Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

09 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначив, що 09.06.1990 року він уклав шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Шлюб між ними розірваний 14.11.2015 року. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі, він з відповідачем за спільні сумісні кошти придбали наступне майно: трикімнатну квартиру № 45 по бул.Машинобудівників, 21 в м.Краматорську Донецької області, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 19.08.1998 року. Право власності оформлено на відповідача. На теперішній час ринкова вартість квартири складає 140\~000 грн. В добровільному порядку відповідач не бажає провести поділ спільного сумісного майна подружжя, правовстановлюючі документи на квартиру приховує, що змушує позивача звернутися до суду. Позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] трикімнатну квартиру, що находиться за адресою Донецька область, м.Краматорськ, бул.Машинобудівників, 21-45; поділити спільне сумісне майно наступним чином: визнати за сторонами по справі право власності, за кожним, на Ѕ частку вказаної квартири. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.06.1990 року до 14.11.2015 року, що підтверджується копіями витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюбі від 23.12.2017р. та свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НО № 287398 (а.с.6,7). Крім того, судом в судовому засіданні встановлено, що під час шлюбу, а саме -19.08.1998р. вони\~за спільні сумісні кошти придбали\~трикімнатну квартиру № 45 по бул.Машинобудівників, 21 в м.Краматорську Донецької області на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.08.1998 року, посвідченого державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-4410), право власності на яку було зареєстровано за відповідачем [PERSON] Зазначені обставини підтверджуються довідкою КП «БТІ» від 02.04.2019р. № 499. Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що\~ майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). \~Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.63 Сімейного кодексу України\~ дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України\~ дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України \~у\~разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 Сімейного Кодексу України\~ майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. \~Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. \~Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. \~Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки\~у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.372 ЦК України \~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. \~У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. \~ У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним визнати спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] трикімнатну квартиру за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, бул.Машинобудівників, 21-45 та поділити між сторонами спільне сумісне майно подружжя у вигляді спірної квартири визнати за сторонами по справі за кожним по Ѕ частці вказаної квартири, задовольнивши таким чином позов [PERSON] у повному обсязі. На підставі\~ст.141 ч.1 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. у звязку із задоволенням позову в повному обсязі.

Outcome: approved