Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

\~\~ \~ \~ 08.08.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із названим позовом. Посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Рішенням суду з відповідача на користь неї було стягнуто аліменти на утримання дитини, але відповідач їх не сплачує. Відповідач навіть добровільно нотаріально відмовився від дитини, та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, що свідчить про його байдужість до дитини. На теперішній час у звязку з проведенням АТО та необхідності оздоровлення дитина потребує тимчасового виїзду за кордон, а відповідач не дає добровільну згоду на виїзд дитини. Тому просить суд дозволити їй виготовити проїзні документи для дитини та ви їхати з дитиною без згоди та супроводу батька. Позивачка у судове засідання не зявилась, але надала заяву у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просить прийняти на розсуд суду. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, але надав заяву у якій просить суд розглянути справу за відсутністю представника, рішення прийняти на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом\~\~встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до змісту статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено що позивачка [PERSON]П та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.08.1995 року по 19.12.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-НО № 058894, яке видано 19.12.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції. Сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії\~ 1-НО № 362247. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1-но № 171952, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 375, вбачається, що позивачка 29.04.2009 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Рішенням Кіровського районного суду м. Макіївки з відповідача на користь позивачки було стягнути аліменти на утримання дитини, сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку(доходу) але не менше 30 відсотків для дитини відповідного віку. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви відповідач по справі,[PERSON], 19.06.2012 року нотаріально відмовився від дитини та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. В відповідності до пункту 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року\~за №254-УІІІ, Верховна Рада України постановила: визнати тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно пункту 5.1.1 вїзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-рiчного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осiб\~Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 27 сiчня 1995 року № 57. Відповідно до\~статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»\~та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року\~\~№57, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991\~\~року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до статті 313 Цивільного кодексу України\~\~фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.\~\~ Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо вїзду неповнолітньої дитини на тимчасово окуповану територію, а лише встановлено певний порядок її вїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Беручи до уваги те, що відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд його сина разом із матірю на тимчасово окуповану територію України, виїзду дитини за межі України та враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що\~ надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини на неконтрольовану територію України та для виїзду дитини за кордон без згоди та супроводу батька необхідно задовольнити.

Outcome: approved