overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

08 жовтня 2018 року позивачка звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки заробітку та на своє утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку до досягнення дитиною трирічного віку. У судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги, просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку та у такому ж розмірі на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач позов визнав частково, у розмірі 1/6 частки та утримання дитини і в такому ж розмірі на утримання дружини. З матеріалів справи видно, що 16 вересня 2016 року між сторонами зареєстрований шлюб, 01 червня 2018 року народилась [PERSON], батьком дитини записаний відповідач (а.с.6-7). Як визначено ст.182 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні встановлено і не заперечувалось сторонами, що відповідач має на утриманні сина від другого шлюбу [PERSON], [INFO]. Таким чином за законом відповідач зобов'язаний утримувати трьох осіб: двох дітей та дружину до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку та на утримання дружини у розмірі 1/6 частки заробітку. Позивачку звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірах, діючих на день звернення позивачки до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

08 жовтня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 13 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області згідно актового запису № 150 розірвати. В обґрунтування позову вона зазначила, що 13 квітня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них 09 травня 2007 року народилась донька [PERSON], яка проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2011 року. Відповідач залишив сімю та став проживати в іншій сімї. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON], судові витрати з відповідача не стягувати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 13 квітня 2007 року уклали шлюб (арк.с.7). Від зазначеного шлюбу у них 09 травня 2007 року народилась донька [PERSON] (арк.с.6), яка після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачкою. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з 2011 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

08 жовтня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від жовтня 2012 року. Від спільного проживання сторони мають малолітніх дітей. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер, і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2 - 4). Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлений позов, а відповідач - визнав його. Суд, заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 06.10.2012 року. Шлюб зареєстровано Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис - 687) (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу мешкатимуть разом з позивачкою (а.с.а.с. 10, 11). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від січня 2015 року сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивачка зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно, і збереження сім'ї неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

08 жовтня 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з постійними непорозуміннями. Сторони проживають окремо один від одного вже тривалий час, їхня дитина проживає із позивачем та перебуває на його повному матеріальному утриманні, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просив позов задовольнити та розглянути справу без його участі (а.с. 18). Відповідач [PERSON] також звернулася до суду із заявою про визнання заявлених позовних вимог та просила розглянути справу без її участі (а.с. 17). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2004 року. Від даного шлюбу вони мають доньку: [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] є матір`ю доньки: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7). Дитина проживає із позивачем та перебуває на його утриманні (а.с. 8-10). Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів. У відповідності до положень частини другої статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази, надані сторонами по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

08 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати укладений між ним та [PERSON] шлюб, зареєстрований 07 березня 2014 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №73. В обґрунтування позову зазначив, що відносини між сторонами зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах і в поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Шлюбні відносини сторонами припинено. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач надав письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за його відсутності. Відповідачка надала заяву, в якій зазначила, що визнає позов і просить розірвати шлюб. Справу просить розглянути за її відсутності. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 07 березня 2014 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №73, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). В цьому шлюбі [INFO] народився [PERSON] (а.с.8). Як вказує позивач у позові, і що визнано відповідачем, сім`я остаточно розпалась, сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо і не ведуть спільне господарство. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, оскільки між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Спору щодо місця проживання неповнолітнього [PERSON] та щодо розподілу майна сторони на цей час не мають. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ініційоване, тому судом не вирішується. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

08 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу диплому серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] 26 червня 1986 року про закінчення Дніпропетровського ордена Трудового Червоного Прапора медичного інституту. Заявник зазначає, що встановлення даного факту необхідно для оформлення пенсії. Також від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Аналогічна заява надійшла 28 жовтня 2019 року від представника заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Згідно паспортних даних прізвище заявника українською мовою « [PERSON] », російською мовою « [PERSON] » (а.с.6). З копії диплома серії [NUMBER] про закінчення Дніпропетровського ордена Трудового Червоного Прапора медичного інституту та присвоєння кваліфікації лікаря видно, що даний документ виданий двома мовами, прізвище особи, якій видано диплом, українською мовою « [PERSON] », російською мовою « [PERSON] » (а.с.8). Належність диплому серії [NUMBER] заявнику підтверджується співпадінням імені та по батькові, а також прізвища російською мовою з його паспортними даними. При зазначенні у дипломі прізвища українською мовою помилка лише в одній літері. Ця помилка могла бути допущена при перекладі. Помилка при написанні прізвища в дипломі може бути перешкодою в оформленні заявником пенсії, виправлення цієї помилки у позасудовому порядку на даний час неможливо тому слід встановити факт належності заявнику вказаного документу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

08 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає та просить стягнути з нього на її користь аліменти на неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 5). Син проживає з позивачем, що підтверджується довідкою Залузької сільської ради № 309 від 07.10.2019 (а.с. 6), знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач позовні вимоги визнає, інформації щодо поганого стану здоров`я чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину та ст. 183 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу). Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що дитина має нормальний стан здоров`я, позивач являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, має задовільний стан здоров`я, є працездатний, позовні вимоги визнає, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття. Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

08 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 192. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 07 серпня 2014 року з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 03 вересня 2019 року припинили шлюбні стосунки. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем є неможливим та, оскільки їх шлюб носить формальний характер, зберігати його наміру не має, просить суд його розірвати.\~Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився. Також надіслав на адресу суду заяву, в якій просив суд здійснювати розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведену вимогу закону, справа може бути розглянута в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 192. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON] , відповідно /а.с. 5/. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с. 12/. В позовній заяві позивач вказує, що їх шлюб з відповідачем носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім`ї неможливо. Заперечень відповідачем не надано. В силу\~ст.\~112\~СК Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а тому позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає за можливе позивачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

08 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 12 жовтня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №266. Від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини не склалися та з жовтня 2019 року припинені. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім`ї. Спори щодо місця проживання дитини та поділу майна відсутні. У зв`язку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Додатково в заяві вказувала, що на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка в своїй заяві проти цього не заперечувала. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що 12 жовтня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №266. Від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них спільного бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved