Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

09.10.2014 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в остаточній редакції якого просила триметровий залізо-бетонний паркан, який зведений [PERSON], перенести на 2 метри, висотою у 1 метр: від вікна кв. № 4, на 2 метри, висотою 1 метр; від гаражу з льохом, кв. № 4, на 2 метри, висотою в 1 метр; від дороги для виходу жильців, кв. [ADDRESS] та виїзду автомобілів на вулицю та з [ADDRESS], на прибудинкову територію буд. 1-Б, на 2 метри, висотою 1 метр; прибрати дерево, що затемнює вікно кв. № 4 та смітить у дворі кв. № 4; прибрати бєсєдку з листям винограду, що в'ється на ній та б'ється по склу кв. № 4, на 2 метри від паркана, висотою на 1 метр; прибрати двері, що вбудовані в паркан для переходу до саду [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що будинок [ADDRESS] належить дистанції колії ДП «Південна залізниця», будинок одноповерховий - із 4 квартир, у 9-10 метрах від колії Київського напряму Південної залізниці. Всі квартири приватизовані. Земля прибудинкової території жителями не приватизована. Об'єднання власників квартир не створено. Зазначає, що даний триметровий залізо-бетонний паркан побудовано близько: від гаражу та льоху кв. № 4; виходу жильців кв. [ADDRESS], в'їзду та виїзду автотранспорту. З даху даного гаражу вода стікає під паркан. Огорожа та виноградні гілки затемнюють приміщення до кімнати, вона вимушена вмикати світло. Листя винограду засмічує територію двору. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, надала пояснення аналогічні вищевикладеним. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, у запереченнях проти позову зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували б, що вона має право користування земельною ділянкою, що сторонами чи іншими особами установлено певний порядок користування двором. Відповідач не здійснював будь-яких дій, які могли порушити права та законні інтереси позивача. До того ж позивач не є належним позивачем, оскільки не є власником житлових приміщень та земельної ділянки. Треті особи у судове засідання не з'явилися, заява про розгляд справи за їх відсутності надійшла лише від представника Харківської дистанції колії ДП «Південна залізниця», усі інші повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи. Заяв про відкладення справи розглядом або розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено та не оспорюється сторонами, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням суду апеляційної інстанції від 20.10.2014 р. встановлено , що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 13.12.2007 р нотаріусом 5 ХДНК за реєстровим № 7-859, згідно яким [PERSON] передала у власність безкоштовно, а [PERSON] прийняв в дар вказану квартиру. Право власності зареєстровано у КП «ХМБТІ» 11 січня 2008 року. Зазначений будинок знаходиться на балансі Харківської дистанції колії Південної залізниці. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, знаходиться в мережі відводу Південної залізниці(а.с. 78-79). Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходить із того, що [PERSON] не є власником кв. [ADDRESS],власником житлових приміщень є [PERSON], який з позовними вимогами до суду не звертався . У даному випадку [PERSON] не є належним позивачем у справі. Оскільки цивільно-процесуальне законодавство України не передбачає можливості заміни неналежного позивача , при пред'явленні позову неналежним позивачем суд не вправі повернути йому заяву чи відмовити у відкритті провадження у справі, якщо відсутні підстави, передбачені статтями 121, 122 ЦПК, а за наслідками розгляду справи відмовляє в задоволенні позову. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed