Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

09.07.2015 року ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 800 000 грн., інфляційні в розмірі 575 290 грн. 93 коп., 3% річних в сумі 52 273 грн. 97 коп. та судові витрати в сумі 3 654 грн. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 02.07.2012 року між «Чернігівською регіональною дирекцією» філією ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» та ФОП [PERSON] був укладений договір безвідсоткової фінансової допомоги в сумі 500 000 грн. до 26.09.2012 року. Внаступному, між «Чернігівською регіональною дирекцією» філією ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» та ФОП [PERSON] укладалися додаткові угоди до вищезгаданого договору, згідно яких останній було надано позики в сумі 1 680 000 грн. зі строком повернення до 27.03.2013 року. Зазначає, що відповідачем частково була погашена сума заборгованості в розмірі 880 000 грн. Однак повністю відповідач борг не повернула, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з позовом, з врахуванням ст. 625 ЦК України, про стягнення загальної суми заборгованості в сумі 1 427 564 грн. 90 коп. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов, з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином. До суду надійшла чергова заява про відкладення слухання справи, в зв»язку з відрядженням (а.с. 44-45). Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України явка до суду є правом, а не обовязком сторони у справі та беручи до уваги процесуальні строки розгляду даної справи, суд вважає можливим розглядати справу за відсутності [PERSON] на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 02.07.2012 року між «Чернігівською регіональною дирекцією» філією ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» та ФОП [PERSON] був укладений договір безвідсоткової фінансової допомоги в сумі 500 000 грн. зі строком повернення до 26.09.2012 року (а.с. 6-7). Крім того, між ФОП [PERSON] та «Чернігівською регіональною дирекцією» філією ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» неодноразово укладалися додаткові угоди до вищезгаданого договору безвідсоткової фінансової допомоги, згідно яких була змінена сума позики до загальної суми 1 680 000 грн. та строком повернення до 27.03.2013 року (а.с.8-13). Отримання ФОП [PERSON] коштів в сумі 1 680 000 грн. підтверджується копіями платіжних доручень (а.с.14-19). Проте, ФОП [PERSON] взяті на себе обовязки за цим договором забезпечення своєчасного погашення заборгованості, порушила. Як вбачається з матеріалів справи, останньою частково була погашена заборгованість в сумі 880 000 грн., що підтверджується виписками АТ «Укрексімбанк» у м. Чернігові та не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні (а.с. 20-24). Відповідно до ст. 52 Цивільного кодексу України: фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Крім того, судом встановлено що 03.03.2015 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON], що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с. 25-26). Частиною 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця. При цьому, на думку суду, у разі припинення суб»єкта підприємницької діяльності фізичної особи її зобов»язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом. Згідно наданого позивачем та прокоригованого судом розрахунку заборгованості, станом на 31.05.2015 року, загальна сума заборгованості за договором безвідсоткової фінансової допомоги становить 1 427 473 грн. 97 коп., з яких : сума боргу 800 000 грн., інфляційні - 575 200 грн., 3% річних - 52 273 грн. 97 коп. (а.с. 4). На підставі вищевикладеного, враховуючи викладені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової фінансової допомоги з [PERSON] є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню, а саме: стягненню з останньої на користь позивача суми боргу в розмірі 800 000 грн., інфляційні нарахування в сумі 575 200 грн. та 3% річних в розмірі 52 273 грн. 97 коп. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати, які відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (а.с.1). На підставі наведеного,

Outcome: partial