Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

09.01.2018 року [PERSON], яка проживає в [INFO], звернулася з позовом до суду до відповідача [PERSON], яка проживає в [INFO] , в якому просить визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини протягом двох місяців після смерті сина [PERSON], встановити факт перебування у родинних відносинах [PERSON] та [PERSON], а саме, що вони були сином та матір»ю, визнати частково недійсним, в 1/2 частині, свідоцтва про право на спадщину, видані відповідачці: - свідоцтво про право на спадщину 2-311, видане 09.02.2017 року Овруцькою державною нотаріальною конторою на 1/2 частину квартири в [ADDRESS]; свідоцтво про право на спадщину 2-314, видане 09.02.2017 року Овруцькою державною нотаріальною конторою на 45/100 частину житлового будинку в м. Овруч провул. Б. Хмельницького, 4; свідоцтво про право на спадщину 2-317, видане 09.02.2017 року Овруцькою державною нотаріальною конторою на земельну ділянку розміром 0,0533 га, надану для будівництва та обслуговування частини житлового будинку в м. Овруч пров. Б. Хмельницького, 4, кадастровий номер 1824210100:01:012:0716; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: - номер запису про право власності 18930353 від 09.02.2017 року на 1/2 частину квартири в [ADDRESS], - номер запису про право власності 18930655 від 09.02.2017 року на 45/100 частин житлового будинку в м. Овруч провул. Б. Хмельницького, 4, - номер запису про право власності 18930906 від 09.02.2017 року земельну ділянку розміром 0,0533 га, надану для будівництва та обслуговування частини житлового будинку в м. Овруч, провул. Б. Хмельницького, 4, кадастровий номер 1824210100:01:012:0716. Мотивуючи тим, що [INFO] помер її син, [PERSON]. Після його смерті спадкоємцями були вона, невістка відповідач по справі та онук [PERSON]. Невістка та онук проживали разом із сином, а вона окремо. Відповідачка подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори та отримала свідоцтва про право на спадщину на майно. Про те, що невістка оформила на себе все майно вона не знала. Коли звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено, оскільки вона не прийняла спадщину в порядку та в строк встановлений чинним законодавством України та не встановлений факт родинних відносин між нею та сином. Оскаржуваними свідоцтвами про право на спадщину за законом, які видані відповідачці, порушено її права щодо володіння та розпорядження належним їй спадковим майном. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, а відповідач та її представник визнали частково, не заперечували щодо встановлення факту родинних відносин. Як пояснили позивач та представник позивача, остання вчасно не прийняла спадщину, оскільки має поважний вік, постійно хворіє, не могла ходити після смерті сина, бажала оформити спадщину на онука. Як пояснили відповідач та її представник, позивач не претендувала на спадщину, на стаціонарному лікуванні після смерті сина не перебувала, а тому відсутні поважні причини неприйняття спадщини. Третя особа надала заяву про розгляд справи без їх участі, при винесенні рішення покладається на погляд суду. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 25 червня 2016 року помер [PERSON] (а.с. 5). Стаття 315 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи зокрема про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до свідоцтва про народження, на російській мові матірю [PERSON], [INFO], записано [PERSON], а відповідно до паспорта останньої її прізвище зазначено як «Панухнік» (а.с. 6, 14). З витягу Державного реєстру актів цивільного стану прізвище її сина [PERSON], [INFO] вказано як «Панухнік», а у свідоцтві про смерть прізвище останнього вказано як «Панухник» (а.с. 5,7). У звязку із зазначеними розбіжностями, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого сина, оскільки не встановлений факт родинних відносин між ними, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії Овруцької ДНК від 21.12.2017/2258/02-31 (а.с. 13). Про те, що позивач дійсно є матірю [PERSON] підтверджується поясненнями відповідача та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач є матірю померлого 25.06.2016 р. [PERSON]. Крім того, встановлено, що спадщину після [PERSON] прийняла відповідач та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач є спадкоємцем, але спадщину у визначений законом строк не прийняла. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 315/2016 та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Овруцької ДНК від 21.12.2017/2258/02-31. Свідки [PERSON] та [PERSON], які є сином та онуком позивача, у судовому засіданні показали, що у останньої не було ніяких бажань, питань та претензій щодо оформлення спадщини після смерті їхнього брата та батька. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Похилий вік, незадовільний стан здоровя, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, неприязні відносини між спадкоємцями та юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини в даному випадку суд не може визнати поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки обєктивних перешкод для подання заяви у позивача не було, а бажання щодо отримання спадщини виникло лише після бажання відповідача продати частину спадкового майна. Інших обставин які б свідчили про труднощі для позивача для прийняття спадщини судом не встановлено. Посилання представника позивача щодо неповідомлення відповідачем про позивача як можливого спадкоємця при оформленні спадщини правового значення не має, оскільки це не є обовязком спадкоємця. З огляду на вказані обставини, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. У задоволенні вимог щодо визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та скасування рішень про державну реєстрацію слід відмовити, оскільки ці вимоги є похідними та повязані з визначенням додаткового строку для прийняття спадщини. Судові витрати не відшкодовуються, оскільки таких вимог не заявлялось.

Outcome: partial