Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

08.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Амвросіївської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON], який був власником грошового внеску, жилого будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS], а також земельної ділянки для обслуговування цього будинку. Свідоцтво про право на спадщину за законом отримала мати [PERSON] - [PERSON] Але з невідомих причин в цьому свідоцтві не зазначено земельну ділянку для обслуговування жилого будинку. [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] [INFO] вона померла. [PERSON] своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Від нотаріуса він дізнався, що [PERSON] право на земельну ділянку не оформила. З цієї причини [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину, тому просить визнати за ним право власності на вищезазначену земельну ділянку. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що мати позивача не була власником земельної ділянки, тому позивач не може успадкувати цю земельну ділянку. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. На підставі Державного акту ІV-ДН № 154382 на право приватної власності на землю, виданим на підставі рішення виконкома Амвросіївської міської ради № 52 від 12.03.1997 року батько позивача - [PERSON] є власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарчих будівель за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. На підставі ст. 1261 ЦК України позивач разом зі своєю сестрою та матір'ю є спадкоємцями першої черги за законом. В судовому засіданні встановлено, що діти померлого спадщину не прийняли. 21.03.2004 року мати позивача - [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом та стала власником грошового внеску і жилого будинку з господарчими будівлями за адресою: [ADDRESS]. Заповітом від 15.05.2010 року [PERSON] заповіла позивачу все майно, яке буде належати їй на час смерті. Вона померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для обслуговування вищезазначеного будинку, оскільки [PERSON] не оформила державного акту після смерті [PERSON] Вирішуючи позов, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За вимогами ст. 1218 ЦК України до спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на день смерті (ст. 1220 ЦК України) і не припинилися внаслідок його смерті. За вимогами ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом. Як вбачається з матеріалів справи, мати позивача не успадкувала вищезазначену земельну ділянку. В свідоцтві про право на спадщину за законом від 21.03.2004 року зазначено, що спадкове майно складається з грошового внеску та жилого будинку. Позивач посилається на те, що його мати фактично успадкувала земельну ділянку, але з невідомих причин не отримала Державний акт на право власності на землю. В цьому випадку саме мати позивача, якщо вона вважала своє право власності порушеним, могла звернутися до суду. Проте, цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати цивільні права та обов'язки, в тому числі мати здатність звернутися до суду за захистом свого права власності) припиняється у момент її смерті (ч. 4 ст. 24 ЦК України). Позивач не має право звертатися в суд за захистом права власності своєї померлої матері. Остання, під час життя, здійснювала свої цивільні права вільно, на свій розсуд. Вона мала можливість під час життя захистити своє право власності, якщо вважала його порушеним, але з власних, тільки їй відомих міркувань і з власної волі відмовилася від захисту свого права власності. Здатність реалізувати своє майнове право шляхом звернення до суду [PERSON] втратила в момент своєї смерті. На момент відкриття спадщини, [PERSON] не була власником земельної ділянки і тому право власності на цю ділянку не входить до складу спадщини і позивач не є спадкоємцем цього права. Власником земельної ділянки залишається померлий [INFO] батько позивача. Право власності на ділянку входило до складу спадщини спадкодавця [PERSON] Проте, суд вважає неможливим визнання за позивачем, як за спадкоємцем [PERSON], права власності на ділянку. Суд враховує, що після смерті батька позивач до нотаріуса не звертався, на день смерті батька разом з ним не проживав, фактично в управління спадковим майном не вступив. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла лише [PERSON], саме до неї перейшли права та обов'язки померлого чоловіка, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Тому позивач має право на успадкування лише прав та обов'язків, що належали саме [PERSON] на день її смерті. За таких обставин, беручи до уваги, що право власності на земельну ділянку не входить до складу спадщини [PERSON], суд не вбачає законних підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed