Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

08.06.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити її дочку [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], призначитиїї опікуном та стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 930 грн. на кожну дитину, щомісячно починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що мати дітей [PERSON], [INFO] залишила дітей у бабусі, з вересня 2016 року жодного разу їх не відвідувала, не цікавилася їхнім життям, станом здоров'я та розвитком, матеріальну допомогу дітям не надавала. Неповнолітні діти перебувають на утриманні бабусі [PERSON]. Посилаючись на ст.ст. 164-166,180,184,192 Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Постанову ПВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та поновлення батьківських прав», позивачка просить її позов задовольнити. В підготовче судове засідання позивач та її представник, не з'явилися, через канцелярію суду від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, хоча повідомлялася належним чином про розгляд справи, в заяві завіреної державним нотаніусом, яка мається в матеріалах справи, просила праву про позбавлення її батьківських прав розглядати в суді без її присутності, не заперечує проти позбавлення її батьківських справ. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області, в судове засідання не з'явився, в заяві до суду просив розглядати справу без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримують. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Широківської селищної ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, в заяві до суду просить розглядати справу без участі їхнього представника, при винесенні рішення суду покладаються на розсуд суду. Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. За нормами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 СК України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Згідно вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що [PERSON] - дочка позивачки, не перебувала у зареєстрованому шлюбі. У неї народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO] рокународження та [PERSON], [INFO]. Батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є: мати - [PERSON] (відповідач по справі) та батько - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого 08.04.2008 року виконавчим комітетом Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області, актовий запис №07. (а.с.9). Батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є: мати - [PERSON] (відповідач по справі) та батько - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого 21.01.2011 року виконавчим комітетом Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області, актовий запис №03(а.с.10). Відомості про батька у свідоцтвах про народження дітей, були внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері. Мати неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] залишила їх у бабусі [PERSON], за адресою: [ADDRESS], із вересня 2016 року дітей жодного разу не відвідувала, не цікавилася їх життям, станом здоров'я та розвитком, матеріальну допомогу не надавала. Відповідачка тривалий час проживає окремо від дітей, не проявляє турботи, почуття любові і піклування, не виконує своїх батьківських обов'язків щодо синів, не проводить з ними часу, не приділяє їм уваги, та не бажає займатися вихованням своїх дітей та проживати з ними. Вищевказана поведінка відповідачки свідчить про систематичне ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до синів [PERSON] та [PERSON]. Вихованням неповнолітніх дітей займається їхня бабуся [PERSON]. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Відповідно до роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості за нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. З матеріалів справи вбачається, мати малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] -[PERSON], ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та забезпеченню своїх дітей. Крім того, згідно заяви від 02 квітня 2018 року посвідченої державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON], відповідачка [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.15). За таких обставин, суд, вважає за необхідне, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Що стосується вимог позивача про призначення опікуном малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], [PERSON], суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст. 60 СК України суд встановлює опіку над фізичною особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу та піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 СК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. З довідки Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області №587 від 17.05.2018 року, та акту, складеноного депутатами Перехрестівської сільської ради від 24.10.2017 року вбачається, що діти проживають разом з позивачкою [PERSON], яка приходиться їм рідною бабусею, за адресою: [ADDRESS] (а.с.11,14). З довідок Перехрестівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Роменської районної ради Сумської області від 24.10.2017 №44 та №45 встановлено, що [PERSON] та [PERSON], навчаються у Перехрестівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Роменської районної ради Сумської області, в 3 та 1 класах (а.с.16). Рішенням виконавчого комітету Перехрестівської сільскої ради Роменського району Сумської області від 15 березня 2018 року прийнято тимчасово влаштувати дітей [PERSON] та [PERSON] в сім'ю бабусі [PERSON] (а.с.13). Враховуючи викладене, суд не вбачає перешкод для призначення опікуном [PERSON] над малолітніми [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в судовому порядку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд у відповідності зі ст. 182 та ст.183 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь опікуна [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 930 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги визнаються відповідачем в повному обсязі, і визнання позову не порушує ані права дітей, ані відповідача, ані третіх осіб, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір» звільнити позивача від сплати судового збору. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved