Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

09.11.2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], за участі третьої особи Вінницької районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28.02.2017 року позов мотивовано тим, що в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом позивача до відповідача про розірвання шлюбу. В період шлюбуу позивача та відповідача народився син - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з відповідачкою. Вказує, що відповідачка усілякими способами перешкоджає його спілкуванню із дитиною, і на думку позивача це порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. Мирним способом вреголювати даний спір у сторін не виходить. Позивач звернувся до Орану опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації з даного приводу та рішенням № 640 від 04 листопада 2016 року було встановлено йому для участі у вихованні та спілкуванні з сином, такі способи участі побачення: щонеділі з 11.00 до 17.00 години по можливості батька, в залежності від графіку роботи, але рішенням опікунської ради вона знехтувала, що є обов'язковим до виконання. Однак, відповідач та її батьки чинять перешкоди побаченням батька та сина та не виконує відповідне рішення виконкому. З огляду на дані обставини, позивач звернувся з даним позовом в суд, яким просить зобов'язати [PERSON] не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO]. Встановити та визначити позивачу такі способи його участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] [INFO]: щонеділі з 13:00 год. до 15:00 години по можливості батька, в залежності від графіку роботи. У разі неможливості побачення з сином у визначений час, через його хворобу, що має підтверджуватися медичними документами, переносити побачення з сином на чергову неділю; в святкові дні - Новий рік, Різдво, Пасха, Трійця - 3 години на день, за попередньою домовленістю з матір'ю дитини; в день народження сина з 13:00 год. до 17:00 год., в залежності від графіку роботи батька. В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві. Позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник уточненні позовні вимоги визнали, не заперечили з приводу їх задоволення. Представник Органу опіки і піклування Вінницької районної державної адміністрації надала суду заяву про розгляд справи без її участі, приви рішенні спору просила суд врахувати Розпорядження Органу опіки і піклування від 04.11.2016 року (а.с.22). Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази зібрані в справі, суд дійшов до такого висновку. Так, в судовому зсіданні встановлено та не заперечується сторонами, що з 28.07.2013 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.11). В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що вбачається, з копії свідоцтва про народження дитини (а.с.10). З характеристики позивача, виданої виконавчим комітетом Ксаверівської сільської ради Вінницького району від 24.10.2016 року вбачається, що останній одружений, з дружиною та сином не проживає (а.с.6). Та обставина, що син проживає з позивачкою, підтверджується довідкою від 20.10.2016 року №455, виданою виконавчим комітетом Великокрушлинецької сільської ради Вінницького району. З характеристики на відповідача вбачається, що вона працює вчителем початкових класів Ксаверівської СЗШ І ступеня, позитивно характеризується, перебуває в відпустці по догляду за дитиною. З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за період з 04.04.2016 року по 01.10.2016 року вбачається, що за позивачем рахується заборгованість в сумі 2 149 грн. Розпорядженням Вінницької районної державної адміністрації від 04.11.2016 року №640 про регламентування побачень з малолітнім сином [PERSON], [INFO], його батьком, [PERSON] вирішено: визначити для [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS] дні побачення із малолітнім сином [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], встановивши наступний час та день тижня: - щонеділі з 11.00 до 17.00 години по можливості батька, в залежності від графіку роботи.Рекомендувати [PERSON] попереджувати [PERSON] про можливість (не можливість) побачення у визначений день із дитиною та місце їх перебування під час зустрічей. Врахувати, що даний спосіб участі у вихованні дітей виключається у разі хвороби дитини.Рекомендувати батькам дитини: [PERSON] та [PERSON] звернутись до Вінницького обласного центру сімейного консультування, психологічної і психотерапевтичної корекції (м. Вінниця, вул. Пирогова, буд. 109) або до Вінницької центральної районної клінічної лікарні (м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 92) з метою одержання консультації у сімейного психолога (а.с.13-14) Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 6 - ч. 9 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У відповідності до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно до ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, спілкування з дитиною та приймати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ст. ст.11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] цікавиться здоров'ям дитини, прагне займатись її вихованням, прагне зустрічей та спілкування з сином, не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, хоча в повній мірі позбавлена такої можливості. Судом прийнято до уваги, що вирішуючи даний спір, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своєї дитини, суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому судом враховано, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, вік дитини, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. При ухваленні даного рішення суд також враховує вимоги п. 2 Декларації прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) про те, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Тому, з огляду на вищезазначені обставини, враховуючи загальні засади судочинства - справедливість, добросовісність і розумність, суд вважає, що уточнені позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі. Судові витрати залишити за позивачем. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved