Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

07 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON]\~ про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя не склалося. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим і таким, що суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, прохала розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду в судове засідання не з'явився, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надійшли. Заперечень проти позовних вимог до суду не надав. На підставі вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача, ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Згідно свідоцтва про одруження, 20 грудня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шосткинського міського управління юстиції, актовий запис №480, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «Табала» (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БК №197361, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області. (а.с.8). Також судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки за час подружнього життя між сторонами не досягнуто взаєморозуміння, що створило умови, за яких подружжя на даний час спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини сторони не підтримують і відновлювати не збираються. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам один одного, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, та враховуючи, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає припиненню шляхом його розірвання. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved