overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

07.12.2020 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через суперечливість поглядів на життя, несумісність характерів, втрати почуттів один до одного. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11 січня 2021 року вказана цивільна справа прийнята до розгляду та призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Позивач до судового засідання не з`явився, надавши заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, строк для примирення просив не надавати. Судові витрати просив залишити за ним. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Прізвище просила залишити « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 26 серпня 2010 року між позивачем та відповідачкою зареєстрований шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області складено актовий запис № 221, та видано Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] . Від спільного шлюбу сторони мають дітей - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] ; сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

07.12.2020 року позивач звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва із позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі, зареєстрований 30.12.2017 року Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1048. В обґрунтування позову позивач вказала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу спільних дітей не має. Спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Шлюбні відносини між сторонами по справі припинені. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив слухати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 30.12.2017 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1048. Від даного шлюбу спільних дітей не має. Спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Шлюбні відносини між сторонами по справі припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити позов про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

07.12.2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 07.08.2013 року, шлюбні відносини з відповідачем припинені через постійні сварки та непорозуміння, подальшого сумісного життя і збереження сім`ї не бажає. Позивач в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відстутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. 07.08.2013 року між сторонами було укладено шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Шлюбні відносини припинили з травня місяця 2018 року через постійні сварки та непорозуміння, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

07 березня 1986 року Виконавчим комітетом Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 03. На даний час подружжя малолітніх та неповнолітніх дітей від шлюбу не має. У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Між сторонами втрачено почуття любові та поваги одне до одного. Втрачені всі фізичні та духовні звязки. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у позивача та сімї, вона не здатна підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Внаслідок цих обставин, з травня 2015 року ведення спільного господарства та сумісне проживання подружжя припинено, збереження сімї сторони вважають неможливим і таким, що суперечить їх інтересам. Посилаючись на ці обставини позивач просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'яви\-лася, про час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву, заперечень проти позову не подала. За таких обставин зі згоди позивача, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановляє заочне рішення. Судом встановлено, що з травня 2015 р. сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинено, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

07 березня 2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Вознесенській сільській раді Золотоніського району Черкаської області за актовим записом № 4, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 9072761 від 07.03.2003 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку: [PERSON], [INFO], яка проживає зі сторонами по справі. Спору про місце проживання дитини та спору про поділ спільно нажитого майна на час подачі позову між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені із серпня 2016 року. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, а тому між ними виникали часті сварки та непорозуміння, що призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. Хоча сторони проживають за однією адресою, проте не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, направивши до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, на позовних вимогах наполягає повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю та просив суд розглядати справу у його відсутності. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу по наявних матеріалах, за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

07 березня 2005 року в с.Трибухівці Бучацького району Тернопільської області помер батько позивача [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається із земельних ділянок площею 0,15 га, площею 0,17 га та площею 0,03 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, процедуру приватизації яких спадкодавець розпочав, проте на момент смерті не завершив її, тобто не набув права власності на земельні ділянки. В судове засідання позивач не зявився, однак, подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просить справу розглядати у його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак, згідно поданих заяв, позов визнали і просять суд справу розглядати у їх відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 07 березня 2005 року в с.Трибухівці Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді земельних ділянок, яке належало йому на праві власності; Після його смерті відкрилась спадщина за законом; Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняв спадщину; Відповідачі від частки в спадковому майні відмовилися на користь позивача. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

07 березня 2013 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 1270,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 24 листопада 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 15896,71 грн., заборгованність за кредитом 1568,14 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 10607,81 грн, заборгованність за пенею та комісією 2487,58 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 733,18 грн., всього загальна сума забогованості склала 15896,71 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 березня 2013 року в розмірі 15896,71 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи сповіщена, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 07 березня 2013 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 1270,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 24 листопада 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 15896,71 грн., заборгованність за кредитом 1568,14 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 10607,81 грн, заборгованність за пенею та комісією 2487,58 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 733,18 грн., всього загальна сума забогованості склала 15896,71 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

07 березня 2013 року Оболонський районним судом м. Києва видано судовий наказ, яким стягнуто на користь КП «Житлосервіс «Оболонь» Оболонсього району м.Києва з боржників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Шумейко О.І. від 15 травня 2015 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] про скасування судового наказу. У судовому засіданні 12 червня 2015 року заявник підтримала вимоги заяви про скасування судового наказу. Зазначила, що не погоджується з сумою стягнення, оскільки нею погашена частина боргу. КП «Житлосервіс «Оболонь» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Як убачається з матеріалів справи, на підставі судового наказу з усіх боржників, у тому числі з [PERSON], стягнуто в солідарному порядку заборгованість за житлово-комунальні послуги у загальній сумі 22955,46 грн. та судовий збір. Заявник посилається на те, що вона сплатила свою частину боргу, що підтверджується квитанцією про оплату від 02 березня 2013 року. Незважаючи на таке, з неї продовжують стягути усю суму заборгованості за житлово-комунальні послуги. Суд вважає, що у даній справі вбачається спір про право, оскільки один із боржників не визнає свій обовязок по сплаті житлово-комунальних послуг перед КП «Житлосервіс «Оболонь». Відповідно до ч.8 ст.105-1 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

07 березня 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути з останнього аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2009 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач. На даний час вони припинили подружні відносини, донька мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. У відповідача є неповнолітній син, на утримання якого з нього за рішенням суду стягнуті аліменти. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, що маються в матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2009 року, від якого в них [INFO] народилась донька [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач. Дитина здорова. На теперішній час дитина мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки між сторонами виник спір з приводу матеріального утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за можливе урегулювати спір шляхом зобов'язання відповідача виплачувати аліменти в судовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров'я, а також матеріальний стан сторін, те, що відповідач фізично здоровий, працездатний, аліментних зобов'язань на користь інших осіб не має, дитина здорова, тому суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача. Окрім того, з відповідача в порядку ст.88 ЦПК України також слід стягнути в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

07 березня 2014 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу. Просить стягнути аліменти на утримання дочки в розмірі 1500 грн., починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засіданні не з'явилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що є підтвердження в матеріалах цивільної справи. Надав заяву про слухання справи в його відсутність. Вивчивши матеріали цивільної та

Outcome: approved