Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

10.04.2020 позивач звернувся з позовом і свої вимоги мотивує тим, що з 14.02.2020 звільнений з роботи у зв`язку з переведенням працівника за його згодою в АТ «Сумське НВО - Інжиніринг», п. 5 ст. 36 КЗпП України. Однак відповідач не провів розрахунок при звільненні. Тому позивач просить стягнути з відповідача належні кошти при звільненні, а саме заборгованість по заробітній платі у загальному розмірі 155 377 грн. 24 коп.. Ухвалою суду від 13.04.2020 по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Вказаною ухвалою суду відповідачу запропоновано надати відзив та зобов`язано надати довідку про заборгованість. 12.05.2020 від представника відповідача надійшла заява про продовження процесуальних строків. 28.05.2020 представник відповідача надав відзив, в якому не заперечуючи існуючу заборгованість, зазначив що загальна сума заборгованості складає 113 255 грн. 64 коп., надали довідку про заробітну плату колишнього працівника АТ «Сумське НВО» [PERSON] . № 16-07/613 від 26.05.2020. Позивач відповідь на відзив не надав. Дослідивши справу, суд вважає, що заявлений позов обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що по 14.02.2020 [PERSON] перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО», звільнений з роботи у зв`язку з переведенням працівника за його згодою в АТ «Сумське НВО - Інжиніринг», п. 5 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення [PERSON] , АТ «Сумське НВО» не виплатило належних сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Так в день звільнення позивачу не виплачено заробітну плату у загальному розмірі 113 255 грн. 64 коп., що підтверджується довідкою про заробітну плату колишнього працівника АТ «Сумське НВО» [PERSON] № 16-07/613 від 26.05.2020. /а.с. 28/ Ураховуючи наведені обставини та положення закону вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Встановлені обставини підтверджуються трудовою книжкою позивача, наказом про звільнення у зв`язку з переведенням, копії яких міститься в матеріалах справи, довідкою про заробітну плату [PERSON] .. /а.с. 9-11, 14, 28/ З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є трудовими та врегульовані ст.ст. 94, 115 КЗпП України, ст.ст. 3, 24 Закону України «Про оплату праці», згідно яких заробітна плата виплачується працівникам регулярно не рідше двох разів на місяць та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стосовно позовної вимоги позивача про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи у сумі 3 000 грн., суд зазначає наступне. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 137 ЦПК України) Зі змісту позовної заяви вбачається, що сума судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 3 000 грн. та складається із витрат на професійну правничу допомогу, які позивач повинен сплатити його представнику - адвокату Терещенку В.В. у відповідності з договором про надання правової допомоги від 01.04.2020. Також вказано, що вказані витрати додатково будуть підтверджені належними доказами у встановленому ЦПК України порядку. До позовної заяви додано ордер на надання правничої правової допомоги від 01.04.2020. Справа призначалася до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, додаткових доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, таких зокрема як договір про надання правової допомоги; квитанцію про сплату гонорару адвокату; опис робіт виконаних адвокатом за договором про надання правової допомоги, представником позивача не надано. Тому у задоволенні вимоги [PERSON] про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи у сумі 3 000 грн. слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: partial