Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

09 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18 листопада 2006 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №758. Вказувала на те, що від спільного шлюбу вона з відповідачем мають спільну малолітню дитину, сина, - [PERSON], [INFO]. Зазначала, що спільне життя з відповідачем не склалося, та вони фактично припинили шлюбні відносини з 2014 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, поновлювати шлюбні відносини вона не збирається, оскільки збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Посилалася на ті обставини, що спір стосовно місця проживання спільної малолітньої дитини, її утримання, виховання, та поділу спільно нажитого майна між нею та відповідачем на даний час відсутній. Тому просила позовні вимоги задовольнити та розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, просила не надавати строк на примирення. Присутня у судовому засіданні позивач [PERSON] надала пояснення в обґрунтування позовних вимог, підтримала їх у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити, також просила суд не надавати їм з відповідачем строк на примирення, оскільки вона вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а надання строку на примирення буде суперечити її інтересам. Присутній у судовому засіданні відповідач [PERSON] С,А. також надав пояснення по суті справи, проти позовних вимог не заперечував. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 18 листопада 2006 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №758 (а.с.6). Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина, - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження котрого сторони вказані батьками дитини (а.с.7). У відповідності до положень ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України, судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги наявність спільної малолітньої дитини, ті обставини, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивачем [PERSON] не заявлено вимог про повернення їй дошлюбного прізвища, а тому суд вважає за доцільне залишити за нею прізвище, взяте при реєстрації шлюбу, - «Чугай». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved