Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

08.08.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, та просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , свої вимоги мотивує тим, вищевказаний житловий будинок належить [PERSON] та [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцем за законом першої черги являються дружина [PERSON] та син [PERSON] . На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживала дружина [PERSON] , яка таким чином прийняла спадщину. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що відомості про реєстрацію права власності на спадкове майно, відсутні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі на підставі договору забудови за № 1-2691 від 28.07.1982р., посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Пелих А. В. Згідно довідки №642 від 11.11.2019 року, наданої ФОП « [PERSON] » об`єкт нерухомості розташований за адресою: [ADDRESS] , вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1972 році є завершений будівництвом та відповідно до п. 3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію об`єкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.07.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] , помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 56194862 від 17.05.2019 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом одруження серії [NUMBER] від 25.11.1975 року; син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31.05.1984 року. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем, чоловіком [PERSON] по [ADDRESS] , про що свідчить запис у будинкової книзі, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Крім того, встановлено, що [PERSON] від прийняття спадщини відмовився. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. № 226/02-14 від 18.06.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що відомості про реєстрацію права власності на спадкове майно, відсутні. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв`язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved