Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

08 липня 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Хорошівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай) площею 1,95 га. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона з 1959 року по 1991 рік працювала в колгоспі «Поділля» (після реорганізації: КСП - спілка селян «Поділля», СВК «Ранкова зоря») с. Хорошів Білогірського району Хмельницької області та після виходу на пенсію залишалася його членом. Зазначає, що у відповідності до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» вона, як пенсіонер колгоспу «Поділля», а пізніше КСП - спілки селян «Поділля», СВК «Ранкова зоря» с. Хорошів Білогірського району Хмельницької області, та член цього підприємства, має право на земельну частку (пай) на території Хорошівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області, однак через помилку керівництва підприємства її не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), а тому просить відновити її порушене право, задовольнивши позовні вимоги. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Крім того, [PERSON] пояснила, що вона дізналася про порушене право ще в 2000 році, коли їй правлінням СВК « Ранкова зоря» було видано довідку про не включення до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), однак через правову необізнаність та складні життєві обставини вона своє порушене право на даний час не відновила. Відповідач - Хорошівська сільська рада Білогірського району Хмельницької області про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява, в якій вказується, що вимоги позивача слід задовольнити, а розгляд справи проводити у відсутності представника сільської ради. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин), п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720 від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 24 постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає з моменту передачі членам КСП державного акта на право колективної власності на землю. Виходячи зі змісту вказаних вимог закону особа набуває права на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 1959 року по 1991 рік працювала в колгоспі «Поділля» (після реорганізації: КСП - спілка селян «Поділля», СВК «Ранкова зоря») с. Хорошів Білогірського району Хмельницької області та була його членом, що підтверджується записами в трудовій книжці колгоспника (а.с. 5-6), архівною довідкою Білогірського районного трудового архіву Білогірської районної ради Хмельницької області від 19 березня 2019 року № 181 (а.с. 7), архівною довідкою архівного відділу Білогірської РДА від 04 липня 2019 року № 04-06/107 (а.с. 9) та довідками правління СВК «Ранкова зоря» від 20 березня 2000 року № 236 (а.с. 27, 36). Із довідки відділу у Білогірському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 03 липня 2019 року № 31-22-0.19-379/103-19 (а.с. 10) та рішення Хорошівської сільської ради народних депутатів Білогірського району Хмельницької області від 25 травня 1995 року (а.с. 46-60) слідує, що Державний акт на право колективної власності на землю був виданий КСП - спілка селян «Поділля» с. Хорошів Білогірського району Хмельницької області 28 грудня 1995 року на підставі рішення Хорошівської сільської ради народних депутатів Білогірського району Хмельницької області від 25 травня 1995 року з доданим до нього списком громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства. З показань позивача в судовому засіданні, довідок правління СВК «Ранкова зоря» від 20 березня 2000 року № 236 (а.с. 27, 36) та повідомлення відділу у Білогірському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 03 вересня 2019 року № 31-22-0.19-517/103-19 (а.с. 61) встановлено, що позивач [PERSON] до цього списку включена не була, сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримувала. Таким чином, невключенням позивача [PERSON] в 1995 році до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), було порушено її право на отримання в подальшому сертифіката на земельну частку (пай), тобто право позивача було порушено в 1995 році. Проте до суду з даним позовом позивач звернулася лише 08 липня 2019 року (а.с. 2-3), а до відділу у Білогірському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про видачу сертифіката на право на земельну частку (пай) - 07 серпня 2019 року (а.с. 62). При цьому, про порушення своїх прав на земельну частку (пай) позивачу [PERSON] стало відомо ще в березні 2000 року, що слідує із змісту наданих останньою оригіналів довідок правління СВК «Ранкова зоря» від 20 березня 2000 року № 236 (а.с. 27, 36). Відповідно до ст. 71 ЦК України (в редакції 1963 року), загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. За змістом ст. 76 ЦК України (в редакції 1963 року), перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством і статтями 78 і 79 цього Кодексу. Статтею 80 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. У відповідності до ст. 75 ЦК України (в редакції 1963 року) позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Наведені вище обставини справи свідчать про те, що позивач [PERSON] з моменту видачі КСП - спілці селян «Поділля» с. Хорошів Білогірського району Хмельницької області в 1995 році Державного акта про право колективної власності на землю з долученим до нього списком осіб - членів колективного сільськогосподарського підприємства до 2019 року не вчиняла будь-яких дій для встановлення її права на земельну частку (пай), тобто пропустила строк позовної давності для звернення до суду, доказів в підтвердження наявності поважних причин пропуску такого строку не навела, що є підставою для відмови в позові. Крім того, вирішуючи даний спір, суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, не приймає визнання позову відповідачем Хорошівською сільською радою Білогірського району Хмельницької області (а.с. 35), оскільки таким визнанням порушуються вимоги чинного законодавства та права інших осіб.

Outcome: dismissed