Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

08 лютого 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір № 3.01.3ВН/09/08-Склн. Відповідно до умов цього Договору [PERSON] отримав у Банку кредитні кошти у розмірі 80 тисяч гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,43% на рік за весь час фактичного користування кредитом на строк по 07 лютого 2018 року. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, 08 лютого 2008 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 3.01.3ВН/09/П01/08-Склн, відповідно до якого [PERSON] зобов'язувалась відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань за договором у тому ж обсязі, що і позичальник. Відповідач [PERSON] умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконує. Користуючись своїм правом достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, 16 серпня 2016 року Банк звернувся до суду з вимогою про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитом станом на 03 серпня 2016 року на загальну суму 66491 гривня 58 копійок, з яких: тіло кредиту - 42 043 гривні 71 копійка, відсотки - 14 784 гривні 21 копійка та пеня - 9 663 гривні 66 копійок. 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» замінило кредитора в кредитних договорах та отримало право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідачі не ліквідовують борг за кредитним договором добровільно, а тому ПАТ «ДельтаБанк» просить винести рішення про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості в сумі 66 491 гривня 58 копійок та судових витрат по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився. 12 вересня 2016 року надіслав до канцелярії суду заяву, у якій просив провести розгляд справи у відсутності представника позивача, зазначив, що позовні вимоги пред'явлені до [PERSON] та [PERSON] підтримує у повному обсязі та не заперечує проти прийняття заочного рішення по справі (а.с. 60-61). Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи (а.с. 54-55, 63-64, 67-68) у судові засідання на 14 вересня, 28 вересня та 11 жовтня 2016 року не з'явилися, не повідомили суд про причину неявки і не просили провести розгляд справи у їх відсутності. Частиною 4 ст. 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, проаналізувавши законодавство, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 КК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що на підставі кредитного договору № 3.01.3ВН/09/08-Склн від 08 лютого 2008 року (а.с. 6-11) відповідач [PERSON] отримав у ВАТ «Кредитпромбанк» кредит в сумі 80 тисяч гривень на умовах строковості і платності (п. 1.1 Договору). Відповідно до п. 3.1 позичальник [PERSON], зобов'язувався забезпечити погашення одержаної суми кредиту, починаючи з вересня 2008 року, шляхом внесення готівкою або шляхом безготівкового перерахування зі свого поточного карткового рахунку грошових коштів у валюті отриманого кредиту у період з 01 по 10 число кожного календарного місяця у сумі 701 гривня 75 копійок. Крім того, позичальник зобов'язувався забезпечити повернення одержаної суми кредитів відповідно до умов Договору № 3.01.3ВН/09/08-Склн не пізніше 07 лютого 2018 року (п. 3.2. Договору). Пунктами 4.2. і 4.6. умов Договору передбачено право Банку достроково вимагати розірвання Договору та повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих процентів за користування ними, відшкодування збитків заподіяних Банку, внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одним із видів порушення зобов'язання є неналежне виконання, зокрема порушення умов, визначених змістом зобов'язання. В разі невідповідності виконання зобов'язання критеріям належності, можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов'язання. Якщо умова виконання закріплена у договорі, вона є обов'язковою для сторін та є критерієм належності виконання. Розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 19-21) доведено, що відповідач - позичальник [PERSON] - неналежним чином виконував свої зобов`язання по кредитному договору, що в кінцевому результаті призвело до виникнення заборгованості станом на 03 серпня 2016 року на загальну суму 66491 гривня 58 копійо. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 26 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Кредитпромбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінив ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях. До ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 26-31). Витягом із додатку № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 26 червня 2013 року (а.с. 32) вбачається, що до ПАТ «Дельта Банк» перейшло, в тому числі, і право вимоги до [PERSON] за договором № 3.01.3ВН/09/08-Склн. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Із досудових вимог уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» (а.с. 22-23) слідує, що відповідачі у справі були повідомлені про укладення договору купівлі-продажу прав вимоги та про перехід до АТ «Дельта Банк» прав вимоги від боржників, повного, належного та реального виконання зобовязання за кредитом та забезпечувальними договорами. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено право кожної особи у порядку встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 19-21) доведено, що відповідач - позичальник [PERSON] - неналежним чином виконував свої зобов`язання по кредитному договору, що в кінцевому результаті призвело до виникнення заборгованості станом на 03 серпня 2016 року на загальну суму 66491 гривня 58 копійок, з яких: тіло кредиту - 42 043 гривні 71 копійка (13575,78 грн. - поточна заборгованість, 28467,93 грн. - прострочена заборгованість), відсотки - 14 784 гривні 21 копійка та пеня - 9 663 гривні 66 копійок. Зокрема, статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати проценти. За користування кредитом Банк нараховує позичальнику відсотки у розмірі 13,43 % у рік на фактичну суму заборгованості за кредитом, починаючи з дня його надання позичальникові (п. 1.3. Договору). Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Пунктом 3.8 Договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та або сплати процентів за користування кредитом [PERSON] зобов'язаний сплатити Банку пеню за кожен день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки від суми простроченого платежу. У результаті неналежного виконання [PERSON] забов'язання, прострочення сплати платежів за Договором кредиту у нього утворилась заборгованість по пені станом на 03 серпня 2016 року в розмірі 9 663 гривні 66 копійок. Досудовими-вимогами [PERSON] та [PERSON], банк повідомив позичальника та його поручителя про невиконання зобов'язання за кредитним договором та наявність простроченої заборгованості станом на 23 червня 2016 року (а.с. 22-23). Вимоги вручені відповідачам 6 липня 2016 року (а.с. 24, 25). За таких обставин, суд приходить до висновку, що дійсно, станом на 03 серпня 2016 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 3.01.3ВН/09/08-Склн від 08 лютого 2008 року на загальну суму 66491 гривня 58 копійок, в тому числі: тіло кредиту - 42 043 гривні 71 копійка, відсотки - 14 784 гривні 21 копійка та пеня - 9 663 гривні 66 копійок. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Таким чином грошова вимога позивача до [PERSON] є законною, обґрунтованою вимогами цивільного законодавства та умовами Договору, а тому підлягає до задоволення. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], 08 лютого 2008 року було укладено договір поруки між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] (витяг з Договору на а.с. 70-71). Поручитель зобов'язалася перед ПАТ КБ «ПриватБанк» солідарно відповідати в повному обсязі, за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 3.01.3ВН/09/08-Склн від 08 лютого 2008 року (п. 1.3 Договору). Такі умови Договору поруки відповідають нормам цивільного законодавства, зокрема, ст. 553 ЦК України. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, при чому, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Матеріалами справи, зокрема, розрахунком заборгованості (а.с. 19) стверджується заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» на суму 66491 гривня 58 копійок. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема вони виникають з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Оскільки, [PERSON] не виконав свого зобов'язання за кредитним договором, він солідарно зі своїм поручителем [PERSON] має відповідати перед позивачем за порушення зобов'язання на умовах, передбачених кредитним договором № 3.01.3ВН/09/08-Склн від 08 лютого 2008 року. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1378 гривень судового збору (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають і судові витрати в сумі 1378 гривень.

Outcome: approved