Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

08 травня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі ? частини з усіх видів сукупного доходу сина [PERSON], починаючи з 08.05.2014 р. і до закінчення ним навчання, але не довше, ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у період з 1994 року по 2009 рік вона проживала однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу. Протягом проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2009 року [PERSON] з позивачем не проживав, вихованням дітей не займався, аліменти на дітей сплачував за рішення суду в розмірі 1/3 частини від свого заробітку на обох дітей. Після досягнення [PERSON] повноліття, відповідач будучи його батьком, у добровільному порядку не надає йому матеріальної допомоги, яка необхідна йому у зв'язку з продовженням навчання, а тому позивачка і звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивачки підтримала заявлений позов, просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що у період з 1994 року по 2009 рік позивачка та відповідач проживали однією сім'єю без реєстрації щлюбу. Протягом їх спільного проживання, у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с. 13, 15). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають разом з матір'ю, [PERSON] та перебувають на її утриманні. Згідно довідки Інституту міжнародних відносин Київського національного університету ім.Т.Шевченка №558 від 03.04.2014 року, [PERSON] є студентом 1 курсу факультету міжнародних відносин денної форми навчання, з терміном навчання до 30.06.2017 року. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи та пояснень сторін, вбачається, що відповідач має постійний заробіток і його матеріальне становище є цілком достатнім для участі у вихованні повнолітньої дитини під час її навчання. Сторонами будь-яких доказів щодо незадовільного стану здоров'я їх та дитини суду надано не було. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 206 року №3, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що дитина проживає з позивачкою, відповідач працює і має постійний дохід, сторони та дитина мають задовільний стан здоров'я, повнолітня дитина сторін навчається на денній формі у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання [PERSON], [INFO], які підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 08 травня 2014 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років. Крім того суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 79, 80, 84, 110, 112, 180 - 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial