Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

07 вересня 2017 року [PERSON] до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнених вимог посилалася на те, що 29 жовтня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковським міським виконавчим комітетом Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, про актовий запис № 470. Від даного шлюбу вони мають повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року шлюб між ними був розірваний. Під час шлюбу вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство. До укладення шлюбу відповідачу [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 18.02.1993 року виділена земельна ділянка площею 0,25 для будівництва та будинку та господарських споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 13 вересня 1996 (вже після реєстрації шлюбу) відповідачу [PERSON] виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП Нв № 003477, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3477. Кадастровий номер земельній ділянці не присвоєний, оскільки відповідач не подавав відповідні документи на його отримання. Позивач зазначає, що в період шлюбу з 1996 року вона з відповідачем на вказаній земельній ділянці розпочали будівництво житлового будинку, інших господарських будівель і споруд, але з відхиленням від проекту, затвердженого при наданні земельної ділянки, тому будинок вважається самочинно збудованим без дозвільного документу на виконання будівельних робіт. Так, з 1996 року вони придбавали будівельні матеріали та завозили їх на будівельний майданчик та у 2006-2007 роках стали будувати будинок, сарай, вбиральню, літній душ та в 2012 році закінчили будівництво частини будинку, в якому з червня 2013 року (коли відповідач пішов з сім`ї) вона та донька проживають та користуються ним. В подальшому відповідач [PERSON] зареєстрував на своє ім`я спірний будинок та всі господарські будівлі. Позивач [PERSON] в останній редакції уточненої позовноїзаяви посилалася на те, що у відповідності до вимог ст.ст. 60,69,70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Оскільки взаємної згоди щодо майна між ними не досягнуто, позивач просить поділити спільне майно подружжя, виходячи з принципу рівності часток. В зв`язку з наведеним, [PERSON] просила суд: - визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , у спільній суміснійвласності подружжя, набутого в шлюбі з [PERSON] ; - [PERSON] залишити у власності 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , набутого в шлюбі з [PERSON] . Ухвалою суду від 05 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено до проведення експертизи. Ухвалою суду від 08 січня 2019 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 17 вересня 2019 року закрито підготовче провадження, розгляд справи призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 10 липня 2020 року позивачу [PERSON] відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову щодо накладення арешту на спірний будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано відзив, згідно якого останній заперечує проти задоволення вимог з огляду на наступне. Відповідач [PERSON] , маючи намір побудувати будинок, діючи не в інтересах сім`ї, оскільки в нього на той момент ще її не було, отримав кошти від своїх батьків, сам постійно працював, розпочав будівництво свого будинку та коли вже був в зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] , кошти з сімейного бюджету на будівництво спірного будинку не брав. Посилається на те, що позивач [PERSON] за час шлюбу та спільного проживання, ані трудову ані матеріальну участь у створенні спірного майна не брала. Більш того, для набуття спільної сумісної власності необхідна участь не просто в матеріальних, але саме у грошових витратах щодо створення майна. У зв`язку з наведеним та посилаючись на ст. 57 СК України, просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що спірний житловий будинок побудований ним за час шлюбу з позивачем, але за його власні кошти є його особистою власністю. Позивач [PERSON] у відповіді на відзив посилалася на обставини, викладені в позовній заяві, зокрема зазначала, що будівництво спірного будинку було розпочате в 1996 році вже після укладення шлюбу з відповідачем, оскільки лише 05.07.1996 року [PERSON] отримав Акт щодо встановлення меж земельної ділянки, яка була передана йому у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. З цього слідує, що будинок почав будуватися вже після встановлення меж земельної ділянки, а не до як вказує у відзиві відповідач та його представник. Посилання відповідача на те, що будинок будувався за кошти його батьків, позивач заперечує, оскільки батьки відповідача жодної копійки на його будівництво не надавали, а лише фізично допомагали. Навіть якби батьки відповідача і надали кошти на його будівництво, то у відповідності до приписів ЦК України, дарунки більш ніж на 100 карбованців повинні були нотаріально бути посвідченими, про що відповідачем та його представником таких доказів суду не надано. З урахуванням наведеного, позивач [PERSON] стверджує, що під час шлюбу вона з відповідачем мали спільний бюджет, вели спільне господарство, тому всі прибутки являлися спільним сумісним майном подружжя, а посилання відповідача на відсутність договору про створення спільної власності, немає під собою ніякого підґрунтя, оскільки майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, а тому кожен з подружжя має рівні права щодо володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і втому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. У зв`язку з наведеним, просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник, кожен окремо, підтримали вимоги в повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в останній редакції уточненої позовної заяви та відповіді на відзив, просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні посилався на доводи, викладені у відзиві, заперечував проти задоволення позовних вимог, просив в позові відмовити. Зокрема додав, що у 1993 році він отримав у власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва будинку та господарських споруд. В цьому ж році був побудований фундамент та закупалися будівельні матеріали. В жовтні 1994 року він та відповідач зареєстрували шлюб. З 1994 року [PERSON] перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною протягом 6-ти років. Проектуванням будинку займався він, наймав людей, тобто самостійно приймав участь у будівництві спірного нерухомого майна. З 2006 року по 2010 рік на будівництво будинку [PERSON] брав кредити (а саме, кредит на внутрішні роботи даху), які сплачує по сьогоднішній день. В 2011 році він із [PERSON] та донькою стали проживати в побудованому будинку, а з 2013 року вони припинили спільно мешкати та у 2015 році розірвали шлюб. Позивач весь цей час проживає в спірному будинку. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони 29 жовтня 1994 року уклали шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міського виконавчого комітету Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 470, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29 жовтня 1994 року. Від даного шлюбу сторони мають повнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] був розірваний. Рішення набрало законної сили 22 вересня 2015 року. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 160173237 від 19 березня 2019 року вбачається, що державним реєстратором Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергель С.В.15 березня 2019 року здійснено державну реєстрацію права власності за відповідачем [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку - літ. А-1, загальною площею 61,5 кв.м., житловою площею 24,6 кв.м.; літнього душу - літ.Б; вбиральні - літ.В; сараю - літ.Г;споруд № 1-3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1789750712232, номер запису про право власності: 30766990). Підстава виникнення права власності: технічний паспорт, виданий 28.09.2018 року ТОВ «Приватземлебуд», довідка № 113 від 15.03.2019 року, видана Мар`янівською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46034714 від 19.03.2019 року. При цьому, з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого станом на 02.08.2017 року ФОП БТІ [PERSON] , вбачається, що житловий будинок складається з: житлового будинку - літ. А-1, загальною площею 61,5 кв.м., житловою площею 24,6 кв.м.; прибудови - літ.а1; тамбуру - літ.а1-1; літнього душу - літ.Б; вбиральні - літ.В; сараю - літ.Г; споруд № 1-2. Роки побудови 2011-2012. Судом встановлено, що спірний будинок був побудований на земельній ділянці площею 0,25 га, яка відповідачу [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 18.02.1993 року була виділена для будівництва та будинку та господарських споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з паспортом на забудову садиби забудовником є відповідач [PERSON] , якому було надано дозвіл на будівництво житлового будинку по типовому проекту № 184-24-107/І, житловою площею 59,86 кв.м. на 4 кімнати, будівельним обємом 438.65 м3. Термін початку та завершення будівництва: 18.02.1993-18.02.1996 роки. Вказаний паспорт виданий на підставі рішення виконавчого комітету Мар`янівської сільської ради № 3 від 18.02.1993 року. З зазначене також підтверджується довідкою № 818, виданої архітектурно-плановим бюро 10.05.1993 року. У відповідності до витягу з рішення 14 сесії ХХІ скликання Мар`янівської сільської ради народних депутатів від 06 квітня 1994 року відповідачу [PERSON] передана у приватну власність і користування земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 13 вересня 1996 відповідач [PERSON] отримав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП Нв № 003477, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , виданий Мар`янівською сільською радою народних депутатів на підставі рішення 14 сесії ХХІ скликання Мар`янівської сільської ради народних депутатів від 06 квітня 1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3477. Кадастровий номер земельній ділянці не присвоєний. У відповідності до висновку експерта про проведення судової будівельно - технічної експертизи № 10 від 28.12.2018 року вбачається, що загальна вартість будівельних матеріалів і конструкцій (з урахуванням фізичного зносу будівель і споруд), які були використані при будівництві незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами з ПДВ складає: 518 163,22 грн. (де 557 164,75 х 0,93). Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який використовується за цільовим призначенням 100% готовий до вводу в експлуатацію. Таким чином, на спірні правовідносини поширюються норми ЦК України, СК України та Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі КпШС України, чинного на час будівництва спірного будинку). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормами статті 319 цього ж Кодексу, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved