Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

09.06.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом право власності на 1/2 частину житлового будинок з надвірними спорудами та будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Гурського Олексія, 105, мотивуючи тим, що вищевказана частка житлового будинку з надвірними спорудами належить [PERSON] 01.09.2015 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в м. Ізмаїл Одеської області по вул. Гурського Олексія, 105. 30.07.2015 року [PERSON] залишив заповіт, згідно умов якого все своє майно, в тому числі частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами заповів позивачу. [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу України, що діяв на момент посвідчення договору договір купівлі продажу житлового будинку повинен був нотаріально посвідчений, якщо однією з сторін є громадянин. Недотримання цих вимог несе за собою недійсність договору. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши думку позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Фрунзе, 105 на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна № 1975 від 18.06.1997 року, посвідченого представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл Одеської області, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 13/7 від 18.06.1997 року. Розпорядженням Ізмаїльського міського голови № 57р від 19.02.2016 року «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області» вулиця Фрунзе була перейменована на вулицю [PERSON]. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 423578 від 02.09.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 01.09.2015 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Гурського Олексія, 105. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 30.07.2015 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2848, [PERSON] заповів усе його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що за законом на день смерті він буде мати право, у тому числі всю частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, присадибною земельною ділянкою, що розташовані за адресою: місто Ізмаїл, вул. Фрунзе, 105 [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43082170 від 26.02.2016 року, наданого приватним нотаріусом [PERSON], заповіт [PERSON] від 30.07.2015 року, зареєстрований за № 2848 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] № 250/02-14 від 27.04.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу України, що діяв на момент посвідчення договору договір купівлі продажу житлового будинку повинен був нотаріально посвідчений, якщо однією з сторін є громадянин. Недотримання цих вимог несе за собою недійсність договору. Вислухавши, думку позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved