Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

08.06.2017 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини (753/10640/17). Позивач вказує, що 25.04.2014 між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований в Відділі державної реєстрації цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 636 від 25 квітня 2014 року. В шлюбі народився син, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Сторони проживають окремо з січня 2016 року. Як зазначає позивач матеріальної допомоги відповідач добровільно в належному обсязі їй не надає, його дохід на місяць складає близько 60000 грн. Посилаючись на ст.ст. 75, 79,80,81,84 Сімейного кодексу України, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, позивач просить: стягнути з відповідача - [PERSON], [INFO], уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], на користь позивача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 25.000 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною трьох річного віку. Починаючи з дня подання позовної заяви до суду. 01.08.2017 надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. (753/14068/17) Позивач вказує, що з відповідачем згоди щодо визначення розміру коштів на утримання дитини не досягнуто. З огляду на викладене позивач, з врахуванням збільшених позовних вимог, просить стягнути з Відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 30000 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. 13.11.2017 ухвалою суду об'єднано в одне провадження позови за цивільними справами № 753/14068/17 та № 753/10640/17 шляхом приєднання позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини по цивільній справі № 753/14068/17 до позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини по цивільній справі № 753/14068/17, із залишенням загального номеру цивільної справи № 753/10640/17. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Позивач в судовому засіданні пояснила, що з червня 2017 року відповідач в повній мірі перестав надавати матеріальну допомогу на її утримання, а з липня 2017 року перестав в повній мірі утримувати дитину. Вказала, що перебуває на утриманні батьків, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення, надані на позов. Вивчивши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та вихованню дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач перебували у шлюбі з 25.04.2014 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 636. За час перебування у шлюбі народився син, [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів позивач вказує, що їх спільний з відповідачем син перебуває на її повному утриманні, в зв'язку з чим, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 30000 грн. Відповідач при визначенні розміру аліментів на утримання дитини позов визнав на суму 5000 грн. враховуючи положення 182 СК України. Разом з тим, виходячи з положень ст. 154 Сімейного Кодексу України судом враховано, що позивачка звернулась до суду за захистом прав її неповнолітньої дитини що перебуває на її утриманні. Як встановлено судом та не заперечується сторонами відповідач є фізичною особою підприємцем, займається підприємницькою діяльністю. Відповідно до довідки № 11236/9/26-15-08-02-31 від 03.08.2017, виданої Головним управлінням ДФС у м. Києві, вбачається, що [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) перебуває на обліку в ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві як фізична особа - підприємець з 26.06.2014 року та згідно баз даних є платником спрощеної системи оподаткування з 01.07.2014 року (3 група 5% до доходу). Відповідно до поданих декларацій платника єдиного податку фізичної особи - підприємця сума доходу за 2016 рік складає 4931944,00 грн., за І квартал 2017 року - 597922,00 грн. Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач вказує, що середньомісячний дохід позивача на місяць за час їх спільного проживання складав приблизно 60000 грн. Представник відповідача на спростування доводів позивача надав до суду банківські виписки щодо витрат відповідача від суми сукупного доходу, вказавши що з вирахуванням затрат, які несе відповідач його чистий дохід на місяць складав приблизно 60 тисяч гривень до жовтня 2017 року, потім суттєво зменшився. Крім того, у відповідача на утриманні перебувають непрацездатні батьки, яким відповідач надає матеріальну допомогу, що позивачем не оспорювалось. До того, відповідач проживає в орендаваній квартирі, ватрість орендної плати та комунальних послуг на місяцяць становить близько 15 тис. грн. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. ст.180,191 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі статтями 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обстави, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення аліментів, а також їх розмір. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини. До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 p. у справі № 6-143цс13. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 01 грудня 2017 року становить 1492 грн. Суд аналізуючи матеріали справи, вивчивши порядок утримання дитини та спосіб її життя, при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я, матеріальне становище сторін, потребу дитини в одержанні аліментів, стан здоров`я дитини, приймаючи до уваги відсутність у позивача доходів та розмір доходів отриманих відповідачем, наявність у відповідача на утриманні непрацездатних батьків, вважає розмір аліментів, який заявлений позивачем, завищеним, таким, що не відповідає вимогам розумності та справедливості. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 201, ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи ті обставини, що позивач не працює, та той факт, що у власності відповідача перебуває рухоме та нерухоме майно, приймаючи до уваги довідку про доходи відповідача, вік дитини, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини щомісячно в сумі 5000 (п'ять тисячі гривень 00 копійок) з усіх видів доходу відповідача, з дня подачі позову до суду, до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи даний розмір аліментів, суд враховує подвійний прожиткових мінімум для дітей віком до 6 років: з 01 грудня - 1492 грн., приймаючи до уваги той факт що позивач не працює та перебуває в декретній відпустці. Вказаний розмір становить приблизно 3000 грн. Втім, враховуючи визнання в цій частині позовних вимог відповідачем на суму 5000 грн., суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на дитину в сумі 5000 грн. Крім того, враховуючи вищевикладені обставини, суд зауважує, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини в сумі 5000 грн. щомісячно будуть достатніми для матеріального забезпечення [PERSON], [INFO] і відповідають принципу рівноправності визначених обов'язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку. Крім того, позивачка не позбавлена можливості в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування та навчання дитини в порядку статті 185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України. Згідно зі ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 цієї статті встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів позивач просить стягнути аліменти на її утримання в розмірі 25 000 грн. Як пояснила позивач в судовому засіданні такий розмір визначено виходячи з необхідності приділяти дитині більше часу та уваги, купувати одяг, харчуватись, вирішувати побутові питання. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує прожитковий мінімум для працездатної особи, який з 01.12.2017 становить 1762 грн., приймаючи до уваги той факт що позивач не працює та перебуває в декретній відпустці. Втім, враховуючи визнання в цій частині позовних вимог відповідачем на суму 3000 грн., суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дружини в сумі 3000 грн. Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII, то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Вказані обставини підтвердив Верховний суд України в справі № 6-113 цс від 06.11.2013 Отже, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову частково в частині стягнення аліментів на утримання дружини. Крім того, враховуючи вищевикладені обставини, суд зауважує, що аліменти на утримання дружини в розмірі 3000 грн. щомісячно будуть достатніми для її матеріального забезпечення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 640.00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставіст.ст.182,183,191,199,200,201 СК України,

Outcome: partial