Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

09 липня 2020 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. Позивач, на підтвердження своїх вимог, зазначив, що 28 серпня 2018 року та 30 вересня 2018 року відповідачка [PERSON] за договором позики отримала від нього позику в розмірі 30 155 грн. та 5 660 грн., про що відповідачкою складено відповідні розписки. Пред`явивши до відповідачки вимогу про повернення коштів, належного виконання зобов`язання не отримав. На підставі вищенаведеного, вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав. Прохав стягнути з відповідачки заборгованість по договору позики в розмірі 35 815,00 грн та судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено проведення першого судового засідання (а.с.12). У встановлений судом строк, відповідач правом на подання відзиву не скористався. В судове засіданні позивач [PERSON] не з`явився, до суду подав заяву в якій позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити, розгляд справи Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, про причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала. Ухвалою суду від 22.01.2021 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Звертаючись до суду позивач вказував, що між сторонами виникли правовідносини засновані на договорі позики. У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦПК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Вказаних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року під час касаційного перегляду судових рішень у цивільній справі 464/3790/16-ц. На підтвердження боргових зобов`язань, позивачем надано копії розписок відповідачки. Розпискою від 30.09.2018 року підтверджується факт отримання відповідачкою [PERSON] від позивача [PERSON] грошових коштів в розмірі 5 660 грн котрі, позивачка зобов`язувалася повернути в термін 2 місяці (а.с.4). Розпискою від 28.08.2018 року підтверджується факт отримання відповідачкою [PERSON] від позивача [PERSON] грошових коштів в розмірі 30 155 грн котрі, позивачка зобов`язувалася повернути. Строк повернення позики не визначений (а.с.5). Позивач 29.05.2020 року пред`явив відповідачу письмову вимогу про повернення позики в розмірі 30 155 грн. (а.с.6). На підтвердження звернення з вимогою про повернення коштів, позивач надав копію письмової вимоги та конверт, на якому мається відмітка повернення «за закінченням терміну зберігання» (а.с.7). Згідно з ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач свої зобов`язання, зокрема в частині вчасного повернення отриманої позики. Оцінюючи долучені до матеріалів справи письмові докази суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з Відповідачки суми боргу у розмірі 35 815 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, тому на користь позивача з відповідача необхідно стягнути 840,80 грн. судових витрат.

Outcome: approved