Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

08.08.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] і просить постановити рішення, яким розірвати їхній шлюб зареєстрований 03.02.2009 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, - залишити сина, [PERSON], [INFO].н. проживати з нею, - стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO].н. в твердій грошовій сумі в розмірі по 900,00 грн. щомісячно з моменту звернення до досягнення дитиною повноліття, - витрати пов'язані з судовим розглядом та отримання свідоцтва про розірвання шлюбу покласти на відповідача. 03.09.2014 року [PERSON] подано заяву, з якої вбачається, що позивач відмовляється від позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача та стягнення з відповідача витрат пов'язаних з судовим розглядом та отримання свідоцтва про розірвання шлюбу. З позовної заяви поданої позивачем, [PERSON] вбачається, що 03.02.2009 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб з відповідачем, [PERSON] У шлюбі народився син, [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Сімейне життя не склалося по тій причині, що у них, як в подружжя відсутнє взаєморозуміння, постійно виникають сімейні конфлікти, відсутня взаємна повага один до одного. Чоловік неодноразово піднімав на неї руку, в результаті чого їй були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої ЧМТ. Все це негативно впливає на сімейну атмосферу, а головне на психіку дитини, що і призвело до розпаду сім'ї. Тому подальше перебування в шлюбі неможливе. Просить шлюб розірвати та дитину залишити проживати з нею, залишити їй прізвище [PERSON]. [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Згідно поданої заяви, позовні вимоги підтримує повністю з викладених у позовній заяві підстав, просить залишити їй дівоче прізвище [PERSON], і справу розглянути без її участі. Також не заперечує, щодо заочного розгляду справи (а.с.15). Відповідач, [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, про що свідчать судові виклики та поштове повідомлення про отримання виклику (а.с.14), однак в суд на розгляд справи не з'явився. Суд до уваги подану заяву [PERSON] про відкладення розгляду справи не бере, в зв'язку з тим, що відповідач не вказав поважної причини неявки в судове засідання (а.с.19). Вказана причина відповідачем визнана неповажною, а відтак зі згоди позивача суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.02.2009 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.06.2014 року (а.с.4). У шлюбі народився син, [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сімейне життя у подружжя не склалося по тій причині, що у них відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, склалися неприязні стосунки, часто виникали конфлікти. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд визнав, що позивач втратив почуття любові, поваги до відповідача, між сторонами немає взаєморозуміння, тобто тих основ, на яких утримується міцна сім'я. А подальше проживання з відповідачем викличе психологічні стреси, від яких необхідно вберегти як самого позивача так і відповідача. За таких умов подальше співжиття між сторонами є неможливим. Згідно ч.1 ст. 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної поваги, любові, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. За змістом ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка виявила бажання залишити їй прізвище «[PERSON]». У визначений судом строк відповідачем не подано письмових заперечень проти позову та доказів, які б обґрунтовували заперечення відповідача проти позову. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного, ст.ст. 24, 55-56, 113, 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved