Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

09 серпня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого, послався на таке: він є власником житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок йому належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 травня 1993 року. Відповідач [PERSON] , зареєстрований за зазначеною вище адресою, але тривалий час там не мешкає. Наразі позивач не має можливості сплачувати комунальні послуги ще і за відповідача. Вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України може поставити питання перед судом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, через не проживання у ній понад 1 рік без поважних причин. Позивач до судового засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Просить також стягнути з відповідача на свою користь судовий збір в сумі 908,00 грн. Відповідач до судового засідання не прибув, хоча був належним чином сповіщений про день та час розгляду справи, якихось заперечень суду не надав. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок йому належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 травня 1993 року (а.с.8,9). Відповідач [PERSON] , зареєстрований за зазначеною вище адресою, що вбачається з наданої довідки № 11396 від 03.08.2021 року з ВК Первомайської міської ради (а.с.10), але не мешкає там з 2017 року і по теперішній час, згідно акту № 16 від 05 серпня 2021 року (а.с.12). Позивач не має можливості сплачувати комунальні послуги ще і за відповідача, це і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов`язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідач, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання в житловому будинку позивача більше року, визначив для себе інше місце мешкання. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається і з акту № 16 від 05 серпня 2021 року, що в спірному житловому будинку відповідач тривалий час не мешкає. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідача без поважних причин. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн. з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved