overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

08 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання повнолітнього сина, посилаючись на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час син [PERSON] продовжує навчання на денній формі навчання в Житомирському автомобільно-дорожньому коледжі Національного транспортного університету та потребує матеріальної допомоги зі сторони батька, який не надає матеріальної допомоги на його утримання, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала із підстав зазначених в ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнав. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] народився 07 лютого 1998 року в м.Житомирі в свідоцтві про народження якого в графі «батьки» записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до довідки від 29 січня 2016 року №3721 [PERSON] дійсно навчається на денній формі навчання на 3 курсі в Житомирському автомобільно-дорожньому коледжі Національного транспортного університету. Закінчує навчання в коледжі 30 червня 2017 року (а.с.5). Згідно ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Оцінивши надані докази на умовах змагальності і в межах заявлених позовних вимог, суд задовольняє позов про стягнення аліментів на час навчання повнолітнього сина [PERSON], оскільки він продовжує навчання після досягнення повноліття, не досяг 23 річного віку та потребує матеріальної допомоги. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

08 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 2010 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. В судовому засіданні позивач поданий позов підтримав і наполягав на його задоволенні. Відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 02.10.2010 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Примирення між сторонами з боку позивача не можливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

08 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що подальше збереження шлюбу та сім'ї з відповідачем неможливе, так як в період подружнього життя між ними почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. У судове засідання позивач надав заяву в якій просить провести розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, строк на примирення не потрібен. Судові витрати залишає за собою. У судове засідання відповідач надала заяву в якій просить провести розгляд справи без її участі, позов визнає в повному обсязі, строк на примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу бажає мати прізвище - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Судом встановлено, що сторони 11 жовтня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадського стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області, Україна, зареєстрували шлюб, актовий запис за №86, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Відділом РАГС Корюківського РУЮ Чернігівської області від 11 жовтня 2003 року. Від спільного подружнього життя сторони мають одну неповнолітню дитину, дочку - [PERSON] [INFO]. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі між сторонами, почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. Подружжя неодноразово намагалось налагодити нормальне сімейне життя, але спроби давали результат тільки на незначний час. Останнім часом відносини в сім'ї загострились. Сварки та суперечки виникали все частіше. Вищевказана поведінка обох призвела до того, що подальше збереження шлюбу та сім'ї стало неможливим. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя якщо, це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу та сім'ї неможливе, а тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, а позивач просить судові витрати залишити за ним, то ці витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

08 лютого 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 03 серпня 2002 року, від якого мають доньку Аміну, [INFO] та доньку Камілу, [INFO]. З серпня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

08 лютого 2016 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюбні відносини між позивачем та відповідачем розірвані. Відповідач з липня 2010 по теперішній час за місцем реєстрації не проживає, особистих речей у квартирі не має. Всі обовязки по утриманню житлової площі квартири, оплаті комунальних послуг та газопостачання, а також електроенергію, в даний час несе позивач. Наявність реєстрації відповідача у квартирі позбавляє позивача можливості у повній мірі користуватися належними правами по утриманню житла та ним несуться додаткові обовязки по його утриманню. Враховуючи, що відповідач без поважних причин не проживає у квартирі понад шість місяців, тому вважає відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засідання позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом публікації в пресі оголошення про виклик до суду (а.с. 28). Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до довідки № 240 від 02.02.2016 виданої Остерською квартирно-експлуатаційною частиною Будинкоуправління № 1, [PERSON] прописана в [ADDRESS]. На даній житловій площі прописано з правом на площу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /а.с. 8/. Згідно акту обстеження квартири за адресою [ADDRESS] комісією у складі депутата Деснянської селищної ради [PERSON], сусідів [PERSON] та [PERSON] було встановлено, що в даній квартирі [PERSON] не проживає з 01.07.2010 /а.с. 9/. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повністю підтвердили викладене позивачем. Згідно зі ст. 71 ЖК Україну за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім'ї зберігається право користування житловим приміщенням строком 6 месяців у разі поважних причин відсутності. Стаття 72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином відповідач не проживає в житловому спірному приміщенні більш 6 месяців без поважних причин, у зв'язку з чим втратив право користування спірним житлом. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

08 лютого 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судове засідання сторони не з'явилися, у поданих письмових заявах просилисправу слухати за їх відсутності, а позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 березня 1989 року (а.с. 17). Від шлюбу мають повнолітню дитину. Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, шлюбні відносини припиненіу 2013році. Поновлювати шлюбні стосунки наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

08 лютого 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 08 серпня 1998 року у відділі РАГС м.Костянтинівки Донецької області, актовий запис № 294, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили з листопада 2014 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08 серпня 1998 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 294, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-НО № 009695, виданим відділом РАГС м.Костянтинівки Донецької області (а.с.12). Сторони від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] (а.с.9-10), та [PERSON], [INFO] (а.с.11). З листопада 2014 року сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

08 лютого 2016 року, позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що з відповідачем мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, чим ставить позивача в скрутне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дитини, на її користь. У судове засідання сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач - позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, відповідач - позов визнав у повному обсязі, згоден сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Як встановлено та підтверджено матеріалами справи, [INFO] року [PERSON] народила сина - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 936 від 24.07.2012 року та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 24.07.2012 року, батьком дитини записано відповідача - [PERSON] (а.с. 6-7). Судом встановлено, що сторони на даний час не підтримують шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Малолітня дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач офіційно працює, отримує щомісячний, стабільний дохід, стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб не немає, у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визнання відповідачем пред'явленого позову, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

08 лютого 2016 року, позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування якого вказала, що з серпня 2009 року з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина у добровільному порядку не надає, чим ставить позивача в скрутне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дитини, на її користь. У судове засідання сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач - позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, відповідач - позов визнав у повному обсязі, згоден сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Судом встановлено, з серпня 2009 року по жовтень 2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] року позивач народила сина - [PERSON], батьком дитини у свідоцтві про народження зазначено відповідача по справі (копія свідоцтва про народження, а.с. 4). Після припинення шлюбних відносин, дитина залишилась проживати з матір'ю та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач з січня 2016 року перестав надавати матеріальну допомогу на утримання сина, що є обтяжуючим фактором для позивача. Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, відповідач стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб немає, позов визнав у повному обсязі, що не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про можливість відповідачем сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

08 лютого 2016 року позивач звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 грудня 2013 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки надає не в достатньому розмірі, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище, а тому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно її віку, щомісячно і до повноліття дочки. Сторони в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. При цьому позивач надала заяви про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, вдруге в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 22 грудня 2013 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.3), від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], (а.с.4). Відповідно довідки № 82 від 16 лютого 2016 року, [PERSON], має на утриманні дочку - [PERSON], 2015 р.н. (а.с.20). Згідно довідки сімейного лікарі від 17 лютого 2016 року, [PERSON] ,здорова (а. с. 19). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, в тому числі те, що відповідач являється батьком дитини, допомогу на утримання доньки в достатньому розмірі не надає, даних щодо наявності інших утриманців, незадовільного стану здоров'я відповідача або стягнень з нього по виконавчим документам судом не встановлено, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст. ст. 180, 182 СК України,

Outcome: approved