Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

07 червня 2018 року [PERSON] звернулися до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування квартири від 08 квітня 2006 року. У зазначеній квартирі зареєстровані за місцем проживання дочка позивача [PERSON], [INFO], та її діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З травня 2017 року, дочка з дітьми у вищезазначеній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, їй особистих речей у квартирі немає і взагалі квартирою вона не цікавиться, добровільно з реєстрації за місцем проживання відповідачі не знімаються. Просить усунути перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням - квартирою № 55 у будинку № 32-а по вулиці Мєндєлєєва у місті Рубіжне Луганської області шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням (а.с. 4-5). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 11.06.2018 позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням було залишено без руху та надано позивачу семиденний строк для виправлення вказаних в ухвалі недоліків (а.с. 13). 15 червня 2018 року до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшла заява [PERSON] про усунення недоліків вказаних в ухвалі Рубіжанського міського суду Луганської області від 11.06.2018 та оригінал двох квитанцій про сплату судового збору (а.с. 16, 17, 18). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.06.2018 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 27). В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, надіслали суду заяву в якій позовні вимоги визнають та просять слухати справу без їх участі (а.с. 40, 41). Представник третьої особи - Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі. Згідно ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи прийшов наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] (копія договору дарування квартири - а.с. 6, копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно а.с. 7). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області № 7345 від 16.01.2018 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] як дочка власника, [PERSON] та [PERSON] як онуки власника (а.с. 9). З акту про встановлення фактичного місця проживання від 06.06.2018 вбачається, що у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON] миколайович та [PERSON], які за вказаною адресою не проживають з травня 2017 року, її особистих речей у приміщенні немає (а.с. 10). Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частина 4 ст. 206 ЦПК України встановлює, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідачі подали до суду заяви про визнання позову в повному обсязі (а.с. 40, 41). На підставі викладеного, з урахуванням того, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та вважає можливим задовольнити позов повністю. Отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved