Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

08.06.2021 заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою у якій зазначив, що 04.03.2021 року, матір Заявника, [PERSON] , звернулась до Відділу реєстрації фізичних осіб по Дніпровському району управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із заявою № 378-4/04-19 про реєстрацію місця проживання та заявою № 431-4/04-23 в інтересах [PERSON] , [INFO] , з метою перереєстрації місця проживання останньої. В свідоцтві про право власності № 1010 від 29.06.2000 року, що видане Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради на квартиру [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. На підставі вищевказаного свідоцтва Заявник володіє визначеним цим свідоцтвом 1/2 нерухомого майна на праві спільної часткової власності. В той же час в паспорті, серії [NUMBER] , який виданий Ленінським РВ УМВС України у Запорізькій області 15.06.2004 року, прізвище та ім`я заявника зазначено українською як « [PERSON] » та російською мовою « [PERSON] ». Належність правовстановлюючих документів осіб, свідоцтво про право власності на житло), прізвище та ім`я, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем та ім`ям, зазначеним в паспорті [PERSON] , що не дає можливості ідентифікувати особу як власника. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною першою статті 316 ЦПК України унормовано, що заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. У відповідності до приписів ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.12 названої постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої , зазначені в документі, не збігаються з ім`ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають з цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами у справі, суд дійшов висновку, що є підстави для задоволення вимог заяви і встановлення факту належності заявнику свідоцтва про право власності № 1010_від 29.06.2000 року, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, на підставі розпорядження голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради № 2294 від 29.06.2000 року. За приписами ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved