Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

07 вересня 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів та позбавлення його батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народилось донька [PERSON] . Заочними рішеннями Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 березня 2016 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі 1000 грн., починаючи з 19 січня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. З 2014 року донька перебуває на її повному утриманні, відповідач будь-якої допомоги у її утримання не надавав, не виявляв бажання спілкуватись з нею, не відвідував ні вдома ні в школі, не приймає ніякої участі у її вихованні, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, має заборгованість по сплаті аліментів. Байдужа поведінка відповідача свідчить про його свідоме ухилення від виконання обов`язків по вихованню доньки, а тому органом опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради складено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] . Також зазначала, що визначений судом розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1000 грн. є меншим, визначеного ч.2 ст. 182 СК України мінімального розміру аліментів та не може забезпечувати належний рівень матеріального утримання дитини. У судове засідання представник позивачки адвокат Кашин В.А. подав заяву, у якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити, розгляд справи провести у його та позивачки відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду не заявляв, відзиву на позов не подав. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області Білокопитий В.В. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, наданий висновок органи опіки та піклування підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 грудня 2021 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . Шлюб між сторонами розірвано заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 березня 2016 року. Рішенням того ж суду від 28 березня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 грн., починаючи з 19 січня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. З 2014 року [PERSON] залишилася проживати із матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки ухиляється свідомо, без поважних на те причин. Так, з часу розірвання шлюбу із позивачкою не спілкується із донькою, не відвідує її, не цікавиться її здоров`ям, не бере ніякої участі в її матеріальному забезпеченні, вихованні та навчанні, не сплачує аліменти, присуджені за рішенням суду, не виявляє щодо неї батьківського піклування та турботи. Ці обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження [PERSON] ; рішеннями Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 березня 2016 року про розірвання шлюбу та стягнення аліментів; розрахунком заборгованості зі сплати аліментів. Згідно положень п.2 ч.1 ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 06 липня 2021 року позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини. Оцінивши усі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої доньки без поважних причин, не бажає займатись її вихованням і в майбутньому, а тому відповідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України його слід позбавити батьківських прав відносно цієї дитини. При вирішенні вимог позивачки про зміну розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 березня 2016 року суд виходить з наступного. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Отже, законом передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2021 року становить 2013 грн. Ураховуючи, що рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1000 грн. ухвалено судом до внесення відповідних змін до СК України, якими передбачено мінімальний розмір аліментів, суд уважає, що визначений судом розмір аліментів не забезпечує належного матеріального утримання дитини. Суд уважає, що позивачкою доведено, що відповідач є фізично здоровим, працездатним, на його утриманні відсутні інші непрацездатні особи, а тому він здатен сплачувати аліменти у частці від його доходу. Ураховуючи викладене, суд уважає, що позов підлягає задоволенню. Оскільки позивачка звільнена судом від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на рахунок держави.

Outcome: approved