Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

07.12.2017 КП «ХТМ» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання у сумі 10252 грн. 33 коп., судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що КП «ХТМ» надає послуги з централізованого теплопостачання відповідачам за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі не сплачують послуги з теплопостачання вчасно та в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.04.2005 по 30.04.2016 у сумі 10252,33 грн. На підставі ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати з централізованого опалення у строки встановлені договором або законом; розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. 01.06.2016 КП «ХТМ» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідачів. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.06.2016 у прийняттізаяви відмовлено. Після чого, КП «ХТМ» звернулося до суду в позовному провадженні. В судовому засіданні представник КП «ХТМ» позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] проти задоволення позову у межах строків позовної давності не заперечували та вказали, що [PERSON] за вказаною адресою разом з відповідачами не проживав, хоча і зареєстрований. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як вбачається з довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України від 21.12.2017, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі. / а.с. 11-13/ Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 24 ЗУ «Про теплопостачання» передбачено обов'язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за статтею 25 вказаного Закону України у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зі змінами та доповненнями, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідачі зареєстровані і проживають у вказаній квартирі, та отримують, як споживачі, послуги з теплопостачання, які надаються КП «Харківські теплові мережі». З наданої відомості-розрахунку нарахувань та оплат за послуги з теплопостачання вбачається, що особовий рахунок відкритий на ім'я відповідача [PERSON] / а.с. 5/ Відповідачами не було спростовано розрахунок заборгованості наданого позивачем. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 25 ЗУ «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до відомості - розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.04.2005 по 30.04.2016 утворилася заборгованість у розмірі 10252 грн. 33 коп. / а.с. 5/ В судовому засіданні відповідачі зазначили про стягнення заборгованості з пропуском 3-хрічного строку позовної давності. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч. 1,5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як вбачається з матеріалів справи, КП «ХТМ» звернулося 01.06.2016 до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з боржників. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.06.2016 у прийнятті заяви відмовлено. / а.с. 4/ Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини 1 статті 95 ЦПК України (в редакції на час видачі судового наказу) є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності. Аналогічний правовий висновок щодо застосування частини другої статті 264 ЦК України міститься у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-214 цс 14. Враховуючи, що позивач звернувся до суду за захистом свого права, зокрема, щодо стягнення заборгованості з боржника в червні 2016 року (з заявою про видачу судового наказу), що потягло переривання строків позовної давності, то позивач має право на стягнення заборгованості в межах 3-х річного строку позовної давності, тобто з червня 2013 року. У зв'язку з цим, позовні вимоги про стягнення заборгованості за теплопостачання за період з 01 квітня 2005 року по 31 травня 2013 року задоволенню не підлягають у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Як вбачається з розрахунків, сума заборгованості за період з 01.06.2013 по 01.06.2016 складає 3735 грн. 65 коп. На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за теплопостачання підлягають частковому задоволенню в межах строків позовної давності. Твердження у судовому засіданні відповідачів стосовно того факту, що [PERSON] за вказаною адресою разом з відповідачами не проживав, хоча і зареєстрований, судом до уваги не береться, оскільки нічим не підтверджено. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, то стягненню з відповідачів підлягає судовий збір у розмірі 582 грн. 99 коп., а з позивача - 1017 грн., оскільки його сплату було відстрочено (3735,65 х 1600 / 10252,33 = 582,99) Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial