Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

07.12.2017 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 06.07.2007 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO],який знаходиться на її утриманні. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з жовтня 2014 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Окрім того, позивач стверджувала, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання сина. Враховуючи викладене, позивач просила шлюб між сторонами розірвати, стягнути на свою користь на утримання дитини аліменти в розмірі 13\~500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву згідно якої позов підтримала, просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву згідно якої позов визнав. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, обґрунтованого сумніву щодо достовірності та добровільності визнання відповідачем позову у суду немає. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 06.07.2007 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Першим відділ реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №360. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження видане Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОМУЮ, актовий запис №60). Дитина проживає із матірю, знаходиться на її утриманні. Подружні стосунки між сторонами припинені з жовтня 2014 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сімї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сімя розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню. розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Угоди про сплату аліментів між сторонами, укладеної відповідно до ст. 189 СК України не існує. Договору про припинення права на аліменти дітей у звязку з передаванням права власності на нерухоме майно відповідно до ст. 190 СК України сторони не укладали. Самостійного доходу, який би повністю забезпечив потреби діти не мають. Відповідач в процесі розгляду справи визнав, що працює за кордоном, отримує дохід, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 13\~500 грн. за рішенням суду щомісячно. При вирішенні спору суд враховує положення Закону України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», за яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковим мінімумом відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. При визначенні розміру аліментів суд враховує також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зокрема, матеріальний, сімейний стан сторін, працездатний вік кожного із батьків, їх дохід, розмір середньої заробітної плати в м.Одесі на час ухвалення рішення. Обставин, які б перешкоджали відповідачеві виконанню обовязку по утриманню сина судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі 13\~500 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved