Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

08.01.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 20508 грн. 39 коп. та середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати, виходячи з розміру середньоденного заробітку 187 грн. 90 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 14.10.2003 на підставі Наказу №131к від 14.10.2003 вона працювала у Державному підприємстві «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «ПІВДЕНДІПРОШАХТ» на посаді інженера гірничого відділу. Наказом №99к від 05.09.2017 була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. При звільнені позивачу не було виплачено заробітну плату у розмірі 20508 грн. 39 коп. Позивач неодноразово зверталася до відповідача щодо виплати їй заборгованості по заробітній платі, однак на теперішній час заборгованість по заробітній платі не погашена, тому вона змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутність відповідача Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] з 14.10.2003 по 05.09.2017 працювала в Державному підприємстві «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт». Згідно наданих позивачем розрахункових листів заборгованість Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» станом за вересень 2017 по заробітній платі [PERSON] складає 20508,39 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи викладене, суд задовольняє позов [PERSON] та стягує з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 20508,39 грн. Крім того, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» N 13 від 24.12.1999, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Оскільки позивач була звільнена 05.09.2017, а повний розрахунок з нею не проведено як при звільненні так, і на день винесення цього рішення, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 05.09.2017 по 25.03.2019 включно (день постановлення рішення суду) за 404 робочих днів (з розрахунку п'ятиденного робочого тижня), що складає 75911,60 (404 х 187,90). Суд стягує з відповідача судові витрати у відповідності зі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved