overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

08.06.2016 року представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 24522 грн. 03 коп., а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 08 листопада 2012 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак [PERSON] свої зобов'язання по укладеному договору належним чином не виконав. Станом на 30.04.2016 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 24522 грн. 03 коп. В судове засідання представник ПАТ «КБ «Приватбанк» не з'явився, в поданому письмовому клопотанні просить справу розглянути у його відсутності, заявлений позов підтримує, у випадку неявки відповідача згідний на заочний розгляд справи. Також в судове засідання повторно не з'явився відповідач [PERSON], який про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений судовою повісткою, направленою поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки не повідомив. Враховуючи згоду представника позивача, суд вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що дійсно 08.11.2012 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та отримання кредитної картки, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобовязання по укладеному кредитному договору позивач виконав, однак, як встановлено судом, в порушення умов укладеного договору позичальник свої грошові зобовязання по поверненню кредиту та сплату відсотків за користування кредитом належним чином не виконує. 2 Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання. Згідно розрахунку заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 30.04.2016 року складає 24522 грн. 03 коп. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору свої грошові зобов'язання по кредитному договору не виконує, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, що є підставою для задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

08.06.2016 року Суворовським районним судом м. Одеси по зазначеній справі постановлено рішення, яким встановлено факт смерті [PERSON], [INFO], який народився у м. Єнакієве, Донецької області, яка настала [INFO] року. [PERSON] звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, посилаючись на ту обставину, що суд, встановлюючи факт смерті особи, не встановив місце смерті особи. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Сторони в призначене судове засідання не з'явились. Судові повістки з зазначенням дати та часу розгляду справи направлялись належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін не є обов'язковою. Суд вивчивши заяву, матеріали справи прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 220 ч.1 п. 1 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може ухвалити додаткове рішення, якщо судом стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ст. 220 ч.2 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи заявник [PERSON] просила встановити факт смерті її батька - [PERSON] [INFO] р. в місті Горлівка Донецької області та по зазначеним обставинам надавались докази та пояснення. На підставі матеріалів справи встановлено, що місцем смерті [PERSON], [INFO], є м. Горліка, Донецької області. Як вбачається з тексту рішення суду в резолютивній частині судом не було зазначено місце смерті сосби, а тому з метою усунення неповноти рішення суд прийшов до висновку про ухвалення додаткового рішення до рішення від 08.06.2016 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

08.06.2016 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 09.06.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного проживання у шлюбі в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. З відповідачем більше року разом не проживають як одна сімя, та такий не піклується про дітей, не бере участі у вихованні та утриманні малолітніх дітей, не допомагає матеріально, тому просить стягувати аліменти з відповідача на утримання двох дітей в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від шлюбу з відповідачем позивачка народила двох малолітніх дітей, відповідач не оспорив батьківство, ухиляється від утримання дітей, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визначаючи розмір аліментів, суд згідно ст. 182 СК України бере до уваги такі обставини: [PERSON] утримує двох неповнолітніх дітей, ніде не працює, знаходиться у декретній відпустці по доглязу за дитиною до 3-х років. Враховуючи матеріальний стан відповідача, який ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, тому суд вважає, що розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі, відповідно до ст. 184 СК України, і стягувати в сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. За вищевстановлених обставин суд приходить до висновку, що позов є обгрунтовно доведеним і підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

08.06.2016р. Служба у справах дітей Надвірнянської РДА, як представник органу опіки та піклування звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських (материнських) прав та стягнення аліментів на дитину. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

08.06.2017 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 01.11.2014 Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Черкаської області, актовий запис №140. Сторони мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Спір про поділ майна та місце проживання дитини у сторін відсутній. Позов позивач мотивує тим, що в листопаді 2016 року сторони шлюбні відносини припинили, проживають окремо. Причиною розпаду сімї стало взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, відсутність сімейних цінностей з боку відповідача. Спільне проживання є неможливим. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна та місце проживання дитини у сторін відсутній. У судове засідання позивач не зявився, про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив. Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.11.2014, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР №140955 від 08.06.2017, яке видане Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Черкаської області, актовий запис №140. Після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «Данько» (а.с.3). Подальше спільне життя та збереження сімї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна та місце проживання дитини у сторін відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, ч.2 ст. 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

08.06.2017 позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] «Про розірвання шлюбу», посилаючись на те, що з 30.09.2006 вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років спільне життя не склалося, відносини поступово погіршувались, шлюб є лише формальним. Кожен з них має діаметрально різні погляди на шлюб та сімю, відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких є дитина, що впливає на її психічний стан. Відповідач не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин. На даний час сумісне проживання припинено, кожен з них живе своїм життям, спільне життя та збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позов визнає та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 30.09.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуїв, Чугуївського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 253. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають, діти мешкають разом з матірю, питанням матеріального утримання дитини вирішено в добровільному порядку. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

08.06.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач будучи батьком дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження відповідач являється батьком дитини - [PERSON], [INFO] - а.с.3, дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою виданою головою квартального комітету № 24 виконкому Центрально-Міської районної у місті ради - а.с.6, однак як слідує з матеріалів справи відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

08.06.2017р. до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, пояснюючи вимоги наступним:\~вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 25.09.2004р., одруження було зареєстровано у виконкомі Ізюмської сільської ради Борівського району Харківської області, актовий запис № 02.\~ Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Спільне життя між ними не склалося, фактичні шлюбні відносини між ними припинені на протязі останніх шести місяців, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Причиною припинення сімейних відносин стала невідповідність характерів, виникли постійні сварки, щезла любов та взаємоповага один до одного. Відновлювати шлюбні стосунки не бажають.\~Спору про поділ майна та місце мешкання дітей не має. Просить суд\~ розірвати шлюб між нею та [PERSON], місце мешкання дітей визначити разом з нею, залишити прізвище «Дудкіна». Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю,\~просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю,\~позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. З наданих письмових доказів слідує наступне: [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбу Заморуй) [PERSON], [INFO], уклали шлюб 25.09.2004р. у виконкомі Ізюмської сільської ради Борівського району Харківської області, актовий запис № 02 (а.с.4), є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8-9). Згідно ч.1 ст.24 СК України, ст.51 Конституції України, ст.16 «Загальної декларації прав людини» шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставинах суд приходить до переконання, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу\~[PERSON] залишити прізвище «Дудкіна». Враховуючи інтереси дітей, суд вважає за необхідне залишити дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на вихованні їх матері [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

08.06.2017 року [PERSON] звернувсь до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб у 2003 році. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.01.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. 28.07.2015 року позивач та відповідач знову зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1249. З вересня 2016 року стосунки різко погіршились. У сторін різні погляди на життєво важливі питання, із-за непорозуміння одне одного виникли напружені відносини. З листопада 2016 року проживають окремо. Почуття любові та взаємоповаги вже втрачено остаточно. За таких обставин збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Після розірвання шлюбу дитина залишається з матір»ю. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, бажання щодо примирення не висловлювала. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1249. Прізвища чоловіка та дружини після одруження «Толкачови» (а.с.6). Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем, а відповідача - зберегти сім»ю. Спору щодо розподілу майна не виникає. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

08.06.2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у незареєстрованому шлюбі з 2008 року по 2011 рік. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати, проживає окремо, уваги та часу вихованню сину не приділяє. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі позову і до досягнення ним повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, згідно поданої заяви просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії 1-ЕГ № 092035 від 10.02.2009 року (а.с. 3) вбачається, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини. З письмових доказів суд встановив, що дитина перебуває на утриманні позивачки, проживає разом з нею, що підтверджується довідкою про склад сімї та проживання № 559 від 02.06.2017 року (а.с. 4) та не заперечується відповідачем, а тому суд вважає за правильне позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі по 1200 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, а також судові витрати повязані з розглядом справи.

Outcome: approved