Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

09 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди заданої злочином. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що 13 червня 2017 відповідач [PERSON] Кременчуцьким районним судом був визнаний винним та засуджений за ч.3 ст.185 КК України по покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком терміном 2 роки. Він є потерпілим від злочину та його мати [PERSON], [INFO], яка є особою похилого віку, постійно хворіє та перебуває на його утриманні і після крадіжки її стан суттєво погіршився і вона потребує стороннього догляду. Також і йому також була спричинена моральна шкода, наявність якої він обґрунтовує душевними стражданнями, що він пережив у звязку з крадіжкою в його будинку, не міг спати, думаючи про нанесені збитки, від його нервового стану постраждали члени родини, що привело до розладу стосунків, щоб відновити дозвіл на зброю, яка була викрадена, потрібно багато часу та нервів, він був притягнутий до адміністративної відповідальності з вини відповідача і це принесло йому емоційні страждання, порушення звичайного способу життя, наслідки якого виразилися в довготривалій депресії. Просив суд стягнути з відповідача спричинену йому моральну шкоду, яку він оцінює в 20 000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити, про обставини та підстави якого пояснили так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали, в його задоволенні просили відмовити, посилаючись, що мати позивача [PERSON] не є потерпілою від злочину, і тому відповідач не несе відповідальності за спричинення їй моральної шкоди, і позивач не надав доказів в підтвердження своїх позовних вимог, щодо складнощів отримання ним дозволів на зброю та притягнення його до адміністративної відповідальності з вини відповідача і що це спричинило йому страждання і моральну шкоду, та зазначили, що позивач притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил зберігання зброї і саме за це був позбавлений дозволу на володіння зброєю, в чому не має вини відповідача. Крім цього, відповідач просив врахувати стан його здоровя, що він страждає захворюванням на туберкульоз, та лікування потребує значних коштів, а він із-за хвороби не працює. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх уповноважених представників, дослідивши подані сторонами докази та оцінивши їх з точку зору відповідності вимогам належності та допустимості, приходить до наступних висновків. Кожна особа, як слідує зі змісту ст.3 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, і що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч.1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що вироком Кременчуцького районного суду від 13 червня 2017 року відповідача [PERSON] визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст.75,76 КК України з випробуванням та іспитовим терміном 2 роки за те, що він викрав майно належне позивачу [PERSON], а саме: зброю, яка знаходилась в кімнаті на підлозі. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п. 4 зазначеної постанови у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Отже, при прийнятті рішення про відшкодування моральної шкоди, необхідно встановити наявність трьох елементів: 1) шкода була завдана внаслідок неправомірних дій особи, які призвели до моральних страждань; 2) наявність причинно - наслідкового зв'язку між діями винного та наслідками; 3) вина такої особи. Як вбачається з матеріалів справи, вироком суду було встановлено факт вчинення злочину відповідачем, доведена його вина. Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4» роз'яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач. Всупереч вимогам ч.1 ст.60 ЦПК України, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, позивач не надав суду доказів в чому полягає спричинена йому моральна шкода та не обґрунтував її розмір. Так, позивач посилається, що погіршилась здоровя його матері похилого віку, що розладналися його стосунки з членами родини, що від негативних емоцій та переживань його нервові потрясіння знайшли свій вираз в довготривалій депресії, але доказів про це не надає. Відсутні докази, які б свідчили про його труднощі в відновленні дозволу на зброю, яку було викрадено і за що він був притягнутий до адміністративної відповідальності. Зазначені обставини позбавили суд можливості встановити, в чому полягає моральна шкода спричинена позивачу відповідачем, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, та визначити її розмір, тому в задоволенні позову відмовляє в повному обсязі.

Outcome: dismissed