overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

09 квітня 2021 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшли матеріали вказаної позовної заяви, в якій [PERSON] просить розірвати шлюб, що 17 червня 2015 року зареєстровано між ним та [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вони з дружиною мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім`я розпалась остаточно і примирення є неможливим. Ухвалою судді від 19 квітня 2021 року позов [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.14). У судове засідання сторони не з`явились. 09 серпня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.21). Відповідач 09 серпня 2021 року надала також заяву про розгляд справи за її відсутності, де позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення (а.с.20). Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 17 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, актовий запис №1028. Спільне життя сторін не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. Від можливості призначення судом строку на примирення позивач у позові відмовляється, вказавши про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що позивач довів дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (ст.1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Сім`я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

09 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що з 29.03.2019 перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу дітей не мають. У шлюбі вони прожили до кінця 2019 року, після чого сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та спільне проживання, як сім`ї, між ними припинено. Фактично сім`я припинила своє існування. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. У судове засідання позивач не з`явилась. Надала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися до зали судового засідання. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29.03.2019 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємної поваги та любові, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін, сторони не проживають однією сім`єю, шлюб існує формально, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

09 квітня 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 14 листопада 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Мають спільних дітей - доньку [PERSON] та доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки припинені в зв`язку з тим, що кожен з них має різні погляди на життя, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі, тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним і відповідачем. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснив, що з відповідачкою близько 2 років не мешкають разом, спілкуються лише, коли забирають дітей. Діти на даний час проживають з ним в с. Велика Чернеччина. Строк на примирення, наданий судом, позитивного результату не дав, оскільки сторони не спілкуються між собою. Відповідач в судове засідання не з`явилась. У відзиві відповідач позов не визнала, вважає, що сім`ю можливо зберегти. Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 30 квітня 2021 року. Розгляд справи відкладався за клопотанням відповідача надати строк на примирення на 1 місяць. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 14 листопада 2015 року у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1352, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с.6). Мають спільних дітей -доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з вимогами ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо, що не заперечувалось відповідачем під час розгляду справи. Судом надавався строк для примирення подружжя, однак вжиті заходи позитивного результату не дали. Підтримання позивачем позову є свідченням того, що примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим. Враховуючи добровільність шлюбу та заборону примушування чоловіка та/або жінки до шлюбу, суд вважає, що категорична позиція позивача відносно неможливості збереження сім?ї та доцільності розірвання шлюбу є підставою для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

09 квітня 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Як підставу позову позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, а вони фактично припинили шлюбні відносини. З наведених вище підстав та з посиланням на приписи ст.112 СК України просить суд розірвати шлюб між сторонами. Позивач у судове засідання не прибув, однак у письмовій заяві просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не прибула, але у письмовій заяві просить суд слухати справу за її відсутності, позов не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 серпня 2016 року виконавчим комітетом Коршівської сільської ради Луцького району Волинської області був зареєстрований шлюб між сторонами, про що зроблений актовий запис №1 (а.с.3) Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружини, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Статтею 112 СК України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім`ї, з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56, 112 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу є підставними та підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

09 квітня 2021 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 листопада 2007 року Виконавчим комітетом Роздольської сільської ради Первомайського району Харківської області, актовий запис № 5, мотивуючи свій позов тим, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, вони виявилися людьми з різними характерами, з різними поглядами на життя, через що не можуть порозумітися, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Від шлюбу подружжя має двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 14 травня 2021 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі, призначено перше судове засідання на 14 червня 2021 року. Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на розірвання шлюбу згодна. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 23 листопада 2007 року Виконавчим комітетом Роздольської сільської ради Первомайського району Харківської області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу подружжя має двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Основною причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, вони виявилися людьми з різними характерами, з різними поглядами на життя, через що не можуть порозумітися, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. Судові витрати по справі розподілити між сторонами відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

09 липня 2004 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу є малолітні діти: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] Позивачка посилаючись те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору між сторонами немає. Позивачка в ході судового засідання підтримала позовні вимоги. Відповідач в частині розірвання шлюбу погоджується, в частині позовних вимог щодо місця проживання дітей не погоджується. Представник органу опіки та піклування просить прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства та в інтересах дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. З пояснень сторін видно, що з липня 2012 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З пояснень сторін позов про розподіл майна до суду не надавали. Майнового спору між сторонами не має. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно, зберегти її неможливо. Майнового спору між сторонами не має. Матеріальне становище сторін їх стан здоров'я, образ їх життя та поведінка у суспільстві сторонами не оспорюється. Позивач та відповідачка пропонують свій порядок проживання дітей, однак відповідно до ст. 161 ч.1 СК України та беручі до уваги інтереси та вікові особливості малолітніх дітей їх стан здоров'я та з урахуванням матеріального та сімейного становища позивачки та відповідача, суд вважає за необхідним встановити місце проживання малолітніх дітей з позивачкою [PERSON] Вини відповідача у подані позову не має, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

09 липня 2011 року позивачка уклала з відповідачем шлюб, який зареєстрований відділом ДРАЦС Генічеського РУЮ Херсонської області, актовий запис №66. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, посилаючись на те, що на даний час шлюб існує лише формально, спільне життя у них не склалося, вони різні люди з несумісними уявленнями про шлюб, спільне господарство ними не ведеться. Шлюбні відносини між ними припинені з 12.02.2015 року. Спору про поділ спільного майна не має, досягнуто угоди про місце проживання та утримання їхньої дитини. Позивачка в судовому засіданні викладені обставини підтвердила, вимоги позову підтримала, просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав, пояснив, що причиною розпаду сім'ї стало порушення позивачкою подружньої вірної, тому проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області 09.07.2011 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували свої шлюбні відносини, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №66. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що в період спільного проживання позивачка порушувала подружню вірність, в зв'язку з чим сторони проживають окремо, сімейні відносини між ними припинені з 12.02.2015 року, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають, тому родину зберегти не можливо, шлюб позивачки та відповідача слід розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

09 липня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 12 жовтня 2007 року у Сомівській сільській раді Зачепилівського району Харківської області він зареєстрував шлюб з відповідачкою, актовий запис № 01. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що він і відповідачка не підтримують шлюбні відносини, оскільки дружина часто говорила йому неправду, недбало ставилася до ведення домашнього господарства, продовжувала надто близько спілкуватися зі своїм першим чоловіком, що призвело до того, що він втратив до неї почуття довіри та поваги. Через зазначене вище між ними виникали непорозуміння та сварки, подальше спільне життя та збереження шлюбу віна вважає неможливим. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлена, причину неявки суду не повідомила, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 12 жовтня 2007 року у Сомівській сільській раді Зачепилівського району Харківської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 01, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття довіри та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

09 липня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 20 серпня 1994 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначає в заяві, що на шлюб з відповідачем був розірваний 09 червня 2010 року, дитина проживає з нею, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 13 частини заробітку (доходів) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, шлюб розірваний 09 червня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [INFO] позивач [PERSON] народила дочку - [PERSON], батьком дитини в свідоцтві про народження зазначений відповідач [PERSON]. Згідно до ст.ст. 180 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В той же час, 09 вересня 2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області винесено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення запису про батька дитини з актового запису про народження, відповідно до якого, виключені з актового запису про народження [PERSON] [INFO], проведеного Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції 10 червня 2010 року за № 361, відомості про батька - [PERSON]. Оскільки [PERSON] не є батьком дитини, підстав для стягнення аліментів на її утримання немає, в зв'язку з чим, в задоволенні позовних вимог належить відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed