Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

08.05.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьою особою зазначено Приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу Харківської області [PERSON], в якому просить суд встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті її матері [PERSON], померлої 01.09.1995 року, оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме: 1/4 частиною квартири [ADDRESS] (колишній пр. Постишева) у м. Харкові. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що він 23.02.1960 року одружився на [PERSON], [INFO], яка після реєстрації шлюбу взяла прізвище [PERSON]. В шлюбі народилась донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON]. В той час позивач одержав ордер на 3-хкімнатну квартиру, де і мешкала вся їх родина. Син [PERSON] одружився та виписався з квартири, став мешкати окремо. Донька [PERSON] народила двох дітей [PERSON] та [PERSON] Льва, які мешкали всі разом. Крім того з 1990-1992 року з ними мешкала матір дружини позивача [PERSON]. Вказані особи були зареєстровані в квартирі. Приблизно в 1994 році на початку 1995 року позивач переїхав до іншої квартири та виписався, його дружина також виписалась, але у звязку з хворобою своєї матері ([PERSON]М.) залишилась проживати та доглядати її в квартирі [ADDRESS] (колишній пр. Постишева) у м. Харкові. В приватизації зазначеної квартири брали участь зареєстровані в ній донька [PERSON], онуки [PERSON] та [PERSON] та теща позивача [PERSON], отримали свідоцтво про право власності на житло реєстраційний №1039 від 26.06.1995 року і стали власниками вказаної квартири на праві сумісної власності. 01.09.1995 року померла теща позивача [PERSON]. Дружина позивача прийняла фактично спадщину у вигляді 1/4 частки зазначеної квартири, оскільки як до смерті так і деякий час після смерті матері вступила у володіння і розпорядження зазначеною квартирою, постійно проживала там, що можуть підтвердити відповідачі. З заявою про прийняття спадщини у передбачений законодавством строк вона не зверталась, оскільки вважала достатнім фактичне прийняття. 22.12.2012 року померла дружина позивача [PERSON], після смерті якої в передбачений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини разом з дітьми. Оскільки діти відмовились від спадщини після смерті матері на користь позивача, він прийняв 1/2 частину квартири по проспекту Гагаріна в м. Харкові. Крім того, на даний час 1/4 частка квартири [ADDRESS] (колишній пр. Постишева) у м. Харкові зареєстрована за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23.06.1995 року. З заявою про реєстрацію нерухомого майна могла звернутись тільки дружина позивача [PERSON], однак тепер провести реєстрацію неможливо, оскільки цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті. Викладені обставини підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами, у звязку з чим позивач вважає, що його покійна жінка [PERSON] вступила в управління та володіння спадковим майном, в тому числі і тому, що перед смертю її матір [PERSON] віддала їй технічний паспорт на квартиру та свідоцтво на право власності, повідомлення про смерть, різні ікони та інші особисті речі, які дружина зберігала вдома, а перед смертю віддала позивачу на зберігання. У звязку з викладеним, позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.05.2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі. Призначено підготовче засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2018 року підготовче провадження у даній цивільній справі - закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про проведення судового засідання в його відсутність, позовні вимоги підтримав, в судове засідання не зявився. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання також не зявились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких також зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі. Третя особа Приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Харківської області [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що з будь-яким рішення згодна, оскільки таке рішення не може вплинути на її професійні права та обовязки, або призвести до відповідальності, передбаченої ст. 27 Закону України «Про нотаріат». Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи наступне. [PERSON] народилась 16.06.1937 року, її матірю записана [PERSON], а батьком - [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с.17). Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії І-УР №150053, виданого 23.02.1960 року, позивач [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований 23.02.1960 року [PERSON]ЗАГС м. Харкова, про що зроблено відповідний актовий запис №273. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. (а.с. 18). У [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження та син [PERSON] (а.с.27). В свою чергу у [PERSON] народилась дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що вбачається з відповідних свідоцтв та визнано відповідачами (а.с.28-29) . Відповідно до копії дублікату свідоцтва про право власності на житло від 26.06.1995 року реєстраційний номер № 1039, виданого 2а Харківська дистанція цивільних споруд Південної залізниці як органом приватизації, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Свідоцтво видано згідно з розпорядженням від 23.06.1995 року №1039 (а.с.6). Також право власності зазначених осіб на вищевказану квартиру вбачається з технічного паспорту КП «Харківське міське любо технічної інвентаризації» ХМР , виготовленого станом на 23.02.2017 року та з довідки зазначеного комунального підприємства від 13.02.2017 року №10003331, в якій зазначені особи власників станом на 31.12.2012 року (а.с.6-10). [PERSON] померла 01.09.1995 року у віці 84 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено актовий запис № 14838 і підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану І-ВЛ №320516 (а.с.33) ЇЇ дочка [PERSON], [INFO], померла 22.12.2012 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис №16915 і підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, сформованого 22.12.2012 року (а.с.14). Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі після смерті [PERSON] Харківським міським приватним нотаріусом [PERSON] заведена спадкова справа №6/2013, номер у спадковому реєстрі 54518318 і видано свідоцтво про право на спадщину 01.07.2013 року [PERSON] як спадкоємцю першої черги (а.с.13). Зазначене підтверджується також копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01.07.2013 року після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 22.12.2012 року, її чоловіку [PERSON], [INFO], в тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовився син спадкодавця, [PERSON] та 1/3 частки у спадщині, від якої відмовилася дочка спадкодавця, [PERSON]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/2 частки квартири за номером 161, що знаходиться в будинку за номером 38А, розташованому по проспекту Гагаріна в місті Харкові (а.с.11). Право власності на вказане майно зареєстровано за [PERSON], що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.12). Також позивачем [PERSON] надані копії особистих документів [PERSON], в тому числі копія повідомлення, адресованого [PERSON] про смерть її чоловіка [PERSON], [INFO] (а.с.16, 21-26). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Зі змісту ст. 328 ЦК України\~вбачається, що спадкування є однією з підстав набуття права власності. Статтями\~1216,\~1220-1221 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до\~ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі\~ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, які зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу.\~Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у\~першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною третьою зазначеної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України\~встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Зазначені положення\~закону узгоджуються\~зі змістом ст. 549 ЦК Української РСР в редакції закону 1963 року, яка була чинна до 01.01.2004 року якою визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину: \~ 1)\~якщо він\~ фактично\~ вступив\~ в\~управління \~або \~володіння спадковим\~майном; \~2)\~якщо він\~подав державній\~нотаріальній конторі\~за місцем\~ відкриття\~спадщини заяву\~про прийняття\~спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ч. 1\~ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Наказом Міністерства юстиції України № 914/5 від 26.05.2009 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» визначено, рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. Враховуючи викладені положення закону на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, а також на підставі визнання позову відповідачами, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом встановлено факт того, що після смерті [PERSON], померлої 01.09.1995 року, її дочка [PERSON], [INFO], фактично прийняла спадщину у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS] (колишній пр. Постишева) у м. Харкові, що належала померлій на день її смерті на праві власності. Суд встановлює цей факт, враховуючи, що [PERSON] на день смерті її матері проживала у вказаній квартирі, доглядаючи матір та онуків, забрала деякі речі матері після її смерті, що визнано відповідачами, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS] (колишній пр. Постишева) у м. Харкові у передбачений законом спосіб, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. З огляду на викладене та

Outcome: approved