Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

07 грудня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягнути із [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], 04.03.2014р.н. у розмірі 1/3 усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,починаючи з дня предявлення позову до суду. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є матірю [PERSON], 04.03.2014р.н., а батьком дитини є [PERSON] Шлюб між сторонами розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська. З травня 2014р. відповідач припинив надання матеріальної допомоги на сім'ю та утримання дитини, фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У судове засідання позивач не зявилась. Від неї надійшла заява, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судові засідання двічі підряд не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 14 лютого 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №101, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від шлюбу у сторін є малолітня дитина: донька [PERSON], 04 березня 2014р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.2). Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,\~\~ніж\~\~30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач є працездатним та працює, не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає разом із позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Згідно з п.1 ч.1\~ст.367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~\~позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved