Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

10.02.2021 року [PERSON] в інтересах своєї малолітньої доньки [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа [PERSON] , в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] є власницею однієї другої частки будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 27.09.2017. В зазначеному домоволодінні зареєстрований відповідач [PERSON] , який фактично в ньому не проживає з березня 2018 року по теперішній час. Факт реєстрації відповідача позбавляє позивача можливості в повній мірі використовувати об`єкт власності та чинить перешкоди у належному користуванні та розпорядженні майном. Законний представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Від представника позивача - адвоката Юрчак Я.І. надійшла про розгляд справи без її участі. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, у зв`язку з чим, за відсутності заперечень позивача проти такого вирішення справи, справа розглядається в порядку\~ст. 280 ЦПК України\~шляхом ухвалення заочного рішення на підставі доказів, що є у справі. В судове засідання третя особа не з`явилася, повідомлена належним чином. Дослідивши подані документи та матеріали, судом встановлено наступне. На підставі договору дарування однієї другої частки житлового будинку від 27.09.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-971, [PERSON] є власницею Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] . Як вбачається з відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області (надійшло до суду 19.03.2021 року) [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.02.2021, [PERSON] є власницею Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] . Як вбачається з Акту про не проживання від 05.02.2021, підписаного сусідами позивачки, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає з березня 2018 року. Судом було встановлено, що відповідач у вищезазначеному будинку не проживає з 2018 року. Права власника житлового приміщення також визначені\~ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч.1\~ст.156 ЖК України\~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1\~статті 405 ЦК України\~встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2\~ст.405 Цивільного кодексу України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки між сторонами відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, відповідач не проживає та не користуються житловим приміщенням зазначеного будинку більше року, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] .

Outcome: approved