Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

10.03.2009 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що в період шлюбу сторони придбали в кредит автомобіль [NUMBER]. Кредитний договір та транспортний засіб були оформлені на [PERSON] Позивач стверджувала, що після розірвання шлюбу автомобіль залишився у користуванні відповідача, який пошкодив його. За рахунками-факторую вартість ремонту транспортного засобу складає 70.556 грн. 66 коп., за проведення діагностики автомобілю та використання евакуатору позивачем було сплачено 72 грн. 97 коп. та 119 грн. 95 коп. Крім того, [PERSON] послалась на те, що, якщо б транспортний засіб був би у справному стані, то банк продав би предмет застави в рахунок погашення кредиту, в звязку із чим просила стягнути із [PERSON] понесені нею при оформлені кредитного договору - 597, 2 долари США, фактично оплачені за кредитом 2.047 долари США, послуги по оформленню договору страхування «КАСКО» - 586 доларів США. Від відшкодування шкоди в добровільному порядку відповідач ухиляється. Крім позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, позивач просила присудити з відповідача судові витрати: на оплату судового збору - 978 грн. 83 коп. та ІТЗ розгляду справи - 30 грн. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Представник третьої особи - ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» просила вирішити справу на розсуд суду. Зясувавши обставини, на які сторони послались, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши наявні докази, надані учасниками цивільного процесу, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що за період шлюбу сторонами був придбаний автомобіль марки «DAEWOO - FSO». Договір купівлі-продажу № 514408-468 від 24.01.2008 року був оформлений на [PERSON] 1.02.2008 року за укладеним між [PERSON] та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» кредитним договором позивач отримала на оплату вартості автомобілю кредит на загальну суму 13.460 доларів США. 20.01.2008 року [PERSON] оформлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в органах ДАІ (державний номерний знак [NUMBER]), за яким [PERSON] надано право керувати ним. На час розгляду справи транспортний засіб має механічні пошкодження, що визнавалось в процесі розгляду справи як відповідачем, так і його представником. За рахунками-фактурою ВАТ «Одеса-авто» від 3.09.2008 року та 20.02.2009 року вартість робіт та запчастин, необхідних для поновлення транспортного засобу складає 6.687 грн. 18 коп. та 63.869 грн. 48 коп. Для встановлення вартості відновлювального ремонту транспортний засіб переміщався евакуатором, проведена перевірка його технічного стану, за що [PERSON] було сплачено 119 грн. 95 коп. та 72 грн. 97 коп. Відповідно до ст. ст. 1166, 1192 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року у разі, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Стаття 60 ЦПК України передбачає обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В процесі розгляду справи [PERSON] своєї вини у пошкодженні спірного транспортного засобу не визнав, пославшись на наявність виробничого браку автомобілю. За даними ВДАІ УМВС України в Одеській області від 11.05.2010 року [PERSON] не був учасником дорожньої-транспортних пригод, до адміністративної відповідальності за фактом ДТП не притягувався. Розписка, в якій [PERSON] не заперечував проти погашення кредитних зобовязань за [PERSON] не доводить вини відповідача у заподіяні пошкоджень спірному транспортному засобу, а інших доказів на підтвердження факту пошкодження автомобілю [PERSON] позивачем в процесі розгляду справи не надано. Клопотання [PERSON] про прослуховування її телефонної розмови із [PERSON], в якій відповідач ніби то визнав, що пошкодив автомобіль не було задоволено судом, тому що ЦПК України встановлює вимоги належності, допустимості, та достовірності й достатності доказів. Так, невідомим є походження цього запису, ким він фіксувався, умови в яких проводися. Більш того, навіть за наявності за цими обставинами висновку спеціалісту чи експерта (клопотання позивачем також не заявлялось) за ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом (допустимість доказів). Оскільки таємниця телефонних розмов гарантується Конституцією України, подання суду телефонних розмов є порушенням порядку отримання доказів у сучасному цивільному судочинстві. Юридично грамотним може розглядатися судом тільки запис проведений із попередженням про такий запис співрозмовника, із отриманням офіційного дозволу, який по зазначеній справі відсутній. Не заслуговують на увагу суду і твердження позивача, про те, що якщо б транспортний засіб був би у справному стані, то банк продав би предмет застави в рахунок погашення кредиту (понесені [PERSON] витрати при оформлені кредитного договору, фактично оплачені за кредитом кошти, послуги по оформленню договору страхування «КАСКО»), оскільки за ст. 15 ЦК України судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право, відповідно, вимоги на майбутнє у даному випадку чи у разі настання певних події у ньому не ґрунтуються на законі. Окрім того, як позивач так і представник банку визнали, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 1.03.2010 року, яке набрало законної сили, уся наявна заборгованість за кредитним договором була стягнута ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» з [PERSON] Враховуючи, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, відсутність доказів з боку позивача на підтвердження вини [PERSON] у заподіяні їй майнової шкоди, за наявності заперечень відповідача проти встановленнях цієї юридичної обставини і, водночас, проти позову, позовні вимоги [PERSON] є необгрунтовними.

Outcome: dismissed