Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

09.03.2016 року заявник звернувся до Марківського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту смерті, в обґрунтування якого зазначив наступне. 24.02.2016р. померла дружина заявника [PERSON] у м.Луганську, про що було видане лікарське свідоцтво про смерть, на підставі якого у подальшому заявником було отримано свідоцтво про смерть, видане Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції. Зазначене свідоцтво видане установою, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній Україні території. Заявник звернуся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганської області для проведення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть [PERSON] на підставі лікарських документів, виданих за місцем смерті та свідоцтва про смерть. Однак, листом № 125/02.2-2.31 від 09.03.2016р. йому було відмовлено в державній реєстрації смерті з таких підстав, що заявником предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. На підставі викладеного, просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла 24.02.2016 року у м.Луганську внаслідок ракової інтоксикації; допустити негайне виконання рішення суду та зобовязати відділ РАЦС Марківського РУЮ в Луганській області зареєструвати смерть у встановленому законом порядку. У судове засідання заявник не прибув, до початку слухання справи надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганської області у судове засідання не прибув, до початку слухання справи по суті надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти заяви не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.02.2016 року померла дружина заявника [PERSON] у м.Луганську, про що було видане лікарське свідоцтво про причину смерті №65 від 25.02.2016 р. Причина смерті згідно довідки ракова інтоксикація. На підставі вказаної довідки Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції було зареєстровано факт смерті дружини заявника, про що видано свідоцтво про смерть серії I-ВВ №002374. Зазначене свідоцтво видане установою, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній Україні території. Заявник звертався до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганської області для проведення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть [PERSON] на підставі лікарських документів, виданих за місцем смерті та свідоцтва смерті. Але листом від 09.03.2016р. за №125/02.2-2.31 йому було відмовлено на тій підставі того, що ним предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть також бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст. 11 ч. 1 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За ст. 259 ч. 2 ЦПК України, рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. \~\~\~\~ Відповідно до п.1 вказаної Постанови, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Зі змісту поданої [PERSON] заяви вбачається, що встановлення факту смерті [PERSON] необхідне йому для проведення державної реєстрації смерті на території України, яка контролюється державними органами. \~\~\~\~ Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою захисту прав особи, суд вважає заявлені вимоги в частині встановлення факту смерті підлягаючими задоволенню. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог заяви [PERSON] в частині зобовязання відділ РАЦС Марківського РУЮ зареєструвати смерть [PERSON] у встановленому законом порядку, оскільки відповідно до ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. За таких обставин, суд приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою захисту прав особи, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Судові витрати на підставі ч.7 ст.235 ЦПК України не відшкодовуються. \~\~\~\~ Відповідно до п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення фікту смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved