Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

09 жовтня 2019 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , визнавши датою її смерті 04 вересня 2019 року, мотивуючи тим, що вона спадкоємицею за заповітом померлої [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла в м. Донецьку. Для отримання свідоцтва про смерть спадкодавиці вона звернулася до Мангушського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального Управління юстиції у Донецькій області, але отримала відповідь № 16.51-59-3592 від 09.10.2019 про відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки для підтвердження факту смерті останньої вона надала свідоцтво про смерть, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, та не є підставою для державної реєстрації смерті. Таким чином, на теперішній час вона не може здійснити державну реєстрацію смерті [PERSON] та отримати свідоцтво про її смерть у Мангушському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального Управління юстиції у Донецькій області, тому просить суд встановити факт смерті. Встановлення факту смерті [PERSON] їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть зразку, встановленого законодавством України. Іншим чином встановити даний факт неможливо. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що у померлої немає будь-яких родичів, а на неї померла за життя склала заповіт, у зв`язку з чим немає інших осіб, які могли б звернутися до суду для встановлення факту її смерті. Начальник Мангушського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального Управління юстиції у Донецькій області Мануілова О.В. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви [PERSON] , зазначила, що згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Тобто в даному випадку відділ має здійснити реєстрацію смерті померлої за заявою спадкодавиці, оскільки у неї немає родичів. Крім того, на даний час проведено перевірку за реєстром та встановлено відсутність відомостей про державну реєстрацію смерті [PERSON] , [INFO] , іншими особами. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, надані заявником письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, [INFO] у м. Донецьк, Україна, померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть та лікарським свідоцтвом про смерть, які видані органами, що знаходяться на території м. Донецька, Україна, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а. с. 5, 6). Те, що [PERSON] є спадкодавицею померлої [PERSON] , підтверджується копією заповіту від 18.12.2012, згідно якого остання на випадок її смерті заповідала все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право, - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1451000677 від 12.1.2014 [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Донецьк, громадянка України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). Для отримання свідоцтва про смерть заявник звернулася до Мангушського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального Управління юстиції у Донецькій області, однак відповіддю № 16.51-59-3592 від 09.10.2019 їй було відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] , оскільки для підтвердження факту смерті спадкодавиці вона надала свідоцтво про смерть, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що не є документом-підставою для державної реєстрації смерті (а.с. 7). \~ \~ \~ \~ Як вбачається з відповіді Мангушського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального Управління юстиції у Донецькій області № 16.51-27-3618 від 10.10.2019, наданої на запит суду, в період з 04 вересня 2019 року по 10 жовтня 2019 року відомості про державну реєстрацію смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Темколни Лудзенського р-ну, Латвія, відсутні. Згідно наказу Міністерства юстиції України 1847/5 від 05.11.2014 року «Про внесення змін до наказу\~Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» де вказано, що було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Донецької області, зокрема м. Донецьк, Україна. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як передбачено\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п.5 ч.2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1\~ст. 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Також позиція щодо розгляду даної категорії справ викладена у п. 13, 18\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме: суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Таким чином, свідоцтво про смерть, лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті не створює правових наслідків, але в той же час вони містять фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника. Суд враховує положення ч.3 ст.2 Закону України\~«Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», відповідно до якого діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи. Відповідно до ст.ст.\~3,\~8,\~9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для оформлення реєстрації смерті у встановленому законом порядку. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 (далі Правила), державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Тобто в даному випадку [PERSON] , яка є спадкодавицею померлої [PERSON] , є «іншю особою» в розумінні зазначених Правил, оскільки інших родичів, які б могли здійснити реєстрацію її смерті, у неї немає. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що [PERSON] померла [INFO] у\~м. Донецьк, Україна, підтверджено наданими письмовими доказами та у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником. \~ \~ \~ \~На підставі\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», та

Outcome: approved