Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

08.10.2018р. до Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS], а саме на ? частку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.11.1973 року виданого нотаріусом Першої Слов'янської нотаріальної контори Сімейко С.І. по реєстру № 3854, на 1/8 частку на підставі Свідоцтва про право на спадщину по закону від 13.11.1974 року виданого нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори Сімейко С.І. по реєстру № 63-Ю і на 3/8 часток на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Першої Слов'янської нотаріальної контори Причепої В.Р. від 25.10.1999 № 3-3137. Відповідачка є його невісткою, вона після одруження з його сином вселилась у вищезазначений будинок та проживала у ньому як член сім'ї. 04.09.2016 року син позивача помер, після його смерті відповідачка повідомила, що більше з ним мешкати не бажає та переходить жити до матері, зібрала своє майно та виїхала з будинку, але до теперішнього часу з реєстрації не знялась. Відповідачка ні яких затрат по утриманню житла не несе, комунальні послуги не сплачує. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки та виклики за останньою відомою адресою місця реєстрації [PERSON], однак в судове засідання вона так і не з'явилася. У зв'язку із цим, про місце, дату та час розгляду справи відповідач була повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Втім, відповідач [PERSON] не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з'явилась у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності від неї до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, оскільки відповідач, будучи повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання не з'явився у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: [PERSON] є власником ? частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.11.1973 року виданого нотаріусом Першої Слов'янської нотаріальної контори Сімейко С.І. по реєстру № 3854, на 1/8 частку на підставі Свідоцтва про право на спадщину по закону від 13.11.1974 року виданого нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори Сімейко С.І. по реєстру № 63-Ю і на 3/8 часток на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Першої Слов'янської нотаріальної контори Причепої В.Р. від 25.10.1999 № 3-3137 (а.с.4-6). Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але більше одного року у даному будинку не мешкає (а.с.7). Згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а [PERSON] потрібно визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS], з наступних причин: відповідач [PERSON] дійсно не мешкає у будинку [ADDRESS] більш одного року та не є власником цього будинку, тому згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України вона втратила право користування будинком [ADDRESS]. На підставі наведеного,

Outcome: approved