Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

07 березня 2019 року виконавчий комітет Ладижинської міської ради звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] . На обґрунтування позову зазначив, що відповідно до свідоцтва про право власності не нерухоме майно вiд 14.05.2004 у власності територіальної громади м. Ладижин в ocoбі Ладижинської міської ради перебуває будинок за адресою: [ADDRESS] , який перебуває на балансі та утримується комунальним підприємством «Ладжитлосервіс». Пунктом 1 резолютивної частини рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради від 09.12.2011 № 646 «Про надання койко-місць в кімнаті [ADDRESS] , якій надано статус «гуртожиток» [PERSON] та [PERSON] » було вирішено надати [PERSON] одне ліжко-місце в кімнаті [ADDRESS] , яка має статус «гуртожиток», в будинку [ADDRESS] та видати спеціальний ордер на вселення в приміщення гуртожитку. Відповідно до вказаного рішення виконавчим комітетом Ладижинської міської ради 07.02.2012 було видано ордер №248 cepiї МР. На підставі даного ордеру [PERSON] вселився у відповідне житлове приміщення та зареєстрував у ньому своє місце проживання 07.02.2012. В подальшому одне ліжко-місце у вказаній кімнаті було надано [PERSON] , який вселився та зареєстрував своє місце проживання у даній кімнаті 12.09.2014. [PERSON] не проживав за адресою: [ADDRESS] . При перевірці факту проживання та обстеження умов проживання мешканців кімнати [ADDRESS] було встановлено, що [PERSON] не проживає в цій кімнаті біля п`яти років. Оскільки відповідач [PERSON] у спірному жилому приміщенні не проживав більше шести місяців, він може вважатись таким, що втратив право користування ним. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: кімнатою [ADDRESS] , [ADDRESS] . У судове засідання сторони не з`явилися. До суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] .М. про розгляд справи в його відсутності у спрощеному позовному провадженні, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] \~відзив на\~позовну заяву\~не подав,\~ у судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить розглянути справу у його відсутність. Представник комунального підприємства «Ладжитлосервіс», будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось. Розглянувши документи та матеріали справи, дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Судом встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] є власністю територіальної громади м. Ладижин в особі Ладижинської міської ради, перебуває на балансі та утримується комунальним підприємством «Ладжитлосервіс», що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] про право власності на нерухоме майно від 14.05.2004. [PERSON] було надано одне ліжко-місце в кімнаті [ADDRESS] , яка має статус «гуртожиток» та видано спеціальний ордер на вселення в приміщення гуртожитку, що підтверджується копією рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області №646 від 09.12.2011 та копією ордера на жиле приміщення №248 серії [ADDRESS] . [PERSON] вселився у житлове приміщення та зареєстрував у ньому своє місце проживання 07.02.2012. При перевірці факту проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що [PERSON] в цій кімнаті не проживає уже біля п`яти років, що підтверджується копією розпорядження Ладижинської міської ради № 5р від 28.01.2019 та копією акту по встановленню факту проживання та обстеження умов проживання мешканців кімнати [ADDRESS] від 31.01.2019. З копії ордеру №396 серії МР вбачається, що одне ліжко-місце у кімнаті [ADDRESS] було надано [PERSON] , який вселився та зареєстрував своє місце проживання 12.09.2014. Перешкод для пред`явлення позову про визнання таким, що втратив право на користування житлом, судом не встановлено. Відповідно до частини першої\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно з частинами четвертою, п`ятою\~статті 9 ЖК Української РСР\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків (стаття 6 ЖК Української РСР). За змістом статей\~71,\~72 ЖК Української РСР\~наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом. Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.15 Житлового кодексу УРСР та пп. 5 п. б ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі комітети\~районних,\~міських,\~районних у\~містах Рад\~народних депутатів\~у межах\~і в\~порядку,\~встановлених законодавством\~Союзу РСР,\~цим Кодексом\~та іншими\~актами законодавства\~Української РСР,\~на території\~району,\~міста,\~району в\~місті здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду. Відповідно \~до ст.\~130\~Житлового кодексу\~УРСР особливості користування жилою площею в гуртожитку, який підлягає передачі у власність територіальної громади, визначаються законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини сторін, причини позову про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, визнання відповідачем позовних вимог\~та інші обставини справи, суд вбачає підстави для задоволення позову і приходить до висновку, що відповідач повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому, слід стягнути з [PERSON] на користь виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області 960 грн 50 коп. судового збору. Повернути виконавчому комітету Ладижинської міської ради Вінницької області з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 960 грн 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved