Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

08 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 05 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-03100-051011, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 10 863 грн. для придбання певного майна/послуг, відповідно до п.2.3 Договору зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік. У зв'язку з невиконанням умов договору станом на 15 квітня 2014 року заборгованість позичальника перед банком становить 1 543,77 гривень, яка складається: заборгованість за кредитом - 1 216,77 грн., заборгованість за відсотками - 34,35 грн., заборгованість за комісіями - 292,65 грн., тому позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з [PERSON] 1 543,77 гривень та сплачені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Суд встановив, що 05 жовтня 2011 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-03100-051011, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 10 863 грн. для придбання певного майна/послуг, відповідно до п.2.3 Договору зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік (а.с.5-7, 9). Дотепер відповідач неналежно виконує свої зобов'язання з повернення кредиту та сплаті відсотків за ним, в результаті чого станом на 15 квітня 2014 року заборгованість позичальника перед банком становить 1 543,77 гривень, яка складається (а.с.4): - заборгованість за кредитом - 1 216,77 грн., - заборгованість за відсотками - 34,35 грн., - заборгованість за комісіями - 292,65 грн. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту та відсотків за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов'язань у розумінні наведеної норми. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує свої обов'язки за кредитним договором, що полягає у фактичному припиненні сплати за ним, суд вважає правильним звернення до суду з позовом про дострокове стягнення кредитних коштів. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити в заявлений позивачем спосіб. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved