Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

08.11.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на його користь утримання до закінчення навчання у вищому навчальному закладі в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання до 30.06.2020 року. Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що він з 01.09.2016 року навчається на денній формі навчання у Полтавському коледжі нафти і газу Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка. Стипендії не отримує, не працює у зв`язку з навчанням на денній формі навчання, тому потребує матеріальної допомоги. Проте його батько [PERSON] \~не надає\~йому матеріальної\~допомоги. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом. Ухвалою суду від 25.11.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідач заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, про причини неявки не інформував, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених\~ст. 223 ЦПК України\~для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 7). Згідно Свідоцтва про зміну імені [PERSON] змінив [INFO] ім`я, яке після державної реєстрації [PERSON] (а.с. 8). Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на своє утримання у зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі. Згідно з Довідкою від 24.10.2019 за № 1373 [PERSON] є студентом IV курсу денної форми навчання Полтавському коледжі нафти і газу Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка. Термін навчання з 01.09.2016 року до 30.06.2020 (а.с.4). Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу. Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до\~ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, викладених у\~Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~ст.\~201\~СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. У відповідності до вимог\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими доказами. Відповідно до ч.1\~ст.183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши надані докази в сукупності, врахувавши матеріальне становище дитини, яка не працює, не отримує стипендії, утримається лише за рахунок матері, а також те, що батько є працездатним, не спростував відсутність можливості надання ним матеріальної допомоги сину, який продовжує навчатися, який потребує такої допомоги, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, мають стягуватися у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, що був встановлений вказаним Законом на період пред`явлення позову до суду, що становить 768,40 грн. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved