Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

09 липня 2020 року до суду надійшла зазначена позовна заява. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та відповідачем від 27.03.2007 року, відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві про надання банківських послуг, відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг та тарифами Приватбанку. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, на думку позивача, станом на 31.03.2020 року має заборгованість на загальну суму 162617,56 грн., з них: 3724,17 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 156895,73 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1997,66 грн. - заборгованість за пенею. Разом з тим, позивач просив стягнути з відповідача лише частину вказаної заборгованості в сумі 139509,39 грн., з них: 3724,17 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 135785,22 грн. - заборгованість за відсотками за період з 27.03.2007 року по 30.12.2019 року, а також судові витрати. Після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, 31 липня 2020 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі. 28 серпня 2020 року за клопотанням відповідача постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням. 25 вересня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження до 29.10.2020 року. 22 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач подав відзив на позов, в якому позов визнав частково, зазначивши, що на момент укладення договору в заяві було зазначено, що за користування кредитом сплачуються відсотки в розмір 36% річних, тобто по 3% на місяць, тоді як починаючи з 01.04.2015 року позивачем нараховувалися відсотки за ставкою 3,6% на місяць, тоді як доказів повідомлення його про підвищення розміру процентної ставки до 3,6% на місяць позивачем не надано. При цьому, посилання позивача на те, що підвищення процентної ставки узгоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору, на думку відповідача, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки подані позивачем документи не містять підтверджень, що саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг він ознайомлювався, підписуючи заяву про надання банківських послуг. Крім того, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Крім того, відповідач просив застосувати строки позовної давності, оскільки строк дії останньої картки, яка була йому видана, закінчився ще у серпні 2018 року, що підтверджується довідкою банку, однак позивач просить стягнути з нього борг за період до 30.12.2019 року, тобто після спливу строку дії картки. Окрім того, відповідач просив стягнути з нього заборгованість за період з 06.04.2007 року по 31.08.2014 року по відсотковій ставці 2,5% в місяць, з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року по відсотковій ставці 2,9% в місяць, з 01.04.2015 р. по 01.08.2018 р. за процентною ставкою 3% на місяць, тобто 36% на рік. Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що відповідач підписав заяву про надання банківських послуг, в якій підтвердив, що він ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, а також погоджується, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір. При укладенні договору сторонами були досягнуті усі істотні умови договору. При цьому Умови та Правила та Тарифи є загальнодоступною інформацією, які розміщені у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Зазначеними Умовами та Правилами передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов`язки: у Кредитора - інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у Договорі; у Позичальника - отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках. На підставі договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов`язань за даним договором. Згідно договору, зміни в Умови та правила надання банківських послуг вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS - повідомлення, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку», клієнт має право надати Банку заяву про розірвання договору, виконавши умови договору. При цьому, підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою, погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що є суттєвою перевагою для Клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявному боргу. Щодо строку дії картки та договору, то відповідно до п.9.3 Умов та правил, картрахунки відкриті на невизначений строк. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Що стосується позовної давності, то Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме: 19.03.2014 року у справі №6-14цс14 зазначив: «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі, погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається від несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору». Строк дії останньої картки, яка була надана відповідачу, до останнього дня серпня 2018 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 28.06.2020 року - до спливу позовної давності, а тому строк позовної давності позивачем дотримано. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві та долученому до позовної заяви клопотанні просив розглянути справу у його відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.2-4, 40/. Відповідач в судове засідання не з`явися, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає частково з підстав, зазначених у відзиві на позов /а.с.63/. Тому справа розглянута у відсутність сторін, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27 березня 2007 року [PERSON] звернувся до ЗАТ КБ «Приватбанк» з заявою про надання банківських послуг, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до положень якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши зазначену заяву про надання банківських послуг, відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Приватбанку. Таким чином, [PERSON] уклав з ЗАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір №б/н від 27.03.2007 року, за яким отримав кредит в сумі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає вимогам ст.1054 ЦК України /а.с.20/. Як вбачається з відмітки в зазначеній заяві, відповідач отримав кредитну картку 06.04.2007 року /а.с.20/. Відповідно до п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, 06.04.2007 року відповідачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 1500 грн. 12.06.2010 року розмір кредитного ліміту збільшено до 2300 грн., 27.08.2012 року - до 4000 грн., а 27.02.2015 року - зменшено до 3730 грн. /а.с.18/. АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк», яке, в свою чергу, є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» /а.с.36-37/. Відповідно до п.п.6.5, 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, по перевитратах кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобов`язань за договором, на вимогу кредитора виконати зобов`язання по поверненню кредиту /в тому числі простроченого кредиту і Овердрафту/, сплатити винагороду банку /а.с.21-26/. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, виконаного станом на 31.03.2020 року, позивач вважає, що до стягнення з відповідача належить заборгованість в сумі 139509,39 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 3724,17 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 27.03.2007 року по 30.12.2019 року - 135785,22 грн. /а.с.5-10/. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з п.п.6.5, 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті зобов`язання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Так як відповідач не виконав зобов`язання в строк, передбачений кредитним договором, то позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню. Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, суд приходить до наступного висновку. Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. При цьому, згідно з абзацом 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою, які є складовою Умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки вказаний на лицьовій стороні карти (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (поле MONTH). Таким чином, кредитним договором сторони погодили строк виконання зобов`язань за договором в повному обсязі, а отже і строк кредитування - до останнього дня строку дії картки, тобто до останнього місяця, вказаного на платіжній картці (поле MONTH). Тому виходячи із аналізу абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Така позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, у пунктах 53-55. Як вбачається з наданої позивачем довідки, остання кредитна картка, яка була видана відповідачу, діяла до 08/18 (до 31 серпня 2018 року). Тобто разом з закінченням строку дії картки закінчився строк кредитування та припинилось право позивача нараховувати відсотки за користування кредитом, а тому суд вважає, що в період з 01 вересня 2018 року по 30 грудня 2019 року відсотки нараховано без відповідних правових підстав, і тому позов в частині стягнення заборгованості за відсотками підлягає частковому задоволенню, а саме задоволенню в частині відсотків, нарахованих по 31 серпня 2018 року включно в сумі 44266,84 грн. (а.с.5-10), а в частині стягнення заборгованості за відсотками, які нараховані у період з 01 вересня 2018 року по 30 грудня 2019 року в сумі 91518,38 грн. позивачу слід відмовити. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача, складає 47991,01 грн. (з них: заборгованість за тілом кредиту - 3724,17 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 44266,84 грн.). Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, то у її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність складає три роки. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою, які є складовою Умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки вказаний на лицьовій стороні карти (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (поле MONTH). Як вбачається з правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі, погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). За письмовою інформацією позивача, кредитна картка, яка була видана відповідачу за договором, має термін дії до останнього дня серпня 2018 року. Позивач же звернувся до суду 28.06.2020 року, тобто в межах строку позовної давності. Посилання відповідача на недопустимість одностороннього збільшення розміру процентної ставки не можуть бути прийнятими судом до уваги, так як п.5.3 договору передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів на інших невід`ємних частин договору з повідомленням Клієнта у виписці по рахунку, а п.п.6.3, 6.4 договору встановлено обов`язок Клієнта отримувати виписки по рахункам та при незгоді зі змінами Умов та Правил чи Тарифів банку - надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити наявну перед Банком заборгованість, тоді як відповідачем зміна тарифів у встановленому у вказаному пункті порядку не оскаржувалась. Також суд не приймає заперечення відповідача щодо непідтвердження позивачем, що він ознайомлювався саме з цими Умовами та правилами при підписанні заяви про надання банківських послуг, а не іншими, оскільки відповідно до ч.ч.1, 5 ст.84 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами, натомість відповідач на підтвердження своїх заперечень не надав суду доказів, що при укладенні договору він був ознайомлений з іншою редакцією Умов та правил, ніж ті, які, на підтвердження позовних вимог були надані позивачем.

Outcome: partial