Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

08.11.16 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд ухвалити рішення про звільнення з-під арешту майна, належного [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що 23.11.2015 року померла його бабця [PERSON]. Згідно заповіту від 08.02.2013 року, остання заповіла йому належну їй на праві приватної власності частину квартири [ADDRESS]. Однак, під час оформлення спадщини йому стало відомо про те, що на майно покійної [PERSON] було накладено арешт Першою Львівською державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця ВДВС [PERSON] РУЮ № 659/К від 08.08.2001 року. Між тим , постановою державного виконавця ВДВС [PERSON] РУЮ у м. Львові від 21.04.2003р. закінчено виконавче провадження, у звязку із закінченням примусового виконання виконавчого листа, тому державний виконавець постановив зняти вищезазначений арешт на майно боржника - [PERSON], однак фактично зняття арешту не відбулось. Відтак позивач змушений звернутись до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини та факти, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Від Першої Львівської державної нотаріальної контори надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.11.2015 року померла бабця позивача [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть від 23.11.15р. Як вбачається із тексту заповіту, який померла склала 08.02.2013 року, остання заповідала належну їй на праві приватної власності частину квартири [ADDRESS] своєму онукові [PERSON]. Однак на все майно покійної [PERSON] було накладено арешт Першою Львівською державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця ВДВС [PERSON] РУЮ № 659/К від 08.08.2001 року. 21.04.2003 року, згідно постанови державного виконавця ВДВС [PERSON] РУЮ у м. Львові про закінчення виконавчого провадження, у звязку із закінченням примусового виконання виконавчого листа державний виконавець постановив зняти вищезазначений арешт на майно боржника [PERSON], однак фактично зняття арешту не відбулось. Оскільки відомості не були внесені в реєстр. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, наявність безпідставно накладеного обтяження на вищевказане нерухоме майно порушує права позивача, який не в змозі належним чином юридично оформити спадщину, що дає підстави для захисту її прав шляхом задоволення позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши докази по справі, вважає, позовні вимоги підставним та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved