Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

08.11.2016 р. позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, в якій просив суд стягнути на користь позивача з фізичної особи-підприємця [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Доброход»17\~100 грн. В обґрунтування заявленного позову посилався на те, 22.06.2016 р. між позивачем та відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON], за посередництва ТОВ «Доброход» був укладений договір № 126 на інформаційно-консультаційне обслуговування, за який позивачу мали бути надані послуги із пошуку роботодавця та вакансії за кордоном, за що позивач сплатив 17\~100 грн. Оскільки відповідачі не виконали належним чином умови договору, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, у судове засідання не зявились. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне: Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Статтею 626 ЦК України\~встановлено, що договором є домовленість\~двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому, згідно\~ст. 627\~ЦК України\~та відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема,\~ст. 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 22.06.2016 р. між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладенр договір № 126 на інформаційно-консультаційне обслуговування, відповідно до п.2.1.1. якого [PERSON] має здійснити пошук вакансії та потенційного роботодавця для [PERSON] протягом 8-10 неділь, а за відсутності протягом вказаного часу повного пакету документів повернути позивачу 600 евро (а.с.5-6). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.\~Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на визначений сторонами договору № 126 на інформаційно-консультаційне обслуговування строк виконання зобовязань Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (8-10 тижнів), станом на час звернення позивача із позовом до суду такий строк сплинув, проте відповідачем не було надано доказів належного виконання ним договору. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 1606 від 22.06.2016 р. позивач сплатив 17\~100 грн. Товариству з обмеженою відповідальністю «Доброход» із пмризначенням платежу, мовою оригіналу «для передачи грошей в офіс ФОП [PERSON]М.» (а.с.8). Доказів того, що відповідач ТОВ «Доброход» є стороною договору № 126 на інформаційно-консультаційне обслуговування від 22.06.2016 р. та має грошові зобовязання перед [PERSON], останнім не надано. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 1 та 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. \~\~\~ \~\~За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Як слідує із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способами, передбаченими цим Кодексом та іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім\~переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, із стягненням із з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь позивача 17\~100 грн., а в частині вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «Доброход»у позові слід відмовити. Витрати на сплату судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача, як передбачено ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial