Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

09.06.2021 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягувати з [PERSON] на його - [PERSON] користь як непрацездатного сина аліменти у твердій грошовій сумі розмірі 2\~500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та довічно. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що він - [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] . Позивач вказує,\~що вінє особою з інвалідністю І-Б групи з дитинства, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10 ААА від 05.06.2012 року, та отримує державну соціальну допомогу по інвалідності у розмірі 3538 гривень. Позивач зазначає, що пенсію, яку він отримує в невеликому розмірі не покриває навіть частину тих витрат, які він витрачає на ліки у зв`язку з хворобою, на оплату житлово-комунальних послуг, на їжу, тому його матеріальне становище є вкрай нужденним. Позивач стверджує, що він зареєстрований та проживаю разом з матір`ю - [PERSON] , яка є пенсіонером. Як вказує позивач, його батьки розлучились у 1998 році, при цьому, його батько - [PERSON] фінансово йому не допомагає, не дивлячись на його стан здоров`я, на його погане самопочуття та потреби в постійному сторонньому догляду. Так, позивач стверджує, що він є особою з інвалідністю з дитинства, його діагноз: дитячий церебральний параліч, помірно виражений спастичний тетрапарез (це один з різновидів ДЦП, що викликає порушення працездатності всіх кінцівок), а через наявні в нього вади опорно-рухового апарату (ДЦП), він частково не здатний до самообслуговування. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 10.06.2021року було прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~по цивільній\~справі за\~позовною заявою[PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання непрацездатного\~сина. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. У судове засідання 07.10.2021 року позивач не з`явився, однак його представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, та вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, зокрема, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, у судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом у судовому засіданні, позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. 26 серпня 1998 року шлюб між батьками [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Судовим розглядом встановлено, що на [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, а їх син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] . Крім того, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю І-Б групи з дитинства, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10 ААА від 05.06.2012 року, та отримує державну соціальну допомогу по інвалідності у розмірі 3538 гривень, що підтверджується довідкою УСЗН в Київському районі ДП та СП ОМР від 05.05.2021 року за №1125. Відповідно до медичного висновку про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі від 20.02.2020 року, [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю з дитинства, його діагноз: дитячий церебральний параліч, помірно виражений спастичний тетрапарез (це один з різновидів ДЦП, що викликає порушення працездатності всіх кінцівок), а через наявні в нього вади опорно-рухового апарату (ДЦП), він частково не здатний до самообслуговування. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ч. 2\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 198 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. З аналізу\~ст. 198 Сімейного кодексу України\~вбачається, що право на утримання повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги виникає на підставі спроможності надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1\~ст. 182 СК України) . Водночас, відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень у пункті 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~та ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини»\~в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ч. 3 ст.\~12,\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Заперечень щодо стягнення аліментів на утримання непрацездатного сина відповідачем суду надано не було. Згідно з ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача, оскільки [PERSON] є непрацездатною особою з інвалідністю І-Б групи з дитинства, його діагноз: дитячий церебральний параліч, помірно виражений спастичний тетрапарез (це один з різновидів ДЦП, що викликає порушення працездатності всіх кінцівок), а через наявні в нього вади опорно-рухового апарату (ДЦП), він частково не здатний до самообслуговування, дійсно проживає з матір`ю, яка піклується про нього, а його батьком є відповідач [PERSON] , який не надав будь-яких доказів неспроможності надавати таку матеріальну допомогу. Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. \~ Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України.

Outcome: approved