Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

07 вересня 2018 року позивач звернувся з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в обґрунтування позову зазначив, що він працює в ПАТ «Запоріжжяобленерго». Відповідач нараховує, але не виплачує йому заробітну плату, що призвело до виникнення заборгованості у загальній сумі 37 227,18 грн., яку він просить стягнути з відповідача. 09 жовтня 2018 року представником позивача подано уточнення до позовної заяви в якій позивач просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату у загальній сумі 39 864,59 гривень. До теперішнього часу заборгованість із заробітної плати з боку відповідача не погашена. Ухвалою суду від 10.09.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін про дату, час та місце його проведення та витребувано у ПАТ «Запоріжжяобленерго» довідку - розрахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу. Згідно відзиву на позовну заяву, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що заборгованість з виплати заробітної плати за листопад 2017 року частково погашена, а за травень 2018 року погашена повністю. Заборгованість згідно довідки станом на 23.10.2018 року складає 31 964,06 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував в повному обсязі. Представником позивача, адвокатом [PERSON], подано клопотання у якій він просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримував в повному обсязі. Відповідачем, разом з відзивом на позовну заяву подано заяву в якій він просить позовну заяву позивача розглянути без участі представників відповідача. Відзив підтримував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.1973 року, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Слід зазначити, що несвоєчасна або неповна виплата відповідних належних людині виплат, зокрема заробітної плати, порушує конституційний принцип, який гарантує забезпечення державою життєвого рівня достатнього для задоволення необхідних життєвих потреб і порушує право власності громадян на такі виплати, згідно позиції Європейського Суду з прав людини це є прямим порушенням статті першої Протоколу № 1 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», де зазначено: «Всяка фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Судом встановлено, [PERSON], [INFO] з 15.08.2013 року працює на Публічному акціонерному товаристві «Запоріжжяобленерго» на посаді електромонтера розподільчих мереж, що підтверджується копією наказу №2429-к від 15.08.2013 року. Починаючи з вересня 2017 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання по виплаті працівнику заробітної плати за відпрацьований час. Станом на 01 липня 2018 року заборгованість по заробітній платі становить: за вересень 2017 року в сумі 12815,89 грн. за листопад 2017 року в сумі 2738,58 грн.; за грудень 2017 року 4015,17 грн.; за січень 2018 року 6215,07 грн.; за березень 2018 року в сумі 4285,95 грн., квітень 2018 року в сумі 1893,40 грн., Загальна сума заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за вищевказаний період станом на 23 жовтня 2018 року становить 31 964,06 грн. Зазначені обставини визнані відповідачем шляхом вказання цих сум в довідці, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень ст. 82 ЦПК не підлягають доказуванню. Таким чином, відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі у судовому порядку. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати підлягають частковому задоволенню, та стягненню на користь позивача підлягає нарахована, але фактично не виплачена заробітна плата у розмірі 31 964,06 грн.. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі [PERSON] і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором про надання правової допомоги, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, актами виконаних робіт №05/09-1 від 05.09.2018, №09/10-1 від 09.10.2018, №13/11-1 від 13.11.2018 на суму 7 000,00 гривень та відповідними квитанціями № 05/09 від 05.09.2018, №09/10-1 від 09.10.2018, №13/11-1 від 13.11.2018. За змістом ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем у відзиві було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Суд частково погоджується із доводами відповідача, виходячи з таких підстав. Так, в даному випадку у даній справі проводилось лише одне судове засідання, в якому приймав адвокат участь. Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є не співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом наданих послуг, розміром позовних вимог, справа не є складною, не потребує значного часу на виконання робіт, тому на підставі ч. 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 2 500,00 гривень. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial