Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

07 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва на право власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що СВК «Євминка» є правонаступником КСП «Євминка» у зв'язку зі зміною найменування останнього. Таким чином, СВК «Євминка» отримало увесь обсяг прав та свобод визначених чинним законодавством для КСП «Євминка». У відповідності до положень ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про колективні сільськогосподарські підприємства» колективне сільськогосподарське підприємство є суб'єктом права власності на усе майно. Члени мають право на отримання у власність конкретно визначеного майна лише в разі виходу зі складу членів Колективного сільськогосподарського підприємства та прийняття відповідного рішення. В 2000 році за рішенням членів було розпочато процедуру розпаювання майна. Однак, у зв'язку з протидіями з боку окремих осіб, фактично процедура формування пайового фонду була затверджена лише в 2009 році, коли рішенням Загальних зборів колишніх членів КСП «Євминка» було затверджено Пайовий фонд та його структуру. Власне лише з цього моменту у пайовиків виникло право на отримання у власність майна в порядку розпаювання. У відповідності до процедури передачі майна, затвердженої рішенням Загальних зборів співвласників майна колишнього КСП «Євминка» та викладеної в Порядку розподілу та використання майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Євминка» передбачено: «визначає користувачів пайового фонду майна реорганізованого підприємства, до яких перейшли зобов'язання з виділення майнових паїв співвласникам». Саме рішенням Загальних зборів співвласників колишнього КСП «Євминка» було прийнято рішення про обрання нового складу Комісії з вирішення майнових питань, що повинна була діяти на підставі - Положення про комісію з організації вирішення майнових питань КСП «Євминка» в складі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Надалі повноваження [PERSON] як члена комісії припинились, оскільки останній втратив право на пай в майні. За рішенням Комісії було обрано голову Комісії - [PERSON] та заступника [PERSON] Також загальними зборами було прийнято рішення - «Уповноважити на пошук користувача майна, який забезпечить його збереження, укладення з ним договору та передачу йому майна Комісію з вирішення майнових питань.» На виконання даного припису комісією з вирішення майнових питань, в особі [PERSON] було підписано Договір оренди № 2009/09-18-0 від 18.09.2009 року, у відповідності до якого було оформлено 18.09.2009 року Акт приймання-передачі майна до договору оренди № 2009/09-18-0 від 18.09.09 року, та підписано Договір схову № 2009/09-18-С від 18.09.2009 року, у відповідності до якого було оформлено 18.09.2009 року перелік майна, що буде передано на зберігання охоронцю відповідно до умов договору схову № 2009/09-18-С від 18.09.09 року. Таким чином, відповідно до умов вказаного Договору користувачем майна стало Приватне підприємство «Євминка-АГРО». Сторонами договору було обумовлено, що термін оренди становить 4 року. Таким чином, вказаний договір припинив свою дію як і право користування майном ПП «Євминка-АГРО» 18.09.2013 року. Вказані договори було затверджені рішенням Загальних зборів співвласників майна колишнього Колективного сільськогосподарського підприємство «Євминка» 19.09.2009 року. Таким чином в період з 18.09.2009 року до 18.09.2013 року виділення майна особам, які отримали відповідне рішення повинно здійснюватись не СВК «Євминка» а ПП «Євминка-АГРО». У зв'язку з закінченням терміну дії Договору оренди № 2009/09-18-0 від 18.09.2009 року та Договору схову № 2009/09-18-С від 18.09.2009 року, Комісією було передано усе майно згідно акту приймання-передачі, як правонаступнику від ПП «Євминка-АГРО» до СВК «Євминка». За період з 01.01.2012 року по дату подання позову жодне майно ПП «Євминка-АГРО» чи СВК «Євминка» не передавало будь-яким особам в порядку розпаювання. Однак, в червні 2014 року СВК «Євминка», як користувачу майна та уповноваженому на забезпечення збереження та дотримання вимог чинного законодавства щодо розпаювання майна особі стало відомо, що громадянкою [PERSON] було оформлено право власності на 33/100 часток об'єктів нерухомого майна визначених рішенням Загальних зборів. Вважає, що свідоцтво на право власності на нерухоме майно оформлене на [PERSON] є недійсним. Свідоцтво видано з порушенням норм чинного законодавства. На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати недійсним свідоцтво на право власності на нерухоме майно оформлене на [PERSON] щодо права власності на 33/100 частки об'єктів нерухомого майна за адресою [ADDRESS]; [PERSON] не зверталась до Комісії з вирішення майнових питань з клопотанням про виділення їй майна. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Судом встановлено, що згідно з протоколу Загальних зборів співвласників колишнього КСП «Євминка» від 06.06.2009 року (т.1 а.с.6) виділено у спільну часткову власність [PERSON]-34%, [PERSON]-33%, [PERSON]-33% з переліком конкретного майна. На підставі цього рішення вказаним особам було видано свідоцтво на право власності (т.2 а.с.101-а). Згідно акту прийому-передачі майна від 17.02.2012 року (т.1а.с.143) співвласникам згідно поданої ними заяви та наданого майнового сертифіката в сумі 72836 грн. та за домовленістю було передано нерухоме майно на загальну суму 46154 грн. Євминська сільська рада рішенням № 19 від 27.03.2012 року «Про оформлення права спільної часткової власності» вирішила оформити право приватної власності з послідуючою видачею свідоцтв про право спільної часткової власності на вказаних осіб (т.1а.с.86). Звертаючись до суду з позовом СВК «Євминка» просила визнати недійсним свідоцтво на право власності на нерухоме майно оформлене на [PERSON] щодо права власності на 33/100 частки об'єктів нерухомого майна за адресою [ADDRESS]. 16.05.2015 року представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно №22866230 від 11.06.2014 року оформлене на [PERSON] на комплекс, нежитлових будівель за адресою [ADDRESS] площею 1411,1кв.м. при цьому до заяви про уточнення позовних вимог приєднав світлокопію свідоцтва про право власності(т.2 а.с. 150-152). В порядку ст.10 ч.4 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні з урахуванням ст.ст. 58-59, ч.2 64 ЦПК України судом було запропоновано представникам позивача надати оригінал вказаного свідоцтва оскільки надана копія взагалі ніким не посвідчена до того ж з даної копії не вбачається ні серія ні номер даного свідоцтва, також неможливо прочитати відбиток печатки. Представник відповідача [PERSON] також наполягав на тому що вказаний доказ є неналежним та не допустимим. Проте позивачем не надано суду оригінал чи належним чином посвідчену копію свідоцтва про право власності. Крім того з матеріалів справи вбачається що власником 33/100 часток нерухомого майна є не [PERSON], а [PERSON] згідно свідоцтва серії САМ № 043308 від 17.07.2014 року (т.1а.с.92-93). З матеріалів справи також вбачається що визнання недійсним рішення Загальних зборів співвласників колишнього КСП «Євминка» від 06.06.2009 року (т.1 а.с.6) було предметом спору за позовом [PERSON] до апеляційного суду Чернігівської області по справі № 2508/5666/2012 від 28.06.2013 року, в задоволенні позовних вимог було відмовлено у зв'язку з недоведеністю (т.2 а.с.20-22). Ні свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЧНКЗ № 9-931 від 29.06.2001 року (т.1а.с.35), ні рішення Євминської сільської ради № 19 від 27.03.2012 року «Про оформлення права спільної часткової власності» (т.1 а.с.86) ні ким оспорені та ні скасовані. Разом з тим, вказана позиція з боку позивача відповідно до положень ст. 60 ЦПК України доведена не була. Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства закріплений у ст.11 ЦПК України та обраного позивачем способу захисту щодо предмета спору суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог не має. Зважаючи на той факт, що судом виконані вимоги процесуального закону щодо надання можливості сторонам рівних прав у поданні доказів та доведення перед судом їх переконливості, сторонам забезпечені права, передбачені ЦПК України, проте позивачем не доведені обставини, на які він послався в позові, суд вважає вимоги позивача такими, що не грунтуються на матеріалах справи, а позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed