overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

09 липня 2014 року позивачі звернулися до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 26.12.2013 року помер їх батько [PERSON] в м. Остер. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями розташований в м. Остер вул. Сеспеля № 20 Козелецького району. Позивачі являються єдиними спадкоємцями за законом 1 черги на дану спадщину, інший спадкоємець дружина спадкодавця [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. Позивачі, як спадкоємці за законом, спадщину прийняли, оскільки своєчасно звернулися до нотаріальної контори, але не можуть її оформити в нотаріальному порядку в звязку зі смертю [PERSON] та припинення цивільної правоздатності в момент смерті. Позивачі в судове засідання не зявилися, надавши до суду письмову заяву про проведення судового розгляду без їх участі. Позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про проведення судового розгляду без участі представника. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що 26.12.2013 року помер [PERSON] (а.с. 5). Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями розташований в м. Остер вул. Сеспеля № 20 Козелецького району. Позивачі, як спадкоємці за законом, спадщину прийняли, оскільки своєчасно звернулися до нотаріальної контори, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі (а.с. 16). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти - позивачі у справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6-7). Оскільки судом встановлено неможливість оформлення позивачами спадкових прав у встановленому законом порядку, та від прийняття спадщини позивачі [PERSON] та [PERSON] не відмовилися, суд вважає, що відповідно до змісту вищезазначеного закону позов є обґрунтований, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

09 липня 2014 року позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у сумі 16 993,22 грн., а також судовий збір 243,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.12.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 13 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач зобов'язання по кредитному договору не виконував, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути. В судове засідання представник позивача не з'явився, але попередньо надав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки. Про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом 20.12.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 13 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує зобов'язань по сплаті процентів за користування кредитом, не повернув кредит, в нього виникла заборгованість станом на 30.04.2014 року у розмірі 16 993,22 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 8413, 13 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 2049,17 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 785,39 грн. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, судом встановлено, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню також вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

09 липня 2014 року позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у сумі 20 555, 63 грн., а також судовий збір 243,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.04.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 8 600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач зобов'язання по кредитному договору не виконував, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути. В судове засідання представник позивача не з'явився, але попередньо надав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направлена йому судова повістка про виклик до суду за його місцем проживання, повернута судові з поміткою кур'єрської пошти про те, що відповідач не проживає за цією адресою. У відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки Фрунзівського РС ГУДМС України в Одеській області № 515 від 31.07.2014 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом 18.04.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 8 600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує зобов'язань по сплаті процентів за користування кредитом, не повернув кредит, в нього виникла заборгованість станом на 30.05.2014 року у розмірі 20 555,63 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 8543,38 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 8508,05 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 2049,17 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 955,03 грн.; а всього -33 444,34 грн. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, судом встановлено, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню також вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

09 липня 2014 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 24.06.2011р. відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 6200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Так, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.05.2014 року має заборгованість - 12958,46 грн., що складається з 5898,94 грн. - заборгованість за кредитом, 5966,26 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також штраф - 1093,26 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 12958,46 грн. та судові витрати по справі що складаються із судового збору у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, у зв'язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 24.06.2011 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 6900,00 грн. Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 30.05.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 12958,46 грн. (а.с. 6-7). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 12958,46 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

09 липня 2014 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], що діє від свого імені та від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 19.07.2012 року ТОВ «Ключове рішення» отримало у власність квартир загальною площею 99,20 кв.м., житловою площею 56,80 кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про купівлю майна, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрований у державному реєстрі під номером 2925. Після отримання права власності на вказану нерухомість, позивач намагався отримати доступ до житла, однак перешкодою для вчинення зазначених дій стали реєстрація та проживання у ньому відповідачів, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з вищевказаних квартир. Позивачем було направлено відповідачам письмову претензію про добровільне звільнення приміщення та зняття з реєстраційного обліку, однак останніми законні вимоги позивача були проігноровані та нерухомість не була передана позивачу у вільне користування. Представник позивача просив ухвалити рішення, яким виселити відповідачів зареєстрованих у квартирах № 142, 143 за адресою вул. 20-річчя Перемоги в м. Дніпропетровську зі зняттям їх з реєстраційного обліку без надання іншого жилого приміщення. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, у зв'язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів засвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] позивачу на праві власності належить майно, а саме квартири [ADDRESS] (а.с. 3). Однак перешкодою для здійснення права власності стала реєстрація та проживання у квартирі відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до положень ч.1 ст.109 ЖК УРСР позивачем було направлено відповідач письмову претензію про добровільне звільнення з приміщення та зняття з реєстраційного обліку, однак останніми законні вимоги позивача виконані не були (а.с. 4). За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та виселити відповідачів із зняттям з реєстраційного обліку, а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

09 липня 2014 року представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 03 червня 2011р. відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Так, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.05.2014 року має заборгованість - 19700,12 грн., що складається з 7601,28 грн. - заборгованість за кредитом, 10684,55 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також штраф - 1414,29 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 19700,12 грн. та судові витрати по справі у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, у зв'язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 03.06.2011 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 30.05.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 19700,12 грн. (а.с. 5). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 19700,12 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

09 липня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - ПАТ «Східний масив» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в результаті чого було постановлено рішення. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами двох характерів: майнового, тобто про стягнення коштів та не майнового - про стягнення моральної шкоди. Вказаним рішення суду було стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 6'995 грн. майнової шкоди та 1'500 грн. моральної. У задоволенні решти позовних вимог, тобто у стягненні ще 3'500 грн. моральної шкоди, - відмовлено. Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» № 3674-IV від 08 липня 2011 року, передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів м.з.п., а з позовних вимог не майнового характеру - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-IV від 08 липня 2011 року) Таким чином, у даному випадку, за заявлення [PERSON] вимоги про стягнення майнової шкоди слід було справити 243,6 грн. судового збору та за заявлення вимог не майнової шкоди ще 243,6 грн. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. (ч. 1 ст. 88 ЦПК України) В порядку вказаних вимог закону зазначеним рішенням суду також було стягнено з [PERSON] в користь [PERSON] 293,6 грн. судового збору з яких: 243,6 сплачених за заявлення вимоги про стягнення коштів та 50 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди. Враховуючи викладене до стягнення з [PERSON] в користь держави підлягає, ще 193,60 грн. (243,60 - 50 = 193,60) Цього питання, при ухваленні судом рішення від 09 липня 2014 року, вирішено не було. Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може … з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, оглянувши матеріали справи прийшов до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення та стягнення з [PERSON] в користь держави 193,60 грн. судового збору за заявлення [PERSON] вимоги не майнового характеру, що була частково задоволена судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

09 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 15 лютого 2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 37. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з червня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 15 лютого 2013 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 37 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з червня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

09 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання їхнього шлюбу, зареєстрованого 12 жовтня 1968 року у міському ЗАГС міста Слов'янська Донецької області, актовий запис за № 870, посилаючись нате, що вони більше 20 років не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства та не мають неповнолітніх дітей, а відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАГС. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягав на розірванні шлюбу з [PERSON] і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась на потворний виклик, про причини неявки суд не повідомила і не подала заяву про розгляд справи у її відсутності чи про відкладення розгляду справи. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши додані матеріали та докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12 жовтня 1968 року, який зареєстровано у міському ЗАГС міста Слов'янська Донецької області, про що свідчить актовий запис за № 870. Від сумісного життя вони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами були припинені приблизно у 1995 році, та вони більше 20 років мешкають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають наміру поновлювати сімейні відносини. Позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою, про що подав заяву до суду. Відповідно до статті 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Враховуючи фактичні взаємини подружжя [PERSON], які на теперішній час досягли похилого віку, та фактично не проживають однією сім'єю більше 20 років, не піклуються один про одного, не допомагають один одному, проживають окремо, будучи зареєстрованими за однією адресою, беручи до уваги дійсну причину подання [PERSON] позову про розірвання шлюбу з [PERSON], як відсутність наміру та бажання відновлювати сімейні відносини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача , а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved