Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

09 квітня 2015 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від позивача [PERSON] надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням визнати за нею право власності на квартиру № 214 в будинку № 19, що знаходиться в м. Борисполі Київської області по вул. Робочій; зняти арешт з даної квартири. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] «Будівельно-монтажне управління № 53» укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за 368\~500,00 грн. у два етапи : спочатку сплатила 230\~500,00 грн. - в день укладення договору, решту коштів, а саме 138\~000,00 грн. - оплатила щомісячно рівними частинами протягом шести календарних місяців. Свої зобовязання позивач виконала достроково, сплативши всю суму. 20 січня 2015 року між нею та відповідачем-1 складений та підписаний акт прийому-передачі квартири, а також відповідач-1 надав позивачу нотаріально посвідчену заяву про підтвердження факту проведення повного розрахунку між сторонами договору. Умовами договору передбачалось, що позивач набуває право власності на квартиру з моменту державної реєстрації цього права. 27 лютого 2015 року [PERSON] подала до Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області заяву та всі необхідні документи для державної реєстрації права власності на квартиру на своє імя. Проте, рішенням державного реєстратора [PERSON] від 05 березня 2015 року за № 19806013 позивачу відмовлено у державній реєстрації права приватної власності на квартиру, оскільки заяву про державну реєстрацію прав, повязаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо майна [PERSON] «Будівельно-монтажне управління № 53». Постановами Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України та Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області накладено арешт та оголошено заборону відчуження майна відповідача - 1 в рамках виконавчих проваджень, до яких позивач не має жодного відношення. У звязку з цим, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, натомість подала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги повністю підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] «Будівельно-монтажне управління № 53» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, натомість надав суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позов визнає в межах заявлених позовних вимог. Представник Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України та Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте через канцелярію суду подала заяву, якою просила проводити розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову заперечує. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали справи та матеріали виконавчого провадження № 45762016, суд прийшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 04 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] «Будівельно-монтажне управління № 53» укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] «Будівельно-монтажне управління № 53» зобовязався передати у власність позивача, а позивач зобовязалась прийняти у власність квартиру [ADDRESS], та сплатити за неї грошову винагороду на умовах, визначених договором (а.с.5). В пункті 4 договору зазначено, що продаж квартири вчинено за 368\~500,00 грн., які позивач зобовязалася сплатити в наступному порядку і в строки : - частину загальної вартості квартири, а сааме 230\~500,00 грн., в день укладення та нотаріальногго посвідчення договору шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок [PERSON] «Будівельно-монтажне управління № 53»; - решту загальної вартості квартири, а саме 138\~000,00 грн., на умовах розстрочення оплати щомісячно рівними частини до 20 числа кожного місяця, починаючи з місяця, у якому був укладений та нотаріально посвідчений договір, в сумі 23\~000,00 грн. в місяць, протягом шести календарних місяців, наступних за місяцем, у якому був укладений та нотаріально посвідчений договір. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. [PERSON] на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Пунктом 14 договору передбачено, що [PERSON] набуває право власності на квартиру з моменту державної реєстрації цього права згідно вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та повного розрахунку між сторонами договору. [PERSON] свої зобовязання за договором виконала достроково та належним чином, перерахувавши на банківський рахунок [PERSON] «Будівельно-монтажне управління № 53» кошти, а саме : 04.12.2014 року 230\~500,00 грн., 25.12.2014 року 20\~000, 00 грн., 30.12.2014 року 118\~000,00 грн., а всього 368\~500, 00 грн., що підтверджується квитанціями (а.с. 8,9). 20 січня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] «Будівельно-монтажне управління № 53» складено та підписано Акт прийому-передачі квартири (а.с.6), а також надано нотаріально посвідчену заяву про підтвердження факту проведення повного розрахунку між сторонами договору (а.с.7). Відповідно до ч.7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. 27 лютого 2015 року позивач подала до Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області заяву та всі необхідні документи для державної реєстрації права власності на квартиру на її імя. Проте, рішенням від 05 березня 2015 року за № 19806013 державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] відмовив у державній реєстрації права приватної власності на квартиру, у звязку з тим, що заяву про державну реєстрацію прав, повязаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, що були встановлені щодо майна [PERSON] «Будівельно-монтажне управління № 53» (а.с.10). Відповідно до ст. 656, 657 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. З матеріалів виконавчого провадження № 45762016 вбачається, що 10 грудня 2014 року постановою головного державного виконавця Селезньовим М.О. Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції в Київській області відкрито виконавче провадження за № 45762016 про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, а саме квартири, що знаходяться по вул. Київський шлях, 47 в м. Борисполі Київської області, які належать на праві власності Публічному акціонерному товариству «Будівельно-монтажне управління № 53», в рахунок погашення заборгованості Корпорації «Альтіс-Холдинг» перед Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» (а.с.42-47). 04 березня 2015 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої України [PERSON] винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, а саме квартири, що знаходяться по вул. Київський шлях, 47 в м. Борисполі Київської області, які належать на праві власності Публічному акціонерному товариству «Будівельно-монтажне управління № 53» (а.с. 54-58). Проте, у вищевказаній постанові про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], що придбано [PERSON], не зазначено. Тобто, на квартиру позивача даною постановаою державного виконавця не накладено арешт та заборону відчуження. Разом з тим, постановами державного виконавця накладено арешт та заборону відчуження щодо всього майна боржника, тобто ПАТ «Будівельно-монтажне управління № 53», у звязку з чим квартира позивача потрапила під арешт, оскільки ще не була зареєстрована за нею у встановленому законом порядку. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.3,4,5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи, що в постанові про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відсутні відомості щодо звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], що придбано [PERSON], та той факт, що позивач повністю розрахувалась за неї перед відповідачем -1, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved