Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

07 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 33 по вул. Матросова в с. Галицинове Вітовського району Миколаївської області. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що йому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 18 березня 1993 року належить житловий будинок № 33 по вул. Матросова в с. Галицинове Вітовського району Миколаївської області. 28 грудня 1992 року у спірному житловому будинку була зареєстрована його невістка відповідачка [PERSON]\~\~ На сьогоднішній день у вказаному будинку зареєстровані позивач [PERSON], його дружина [PERSON], донька [PERSON], онука [PERSON], зять [PERSON], та відповідачка [PERSON] Відповідачка не проживає у будинку з 1996 року, житлом не цікавиться, за комунальні послуги та утримання будинку не платить. Оскільки відповідач відмовляється знятись з реєстрації в добровільному порядку, позивач змушений звернутись до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи судом повідомлена своєчасно та належним чином. Справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши письмові докази, суд судом встановлено наступне. Будинок за адресою: с. Галицинове вул. Матросова, 33 Вітовського району Миколаївської області належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок від 18 березня 1993 року (а.с. 4). З довідки Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 06 червня 2016 року №595 вбачається, що в будинку №33 по вул. Матросова в с. Галицинове Вітовського району Миколаївської області, зареєстровані: позивач - [PERSON], його дружина [PERSON], донька [PERSON], онука [PERSON], зять [PERSON], та відповідачка [PERSON] (а.с. 6). Згідно з актом про непроживання від 25 травня 2016 року [PERSON] не проживає за адресою [INFO] з 1996 року (а.с. 5). Статті 150, 156 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх виселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Водночас, ст. 405 ЦК України встановлює сервітутне право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Зокрема: члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону України, а житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником; член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. До членів сім'ї власника належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України (дружина (чоловік), їх діти і батьки). Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником житла і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування житловим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України.\~\~ Відповідно до вимог ст. ст. 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України суд визнає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, так як під час судового розгляду знайшло своє підтвердження непроживання відповідачки за вказаною адресою з 1996 року, тобто більш ніж 1 рік, будь-яких домовленостей між сторонами про інші умови припинення права користування житлом не встановлено, що підтверджується відповідним змістом письмових доказів у справі, а також наявність у позивача законних підстав на вимогу щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved