Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

08 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, в листопаді 2013 року він звертався до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Розгляд справи завершився винесенням рішення суду від 13 серпня 2014 року, додаткового рішення суду від 27 листопада 2014 року та ухвалою суду від 30 грудня 2014 року. Рішення суду першої інстанції було оскаржено, і рішенням апеляційного суду Сумської області від 22 січня 2015 року рішення суду першої інстанції було змінено в частині відшкодування витрат на лікування та збільшено розмір суми відшкодування витрат на лікування, що підлягаю стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] з 6543,81 грн. до 8364 грн. Позивач також заявляв цивільні позови до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] як солідарних боржників з [PERSON], які знаходяться в матеріалах кримінальної справи, однак справа знаходиться на розгляді і по суті не розглянута. Однак при підрахунку витрат на ліки та лікування в попередній цивільній справі (по тим же самим чекам, що перебувають в кримінальному провадженні та в цивільному провадженні по вирішенню цивільного позову) позивач знайшов арифметичну помилку. Так, загальна сума понесених позивачем витрат на ліки та лікування становить за підрахунками по чекам 9531,10 грн., рішенням апеляційного суду стягнуто з відповідача 8364 грн., тобто недонараховано і недостягнуто на користь позивача ще 1167 грн., які позивач і просить достягнути з відповідача. Під час розгляду справи позивач збільшив свої позовні вимоги, та просив достягнути з відповідача витрати на ліки та лікування в сумі 1438 грн., обґрунтовуючи збільшення суми тим, що частина витрат була понесена ним у валюті на суму 163,9 польських злотих, а таму він просив відшкодувати вказану суму за курсом НБУ станом на день подачі позову 08.06.2015 року, а тому загальна сума відшкодування збільшилась на різницю курсу (а.с.56-61). Позивачем надано копії всіх чеків та квитанцій щодо понесених ним на лікування витрат, та поаркушний підрахунок витрат (а.с.44-55). В суді представник позивача [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримала повністю, пояснила, що чеки та квитанції щодо витрат на лікування залишились всі ті ж самі, що і в кримінальному провадженні, і у першій цивільній справі при розгляді цивільного позову, надала копії всіх документів. Нових чеків ніхто не додавав, нових витрат на лікування не понесено, але при загальному підрахунку витрат позивачем була виявлена помилка, і ця не донарахована сума склала 1167 грн., а з урахуванням курсу валют остаточна сума, що підлягає достягненню з відповідача, становить 1438 грн. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував з тих підстав, що відповідач [PERSON] не визнає себе винним у вчиненні злочину відносно [PERSON], і вважає, що він не повинен відшкодовувати шкоду, яку він не завдавав. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особо, яка її завдала. Судом встановлено, що ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26 листопада 2013 року про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК України на підставі Закону України «Про амністію у 2011 році» встановлено, що 22 травня 2011 року близько 23 години біля магазину «Онікс» по вул. Богуна, 16 в м. Суми [PERSON], діючи з єдиним умислом спільно з іншими співучасниками злочину , з хуліганських мотивів спричинили пошкодження належного [PERSON] автомобіля «Ford Probe», 1991 року випуску, завдавши потерпілому майнової шкоди на суму 29677 грн., та заподіяли останньому тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад його здоровя. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 серпня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, в частині вимог про відшкодування витрат на лікування позовні вимоги задоволені частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 6543,81 грн. витрат на лікування. Рішенням апеляційного суду Сумської області від 22 січня 2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди змінено рішення суду першої інстанції, та стягнуто з відповідача на користь позивача 8364 грн. витрат понесених потерпілим на лікування у звязку з заподіянням йому тілесних ушкоджень (а.с. 7-8). При цьому апеляційним судом було зазначено, що суд першої інстанції правильно поклав відповідальність за завдану позивачеві шкоду на відповідача, оскільки згідно з ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим, а відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України, шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших спав, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи дану норму закону, суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача про те, що відповідач [PERSON] не визнає себе винним у скоєнні злочину відносно [PERSON] та у завданні шкоди потерпілому, оскільки ці обставини були встановлені судовим рішенням у цивільній справі № 591/10565/13-ц, що набрало законної сили. Крім того, судовим рішенням у цій же цивільній справі встановлено наявність завданої потерпілому шкоді у звязку з заподіянням йому тілесних ушкоджень та понесених ним витрат на лікування. При цьому сторонами у справі не ставились під сумнів надані позивачем докази (чеки та квитанції) щодо оплати ліків та лікування, і судом ці докази прийняті як належні та допустимі. Крім того, призначене позивачу лікування та виписані ліки в звязку з лікуванням містяться у виписках та медичних довідках (том 1 цивільної справи № 591/10565/13-ц, а.с. 40-43, 128-131, 133-135, 141-143), що також сторонами у справі не ставилось під сумнів під час розгляду попередньої цивільної справи. Як вбачається з рішення апеляційного суду Сумської області від 22 січня 2015 року, апеляційним судом враховано витрат на лікування на загальну суму 8364 грн., однак самого розрахунку витрат на лікування в рішенні не наведено, при цьому суд послався лише на а.с. 13-24, на яких знаходяться копії чеків та квитанцій, сплачених позивачем витрат на ліки та лікування. При розгляді даної цивільної справи (№ 2/591/4077/15; 591/1612/15-ц) позивачем надано суду ті ж самі копії чеків та квитанцій що в першій цивільній справі, однак при проведенні поаркушного арифметичного підрахунку витрат встановлено, що загальна сума витрат на ліки та лікування становить: 8869,64 грн. та 163,90 польських злотих, а всього 9802,25 грн. (а.с.45-55, 57, 61). Відповідачем даний розрахунок не спростовано, і іншого розрахунку не надано. Таким чином, вбачається, що сума недонарахованих витрат на лікування, понесених позивачем, становить 9802 грн. 8463 грн. = 1438 грн., що підлягають стягненню з відповідача. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору по цій категорії. На підставі ст.ст. 1166, 1177, 1190 ЦК України,

Outcome: approved