Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

09 грудня 2016 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до Харківської міської ради (далі по тексту ХМР), який в подальшому уточнила та просила: визнати за нею право власності на фундамент, стіни та прилеглі споруди (сарай літ. «П» огорожі №3, №5) напівзруйнованої 1/2 частини житлового будинку, розташованого вул. Собінова, 9 в м. Харкові в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], яка померла 07 вересня 2014 року та на житловий будинок літ. «Д-1», площею 23,0 кв.м, житловою площею 14,0 кв.м, що є у складі домоволодіння і розташовані по вул. Собінова, 9 в м. Харкові в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла 07 вересня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 1/2 частина житлового будинку літ ««А-1»» з прибудовами і господарськими спорудами належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Міською Державною Нотаріальною Конторою м. Харкова 03 квітня 1947 року, реєстровий № 2433/В. Згідно цього договору у [PERSON] виникло право на одну половинну частину з належного продавцеві права забудування земельної ділянки з будівлями, що міститься в м. Харкові по вул. Собінова (колишня [PERSON]) під № 9, загальною площею 682,88 кв.м. 25 квітня 2008 року [PERSON], яка померла 07 вересня 2014 року, склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 381, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, залишила [PERSON], що народилася 24 липня 1937 року у м. Харкові. За життя [PERSON], на належній їй 1/2 частині земельної ділянки нею за свій власний кошт, у 1960 році було збудовано житловий будинок літ. «Д-1». Згідно акту прийняття будинку в експлуатацію, погодженого рішенням виконкому Київської райради народних депутатів м. Харкова від 24 липня 1990 року і рішення Виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів № 196-16 від 24 липня 1990 року вказаний житловий будинок прийнято в експлуатацію. [PERSON] за своє життя свідоцтво про право власності на збудований нею житловий будинок літ. «Д-1» не отримала. Відповідно до довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 1016380 від 29 грудня 2016 року інвентаризаційна вартість житлового будинку літ. «Д-1» загальною площею 23,0 кв.м, житловою площею 14,0 кв.м складає 36\~660 грн.; частина житлового будинку літ. «А-1» та прибудова літ. «а» загальною площею 27,8 кв.м, житлового площею 20,7 кв.м напівзруйновані, внаслідок цього не оцінені. Позивач є донькою померлої [PERSON] і спадкоємицею за заповітом та відповідно до положень статей 1234, 1235 ЦК України, має право на спадкування після смерті матері за заповітом. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді вищезазначених: 1/2 частини напівзруйнованого житлового будинку літ. «А-1» і житлового будинку літ. «Д-1», що розташовані по вул. Собінова, 9 в м. Харкові, який позивач прийняла, вступивши в управління та володіння спадщиною, шляхом подання до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини. Однак, оформити спадкові права на спірні житлові будинки в нотаріальній конторі позивач не може через відсутність правовстановлюючого документа на будинок літ. «Д-1» та через відсутність відомостей в КП «Харківське міське БТІ» щодо перерозподілу часток співвласників будинку літ. «А-1», який після пожежі залишився напівзруйнований та на цей час складається з фундаменту, напівзруйнованих стін та прилеглих споруд. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 липня 2017 року позов [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на фундамент, стіни та прилеглі споруди (сарай літ. «П» огорожі №3, №5) напівзруйнованої 1/2 частини житлового будинку, розташованого по вул. Собінова, 9 в м. Харкові в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 07 вересня 2014 року. Визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок літ. «Д-1», площею 23,0 кв.м, житловою площею 14,0 кв.м, що є у складі домоволодіння і розташовані по вул. Собінова, 9 в м. Харкові в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 07 вересня 2014 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги [PERSON] посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із положень статей 1216-1218, 1222, 1270, 187, 328 ЦК України та тих обставин, що конструктивні елементи житлового будинку, що розташований у м. Харкові по вул. Собінова, 9 входить до спадкового майна (спадкової маси), яке має перейти до позивача, як спадкоємця за заповітом. Проте повністю погодитись з такими висновками судова колегія апеляційного суду не може. Судовим розглядом та наявними у справі доказами встановлено, що 1/2 частина житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами і господарськими спорудами, що розташований по вул. Собінова, 9 в м. Харкові, належала\~ [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Міською Державною Нотаріальною Конторою м. Харкова 03 квітня 1947 року, реєстровий № 2433/В. Інша 1/2 частина зазначеного житлового будинку належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 25 грудня 2006 року реєстровий № 2084. Відповідно довідки КП «Харківське міське БТІ» ХМР № 1016380 від 29 грудня 2016 року загальна площа житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами складає 67,4 кв.м, загальна площа житлового будинку літ. «Д-1» - 23 кв.м. Згідно рішення виконкому Київської райради № 16 від 23 серпня 1955 року площа земельної ділянки складає 676 кв.м. За життя [PERSON] на належній їй 1/2 частині земельної ділянки за власні кошти збудувала житловий будинок літ. «Д-1». Згідно акту прийняття будинку в експлуатацію приймальної\~комісії Київського району м. Харкова від 24 липня 1990 року і рішення Виконавчого комітету Київської районної народних депутатів № 196-16 від 24 липня 1990 року, вказаний житловий будинок літ. «Д-1» прийнято в експлуатацію,\~ проте [PERSON] свідоцтво про право власності на збудований нею житловий будинок літ. «Д-1» не отримала. 25 квітня 2008 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за № 381, яким все своє майно вона заповіла [PERSON] [PERSON] померла 07 вересня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть. Як вбачається зі спадкової справи, яка знаходиться на зберіганні у Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, після\~ смерті [PERSON], було заведено спадкову справу №91/2015, згідно якої [PERSON] є єдиною спадкоємницею на спадкове майно. Однак, оформити спадкові права на спірні житлові будинки в нотаріальній конторі, позивач не має можливості, через відсутність правовстановлюючого документа на будинок літ. «Д-1» та через\~ відсутність відомостей в КП «Харківське міське БТІ» щодо перерозподілу часток співвласників будинку літ «А-1». Судом також встановлено, що відповідно листа від 19 липня 2016 року №813/0/250-16 Інспекції державного архітектурно-будівельного Департаменту територіального контролю Харківської міської ради позивачу було відмовлено у реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації житлового будинку адресою: м. Харків, вул. Собінова, 9 через відсутність відомостей в КП «Харківське міське БТІ» щодо перерозподілу часток співвласників будинку літ. «А-1», в державній нотаріальній конторі позивачці також було відмовлено в оформленні спадкового права на вказаний житловий будинок. Як вбачається з довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №1016380 від 29 грудня 2016 року та технічного паспорту на житловий будинок № 9 по вул. Собінова в м. Харкові, виготовленого 26 березня 2015 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», частина житлового будинку літ. «А-1» та прибудова літ. «а» загальною площею 27,8 кв.м, житловою площею 20,7 кв.м напівзруйновані, тому оцінці не підлягає. Після пожежі залишився напівзруйнований житловий будинок, що складається з фундаменту, напівзруйнованих стін та прилеглих споруд. Вказане підтверджується характеристикою будинку, господарських будівель та споруд (після пожежі), в технічному паспорті за 2015 рік і зазначеній довідці КП «Харківське міське БТІ». Як вбачається зі змісту апеляційної скарги [PERSON] фактично не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині визнання права власності на фундамент, стіни та прилеглі споруди (сарай літ. «П» огорожі № 3, №5) напівзруйнованої 1/2 частини житлового будинку. При цьому зазначала, що визнання за спадкодавцем [PERSON] права власності на вказані складові частини при відсутності доказів реєстрації такого права за спадкодавцем [PERSON] прямо суперечить застосованим судом положенням статті 1216 ЦК України, яка передбачає перехід існуючих прав та обовязків, а не виникнення у спадкоємця нових прав та обовязків, відмінних від тих, що належали спадкодавцю. Доводи апеляційної скарги [PERSON] апеляційний суд приймає та вважає, що вони підлягають задоволенню, при цьому зазначає наступне. Статтею 346 ЦК України визначені підстави припинення права власності, зокрема, пунктом 4 частини 1 цієї статті такою підставою є знищення майна. Частиною 2 статті 349 ЦК України передбачено, що у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Як вбачається з матеріалів справи, після знищення внаслідок пожежі, належної [PERSON] 1/2 частини житлового будинку літ. «А-1» по вул. Собінова, 9 у м. Харкові, власник із заявою про внесення змін до державного реєстру щодо припинення права власності на зазначений об'єкт не зверталась. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що оскільки на момент смерті [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1» пол. вул. Собінова, 9 в м. Харкові припинено не було, то таке право входить до складу спадщини, яке набуває [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], та на яке відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року, повинно бути видано нотаріусом свідоцтво про право на спадщину, а тому підстав для вирішення питання щодо визнання права власності на зазначений житловий будинок за [PERSON] у судовому порядку відсутні. В іншій частині рішення суду не оскаржувалося, а тому судом апеляційної інстанції не переглядалося. За наслідками розгляду апеляційної скарги [PERSON], апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на фундамент, стіни та прилеглі споруди (сарай літ. «П» огорожі № 3, № 5) напівзруйнованої 1/2 частини житлового будинку, розташованого по вул. Собінова, 9 в м. Харкові в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 07 вересня 2014 року та ухвалює в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 309 ЦПК України.

Outcome: partial