Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

07 листопада 2014 року представник позивачів - [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках право власності на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами, розташований в [ADDRESS], земельну ділянку площею 4,52 га та площею 7,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Партизанської сільської ради Жовтневого району миколаївської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказували, що після смерті їх дядька [PERSON] залишилося спадкове майно, в тому числі, у виді вищевказаного житлового будинку. Вони спадщину прийняли, звернувшись до нотаріуса у передбачений законом строк із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на житловий будинок, а щодо земельних ділянок - у зв'язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу, тому вони були змушені за захистом своїх прав звернутися до суду із цим позовом. Представник позивачів - [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги своїх довірителів [PERSON] та [PERSON] підтримав та просив справу розглянути у їх відсутність. Відповідач Партизанська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо визнання за ним права власності на спадкове майно визнала та просила справу розглянути у відсутність їх представника. Відповідачка [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується даними поштового повідомлення (а.с. 101), однак до суду не прибули про причини неявки не повідомила. Третя особа - Жовтнева державна нотаріальна контора Миколаївської області також звернулася до суду із заявою, в якій просила справу вирішити на розсуд суду без участі їх представника. Дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених позовних вимог суд встановив, що за даними свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO], про що Партизанською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 21 від 25.12.2012 року (а.с. 13). Родинні відносини позивачок [PERSON] та [PERSON] із померлим як рідних племінниць та дядька підтверджуються даними копій свідоцтв про народження позивачок (а.с. 9-10), даними копій свідоцтв про укладення шлюбу [PERSON] із [PERSON] та зміною прізвища (а.с. 11), а також даними копій свідоцтв про народження спадкодавця [PERSON] та батька позивачок [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], батько позивачок та рідний брат [PERSON] помер [INFO] (а.с. 14). За даними виконкому Партизанської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області на час смерті [PERSON] останній мешкав в [ADDRESS],та із ним ніхто зареєстрований не був і не проживав (а.с. 23) . За даними спадкової справи № 26/2013, заведеної Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися позивачки по справі та відповідачка [PERSON], однак остання не довела своєї належності до кола спадкоємців після смерті [PERSON] (а.с. 48-78). Підстави, з яких позивачки були змушені звернутися до суду із цим позовом підтверджуються постановами нотаріуса Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області від 23.07.2013 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину відносно майна - житлового будинку з господарськими будовами та спорудами по [ADDRESS], земельні ділянки площею 7,79 га та 4,52 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Партизанської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Підставою такої відмови стало ненадання жодного правовстановлюючого документу щодо належності вказаного майна спадкодавцю [PERSON] (а.с. 88-91). Відповідно до п.4.15 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як вказують позивачі, правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок їх дядько не одержував. Однак, за даними по господарської книги, головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] був зазначений [PERSON], що також підтверджується даними Партизанської сільської ради. Більш того,за відомостями цієї сільської ради, рішенням виконкому Партизанської сільської ради № 9 від 31.03.1993 року [PERSON] була надана земельна ділянка у власність для обслуговування вищевказаного житлового будинку, але цим правом останній не скористався (а.с. 82-85, 95). За даними технічного паспорту вказаного будинку, останній 1965 року побудови (а.с. 108). Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка діяла до затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31/1056, реєстрації в БТІ підлягали лише будинки, які розташовані в містах та селищах міського типу. Виходячи із положень Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 115 від 19 січня 1976 року право власності на жилий будинок підтверджувалось саме записом в погосподарчій книзі. У той час реєстрації нерухомого майна в сільській місцевості в БТІ не була передбачена нормативними актами. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про власність», що діяв на час зведення вказаного житлового будинку, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК України (1963 року), громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу також не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. За такого суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набув права власності на це нерухоме майно, однак зі зміною законодавчих норм належно свої права на нього не оформив. Виходячи з загальних положень дії законодавчих актів у часі, право власності [PERSON] на це майно із зміною законодавчих норм не припинилося, проте відсутність правовстановлюючого документу перешкоджає оформленню спадкових прав його спадкоємцями. Щодо земельних ділянок, то як вказують позивачки оригінали правовстановлюючих документів щодо цього майна не збереглися. Відповідно до копій Державних актів серії МК № 2928 та серії МК № 010256, [PERSON] мав у власності земельну ділянку площею 4,52 га та площею 7,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Партизанської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с. 86, 87). Вказане також підтверджується відомостями відділу Держземагентства у Жовтневому районі Миколаївської області (а.с. 79). Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З наведеного, та встановивши, що відповідно до положень ст.ст. 1262, 1266, 1268 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями за законом майна після смерті їх рідного дядька [PERSON], проте через вищевказані обставини позивачі позбавлені можливості нотаріально оформити свої спадкові права, встановивши належність вищевказаного майна спадкодавцю, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне право [PERSON] та [PERSON] підлягає захисту судом шляхом визнання за ними права власності на вказане майно в рівних частках відповідно до ст.. 1267 ЦК України.

Outcome: approved