Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

08.07.2016 р. [PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01.11.2014 р. вони з відповідачем уклали шлюб та мають неповнолітнього сина [PERSON] (06.07.2015 р. н.). Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок того, що в них різні склади характеру, спільні інтереси відсутні, спільне господарство не ведеться. Таким чином, позивач прийшов до висновку, що збереження шлюбу не можливе і наполягає на його розірванні. У судове засідання позивач не зявився, 15.08.2016 р. надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, без надання строку для примирення. Також позивач в заяві зазначив, що в разі неприбуття в судове засідання відповідача, згоден на прийняття заочного рішення у справі (а. с. 21). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи 2 (двічі) повідомлявся належним чином. Судові повістки про виклик до суду надсилалися за місцем проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак відповідно до повернутих поштових повідомлень, відповідач за адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток та відповідно до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена в письмовій заяві, суд ухвалив, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України прийняти рішення у справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню із наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, повязані з припиненням шлюбу між подружжям, тому при вирішенні спору, слід керуватися Сімейним Кодексом України (далі за текстом СК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що 01.11.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції в Одеської області зареєстровано шлюб між сторонами, про що було зроблено відповідний актовий запис за №164 (а. с. 8). Шлюб у сторін перший. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] (06.07.2015 р. н.), що підтверджено копією свідоцтва про народження (а. с. 7). Як вбачається зі змісту довідок №565, №566 від 21.06.2016 р., виданих Новоселівською сільською радою Саратського району Одеської області, дитина проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а. с. 9). Відповідно до ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до\~ст. 112 СК України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, шлюб носить формальний характер. Сторони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, спільно не проживають. Суперечки матеріального характеру, майнових претензій один до одного в них не має, спірне майно відсутнє. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалася, подальше спільне проживання сторін і збереження їхньої родини неможливо, тому шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у звязку з реєстрацією шлюбу позивач змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Пелін». Позивач не виявила бажання, після припинення шлюбу змінити своє наявне прізвище на дошлюбне, про що зазначила у позовній заяві, у звязку з чим суд не вбачає підстав після припинення шлюбу між сторонами змінювати прізвище позивача. Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України,\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України,\~витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved