Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

07 грудня 2020 року [PERSON] звернулася з даним позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , що був зареєстрований 07 жовтня 1997 року у Пеняківській сільській раді Бродівського району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис за № 12. 17 грудня 2020 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак, подала суду письмову заяву, в якій просить слухання справи проводити у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку. Враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, а також те, що позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд розглянув справу у відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Взявши до уваги заяву позивача, з`ясувавши обставини по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 07 жовтня 1997 року у Пеняківській сільській раді Бродівського району Львівської області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07 жовтня 1997 року (а.с. 4). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8). З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві, вбачається, що протягом останніх років відносини з відповідачем поступово погіршувались. В результаті цього між подружжям зникло взаєморозуміння. Будь які спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Таким чином, подружні відносини між ними припинилися більше року тому. З цього часу вони з відповідачем проживають окремо, не тідтримують жодних подружніх відносин, не ведуть спільного побуту та бюджету, сім`я розпалась і можливість її збереження відсутня. Їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі та недоцільні, а також суперечать її інтересам. Крім цього, формальні шлюбні відносини обмежують її право на особисту свободу, також створюють перешкоди у здійсненні правочинів, для яких необхідна згода іншого подружжя. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі, приходить до висновку, що з 2020 року припинено сімейні відносини між подружжям, сім`я розпалася і зберегти її неможливо.

Outcome: approved