Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

10.05.2018 року [PERSON] пред'явила позов в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 17.08.2018 року по даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Службу у справах дітей Надвірнянської РДА, як представника органу опіки і піклування. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 19.07.2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 1023. Від шлюбу у них народилася одна дитина: дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час є неповнолітньою і проживає разом з нею. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. З чоловіком вони вже впродовж тривалого часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Крім того, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Вважає, що їхні сімейні відносини остаточно розірвані та примирення між ними неможливе, а шлюб носить тільки формальний характер. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з нею, а також стягнути з відповідача в її користь судові витрати. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні 26.11.2018 року пояснила, що відповідач [PERSON] на даний час просить шлюб, укладений між ним та [PERSON] - розірвати. Обставини, на які посилається позивач, представник відповідача не спростувала. Крім того, в даному засіданні, представник відповідача зазначила, що на даний час [PERSON] не заперечує щодо залишення неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу проживати з матір'ю, а також просить суд не надавати термін на примирення. Представник служби у справах дітей Надвірнянської РДА, в судовому засіданні зазначила, що службою у справах дітей Надвірнянської РДА, як представником органу опіки і піклування проведено обстеження матеріально-побутових умов сім'ї позивача- [PERSON] за адресою [ADDRESS] Як було встановлено, [PERSON] на належному рівні займається вихованням неповнолітньої дитини [PERSON], дбає про її духовний, фізичний та моральний розвиток. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, представника служби у справах дітей Надвірнянської РДА, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] 14.06.2018 року звернувся до суду із клопотанням про надання їм з позивачкою строку на примирення - 6 місяців. У своїй заяві від 18.06.2018 року позивач [PERSON] категорично заперечила щодо надання строку на примирення з відповідачем та просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати. 16.08.2018 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив позов [PERSON] до нього про розірвання шлюбу задоволити частково. Розірвати шлюб між ним та позивачем [PERSON], в решті позову відмовити за безпідставністю позовних вимог. Однак, в подальшому відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнав повністю, зокрема в судовому засіданні 26.11.2018 року його представник зазначила, що на даний час відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу та залишення неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу проживати з матір'ю, а також просить суд не надавати йому та [PERSON] термін на примирення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, який зареєстровано 19.07.2016 року у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 1023 (а.с.5). У шлюбі у них народилася одна дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин та їх шлюб носить формальний характер. Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо та не підтримують сімейних відносини і не мають наміру підтримувати їх в подальшому. Крім того, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім'ю у них не має. За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально. У відповідності до вимог ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Із акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 08.11.2018 року, вбачається що службою у справах дітей Надвірнянської РДА, як представником органу опіки і піклування проведено обстеження матеріально-побутових умов сім'ї позивача - [PERSON] за адресою [ADDRESS] В кімнатах житлового будинку, в якому проживає позивач [PERSON] разом з неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO], чисто та прибрано, є всі необхідні умови для гармонійного розвитку дитини. В будинку є окрема дитяча кімната, в якій знаходяться дитячий одяг, іграшки та книжки. Як було встановлено, [PERSON] на належному рівні займається вихованням неповнолітньої дитини [PERSON], дбає про її духовний, фізичний та моральний розвиток. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] слід залишити проживати з позивачем - [PERSON] У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати по справі, зокрема 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору та 1200 грн. за надання правничої допомоги, а всього 1904 грн. 80 коп. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113, 160, 161 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved