Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

09 серпня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивує вимоги тим, що сімейне життя подружжя не склалося через різні характери, які є несумісними, одруження виявилось невдалим, а відповідач після народження доньки змінив своє ставлення до неї та фактично створив іншу родину. Так, почуття взаєморозуміння та любові втрачено, що негативно відображається на її психологічному стані та доньки, у зв`язку з чим з березня 2019 року вони з відповідачем не проживають разом. Спільне господарство не ведуть та шлюб існує формально. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе та буде суперечити її інтересам та інтересам доньки. Провадження у справі відкрито 20 серпня 2019 року та призначений розгляд справи в загальному провадженні. В підготовче судове засідання сторони не з`явились, звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутністю. Позивач подала заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити. Зазначила, що дитина залишиться проживати з матір`ю, та про залишення прізвища « [PERSON] ». Відповідач надав заяву, якою позовні вимоги визнав, підтвердив, що шлюб розпався, зазначив, що не проживають разом з березня 2019 року. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2005 року, про що свідчить запис № 1583, зареєстрований Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області між громадянином України [PERSON] , [INFO] та громадянкою України [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишається проживати з матір? ю . В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач сторони спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду родини та припинення відносин стали ті обставини, що почуття взаєморозуміння втрачено, оскільки відповідач після народження дитини змінив своє ставлення до позивача, створив нову родину, почуття взаємоповаги та любові у шлюбі з позивачем зникло, у зв`язку з чим вони проживають окремо. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, та вважають, що спільне життя та збереження шлюбу неможливо. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved