріальної контори Харківської області також надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила винести рішення згідно чинного законодавства. Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, однак у судове засідання повторно не зявилась, причину неявки суду не доповіла, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. За таких обставин,\~ відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224\~ ч. 1 ЦПК України, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідачки, яка належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, і від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного: Відповідно до Договору купівлі-продажу від 13.12.1999 року [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці Чугуївської міської ради за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Комсомольська, 75 (а.с.36). Рішенням Чугуївської міської ради Харківської області №60/11 від 20.04.2000 року [PERSON] безкоштовно передано у приватну власність присадибну земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована у м. Чугуєві по вул. Комсомольській, №75 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства (а.с.34-35). Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.03.2006 року житловий будинок за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Комсомольська, 75, який було придбано на публічних торгах, належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.14). Лист КП Чугуївське МБТІ також засвідчує, що вищезазначене нерухоме майно належить на праві власності [PERSON] (а.с.48). Згідно Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого мана на вищевказаний будинок накладено обтяження заборона відчуження, підставою якого став договір довічного утримання №139 від 26.01.1993 року (а.с.28). Відповідно до Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 09.01.1997 року договір довічного утримання, укладений між [PERSON] та відповідачкою - розірвано (а.с.12-13). Згідно ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частина 1 ст. 317 ЦК України зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 ЦПК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації та їх обтяжень визначені\~ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до положень ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав, заявником є: орган державної влади, його посадова особа, якими встановлено, змінено або припинено обтяження, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважені ними особи . Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріуси уповноважені на вчинення такої нотаріальної дії як накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації. Також чітко регламентовано процедуру накладення заборони,\~стаття 73 Закону України «Про нотаріат»\~та пунктів 1-4 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, у випадках передбачених чинним законодавством, накладання заборони відчуження щодо нерухомого майна, здійснюється нотаріусом за повідомленням установи банку, підприємства чи організації про видачу громадянину позики (кредиту); при посвідченні договору застави (іпотеки) житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, майнових прав на нерухоме майно, або при посвідченні договору про внесення змін щодо предмета застави (іпотеки), якщо це передбачено договором, тощо та у всіх інших випадках, передбачених законом. Однак,\~ст. 74 ЗУ «Про нотаріат»\~та пунктом 5 глави 15 розділу II Порядку, встановлено, що\~одержавши повідомлення:\~- про погашення позики; - про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); - про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; - про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; - про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; - про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; - про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; - в інших випадках, передбачених законом,\~нотаріус знімає заборону відчуження\~жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража,\~земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Відповідно до ч. 2 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Згідно з п. 5.1 глави 15 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, а також за рішенням суду. Оскільки договір довічного утримання від 26.01.1993 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням суду, державний нотаріус повинен був зняти заборону відчуження житлового будинку№75 по вул. Комсомольській у м. Чугуєві Харківської області одразу після одержання повідомлення про розірвання даного договору, однак як повідомила Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області у своєму листі від 12.07.2016 року №3787/01-16, на договорі довічного утримання, що зберігається в Чугуївській державній нотаріальній конторі Харківської області значиться відмітка про скасування заборони на підставі рішення суду (Справа №2-50 від 09.01.1997 р.) нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори [PERSON] Згідно перевірок на теперішній час по алфавітній книзі обліку реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів накладених на майно судами, слідчими органами і реєстрації зняття заборон та арештів та в реєстрі для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів накладених судовими та слідчими органами, відсутня відмітка нотаріусом про зняття заборони, в звязку з чим виявилось невнесення відповідних змін до Реєстру, після розірвання договору (а.с.32). В постанові Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03.06.2016 року вказано, що при перевірці наявності або відсутності заборон, арештів на відчужуємо майно житловий будинок №75 по вул. Комсомольська № 75 м. Чугуїв) в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів було виявлено заборону на нерухоме майно реєстраційний №3221242 від 26.01.1993 року, накладену Чугуївською держнотконторою Харківської області у зв'язку з посвідченням договору довічного утримання - власник [PERSON]. Згідно архівних даних нотаріальної контори цей договір розірвано на підставі Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 09.01.1997 року, справа № 2-50, але заборону знято не було. Тому, на підставі п.п. 2.1 п. 2 гл. 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», ст. 55 ч. 2 ЗУ «Про нотаріат»: при посвідченні правочинів про відчуження або заставу нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та на підставі ст. 49, ст. 50 Закону України «Про нотаріат», [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій (а.с.37). Враховуючи те, що третя особа, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об'єкта нерухомого майна, а позивачка позбавлена можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити, враховуючи, що рішенням суду 09.01.1997 року договір довічного утримання, укладений між [PERSON] та відповідачкою було розірвано. Разом з тим, вимоги позивачки про скасування запису №3221242 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майно про заборону відчуження спірного житлового будинку, що належить позивачці на праві приватної власності не підлягають задоволенню, оскільки це входить до обов'язків нотаріуса, про що зазначалося вище, і не потребують додаткових зобов'язань. На підставі викладеного,

Outcome: partial