Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

09 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком, в якому просить суд визначити та встановити постійним місцем проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з рідним батьком [PERSON], [INFO], по місцю постійного проживання рідного батька неповнолітньої дитини за адресою по [ADDRESS], залишивши неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на утриманні та вихованні батька [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з позивачкою народилася спільна дитина - син [PERSON], [INFO]. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 11.11.2005 року шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний. Після розірвання шлюбу подружжя проживало в режимі окремого проживання. Спільна неповнолітня дитина проживала з матір'ю по [ADDRESS]. На весні 2013 року неповнолітній син перейшов проживати до позивача, який на той період проживав зі своїми рідними батьками по [ADDRESS], в той час як в квартирі [ADDRESS], яка належить позивачу на праві власності, робився ремонт. Неповнолітній син виявив бажання проживати з позивачем, але з цього приводу він (позивач) не знаходить спільного порозуміння з матір'ю неповнолітнього сина - [PERSON], тому звернувся до суду з відповідним позовом. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечує, щоб їх син [PERSON], [INFO], проживав разом з батьком - [PERSON] за його постійним місцем проживання, про що надала суду письмову заяву. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України - позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що 11.11.2005 року рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, 05.03.2003 року, актовий запис №53. (а.с.7) Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.10.2003 року, актовий запис № 305. (а.с.6) Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитини, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання свої батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Згідно висновку органу опіки і піклування Охтирської міської ради щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] від 16.01.2014 року встановлено, шо на даний час малолітній [PERSON] фактично проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS]. Квартира однокімнатна, проведено сучасний ремонт, обладнана всіма необхідними електропобутовими приладами. У квартирі є окреме місце для сну та відпочинку дитини, місце для навчання, іграшки відповідно до віку та одяг відповідно до сезону. За результатами обстеження житлово - побутових умов для дитини за місцем проживання створені належні умови для відпочинку та розвитку. Дитина проживає у сприятливій сімейній атмосфері. Стан здоров'я дитини добрий. Турбуючись про досягнення сина у навчанні батько наймає йому репетиторів, привчає його до занять фізичною культурою та спортом, підтримує бажання сина спілкуватися із матір'ю. Орган опіки та піклування Охтирської міської ради (виконавчий комітет) вважає можливим визначити постійне місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з рідним батьком за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS]. Малолітній [PERSON] висловив своє бажання жити разом із батьком. Враховуючи ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, приймаючи до уваги, що відповідач позов визнала, не заперечує щоб дитина проживала разом з батьком та враховуючи думку дитини, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], з батьком буде відповідати його інтересам та вимогам закону. При цьому визначення місця проживання дитини з батьком не позбавляє матір права брати участь у вихованні дитини, його утримання, а також можливості вільно спілкуватися з ним. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved