Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

07 червня 2016 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вона починаючи з квітня 2008 року постійно проживає разом зі своїм чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] в буд. №53 по вул. Халхінгольській в м. Дніпропетровську. 2/3 частини спірного житлового будинку належать її чоловіку на праві власності. Інші 2/6 частини житлового будинку, що залишилися не зареєстрованими, належать по праву спадкування донькам чоловіка: [PERSON] та [PERSON] При зверненні до органу реєстрації за своїм постійним місцем проживання позивач було відмовлено з тих підстав, що відповідач [PERSON] не надала на те згоду. На реєстрацію сина позивача відповідач згоду надала. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право користування житловим приміщенням житловим будинком, що знаходиться за адресою: вул. Халхінгольська, б.53 у м. Дніпропетровськ. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставі викладених в позовній заяві обставин. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. \~\~\~\~ Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 2008 року постійно проживає зі своїм чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] в буд. №53 по вул. Халхінгольській в м. Дніпропетровськ, 2/3 частини якого належать її чоловіку на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 30.01.2014 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.01.2014 року (а.с. 6-9). Факт перебування позивача у шлюбі з [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб від 30.06.2006 року (а.с. 10). Інші 2/6 частини житлового будинку належать по праву спадкування донькам чоловіка позивача [PERSON] та [PERSON] Відповідно до актів від 26.05.2016 року та 05.09.2015 року завіреного головою квартального комітету позивач [PERSON] проживає [INFO] з 26.04.2008 року (а.с. 12-13). Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщення. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, як член сім'ї співвласника будинку [PERSON], за його згодою, з 2008 року постійно проживає у спірному будинку, у зв'язку з чим\~набула права користування жилим приміщенням у ньому.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved