Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

07 серпня 2020 року КП «Харківводоканал» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 24522,16 грн та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2020 року у розмірі 12890 грн 25 коп. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2002 року по 30 червня 2020 року у розмірі 9727 грн 75 коп. В зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховані інфляційні витрати та 3% річних. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувати строк позовної давності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, заслухавши представника позивача та відповідача [PERSON] , суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом\~встановлено,\~що\~відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Харківводоканал» за вказаною адресою. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання i водовідведення. Згідно п. 30, 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги в установлені договором строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім, випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно ст. 162 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2020 року у розмірі 12890 грн 25 коп. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2002 року по 30 червня 2020 року у розмірі 9727 грн 75 коп. Обґрунтування зазначеної заборгованості міститься у розрахунку (додається), де зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати. Згідно ст. 67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як зазначалось вище, відповідно до ст.68 ЖК Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договорів найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості з відповідачів є обґрунтованими. Разом з тим, суд не може погодитись з їх розміром, оскільки вимоги про стягнення заборгованості з оплати наданих послуг, що знаходяться поза межами позовної давності, не можуть бути задоволені у зв`язку з відповідною заявою відповідача та відсутністю підстав для застосування положень ст. 264 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулося до суду 07 серпня 2020 року з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за періоди з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2020 року у розмірі 12890 грн 25 коп. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2002 року по 30 червня 2020 року у розмірі 9727 грн 75 коп. Тобто, частина позовних вимог стосується стягнення заборгованості з період, щодо якого сплив строк позовної давності, а саме з 01 квітня 2015 року по серпень 2017 року за послуги з централізованого водопостачання та з 01 квітня 2002 року по серпень 2017 року за послуги з централізованого водовідведення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Як зазначалось вище, [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності. Отже, суд розглядає позовні вимоги КП «Харківводоканал» в межах позовної давності, тобто з 01 серпня 2017 року по 30 червня 2020 року. Судом здійснено перерахунок заборгованості відповідачів перед позивачем на підставі наданих доказів, зокрема особової рахунку № 291020, відкритого на [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з якого вбачається, що загальна сума заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2017 року до 30 червня 2020 року становить 8487 грн 30 коп., та з централізованого водовідведення за період з 01 серпня 2017 року до 30 червня 2020 року - 5963 грн 89 коп., у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послу позивачем нараховано 1287 грн 85 коп. - індексу інфляції за час прострочення та 616 грн 31 коп. - 3% річних від простроченої суми. Наведені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме розрахунком заборгованості, розрахунком 3 % річних та індексу інфляції. Доводи [PERSON] про те, що відсутні підстави для нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги на трьох осіб, оскільки [PERSON] фактично не проживає у квартирі та не споживає дані комунальні послуги, що підтверджується доказами, суд відхиляє, з наступних підстав. Як зазначалось вище, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі Відповідно до\~ст.\~64\~ЖК Української\~РСР члени\~сім`ї\~наймача,\~які проживають\~разом з\~ним,\~користуються усіма\~правами і\~несуть усі\~обов`язки,\~що випливають\~з договорів\~найму жилого\~приміщення.\~Повнолітні члени\~сім`ї\~несуть солідарну\~відповідальність за\~зобов`язаннями. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Тобто, факт проживання особи у певному місці підтверджується її реєстрацією за цією адресою. Водночас статтею\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставісудового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З матеріалів справи, зокрема Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 10 серпня 2020 року вбачається, що [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки відповідачем, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, яка зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається, не доведено належними та допустими доказами факт того, що [PERSON] знята з реєстрації за вказаною адресою в порядку ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а відповідно не є споживачем комунальних послуг, тому відсутні підстав вважати, що позивачем неправомірно нараховано заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення щодо [PERSON] . За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що під час розрахунку заборгованості за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення позивачем застосовані нормативно-правові акти, які підлягають застосуванню. Позивачем також правильно застосовані приписи ст. 625 ЦК України щодо зобов`язання боржника сплатити інфляційні втрати та 3% річних в разі прострочення виконання грошового зобов`язання. 3 Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних та солідарного стягнення з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» заборгованості у розмірі 16355 грн 35 коп., з яких: заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2017 року до 30 червня 2020 року у розмірі 8487 грн 30 коп.; заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 серпня 2017 року до 30 червня 2020 року у розмірі 5963 грн 89 коп.; три відсотки річних 616 грн 31 коп., інфляційні витрати - 1287 грн 85 коп. В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2270 грн, що підтверджується платіжним дорученням. Оскільки позовні вимоги КП «Харківводоканал» підлягають частковому задоволенню, а позивачі не звільнені від сплати судового збору відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в загальному розмірі 1514,00 грн, тобто по 504,67 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial