Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

09.01.2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить припинити право [PERSON] на 1/4 частку в спільному майні квартири [ADDRESS], та визнати право власності на вказану частку квартири за [PERSON] При цьому позивач посилається на те, що позивач є власником ? частин спірної квартири, а відповідачу належить ? частка вказаної квартири. Співвласники квартири не являються членами однієї сімї, стосунки між ними неприязні, квартира є неподільною, та частку квартири відповідача позивач вважає незначною. У зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в якому просить визнати недійсним договір дарування 3/4 частки квартири [ADDRESS], який укладений 07.12.2010 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ОМНО [PERSON] При цьому, [PERSON] посилається на те, що померлий 28.10.2012 року [PERSON], був її дідусем, та у зв'язку із наявністю захворювань не міг при вчиненні правочину усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Окрім того, [PERSON] зазначає, що нотаріусу під час укладання договору дарування не було надано оригінал технічного паспорту. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити, проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечували. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову, та просять задовольнити зустрічні позовні вимоги. В судовому засіданні зазначили, що по справі необхідно провести ще і почеркознавчу експертизу. Третя особа за зустрічним позовом приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Матеріали справи містять письмові заперечення на зустрічну позовну заяву, в яких зазначено, що обставини, викладені [PERSON] є лише припущеннями, посилання на той факт, що [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не підтверджено жодними доказами. Крім того, нотаріус зазначила, що відповідно до правовстановлюючих документів, технічний паспорт не являється їх невідємною складовою /том 2 а.с. 2/. Представник третьої особи за зустрічним позовом органу опіки та піклування Київської районної адміністрації ОМР до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. До суду надано заяву про розгляд справи його відсутності, у вирішенні усіх питань покладаються на розсуд суду. Вислухавши представників позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 07.12.2010 року [PERSON] передав безоплатно у власність, а [PERSON] прийняла у дар ? частки квартири [ADDRESS]. Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом ОМНО [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за № 1738 /а.с. 7/. Вказано обставина підтверджується і витягом про державну реєстрацію прав від 10.12.2010 року /а.с. 9/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01.06.2010 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] успадкувала після смерті бабусі [PERSON] ? частку квартири [ADDRESS] /а.с. 115/. Таким чином, судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту від 04.11.2010 року, квартира [ADDRESS] складається із двох жилих кімнат, загальною площею 47,3 кв.м., у тому числі житловою 31,8 кв.м. /а.с.10-12/. Позивачем до справи надано звіт про оцінку з метою визначення оціночної (ринкової) вартості ? частки двохкімнатної квартири загальною площею 47,3 кв.м., житловою площею 31,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], складений 2012 року. З якого вбачається, що оціночна (ринкова) вартість вказаної квартири складає 398\~867 грн., оціночна (ринкова) вартість ? частки квартири складає 99\~717 грн., а оціночна (ринкова) вартість ? частки квартири складає 299\~150 грн. /том 1 а.с. 14-53/. У ході судового розгляду справи призначалася судова будівельно-технічна експертиза. Відповідно до висновку № 5504/24, складеного 19.01.2015 року судовим експертом [PERSON], визначено, що виділити в натурі ? частку вказаної квартири з окремим входом у складі жилих і підсобних приміщень, регламентованих нормативно-технічними вимогами, технічно неможливо. Визначено, що ринкова вартість квартири [ADDRESS], розрахована методом аналогів продаж станом на 19.01.2015 року складає 46\~200 дол. США, що еквівалентно 730\~300 грн. по курсу НБУ на день оцінки. Ринкова вартість ? частки квартири складає 11\~550 дол. США, що еквівалентно 182\~580 грн. по курсу НБУ на день оцінки /том. 2 а.с. 211-214/. Як на підставу позову, [PERSON] посилається на положення ст. 365 ЦК України, відповідно до якої, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно норм статті 365 ЦК України, позивачами мають виступати усі інші співвласники. Термін «співвласники» формально означає неможливість звернення з вимогою про припинення права на частку за ст. 365 ЦК України однієї особи, якщо співвласників лише двоє. В таких випадках заінтересований у припиненні права спільної часткової власності співвласник має вимагати від другого укладення договору виділу своєї частки (ст. 364 ЦК України) або поділу спільного майна (ст. 367 ЦК України). За таких обставин та враховуючи, що з моменту подання позову, а саме з 09.01.2013 року та навіть після проведення судової будівельно-технічної експертизи від 19.01.2015 року, позивач [PERSON] не змінила свої позовні вимоги, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в обраному нею варіанті способу захисту прав не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені. В ході судового розгляду справи 28.10.2013 року були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які показали наступне: Так, свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] говорив, що квартиру залишить онуці як подарунок, нікому іншому не планував дарувати. Свідок зазначив, що [PERSON] мав поганий слух, так йому потрібно було разів пять повторити, щоб він зрозумів. Свідок [PERSON] пояснив, що знав [PERSON], допомагав йому з електрикою, з померлим також спілкувався син свідка [PERSON]. Зазначив, що жодного разу не запідозрив, що померлий не розуміє своїх дій, що не може ними керувати. Вважав його здоровим чоловіком. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що має свій транспорт, у зв'язку із чим з питань транспортування до нього звертався [PERSON] Свідок пояснив, що [PERSON] розповідав йому про погані стосунки із онукою. Після допиту свідків судом по справі призналась посмертна судова медико -психіатрична експертиза. Відповідно до висновку № 97 від 19.03.2014 року, [PERSON], [INFO], станом на період з 30.08.2010 року по 08.12.2010 року слабоумством не страждав, виявляв ознаки органічного емоціонально-лабільного (астенічного) розладу, вказаний розлад здоров'я і сукупність інших захворювань, вказаних у висновку лікарів судово-медичних експертів, суттєвим образом впливали (обмежували) на його здатність розуміти значення своїх дій і керувати ними. У вказаний період часу [PERSON] не приймав будь-яких сильнодіючих препаратів, які могли б здійснювати вплив на його психічний та фізичний стан, викликати розумову пригніченість, сонливість і байдужість /том 2 а.с. 139-165/. Як на підставу зустрічних позовних вимог [PERSON] посилається на ст. 225 ЦК України, відповідно до якої, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до правового висновку Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року по справі № 6-131цс14, суд може визнати договір недійсним із підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України в разі, якщо встановить, що у момент укладення договору позивач був неспроможний розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Той факт, що позивач у момент укладення договору виявляв ознаки психічного розладу, які здійснили істотний вплив на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, обмежуючи цю здатність, не є підставою для визнання договору недійсним відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України. З урахуванням встановленого, та враховуючи, що відповідно до висновку посмертної судової медико-психіатричної експертизи, [PERSON] не був неспроможний розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, суд приходить до висновку, що зустрічна позовна заява [PERSON] не підлягає задоволенню, так як необґрунтована та недоведена. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява [PERSON] не підлягає задоволенню, так як і не підлягає задоволенню зустрічна позовна заява [PERSON] 23.04.2015 року [PERSON] було внесено на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 182\~580,00 грн. для забезпечення розгляду її позову, з урахуванням відмови у задоволенні позовних вимог, вказані кошти підлягають поверненню [PERSON], які були сплачені за квитанцією № 6 від 23.04.2015 року.

Outcome: dismissed