Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

09.11.2015 року позивач звернулася з позовом до директора Першопокровської [PERSON] ст. Зінченко Т.М. про визнання незаконним наказу Першопокровської [PERSON] ст. № 23 від 01.09.2015р. « Про тарифікацію педагогічних працівників на 2015-2016 навчальний рік», в частині встановлення [PERSON] педагогічного навантаження у розмірі 24,5 годин на тиждень, зобовязання поновити [PERSON] попередні умови праці, встановивши педагогічне навантаження на 2015-2016 навчальний рік у розмірі 26,5годин на тиждень та стягнення на її користь моральної шкоди у розмірі 1500грн. та понесених судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 31.08.2005р. позивач працює в Першопокровській [PERSON] ст. на посаді вчителя німецької мови, має кваліфікаційну категорію «Спеціаліст вищої категорії». На підставі навчального плану Першопокровської ЗОШ на 2014-2015р. викладала 26,5 годин на тиждень. 11.09.2015р. позивач була ознайомлена з наказом №23 від 01.09.2015р. «Про тарифікацію педагогічних працівників на 2015-2016 навчальний рік», яким їй встановлено педагогічне навантаження 24,5години на тиждень, в звязку з чим зменшився розмір її заробітної плати. Вважає, що зменшення їй педагогічного навантаження на 2 години є незаконним, оскільки в порушення вимог ст. 32 ч.3 КЗпПУ , про зміну істотних умов праці її не повідомили не пізніше ніж за два місяці, крім того вкінці навчального року (до надання відпустки не було доведено до її відома педагогічне навантаження в наступному навчальному році, як того вимагає п.20 Типових правил внутрішнього розпорядку для працівників державних навчально-виховних закладів України. Також зазначає, що жодних змін в організації праці в школі не відбулося, адже навчальним планом на 2015-2016р. на вивчення німецької мови визначено 27,5годин та жодної виробничої необхідності в зменшенні їй педагогічного навантаження невідбулося. Крім того, вважає , що діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях та переживаннях, оскільки відповідач безпідставно змінив умови праці, що вимагає від позивача додаткових зусиль на організацію свого життя. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, крім того додали, що жодних підстав для зменшення позивачці педагогічного навантаження не відбулося, оскільки вона є спеціалістом з викладання німецької мови, жодних претензій до якості її роботи не було. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала заперечення, в яких зазначає, що з передбачених навчальним планом на 2014-2015 навчальний рік 26,5годин, з предмета німецької мови [PERSON] викладала тільки 25,0годин, а 1,5години з предметів захисту вітчизни та фізкультури з яких позивач не є фахівцем. На навчальний рік 2015-2016р. враховуючи збільшення годин з предмету саме німецької мови до 27,5годин в звязку з виробничою необхідністю (оскільки 27,5годин німецької мови є великим навантаженням для одного вчителя, що відображається на якості підготовки до навчального процесу) наказом начальника відділу освіти Нижньосірогозької державної адміністрації № 162-к від 03.09.2015р. тимчасово на період 2015-2016р. на посаду вчителя німецької мови призначено [PERSON]І, яка викладає 3 години на тиждень німецької мови в 1 та 2 класах. Крім того, зазначила, що розподіл педагогічного навантаження адміністрацією школи проведено відповідно до її компетенції та вимог закону, скасування або зміна педагогічного навантаження позивача до початку навчального року не є зміною істотних умов праці в розумінні ст. 32 КЗпПУ та не потребує попередження працівника за два місяці. Вважає, що позивачем не доведено належними та переконливими доказами, що саме діями відповідача порушені її законні права, що призвело до душевних страждань, та це вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Також, зазначила, що витрати на правову допомогу позивача не підтверджуються належним чином складеним розрахунком. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку про задоволення позову частково. Відповідно до статей 21, 24, 43 Конституції України, статті 5 КЗпП України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту трудових прав. На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Так, відповідно до ст. 25 Закону України «Про загальну середню освіту» педагогічне навантаження вчителя загальноосвітнього навчального закладу незалежно від підпорядкування, типу і форми власності - час, призначений для здійснення навчально-виховного процесу. Педагогічне навантаження вчителя включає 18 навчальних годин протягом навчального тижня, що становлять тарифну ставку, а також інші види педагогічної діяльності в такому співвідношенні до тарифної ставки: класне керівництво - 20-25 відсотків; перевірка зошитів - 10-20 відсотків; завідування: майстернями - 15-20 відсотків; навчальними кабінетами - 10-15 відсотків; навчально-дослідними ділянками - 10-15 відсотків. Розміри та порядок встановлення доплат за інші види педагогічної діяльності визначаються Кабінетом Міністрів України. Розміри тарифних ставок інших педагогічних працівників загальноосвітніх навчальних закладів встановлюються Кабінетом Міністрів України. Розподіл педагогічного навантаження у загальноосвітньому навчальному закладі здійснюється його керівником і затверджується відповідним органом управління освітою. Педагогічне навантаження вчителя загальноосвітнього навчального закладу незалежно від підпорядкування, типу і форми власності обсягом менше тарифної ставки, передбаченої частиною першою цієї статті, встановлюється тільки за його згодою. Ставки заробітної плати (посадові оклади) вчителів, викладачів, вихователів та інших педагогічних працівників виплачуються (норма годин на ставку встановлена, виходячи з 6-денного режиму роботи): за 3 години педагогічної (викладацької) роботи на день (18 годин на тиждень) вчителям I - XI (XII) класів шкіл та шкіл-інтернатів усіх типів і найменувань. Згідно із п. 63 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993 року за № 102 за погодженням з Мінпраці, ЦК профспілки працівників освіти і науки України, Мінфіном та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.05.1993 року за № 56, навчальне навантаження між вчителями, викладачами та іншими педагогічними працівниками розподіляється керівником установи за погодженням з профспілковим комітетом залежно від кількості годин, передбачених навчальними планами, наявності відповідних педагогічних кадрів та інших конкретних умов, що склалися в закладі. Обсяг навчальної та іншої педагогічної роботи, яку може виконувати педагогічний працівник за основним місцем роботи, граничними розмірами не обмежується. Згідно із навчального плану Першопокровської [PERSON] ст.. на 2014-2015 навчальний рік вбачається, що на викладання німецької мови було встановлено 25 годин на тиждень. Наказом Першопокровської [PERSON] ст. № 23 від 29 серпня 2014р. «Про тарифікацію педагогічних працівників на 2014-2015 навчальний рік» [PERSON] розподілено 26,5 годин тижневого навантаження, з яких 1,5год. - захист вітчизни 11 кл. та фізкультура 11 кл., а 25годин німецька мова з 1-11кл. Як вбачається з наказу № 23 Першопокровської [PERSON] ст.. від 01.09.2015р. « Про тарифікацію педагогічних працівників на 2015-2016 навчальний рік» педагогічне навантаження [PERSON] складає 24,5години на тиждень, з викладання німецької мови з 3-11кл., тобто зменшилось на дві години педагогічне навантаження позивачки порівняно з 2014-2015 навчальним роком. Робочим навчальним планом Першоповкровської [PERSON] ст.. на 2015-2016 навчальний рік на викладання німецької мови встановлено 27,5годин на тиждень. З наведеного вбачається, що у 2015-2016 році було збільшено загальне число годин на тиждень з викладання німецької мови, порівняно з попереднім навчальним роком , однак позивачу зменшено педагогічне навантаження на 2015-2016 навчальний рік, хоча вона являється фахівцем з викладання німецької мови, відповідно до диплому Київського державного педагогічного інституту іноземних мов від 20.06.1991р., свідоцтва про підвищення кваліфікації КВНЗ « Херсонська академія неперервної освіти» Херсонської обласної ради від 15.12.2012р., крім того станом на 01.09.2015р. інші вчителі які за фахом могли викладати німецьку мову в школі були відсутні, оскільки тільки 03.09.2015р. згідно наказу № 162-к на посаду вчителя іноземної мови Першопокровської [PERSON] ст.. призначена [PERSON] з тижневим навантаженням три години. Крім того, твердження представника відповідача, що зменшення позивачці педагогічного навантаження було зумовлено виробничою необхідністю суд не приймає до уваги, оскільки жодних змін в організації праці школи не відбулося, що підтверджується тим, що відповідачем не дотримано встановленого законодавством порядку проведення змін в організації виробництва і праці, відповідно до якого при змінах в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган повинен видати наказ про внесення змін в організацію виробництва і праці, розкрити зміст цих змін, дати відповідні доручення посадовим особам для здійснення таких змін. Конкретні працівники, істотні умови праці яких у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці підлягають зміні, персонально попереджаються про те, що з такого-то конкретного дня (але не раніше ніж через два місяці після персонального попередження) змінюються істотні умови їх праці. Відповідні працівники з майбутніми змінами істотних умов праці ознайомлюються під розписку. Протягом двох місяців від усіх відповідних працівників доцільно отримати письмову заяву про згоду продовжувати роботу після зміни істотних умов праці або про відмову від цього. Положеннями ч. 3 ст. 32 КЗпП України встановлено, що у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Відповідно до п.31 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», згідно з ч.3 ст.32 КЗпП в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов'язку поновити працівникові попередні умови праці. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що твердження представника відповідача, що скорочення педагогічного навантаження позивачу не являється зміною істотних умов праці в розумінні ст.32 КЗпПУ, являються необґрунтованими, оскільки в звязку з скороченням педагогічного навантаження змінився розмір оплати праці позивача, що в судовому засіданні не заперечувалось представником відповідача. Разом з тим, позивач в порушення вимог ст. 32 КЗпПУ не була повідомлена не пізніше ніж за два місяці про зміну істотних умов праці, що в судовому засіданні підтвердив представник відповідача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання незаконним наказу Першопокровської [PERSON] ст. № 23 від 01.09.2015р. «Про тарифікацію педагогічних працівників на 2015-2016 навчальний рік», в частині встановлення [PERSON] педагогічного навантаження у розмірі 24,5 годин на тиждень та зобовязання поновити [PERSON] попередні умови праці, встановивши педагогічне навантаження на 2015-2016 навчальний рік у розмірі 26,5годин на тиждень підлягають задоволенню. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких особа зазнала в зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин, які мають значення для правильного вирішення спору (статті 3, 4, 11, 31 ЦПК України). Враховуючи, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин справи. У зв'язку з тим, що в судовому засіданні встановлено факт незаконної зміни умов праці позивача, приймаючи до уваги тяжкість вимушених змін у житті позивача, обсяг душевних страждань, суд вважає доведеним факт того, що діями відповідача нанесено моральну шкоду позивачу, що в свою чергу є підставою для стягнення моральної шкоди на її користь, при цьому суд, враховуючи вимоги розумності та справедливості, вважає можливим стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 500грн., що на думку суду є співмірним до її моральних страждань. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦПК України). Як передбачено ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно із зазначеної норми склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу [PERSON] надано до суду договір про надання правової допомоги від 05.11.2015, укладений між нею та адвокатом [PERSON] , розрахунок витрат на правову допомогу [PERSON], квитанцію від 05.11.2015р. про сплату [PERSON] грошової суми за здійснення правової допомоги у розмірі 3 000 грн. (а.с. 46-48). Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Помилки, які містить розрахунок витрат на правовому допомогу позивача (граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за 10 годин робочого часу замість 5\~512 грн., зазначено 4\~539 грн.20 коп.) не може бути підставою для відмови в його стягненні, оскільки розмір витрат, виходячи з обсягу виконаної роботи, зазначеному в договорі про надання правової допомоги від 05.11.2015р. визначений в межах, передбачених Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Таким чином, судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial