Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

07 листопада 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача з вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем не підтримує шлюбні відносини, мешкають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, при цьому вона не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, тому просить суд, стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частині зі всіх видів заробітку відповідача до повноліття дитини та на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частині зі всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення сином трирічного віку. 09 листопада 2018 року на виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України судом направлено запит до відповідного органу реєстрації місця проживання фізичних осіб, для перевірки зареєстрованого місця проживання/перебування відповідача. З відповіді на запит отриманої судом вбачається, що справа підсудна Жовтневому районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року ( далі ЦПК України), що передбачено ч.1п.9 Розділу X111 Перехідні Положення ЦПК України. Ухвалою від 12 лютого 2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в позовній заяві просила розглянути справу у її відсутність на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, відсутність підстав, передбачених\~ст. 223 ЦПК України\~для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не зявились та на підставі ст.ст.223,\~280 ЦПК України\~розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, сторони перебувають у шлюбі з 27 січня 2017 року, про що Покровським районним у місті [PERSON] відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено відповідний актовий запис № 41 (а.с. 4). Від шлюбу подружжя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Судом встановлено, сторони не підтримують шлюбні відносини, мешкають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, тому коштів на утримання дитини та на її утримання не вистачає. Відповідач є працездатним, інших стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб не має, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини у зазначеному позивачем розмірі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з цих підстав, позов позивача ґрунтується на вимогах статті 84 Сімейного кодексу України, згідно яких дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та наданих доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved