Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

09 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому вказує на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої, крім іншого, входить право на земельну частку (пай), що належала на підставі сертифікату серії ЧН № 0135327 дружині спадкодавця [PERSON] . Вказану земельну ділянку [PERSON] успадкував після смерті дружини, проте не оформив своїх спадкових прав. За життя [PERSON] залишив заповіт, яким все майно заповів позивачу. Позивач спадщину після [PERSON] прийняв. Коли ж позивач звернувся до нотаріуса з приводу оформлення права на спадщину на вказаний земельний пай, нотаріус в усній формі йому відмовив, пославшись на відсутність оригіналу Сертифікату про право на земельну частку. Просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 6,87 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Дрімайлівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, яке належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0135327 померлій 04.01.1999 року [PERSON] . Ухвалою суду від 14 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 11 травня 2021 року. 20.04.2021 року відповідач - Куликівська селищна рада подала відзив на позовну заяву, в якому повідомила про повне визнання позову, просила справу розглядати без участі представника позивача. 22.04.2021 року третя особа Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області надіслала заяву відповідно до якої у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Просить справу розглядати без участі його представника. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за результатами підготовчого судового засідання за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши надані докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 7) Згідно довідки виданої Куликівською селищною радою № 149 від 11.02.2020 року [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . На день смерті з [PERSON] був зареєстрований її чоловік [PERSON] , який проживав за вищевказаною адресою до дня смерті [INFO] (а.с. 10). За життя [PERSON] заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилась (а.с. 54, 56, 57) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входило право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває в колективній власності КСП ім. Леніна, розміром 6,87 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Дрімайлівської сільської ради Куликівського району, та яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0135327, зареєстрованого за № 327 від 27.05.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по Дрімайлівській сільській раді (а.с. 13). Спадщину після смерті [PERSON] , прийняв чоловік померлої [PERSON] , який на день смерті спадкодавця проживав разом з нею (а.с. 10, 11). Доказів прийняття спадщини після померлої [PERSON] іншими особами суду не надано. За життя [PERSON] не оформив у визначеному законом порядку своє право на спадкове майно, а саме на право на земельну частку (пай), що належало його дружині [PERSON] на підставі сертифікату серії ЧН № 0135327. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 6) За життя [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповідав позивачу (а.с.12). Після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач, подавши 17.02.2009 року відповідну заяву нотаріусу (а.с. 37). З матеріалів спадкової справи № 72/2009 до майна померлого [INFO] [PERSON] , яка була надана суду Державним нотаріальним архівом Чернігівської області, вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлого [PERSON] . Інформація про інших осіб, які б мали право на спадщину після смерті [PERSON] в тому числі і на обов`язкову частку в спадщині, в спадковій справі відсутня (а.с. 37 - 48). За твердженнями позивача, він звертався до нотаріуса з приводу спадкування права на земельну частку, що належала його бабі [PERSON] , проте нотаріус в усній формі повідомив його про неможливість вчинення нотаріальної дії та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну частку (пай), оскільки оригінал Сертифікату про право на земельну частку (пай) загубився. Згідно інформації наданої відділом у Куликівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, [PERSON] дійсно значиться за номером 387 у списках громадян Дрімайлівської сільської ради, що мають право на земельну частку (пай), у додатку до державного акту на право колективної власності на землю серія I-ЧН № 000011 виданого КСП ім. Леніна відповідно рішення № 43 Куликівської районної ради від 22.11.1995 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності за № 16 від 23.11.1995 року. На ім`я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0135327 зареєстрований за № 327 від 27.05.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по Дрімайлівській сільській раді, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 6,87 га (а.с. 13) Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи, що [PERSON] померла до набрання чинності Цивільним Кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, тому, відповідно до ст. 5 ЦК України, до даних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який регулював відносини спадкування на момент смерті спадкодавця. Чоловік спадкодавця - [PERSON] після смерті дружини [PERSON] доглядав за будинком, обробляв земельну ділянку, тому фактично вступив в управління та володіння спадковим майном своєї дружини та відповідно до ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР прийняв спадщину як спадкоємець першої черги за законом. Системний аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 524 ЦК УРСР, передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За таких підстав, спадкоємцем, який прийняв спадщину після [PERSON] є її чоловік [PERSON] , який отримав в порядку спадкування після дружини право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ЧН № 0135327 проте не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] . Згідно зі ст. 1216 ЦК України (в ред. 2003 року) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України) Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач. Підставою для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай) є відсутність у спадкоємця правовстановлюючого документа, а саме оригіналу сертифікату на право на земельну частку. Відповідно до п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 п. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність» (далі - Указ) паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 2 Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі ст. ст. 1, 2, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п. 11). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Зважаючи на наведене, судом встановлено що [PERSON] за життя, як член КСП ім. Леніна, була включена до списку членів даного КСП, які мають право на земельну частку (пай), отримала сертифікат серії ЧН № 0135327 а отже, набула право на земельну частку (пай). Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , проте не оформив своїх спадкових прав на вказану земельну частку. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач [PERSON] . Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та є підставою для задоволення позовних вимог. За таких обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] в порядку спадкування після померлого [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved