Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

07 жовтня 2020 р. до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Миколаївської міської ради, Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),в якому просить: визнати [PERSON] батьком [PERSON] ; зобов`язати Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження №740), а саме: у графі «батько» вказати батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Миколаєва, громадянина України та виключити відомості в графі «батько» про [PERSON] , громадянина України; стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 20 000,00 грн. щомісячно починаючи стягнення з дати подачі позовної заяви і до його повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в розмірі суми платежу за один місяць; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 25.08.2020 року і до досягнення трирічного віку сином [PERSON] , тобто до [INFO] , допустивши негайне виконання рішення суду в розмірі суми платежу за один місяць; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, а саме: судовий збір, витрати за проведення судової експертизи, витрати на правову допомогу. Позов мотивований тим, що [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 2017 року. Позивач і відповідач є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [INFO] у позивача і відповідача народився син [PERSON] . Оскільки відповідач на момент народження та реєстрації сина [PERSON] знаходився за межами України, запис про батька у свідоцтві про народження [PERSON] здійснений на підставі статті 135 СК України. На теперішній час шлюбні відносини припинені і відповідач відмовляється внести зміни до актового запису про народження сина [PERSON] . Сторони мешкають окремо з літа 2020 року, малолітня дитина мешкає з позивачем. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. В середньому місячна заробітна плата відповідача складає 9 000 доларів США. Надати інформацію щодо розміру своїх доходів відповідач відмовляється. На ім`я відповідача у різних банківських установах відкриті валютні рахунки, на які він отримує заробітну плату. Відповідач хоча і має постійне місце роботи (старший механік на суднах дальнього плавання), але його дохід є мінливим, що дає підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Також відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання позивача. Вказані обставини викликали необхідність звернення до суду. 03 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, витребувано докази. 14 січня 2021 ухвалою суду витребувано докази. 01 лютого 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позивач позовні вимоги визнає частково, а саме визнає себе батьком [PERSON] , [INFO] , не заперечує внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , зазначивши в графі «Батько» - [PERSON] ; не заперечує проти стягнення на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Решту позовних вимог відповідач не визнає, посилаючись на те, що до моменту подання позову позивач скриває свідоцтво про народження дитини, на запитання як записала сина не відповідала, а лише маніпулювала інформацією вимагаючи коштів. Весь час з 2017 року і по сьогодні позивач з дітьми мешкає в квартирі відповідача, де створені максимально комфортні умови. Зазначає, що відповідач сам або через мати щомісячно оплачує всі комунальні послуги по утриманню квартири. Відповідач і надалі надаватиме можливість позивачці з дітьми мешкати в своїй квартирі. Крім того, відповідач самостійно утримував сім`ю та продовжує утримувати щомісячно перераховуючи гроші. Також в червні 2020 року відповідач погасив заборгованість позивачки в ПриватБанку на суму 30 000 грн., в МоноБанку на суму 10 000 грн. Крім того, відповідач коли знаходиться в Україні, крім подарунків дітям постійно купував одяг, потрібні речі, оплачував розваги, відпочинки на морях, ніс інші витрати, в тому числі постійні дорого вартісні косметологічні процедури, масажі та інше. Всі ці доводи та докази на думку відповідача спростовують надумані позивачкою обґрунтування позовних вимог, у зв`язку з чим вони в частині не визнаною відповідачем не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог стосовно стягнення аліментів на утримання позивачки та стягнення витрат на правову допомогу та судову експертизу, відповідач зазначає, що позивачка безоплатно мешкає в квартирі позивача, який самостійно сплачує рахунки, перераховує кошти на утримання дітей і обслуговує автомобіль позивачки. Позивачка є працездатною, ніколи не мала інвалідності, періодично, неофіційно надавала послуги репетиторства англійської мови, має дохід від здачі свого особистого житла, тому в розумінні ст.. 75 ЦПК України не має законних підстав для отримання аліментів на своє утримання. Також зазначає, що позивач не довела жодної вимоги, до позовної заяви не додано жодного доказу на підтвердження того, що позивачка має підстави для отримання аліментів на її утримання, як і не надано докази укладення позивачкою договору правової допомоги, розрахунків, акт виконаних робіт, документів підтверджуючих сплату правничої допомоги. Крім того визнання батьківства відповідачем виключає необхідність проведення судово-генетичної експертизи. Вважає, що позовні вимоги в описаній частині не підлягають задоволенню. Також зазначає, що відповідач дійсно працює моряком та має мінливий дохід. З наявності контрактів працює по 4-6 місяців на рік, а решту часу знаходиться в Україні не отримуючи доходу. Мати відповідача є пенсіонеркою, отримує мінімальну пенсію, не працює, періодично хворіє та також потребує допомоги по утриманню. Відповідач просить при прийнятті рішення врахувати всі викладені у відзиві обставини та докази. 18.03.2021 до суду надійшла заява начальника відділу Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про розгляд справи без їх участі. Заперечень щодо позовних вимог не мають. 24 березня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 14 квітня 2021 року до суду надійшла заява представника відповідача, в якій він просить провести слухання справи та прийняти судове рішення без особистої участі відповідача та його представника за наявними у справі документами. Задовольнити позовні вимоги в частині визнання [PERSON] батьком [PERSON] , зобов`язання внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , зазначивши в графі «Батько» - [PERSON] ;, стягнути аліменти на дитину у розмірі 4 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення із дня подання позову. В решті позовних вимог відмовити. 14 квітня 2021 року від представника відповідача надійшли пояснення відповідно до яких він просить звернути увагу, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні обох дітей. Робота моряка не є постійною. На сьогодні останній контракт закінчився 05.03.2021, оклад по контракту становив 2 800 доларів на місяць. Нових контрактів не укладено та відповідачем подано до ДП «Адміністрація морських портів України» документи на подовження строку дії посвідчення особи моряка на 5 років так як його посвідчення закінчить у цьому році. Мати відповідача також потребує допомоги. Відомості про отримані доходи за 2017-2020 роки не мають істотного значення та не відповідає рівню його реальних доходів на теперішній час. 20 квітня 2021 року від представника позивача надійшла заява, в якій представник зазначає, що в матеріалах справи знаходяться докази, які не спростовані і підтверджують, що відповідач отримує заробітну плату, достатню для виплати аліментів у заявленій позивачем сумі на утримання малолітньої дитини та позивача до трьохрічного віку дитини. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то відповідно договору про надання правничої допомоги № 211 від 05.10.2020 позивач сплатила на момент укладення договору гонорар в розмірі 10 000 грн. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не заявлено. Просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути без участі сторони позивача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Також [INFO] народився [PERSON] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , видане Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)). Батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно з копією актового запису про народження № 740 від 27.08.2020 відомості про батька [PERSON] записані на підставі заяви матері. Отже у шлюбі між собою сторони на час народження [PERSON] не перебували, із спільною заявою про визнання батьківства не зверталися. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. У відзиві відповідач зазначив, що не має сумнівів щодо свого батьківства і визнав позов в цій частині та в частині зобов`язання внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно зі ст.52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 8 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Пункт 20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, зазначено, що при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. П. 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, визначено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги в цій частині повністю та визнати [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису про народження. Щодо вимог про стягнення аліментів на дитину, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. За такого, суд приходить до висновку про необхідність присудження аліментів з відповідача в користь позивача на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, що належить стягнути на утримання дитини, суд виходить з такого. Згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно із ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. За такого, враховуючи вік та потреби дитини, її стан здоров`я, те, що батьки проживають окремо, дитина проживає з позивачем, матеріальний стан відповідача, який працює моряком і відповідно до наданих виписок про рахункам отримує дохід у середньому 4 000 доларів США на місяць, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд приходить до висновку про необхідність присудження аліментів з відповідача в користь позивачки на утримання дитини у твердій грошовій сумі, в розмірі 10 000 грн. щомісячно. Так, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Такий розмір аліментів на думку суду не поставить відповідача в скрутне становище та відповідатиме вимогам закону і не порушуватиме прав як позивача так і відповідача Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою пред`явлення позову є 07 жовтня 2020 року і з цього часу слід стягувати аліменти. Відповідач не заперечує проти необхідності надання ним матеріальної допомоги дітям, на що надав докази того, що він добровільно надає матеріальну допомогу, що свідчить про його бажання матеріально утримувати своїх дітей, і ці доводи суд вважає прийнятними. Разом з тим, ці аргументи відповідача не доводять необхідність звільнення його від сплати аліментів дитині за вказаний ним період. Законодавець не передбачає такі підстави, які залежать виключно від волевиявлення самого відповідача. Щодо вимог про стягнення аліментів на дружину, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно дост.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Оскільки, відповідач, як батько дитини, яка не досягнула трьох років, кошти на утримання позивача не надає в достатньому для її утримання розмірі, є фізично здоровим, працездатним, то суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнення аліментів. Відповідно до ч.1ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд вважає, що заявлений розмір аліментів є дещо завищеним, оскільки позивач має утримувати також неповнолітніх дітей ( [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] ). Отже, враховуючи матеріальне становище сторін, виходячи з принципу добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і стягнути відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 5 000 грн. до досягнення [PERSON] трьох років, що на думку суду не поставить відповідача в скрутне становище та відповідатиме вимогам закону, і не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України (час, протягом якого сплачуються аліменти одному з подружжя), аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. за вимогу про стягнення аліментів на дитина та 908,00 грн. за вимогу про стягнення аліментів на дружину, а на користь позивача судовий збір у розмірі 1681,60 грн. Далі, відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Гонорар адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Відповідно до умов Договору № 211 про надання правової допомоги від 05.10.2020, на момент підписання договору Клієнт сплатив адвокату гонорар в розмірі 10 000 грн. Таким чином, з відповідача також належить стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гн.

Outcome: partial