Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

10.03.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені з 24.01.2017 року через різні типи характерів, різні погляди на життя та сімейні цінності, що призвело до розпаду сімї. Від шлюбу дітей не мають. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім'я існує формально, тому збереження шлюбу та подальше спільне життя буде суперечити інтересам сторін. Подальше перебування у шлюбі вважає недоцільним та неможливим. Оскільки відповідач не згоден на розірвання шлюбу в органах РАЦС, змушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, в заяві, що надійшла до суду просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи, судом повідомлений належним чином. Заперечень на позов до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст.\~10,\~11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. Судом встановлено, що 20 грудня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після державної реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON], актовий запис № 102 (а.с.6). Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам обох сторін. За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню. У відповідності зі ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд приймає до уваги, що позивачка після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Згідно ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Згідно квитанції № 85 від 02.03.2017 року, виданої адвокатом [PERSON], позивачка понесла витрати на правову допомогу в розмірі 453 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved