overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

09.12.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Через складні відносини вони припинили спільне життя. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з нею і знаходиться на її утриманні. На утримання доньки відповідач матеріальної допомоги не оказує, і не бажає добровільно це робити, хоча має таку можливість. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку і до повноліття дитини, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісяця для дитини відповідного віку. Згідно письмової заяви просить слухати справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився за невідомої суду причини, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений за місцем реєстрації, судовою повісткою. При таких обставинах суд визнає неявку відповідача неповажною, вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача, ухвалити заочне рішення. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно копії свідоцтвапро народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісяця підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

09.12.2014 року рішенням Полтавського районного суду Полтавської області позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитом в сумі 14991,97 грн., 1349,68 грн. - заборгованість по комісії, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1364,87 грн. - процентна складова, 5036,9 грн. - сума відсотків за користування кредитом, 1662,08 грн. - відсотки нараховані на прострочену заборгованість, а всього в сумі 24905,50 грн. Судом встановлено, що при постановленні рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19.12.2014 року не вирішено питання стосовно стягнення судового збору в порядку ст.88 ЦПК України, відповідно до задоволених позовних вимог. В судове засідання сторони не з'явилися, що не перешкоджає розгляду по суті. Відповідно п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд вважає, що дійсно в вищевказаному рішенні не було вирішено питання щодо стягнення судового збору, в зв'язку з чим заява ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

09.12.2014 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької області, актовий запис № 26. Спільних дітей не мають. Посилаючись на різні погляди на життя, конфлікти, втрату почуття любові та поваги, окреме проживання, позивачка звернувся в суд з вищеозначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб і залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». В судове засідання сторони надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, відповідач вимоги визнав мотивуючи наявністю у позивачки іншого чоловіка. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наведених у позовній заяві підстав. Відповідно до ст. ст. 105, 110-112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, при цьому суд вживає заходів щодо примирення подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, спільних дітей не мають, проживають окремо і у позивачки є інший чоловік, тому приходить до висновку, що подальше їх спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них і за встановлених обставин його необхідно розірвати, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « [PERSON] ». На підставі наведеного, ст. ст. 105, 110 - 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

09.12.2014р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 18.12.2010р. він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, сторони фактично припинили шлюбні відносини з січня 2012 року, просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

09.12.2014р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 5983 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 350 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він згідно наказу № 68-к від 02.06.2014р. був звільнений з підприємства ТОВ «Металіст-Будметалконструкція» на підставі ст.38 КЗпП України. Проте, остаточного розрахунку після звільнення від підприємства він не отримав і невиплачена заробітна плата складає 5983 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання по справі не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] 20.12.2011р. був прийнятий на роботу до ТОВ «Металіст-Будметалконструкція» на посаду контролера КПП за трудовим договором на підставі наказу № 189-вк від 20.12.2011р. та 02.06.2014р. звільнений з даної посади на підставі ст.38 ЗКпП України за власним бажанням наказом № 68-вк від 02.06.2014р., про що зазначено у трудовій книжці, виданій на ім»я [PERSON] (а.с5). Відповідно до відповіді, наданій на запит адвоката вих..№ 345/03 від 27.11.2014р. ТОВ «Металіст-Будметалконструкція» станом на день звільнення [PERSON]- 02 червня 2014 року йому була нарахована даним підприємством та не виплачена заробітна плата у розмірі 5983 гривні і за весь час затримки заробітної плати з 02.06.2014р. по 20.11.2014р. сума заробітної плати, що підлягає виплаті, складає 5983 грн.(а.с.6). З пояснень позивача вбачається, що дану заробітну плату до цього часу йому не виплачено. Згідно ст.94 КзпПУ, заробітна плата це винагорода, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст.116 КЗпПУ при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Згідно до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. Таким чином, суд вважає, що оскільки права [PERSON] на отримання повного розрахунку під час звільнення було порушено, то необхідне стягнути з відповідача на користь позивача нараховану йому, але не виплачену заробітну плату у розмірі 5983 грн. Судові витрати визначаються судом у відповідності зі ст.ст.79, 88 ЦПК України і оскільки відповідно до квитанції № 776 від 09.12.2014р. [PERSON] сплатив за юридичну консультацію та складання позовної заяви до суду відповідно даної квитанції 350 грн. ( а.с. 7) за надання юридичної допомоги, суд вважає за необхідне стягнути ці кошти з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

09.12.2014 р. позивач звернулась до суду з зазначеним позовом , обгрунтовуючи свої вимоги тим , що вона як спадкоємець після смерті свого батька [PERSON] , який був членом КСП «Петрівське», була включена до списків осіб, які мають право на земельну частку пай під своїм дошлюбним прізвищем. В подальшому вона отримала державний акт старого зразка без кадастрового номера на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] , відповідно до якого вона є власником земельної ділянки площею 4,06 га . Посилаючись на те , що її право власності не визнається через зазначення у даному акті її дошлюбного прізвища , просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4,06 га , розташовану на території Боківської сільської ради , масив [NUMBER]. Представник позивачки в судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник Боківської сільської ради Любашівського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність .. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності . Судом встановлено , що позивачка як спадкоємець після смерті свого батька [PERSON] , який був членом КСП «Петрівське», була включена до списків осіб, які мають право на земельну частку пай під своїм дошлюбним прізвищем. В подальшому вона отримала державний акт старого зразка без кадастрового номера на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] , відповідно до якого вона є власником земельної ділянки площею 4,06 га ., розтащованої на території Боківської сільської ради , масив [NUMBER] , ділянка [NUMBER] , наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дані факти підтверджуються списками громадян , яким передаються земельні частки( паї) , з яких видно , що позивачка під номером 86 включена в зазначені списки під своїм дошлюбним прізвищем [PERSON] ( а.с.- 22 ) , а також - державним актом на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] , з якого видно , що останній був виданий на ім`я [PERSON] .( а.с.-9) З досліджених судом свідоцтва про народження позивачки , свідоцтв про укладення шлюбу вбачається , що дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] .( а.с. 11,12,14) Таким чином , на підставі досліджених доказів суд дійшов висновку , що позивачка дійсно є власником земельної ділянки площею 4,06 га, розтащованої на території Боківської сільської ради , масив [NUMBER] , отриманої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак її право власності не визнається через зазначення у вказаному акті її дошлюбного прізвища в той час як на момент видачі їй державного акта вона мала прізвище відповідно до свідоцтва про шлюб Поджарова ( а.с.- 14 ) За таких обставин належить визнати право власності позивача на вказану земельну ділянку. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

09.12.2014р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 12.09.2009 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], яка за згодою сторін мешкає із матір'ю. З липня 2014 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 243,60грн. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.09.2009р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З липня 2014 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям на час розірвання шлюбу, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 243,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

09.12.2015 [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки протягом останнього року сторони по справі почали втрачати любов, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. В своїй заяві позивач зазначає, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачем. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами був зареєстрований 07.07.2007 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління, за актовим записом № 170. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачем. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

09.12.2015 позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 28.09.1991 року з відповідачкою [PERSON]. Зазначає, що від шлюбу сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивач посилається на те, що сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на шлюб та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини сторони не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Посилається на те, що примирення між сторонами не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не з'явився. 01.02.2016 подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. 01.02.2016 подала суду письмову заяву в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає, проти задоволення позову не заперечує, просить розглядати справу за її відсутності. Враховуючи наведені вище заяви сторін, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 вересня 1991 року сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за номером 996, що вбачається із свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають малолітнью дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 22.06.2002 року. Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Відповідачка, [PERSON], подала суду письмову заяву про визнання нею позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 487, 20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

09.12.2015р. [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON], яка діє також в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] та до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Служба у справах дітей Надвірнянської РДА як представник органу опіки і піклування про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та стягнення моральної шкоди. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

09.12.2015 р. [PERSON] (далі за текстом заявник) звернувся із зазначеною заявою до суду, в якій просить встановити факт належності йому державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ - ОД №083004 від 30.06.1999 р., розташовану на території міста Арциз Одеської області, посилаючись на те, що він є власником зазначеної земельної ділянки, на підставі державного акту на право приватної власності на землю, але при реєстрації його права власності на земельну ділянку допущена помилка при написанні прізвища в документі, а саме прізвище зазначене «Крівцов», а згідно паспорту громадянина України його прізвище «Кривцов», у зв'язку з чим змушений звернутися із заявою до суду. У судове засідання заявник не з'явився, 08.02.2016 р. надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність. Також, заявник просив суд задовольнити його заяву у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Арцизька міська рада Одеської області в судове засідання не з'явився, 08.02.2016 р. надав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутністю, не заперечував проти задоволення заявлених вимог. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши письмові докази, вважає що заява підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки заснована на законі і доведена матеріалами справи. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. З копії паспорту громадянина України серії КЕ №747014, технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами від 10.11.2015 р. вбачається, що прізвище заявника зазначене як «Кривцов» (а. с. 6, 8 - 9). Як вбачається з копії державного акту на право власності на землю серія ІІІ - ОД №083004 від 30.06.1999 р., він виданий на ім'я [PERSON] (а. с. 4, 5). Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК України, суд може встановити факт приналежності правовстановлюючих документів. Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ - ОД №083004 від 30.06.1999 р. для реєстрації права власності на земельну ділянку. Враховуючи евикладене, суд вважає, що факт приналежності [PERSON], державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ - ОД №083004 від 30.06.1999 р., розташовану на території міста Арциз Одеської області знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Розбіжності в написанні прізвища власника в зазначеному документі, суд пов'язує з неуважністю особи, яка заповнювала державний акт. На підставі ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved