Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

08.02.2017р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві та її представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 01.02.2017р. (а.с.№ 39) посилалися на те, що з 01.09.2007р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення суду. За час спільного проживання сторони придбали майно, яке складається з квартири, двох нежитлових приміщень та двох автомобілів, які вони бажають в порядку поділу спільного майна подружжя розподілити. Просили визнати за [PERSON] право приватної власності на: нежитлове приміщення № 269, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2л, загальною площею 85,6кв.м.; нежитлове приміщення № 144, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2К, загальною площею 261,4кв.м.; автомобіль HONDA CR-V 2008р.випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) № SHSRE78708U012105, державний номер [NUMBER]. За [PERSON] визнати право приватної власності на: квартиру № 71, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Різнична, буд. 9, загальною площею 56,9 кв.м., житловою 40,3 кв.м; автомобіль SUZUKI JIMNY, 2013р. випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) № JSAFJB43V00581003, державний номер [NUMBER]. Також просили припинити право спільної сумісної власності на спільне майно подружжя. В наданих суду 27.03.2017р. та 15.05.2017р. заявах, представник позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивачки та її представника. Додатково пояснила, що нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 2к перебуває в іпотеці у ПАТ «Державний експортно-імпортний банк». З огляду на те, що позивачка є іпотекодавцем за договором іпотеки та майно не вибуває з її володіння, то права банка, як іпотекодержателя не будуть порушені. Крім того, повідомила, що рухоме майно подружжя не перебуває у заставі (а.с.№ 60-61, 66). Представник відповідача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 26.01.2017р. - а.с.№ 45), в наданих суду 23.03.2017р поясненнях та в заяві від 27.03.2017р., посилався на те, що проти задоволення позову не заперечує, оскільки сторони домовились щодо порядку поділу спільного майна подружжя, яким кожен фактично користується. Просив розглядати справу за відсутності відповідача (а.с.№ 43-44, 47). В судове засідання 15.05.2017р. відповідач та його представник не зявилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с.№ 65), про причини не явки суд не сповістили. За таких обставин, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглядати справу за відсутності сторін та їх представників без фіксування процесу технічними засобами, а враховуючи, що представником відповідача надано суду пояснення, то вважає за можливе ухвалити рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, ознайомившись із отриманими судом Інформаційними довідками з реєстрів, а також з оригіналами правовстановлюючих документів, що надані були сторонами для огляду, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Сімейного Кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 01.09.2007р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області видано свідоцтво про шлюб та зроблено актовий запис № 765 (а.с.№ 8). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2016р., яке 22.03.2016р. набрало законної сили, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.№ 9). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], 28.07.2011р. народження, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Красногвардійським відділом ДРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 828 (а.с.№ 10). Рішенням суду від 09.03.2016р. встановлено, що сторони з осені 2015р. шлюбних та подружніх відносин не мають, фактично з цього часу не мешкають разом, не ведуть спільне господарство, стосунки не підтримують (а.с. № 9). З наявної в матеріалах справи копії договору купівлі-продажу, оригінал якого було оглянуто судом в судовому засідання, вбачається, що 27.12.2012р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (колишня назва м. Дніпропетровськ). Згідно п. 1.2 договору, загальна площа квартири складає 56,9кв.м., а житлова 40,3 кв.м. Вартість продажу квартири становить 257\~000грн., а на момент подачі позову її вартість визначена в сумі 1\~489\~289грн. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] (а.с.№11-12). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, сформованого 16.05.2014р. право власності на цю квартиру зареєстровано в цілому за [PERSON] (а.с.№ 14-15). З Інформаційної довідки з Державних реєстрів, отриманої судом 27.03.2017р. також вбачається, що [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.№ 47-49). Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек щодо квартири відсутні (а.с. № 51). На підставі договору купівлі-продажу № 269 від 03.12.2015р. [PERSON] придбала у Приватного будівельно-монтажного підприємства «Строїтель-П» нежитлове приміщення 269, загальною площею 85,6кв.м., що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2л (а.с. № 67-69). Право власності на даний обєкт зареєстровано згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видане Дніпропетровським міським управлінням юстиції Дніпропетровської області 10.12.2015р., на [PERSON] ( а.с. № 75, 76). Вартість нежитлового приміщення складала на момент придбання 256\~800грн. З Інформаційної довідки з Державних реєстрів, отриманих судом 27.03.2017р., право власності на нежитлове приміщення 269, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 2л зареєстроване за [PERSON] та відомості щодо цього майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та в Державному реєстрі іпотек відсутні (а.с. № 51-52). На підставі договору купівлі-продажу № 144 від 10.04.2014р. [PERSON] придбала у Приватного будівельно-монтажного підприємства «Строїтель-П» нежитлове приміщення № 144, загальною площею 261,4 кв.м., що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2К. Право власності н дане нежитлове приміщення зареєстроване на підставі свідоцтва про право власності, що видане Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 08.07.2014р., на [PERSON] (а.с.№ 70-73). Вартість нежитлового приміщення на момент придбання складала 640\~000грн. 27.03.2017р. судом також було отримано Інформаційну довідку з Державних реєстрів, якою підтверджено зареєстроване право власності [PERSON] на нежитлове приміщення № 144 по вул. Сімферопольській в м. Дніпрі (а.с. № 53-55). Разом з тим, згідно інформації, наявної в довідці, 16.01.2016р. було проведено державну реєстрацію іпотеки на це майно, де іпотекодержателем є ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», а іпотекодателем - [PERSON] та внесено відомості до Єдиного державного реєстру обтяжень (а.с. № 55-56). Крім того, як зазначає позивачка, в період шлюбу сторонами було придбано два автомобіля: HONDA CR-V 2008р.випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) № SHSRE78708U012105, державний номер [NUMBER], який 21.06.2016р. зареєстрований за [PERSON] та SUZUKI JIMNY, 2013р. випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) № JSAFJB43V00581003, державний номер [NUMBER], який 31.12.2013р. зареєстрований за [PERSON] (а.с. № 26-27). Позивачкою на момент подачі позову вартість автомобіля HONDA CR-V визначена в розмірі 404\~460грн., а вартість автомобіля SUZUKI JIMNY в розмірі 330\~000грн. (а.с. № 3-4). В п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. судам розяснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Як вбачається з заперечень представника відповідача, що надані були суду 23.03.2017р., вартість майна, що визначена позивачкою в позові, відповідачем визнається (а.с.№ 43), а тому, суд вважає за можливе при винесені даного рішення застосувати положення ч. 1 ст. 61 ЦПК України. В Правовій позиції Верховного Суду України від 03.06.2015р., викладеній у справі № 6-38цс15 зазначено, що критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма ст. 60 СК України вважається правильно застосованою. Як вбачається з матеріалів справи, два автомобілі HONDA CR-V 2008р.випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) № SHSRE78708U012105, державний номер [NUMBER] та SUZUKI JIMNY, 2013р. випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) № JSAFJB43V00581003, державний номер [NUMBER] були придбані під час шлюбу сторін. Автомобіль HONDA CR-V 2008р.випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) № SHSRE78708U012105, державний номер [NUMBER] (попередній державний номер АЕ 7727АІ, який згідно свідоцтва про реєстрацію 21.06.2016р. був змінений) 04.10.2008р. був зареєстрований за [PERSON], що підтверджується відповіддю ТСЦ 1249 РСЦ МВС в Дніпропетровській області від 12.04.2017р. та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. № 27, 62). Автомобіль SUZUKI JIMNY, 2013р. випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) № JSAFJB43V00581003, державний номер [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON] 31.12.2013р. (а.с. № 26). Таким чином, обидва транспорті засоби були придбані сторонами під час шлюбу, за спільні кошти (оскільки жодна із сторін не заперечувала цього факту), а тому враховуючи, що сторони дійшли згоди щодо порядку поділу цих автомобілів, залишився у користуванні кожного той з автомобілів, яким безпосередньо користуються, то суд вважає за можливе поділити рухоме майно між сторонами, визнавши за [PERSON] право приватної власності на автомобіль HONDA CR-V 2008р.випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) № SHSRE78708U012105, державний номер [NUMBER] та визнати за [PERSON] право приватної власності на автомобіль SUZUKI JIMNY, 2013р. випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) № JSAFJB43V00581003, державний номер [NUMBER]. Що стосується поділу нерухомого майна, то в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. розяснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Як зазначалось вище, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2007р. по 22.03.2016р. При цьому, як зазначено в рішенні суду від 09.03.2016р. про розірвання шлюбу, з осені 2015р. сторони припини подружні відносини та фактично з цього часу мешкали окремо. Таким чином, придбана [PERSON] за договором купівлі-продажу від 27.12.2012р. квартира № 71 в буд.№ 9 по вул. Різничній в м. Дніпрі (колишня назва м. Дніпропетровськ), загальною площею 56,9кв.м. та житловою 40,3 кв.м. та придбане [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 144 від 10.04.2014р. нежитлове приміщення № 144, загальною площею 261,4 кв.м., що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2К є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки підпадає під ознаки, визначені в Правовій Позицій ВСУ від 03.06.2015р., викладеній у справі № 6-38цс15 та в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. За таких обставин, враховуючи, що сторони досягли згоди щодо порядку поділу майна подружжя та просять залишити у власності майно, яким фактично користуються, то суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати за позивачкою право власності на нежитлове приміщення № 144, загальною площею 261,4кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2К та визнати за відповідачем право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 56,9кв.м. та житловою 40,3 кв.м. Що стосується вимог про поділ майна подружжя, а саме, нежитлового приміщення № 269, загальною площею 85,6кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2л та визнання його приватною власністю позивачки, то в цій частині вимог слід відмовити, виходячи з того, що дане нерухоме майно було придбане [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 03.12.2015р., тобто вже після того, як сторони припинили ведення спільного господарства. Представниками сторін під час розгляду справи не було надано жодного доказу того, що дане нерухоме майно було придбане саме за спільні кошти подружжя (не дивлячись на те, що фактично шлюбні стосунки припинилися) та метою придбання були саме потреби родини сторін. Таким чином, дане нерухоме майно не підпадає під ознаки спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю позивачки, а тому в порядку поділу спільного майна подружжя не може бути розподілено. З огляду на це, в задоволені позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, а саме нежитлового приміщення № 269, загальною площею 85,6кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2л та припинення права спільної сумісної власності подружжя на цей обєкт слід відмовити. Загальна вартість майна, що передана у власність позивачки становить 1\~044\~460грн., а загальна вартість майна, що передана відповідачу становить 1\~819\~289грн., при цьому, як зазначила представник позивачки в додаткових поясненнях до позову, то позивачка не наполягає на компенсації різниці вартості ( а.с. № 61). Що стосується вимог позивачки про припинення права спільної сумісної власності подружжя, які заявлені на підставі ст.ст. 365, 370 ЦК України, то в цій частині вимог також слід відмовити, оскільки дані статті передбачають порядок припинення права особи на частку в спільній сумісній власності у разі виділу частки із майна. В даному ж випадку сторонами проведено поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, а тому порядок припинення права спільної сумісної власності передбачений ч. 3 ст. 372 ЦК України. Разом з тим, з огляду на те, що судом частково задоволено вимоги про поділ спільного майна подружжя, то враховуючи положення ст. 372 ЦПК України, суд вважає за можливе припинити право спільної сумісної власності сторін на наступне майно: автомобілі HONDA CR-V 2008р.випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) № SHSRE78708U012105, державний номер [NUMBER] та SUZUKI JIMNY, 2013р. випуску, чорного кольору, номер шасі ( кузова, рами) № JSAFJB43V00581003, державний номер [NUMBER]; квартиру № 71 в буд.№ 9 повул. Різничній в м. Дніпрі; нежитлове приміщення № 144, загальною площею 261,4 кв.м., що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2К. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнати за [PERSON] право приватної власності на нежитлове приміщення № 144, загальною площею 261,4кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2К та автомобіль HONDA CR-V 2008р.випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) № SHSRE78708U012105, державний номер [NUMBER], а за [PERSON] визнати право приватної власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 56,9кв.м. та житловою 40,3 кв.м. та автомобіль SUZUKI JIMNY, 2013р. випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) № JSAFJB43V00581003, державний номер [NUMBER]. В задоволені іншої частини позовних вимог слід відмовити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивачки задоволено частково, то суд вважає за можливе розподілити судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України наступним чином. Приймаючи до уваги, що позивачкою сплачено було судовий збір в розмірі 8000грн., виходячи з вартості майна 3\~120\~549грн., а даним рішенням задоволено вимоги щодо майна вартістю 2\~863\~749грн., то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 7341грн.65коп., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. В стягненні з відповідача іншої частини судового збору слід відмовити, у звязку з відмовою в задоволені частини позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial