Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

09.07.2019 року позивач звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, вимоги у якій уточнила 27.07.2020 року (а.с.132-133), посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26 березня 2013 року та проживала разом до реєстрації шлюбу з травня 2008 року. Вони вели спільне господарство. 20 серпня 2018 року державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа №198/2018 року до майна померлого [PERSON] . Крім позивача, заяви про прийняття спадщини подали також діти спадкодавця від попереднього шлюбу: син [PERSON] , дочка [PERSON] . До спадкового майна входить: - нежитлова будівля контори, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 18 січня 2010 року, за реєстровим №52 та зареєстрованого КП «Синельниківське МБТІ» 27 січня 2010 року; - автомобіль мікроавтобус Merсedes-Benz Sprinter 311CDI, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; - мисливську зброю-гладкоствольну рушницю ІЖ-27, К-12, 1978 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою державного нотаріуса Першої синельниківської нотаріальної контори від 12 квітня 2019 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки в договорі купівлі-продажу нежитлової будівлі вказана площа 356 кв.м, а в довідці КП «Синельниківське МБТІ» №326 від 27.03.2019 року вказана загальна площа 351,9 кв.м. Позивач вважає, що відповідачі повинні бути усунуті від права на спадкування на підставі ч.ч.3,5 ст. 1224 ЦК України, так як вони ухилялись від надання допомоги батькові [PERSON] до дня його смерті, оскільки він тяжко хворів онкологічним захворюванням, знаходився у безпорадному стані, і потребував сторонньої допомоги, а відповідачі могли надати йому таку допомогу. В зв`язку із викладеними обставинами позивач [PERSON] просить суд: - встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з травня 2008 року до [INFO] ; - визначити Ѕ частку [PERSON] у спільному сумісному майні подружжя; - визнати за [PERSON] право приватної власності на Ѕ частку у спільному сумісному майні подружжя та Ѕ частку нежитлової будівлі контори А-1, загальною площею 351,9 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка складається з наступних приміщень: 1-коридор, площею 15,4 кв.м, 2-службове приміщенні, площею 9,9 кв.м, 3-службове приміщення, площею 18,7 кв.м, 4-службове приміщення, площею 20,1 кв.м, 5-службове приміщення, площею 18,7 кв.м, 6-підсобне приміщення, площею 9,9 кв.м, 7-підсобне приміщення, площею 13,1 кв.м, 8-підсобне приміщення, площею 9,6 кв.м, 9-підсобне приміщення, площею 19,5 кв.м, 10-службове приміщення, площею 8,4 кв.м, 11-службове приміщення, площею 6,4 кв.м, 12-коридор, площею 32,3 кв.м, 13-службове приміщення, площею 78,2 кв.м, 14-службове приміщення, площею 23,8 кв.м, 15-підсобне приміщення, площею 15, 9 кв.м, 16-службове приміщення, площею 40,5 кв.м, 17-службове приміщення, площею 9,9 кв.м, 18-сан.вузол, площею 1,6 кв.м.; -автомобіль мікроавтобус Merсedes-Benz Sprinter 311CDI, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ); - мисливську гладкоствольну рушницю ІЖ-27, К-12, 1978 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] [PERSON] , відсторонивши від спадкування [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У відзиві на позов від 14.09.2020 року, від 21.09.2020 року представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вказав на відсутність доказів, що діти спадкодавця умисно ухилялись від надання допомоги батькові за його життя, а також, що вони були обізнані щодо реальної потреби батька у піклуванні та допомозі і могли надавати таку допомогу. Так, відповідачі, після розлучення їх батьків у 1992 році, проживали з матір`ю в іншій області, а саме Вінницькій, з батьком вони рідко бачились. У 1986 році захворіла мати відповідачів, вони доглядали за нею та надавали матеріальну допомогу. [PERSON] , [PERSON] не мали достатнього заробітку або доходів, тому не мали можливості часто відвідувати свого батька, який проживав у м. Синельниковому Дніпропетровської області. Відповідачі не були обізнані тривалий час, що їх батько [PERSON] мав онкологічне захворювання, потребував фізичної та матеріальної допомоги, про це вони дізналися за рік до його смерті. З того часу відповідачі почили частіше приїжджати до батька, відвідували його в лікарні та вдома, також спілкувалися в телефонному режимі. На запропоновану ними допомогу, [PERSON] відмовлявся. Крім того, представник відповідачів посилався на відсутність доказів проживання позивача [PERSON] із [PERSON] до реєстрації шлюбу, а також вказав на несплату судового збору за даною вимогою. В зв`язку із зазначеним, представник відповідачів просив відмовити [PERSON] у позові (а.с.101-105). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] , [PERSON] , уточнені позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Просила встановити факт проживання однією сім`єю з травня 2008 року до [INFO] . Відповідач [PERSON] пояснила, що спадкодавець [PERSON] є її батьком. Він ніколи не казав, що хворіє. Про наявність у нього тяжкого захворювання вона дізналась від його двоюрідної сестри за рік, а то й менше, до дня його смерті. Вона приїздила у м. Синельникове в гості до батька у 2017 році, а коли її дитині у 2011 році було три роки, жила із ним, а потім [PERSON] переїхав проживати до квартири [PERSON] . Батько ніколи не просив матеріальної допомоги, хоча вона йому її пропонувала. Пред`явлений позов не визнає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що про наявність у батька онкологічного захворювання дізнався за рік до смерті, тому відразу приїхав до нього. Пропонував допомогу, але батько відмовився, сказав, що впорається сам. Позивач [PERSON] говорила, що його допомоги не потребують. Представником відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у судовому засіданні підтримано обставини, викладені у відзивах на позов просив відмовити в уточненому позові повністю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив суду, що з позивачем [PERSON] має дружні стосунки. З [PERSON] позивач [PERSON] познайомилась у 2008 році, вони почали разом працювати у приватній справі, яку розпочала [PERSON] та проживати разом як сім`я. До [PERSON] приїздили його діти, вони спілкувались, а коли він захворів, то спілкування припинилось. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила суду, що є подругою позивача [PERSON] , знає, що відповідачі є дітьми [PERSON] , але з ним вони не спілкувались, ніяких відносин не підтримували, вони йому не допомагали. [PERSON] з [PERSON] почала проживати з 2008 року, на той час позивач мала свій бізнес, декілька автомобілів, в тому числі і Мерседес. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила суду, що є подругою позивача. [PERSON] почала проживати з [PERSON] у 2008 році. До цього часу вона мала свій бізнес, в неї була квартира та машини. Нерухоме майно, а саме магазин вони придбали вже у зареєстрованому шлюбі. Діти спадкодавця [PERSON] , коли він захворів, перестали спілкуватись із ним, матеріальної допомоги на його лікування не надавали, хоча він казав, що завжди допомагав дочці [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивач [PERSON] , разом із [PERSON] , почали проживати навесні 2008 року у квартирі позивача. Вона, на той час вже займалась підприємницькою діяльністю, мала нерухоме та рухоме майно. Коли [PERSON] у 2014 році почав хворіти, його дітей поряд не було. Його обов`язки водія та грузчика почав виконувати [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача [PERSON] , свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, зазначає наступне. Під час розгляду справи судом досліджено довідку, видану ОСББ «Фортуна», в якій зазначено, що [PERSON] без реєстрації мешкав з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , з травня 2008 року по 17 червня 2018 року (а.с.177). Дана обставина є також встановленою із показів свідків [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , які, крім іншого, підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] вели у вказаний період спільне господарство, набували у власність спільне нерухоме та рухоме майно. 26 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що цієї ж дати відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис №40 (а.с.6). Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга\~статті 3 СК України). Відповідно до частини першої\~статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Вказаний висновок неодноразово використовувався Верховним Судом, зокрема у постановах від 18 березня 2019 року у справі № 357/6408/17,\~\~ від 05 квітня 2019 року у справі № 387/938/17, від 16 травня 2019 року у справі № 467/404/17. Суд, надавши належну правову оцінку доказам, дійшов висновку про те, що факт проживання позивача [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю, ведення спільного господарства, існування спільного побуту та взаємних прав і обов`язків мало місце у період з травня 2008 року до 25 березня 2013 року, оскільки реєстрація шлюбу відбулася 26.03.2013 року, що підтверджується достатніми, належними доказами. Наявність викладених обставин спростовує невизнання позову представника відповідачів [PERSON] щодо вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] без реєстрації шлюбу. В період з травня 2008 року до 25 березня 2013 року, що є фактичним проживанням без реєстрації шлюбу та після реєстрації шлюбу з 26 березня 2013 року, [PERSON] та [PERSON] набуто наступне майно: -нежитлову будівлю контори, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 18.01.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Башкіною І.Ю., яка зареєстрована в цілій частині на праві приватної власності 27.01.2010 року за [PERSON] (а.с.8); -транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 311CDІ, фургон маловантажний-В, Vin- [NUMBER] , сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 04.10.2012 року за [PERSON] (а.с.31); -вогнепальну зброю - мисливську гладкоствольну рушницю ІЖ-27, К-12, 1978 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , дозвіл на право зберігання та носіння якої зареєстровано 05.01.2009 року за №17 за [PERSON] , та анульовано 18.06.2018 року, у зв`язку зі смертю власника, згідно довідки від 25.06.2019 року Дозвільної системи Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.41) Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ст. 1 Першого протоколу до\~Європейської Конвенції з прав людини\~та основних свобод, що згідно\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. [INFO] [PERSON] помер, про що 19.06.2018 року складено відповідний актовий запис №268 Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.5). З огляду на викладене, нежитлова будівля, транспортний засіб та вогнепальна зброя є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на підставі\~статті 60 СК України, їхні частки є рівними, а тому за позивачем слід визнати право власності на Ѕ частину від спірного майна. Інша Ѕ частка перерахованого майна є власністю спадкодавця [PERSON] та підлягає поділу між спадкоємцями. Відповідно до ч. 1 ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст.\~1221\~ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON] , а відповідачі [PERSON] , [PERSON] є його дітьми, які згідно наданої суду копії спадкової справи №198/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] , у визначений законом 6-місячний строк звернулися до Першої синельниківської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. від 20 серпня 2018 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належить померлому [PERSON] , у зв`язку із тим, що у договорі купівлі-продажу нежитлової будівлі контори, розташованої за адресою: [ADDRESS] , посвідченому приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Башкіною І.Ю. 18 січня 2010 року за реєстровим №52, вказана площа 356,0 кв.м, а у довідці КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» вказана загальна площа 351,9 кв.м, тобто не співпадає загальна площа даної будівлі, тому як відбулося зменшення загальної площі у зв`язку з установленням внутрішніх перегородок між приміщеннями (а.с.10). Але суд констатує, з огляду на довідку КП «Синельниківське МБТІ» Дніпропетровської області від 27.03.2019 року №326, що ці зміни площі не є самочинними і не потребують рішення, згідно з інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації, затвердженої Наказом Держбуду України від 24.05.2001 року №127 (зі змінами) (а.с.9). Встановивши коло спадкоємців після смерті [INFO] [PERSON] , суд зауважує, що належна йому Ѕ частка спадкового майна підлягає поділу між позивачем [PERSON] , та відповідачами [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах, тобто по 1/6 часті кожному. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що державній реєстрації підлягають право власності на нерухоме майно. У даній справі представником позивача [PERSON] не доведено обставин, які зумовили б усунення від права на спадкування за ст. 1224 ЦК України дітей спадкодавця, тобто відповідачів, оскільки за життя [PERSON] не розповідав про стан свого здоров`я, щодо потреб лікування, не тільки дітям, а й знайомим, друзям сім`ї, які підтвердили дану обставину, будучи допитаними в судовому засіданні в якості свідків. Крім того, матеріали справи не містять належних доказів того, що [PERSON] під час хвороби знаходився у безпорадному стані. Із показів свідків підтверджено, що він до дня смерті самостійно пересувався, харчувався, і допомогу у побуті та матеріальному забезпеченні йому надавала дружина [PERSON] . Відповідачі фактично дізналися про хворобу батька за рік до його смерті, від його двоюрідної сестри, а територіальна віддаленість місця проживання [PERSON] , [PERSON] суттєво вплинула на частоту їх зустрічей з батьком, їх спілкування фактично відбувалось у телефонному режимі. Представник позивача не підтвердила відповідними доказами змогу відповідачів надавати матеріальну допомогу [PERSON] до дня його смерті (довідкою з податкової служби), а суд, в свою чергу позбавлений можливості збирати докази у справі. Таким чином, з`ясувавши всі обставини у справі, суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , із відмовою у вимозі про усунення від права на спадкування відповідачів [PERSON] , [PERSON] за недоведеністю. Розподіл судових витрат здійснити на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial