overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

09.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він є власником вищевказаної квартири. У спірній квартирі також зареєстрована відповідачка, його колишня дружина [PERSON]. У червні 2014 року вона переїхала з вищевказаної квартири на постійне місце проживання до АР Крим. Таким чином, у спірній квартирі вона не проживає понад 1 рік, комунальні платежі не сплачує. Відповідачка у добровільному порядку з реєстрації у вказаній квартирі не знімається, що порушує його права як власника нерухомого майна. У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив суд також визнати його дочку [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], оскільки вона виїхала на постійне місце проживання до АР Крим та у спірній квартирі не проживає понад 1 рік. Уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з'явився. За повідомленням житлових органів вона та її неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], за місцем реєстрації не проживають понад 1 рік. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що проживають поряд з позивачем. Їм відомо, що влітку 2014 року відповідачка [PERSON] та неповнолітня дочка сторін [PERSON], [INFO], виїхали на постійне місце проживання до АР Крим. Коли вони відвідували оселю позивача, особистих речей відповідачки та їх дочки у квартирі не бачили. Суд, зясувавши думку позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 03.11.2001 року, реєстраційний номер 1819 /а.с. 2/, та реєстраційним посвідченням № 35861 від 19.11.2001 року /а.с. 3/ позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки № 331 від 23.12.2015 року, виданої ККП «КК «Західна» /а.с. 37/ та особового рахунку № [NUMBER] «КК «Західна» /а.с. 38/, позивач [PERSON] та члени його сімї: дружина [PERSON] та дочка [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO]. Згідно акту обстеження, складеного комісією ККП «КК «Західна» від 04.11.2015 року, [PERSON] зареєстрована у квартирі № № 19 в будинку № 122 по вул. Бахмутській в м. Маріуполі Донецької області, але фактично в ній не проживає з червня 2014 року /а.с. 9/. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідачка[PERSON] та її неповнолітня дочка [PERSON] втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], оскільки понад один рік там не проживають, без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

09.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відділу реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, [PERSON] про виключення запису про батька дитини з актового запису про народження дитини, мотивуючи позовні вимоги тим, що перебував у шлюбних відносинах з відповідачкою [PERSON] з 05.06.2013 року по 26.03.2014 року, однак фактично сторони не проживають разом з жовтня 2013 року. [INFO] у відповідача [PERSON] народився син [PERSON]. У Свідоцтві про народження дитини, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, батьком дитини зазначено позивача. Позивач стверджує, що не є біологічним батьком дитини, що підтверджує рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці № 727/1387/14-ц від 26.03.2014 року про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], яким встановлено про відсутність у сторін спільних дітей. Позивач просить суд виключити відомості про його батьківство з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.06.2014 року. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, додатково пояснила , що біологічним батьком її сина [PERSON] є інший чоловік. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції не направив свого представника у судове засідання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи , судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] його батьками записані [PERSON] та [PERSON], про що складений відповідний актовий запис № 1318. Реєстрацію народження здійснено Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Враховуючи що позивачка визнає позовні вимоги, а саме, те що батьком дитини не є позивач, то суд вважає що доведено відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком дитини, та дитиною, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

09.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на 1/2 частину квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1994 року, яке видане Виконавчим комітетом Деснянської районної в місті Чернігові ради, позивач та його дружина [PERSON] є співвласниками в рівних частинах квартири [ADDRESS]. В судовому засідання представник позивача позов підтримав. Представник відповідача позов не визнав, вважає, що позивач не використав можливості вирішення спору в позасудовому порядку. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно належно завіреної копії Свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1994 року, яке видане Виконавчим комітетом Деснянської районної в місті Чернігові ради, позивач та його дружина [PERSON] є співвласниками в рівних частинах квартири [ADDRESS], де з 22.02.1983 року зареєстрований позивач (а.с.5, 4). [PERSON] померла 17.05.2014 року в місті Чернігів Чернігівської області у віці 86 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ОЛ №235542, яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції (а.с.7). На час звернення позивача до суду був втрачений оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1994 року, яке видане Виконавчим комітетом Деснянської районної в місті Чернігові ради і про це 08.10.2014 року у місцевій пресі було здійснено відповідне повідомлення. Відповідно до положень ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В порядку захисту цивільних прав позивача та з метою визначення частки спадкодавця [PERSON] у спільному нерухомому майні в ідеальних частинах суд позов задовольняє, оскільки позивач втратив документ, що засвідчує його право власності на 1/2 частину квартири, ринкова вартість якої на даний час становить 99472 грн 50 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

09.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 5895,83 грн. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного Договору про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії № 8282863722 від 19.06.2014 року [PERSON] відкрито кредитну лінію, в межах якої надано кредит з лімітом не більше 4000,00 грн. на строк до 30.06.2017 року. [PERSON] зобов'язана сплачувати проценти у розмірі 40,00 % річних. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 04.11.2015 року виникла заборгованість в розмірі 5895 грн. 83 коп., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 3858 грн. 30 коп., заборгованості по процентам в сумі 807 грн. 75 коп., пенею за прострочення сплати кредиту в сумі 1111 грн. 62 коп., пенею за прострочення сплати процентів в сумі 118 грн. 16 коп. та підтверджується розрахунком (а.с. 7-8). Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 5895 грн. 83 коп. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1218 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

09.11.2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 17 жовтня 2009 року, актовий запис №192, місце реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного правління юстиції Одеської області. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Витрати на утримання дітей позивач буде стягувати з відповідача окремим позовом. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що чоловік створює в сім'ї сварки, принижує, ображає позива в присутності дітей, ревнує без поводу. Позивач втратила по відповідача повагу, любов. Сторони припинили свільне проживання та ведення спільного господарства з вини відповідача. Просить суд розірвати її шлюб із [PERSON], надати їй прізвище - Лазор, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збіру у розмірі 487, 00 грн. [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити, строк на примирення не призначати, оскільки відновлення шлюбних відносин з відповідачем виключається, справу розглянути без її участі, про що надала суду заяву. Відповідач [PERSON] позов визнав, надав суду відповідну заяву, де просив строк на примирення не призначати, повідомив суд про те, що син проживає з ним, а також про те, що він заперечує проти стягнення з нього судових витрат, просив розглянути справу без його участі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши заяви сторін, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON] (дошлюбне прізвище - Лазор), [INFO], перебуває в зареєстрованому шлюбі [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами зареєстровано 17 жовтня 2009 року, актовий запис №192, місце реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного правління юстиції Одеської області. Мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, в звязку з чим вони стали проживати окремо, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що не заперечує і позивач, і відповідач. Шлюб між сторонами носить формальний характер. Суд вважає, що сторони не мають наміру відновлювати сімейні стосунки, на примирення не згодні. Спір про місце проживання дітей на даний час відсутній, але може виникнути у майбутньому та спорів про поділ майна немає.. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам неповнолітніх дітей. Судовий збір у повному обсязі сплачено позивачем при подачі позовної заяви та підлягає стягненю з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у розмірі 243,60 грн., тобто розподіляється судом порівну між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

09.11.2015року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те,\~що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05.06.1992 року, мають неповнолітніх дітей [PERSON], 28.03.1992року народження та [PERSON], 07.05.2004року народження. Відповідач матеріальної допомоги на утримання молодшої дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], 07.05.2004року народження у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення повноліття. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. \~\~\~\~Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. \~\~\~\~ Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 07.05.2004року народження згідно свідоцтва про народження (а.с.4). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачу коштів на утримання дітей не вистачає, дитина фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу спільної дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2\~ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487,20грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

09.11.2015 року позивачка звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 30 травня 2014 року, від якого мають сина, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем мають різні погляди на права та обовязки подружжя, відсутні спільні інтереси та порозуміння під час вирішення сімейних проблем. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе. Місцем проживання дитини просить визначити з нею, прізвище залишити без змін. Сторони в судове засідання не прибули. До суду надіслали письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутності, на розлученні наполягали. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 травня 2014 року (а.с.7), від якого мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачкою та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, наміру поновлювати шлюбні відносини не мають. В своїх письмових заявах, надісланих до суду, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сімї неможливим, проти чого відповідач не заперечив. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та їх малолітній дитині, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання сина, [PERSON], визначити за згодою батьків, за місцем проживання матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

09.11.2015 року позивачка звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON], що народилась [INFO] в розмірі 1\\4 частини заробітку відповідача, щомісячно. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 16.04.2005 року і [INFO] у них народилась донька [PERSON]. Відповідач допомоги їй на утримання дитини, яка проживає із нею, не надає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву в якій підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, а справу просила розглядати в її відсутність, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копії свідоцтва про народження видно, що [PERSON] народилась [INFO] і її батьками являються [PERSON] та [PERSON]. Із довідки ОСББ «Т.О.Г.» №3245 від 09.11.2015 року видно, що з позивачкою разом мешкає і її донька [PERSON]. Ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 182 ч.1 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Ст. 183 ч. ч. 1, 2 СК України передбачають, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі викладеного, враховуючи відсутність заперечень відповідача проти позовних вимог, суд знаходить позовні вимоги доведеними і підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

09.11.2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, вказуючи, що 09 квітня 2011 року у другому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського відділу юстиції зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя дітей не мають. У квітні 2013 року їх сімя фактично розпалася так, як сторони втратили почуття любові та взаємоповаги по відношенню один до одного. Позивачка неодноразово пропонувала відповідачеві розірвати шлюб в органах ДРАЦС, але при згоді розірвати шлюб, він не зявлявся до органів ДРАЦС. На підставі вищевикладеного, позивачка просила шлюб розірвати. Стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 488 гривень. У дане судове засідання позивачка, будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи, не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с. 27). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи через газету Одеські вісті від 19 грудня 2015 року № 109, до суду не зявився, не повідомив суд про причину неявки, у зв'язку з чим, згідно ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу заочно, на підставі наявних у справі доказів (а.с. 26). Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які виникають із сімейного законодавства і повязані з розірванням шлюбу, тому необхідно керуватися Сімейним кодексом України. Згідно до ст. 24, ч. 3 ст. 105, ст. 112 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Як видно із копії свідоцтва про укладення шлюбу сторони дійсно знаходяться у шлюбі (а.с. 5). Враховуючи характер сімейних відносин сторін, те що вони разом не проживають з квітня 2013 року, суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 113, 114 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

09.11.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20.09.2008 року до 28.10.2014 року, від якого вони мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач допомоги на утримання доньки не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісяця та до її повноліття. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимоги позивачки підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків (доходу) відповідача щомісяця. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved