Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

10.06.2020 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України в особі представника Дячук І.В., в якій позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 23021,75 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 18.07.2018 року у м. Харків відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 210700-20, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . За результатами даної ДТП на відповідача за порушення вимог ПДР України складено протокол про адміністративне правопорушення і 29.11.2018 року постановою Київського районного суду м. Харкова [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В порушення умов ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність відповідача на час скоєння ДТП не була застрахована. Відповідно до Звіту №258/М/2018 від 15.08.2018 встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] , становить 22221,75 грн. Сума витрат позивача на збір документів складає 800,00 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 23021,75 грн. Вказав, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні ДТП зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивача завдану шкоду. Зазначена шкода відповідачем не відшкодована. Після відшкодування власнику матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача та оплати послуг з урегулювання, позивач отримав право регресної вимоги до відповідача. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 28.07.2020 позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди, призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача МТСБ - Кореневич А.А., яка діє на підставі довіреності від 15.052.2020 року, у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, причин неявки в судові засідання не повідомив, відзив на позов до суду не подано. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно постанови Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2018 року у справі №640/17205/18: «18.07.2018 року о 12:00 год. в м. Харків, на перехресті вул. Пушкінської та пров. Театрального, водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 210700-20, д/н. [NUMBER] , відповідно до дорожньої обстановки невірно вибрав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Polo, д/н. [NUMBER] , чим була заподіяна матеріальна шкода». Однак, вказаною постановою Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2018 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП було закрито, у зв`язку із закінчення строку накладення адміністративного стягнення. Зазначена постанова набрала законної сили. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем порушено вимоги Правил дорожнього руху України. Крім того, судом встановлено, що автомобіль ВАЗ 210700-20, д/н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як вбачається з матеріалів справи, власником автомобілю Volkswagen Polo, д/н. [NUMBER] , є [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 7-8). Відповідно до положень ст. 33 ЗУ «Про ОСЦПВ» [PERSON] подала позивачу повідомлення про ДТП (а.с.4). 30.10.2017 року [PERSON] , скориставшись своїм правом передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», подала заяву, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем (а.с.11) Згідно ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 36.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved