overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

08.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості із компенсації за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% до посадового окладу за період з 01.01.2005 року по 01.10.2013 року на загальну суму 14971,21 грн, який підтримав в судовому засіданні. Представник відповідача позов не визнав. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Суд встановив, що згідно наказу відповідача №91/к від 25.03.2015 року, позивач з 31.03.2015 року був звільнений з роботи у звязку з скороченням штату (чисельності) працівників (а.с.8). Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до положень ст.30 Закону України «Про державну таємницю», у разі коли за умовами професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлювалась постановою Кабінету Міністрів України №414 від 15.06.1994 року. Позивач не надав суду доказів про те, що він у період з 01.01.2005 року по 01.10.2013 року, працюючи регулювальником радіоелектронної апаратури і приладів 6 розряду, мав допуск до роботи з таємними документами, постійно працював з ними на підставі відповідного наказу відповідача про надання доступу для роботи з вказаними документами. Пояснення свідків [PERSON], [PERSON] суд відхиляє, оскільки праця робітника в умовах режимних обмежень, її тривалість, процентна надбавка тощо повинні встановлюватись лише письмовими доказами, які позиваче до суду не подані.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

08.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в розмірі 19037,12 грн, мотивуючи вимоги тим, що 05.09.2011року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. В судове засідання представник позивача не прибув, в поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач позов визнав повністю. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 05.09.2011року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних протягом терміну дії картки (а.6-31). Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок станом на 31.01.2016 року виникла заборгованість на загальну суму 19037,12 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту 2395,98 грн, несплачені проценти 12508,42 грн, пеня та комісія 2750 грн, штрафні санкції 1382,72 грн (а.с.4-5). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором в розмірі в розмірі 19037,12 грн , так як зобовязання не виконується відповідачем. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

08.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору у розмірі 14307,71 грн, мотивуючи вимоги тим, що 18.08.2009 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. В судове засідання представник позивача не прибув, в поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Суд встановив, що 18.08.2009 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок станом на 29.02.2016 року виникла заборгованість в розмірі 14307,71 грн (а.с.6-8). Згідно повідомлення адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області від 13.04.2016 року, боржник [PERSON], [INFO] померла та знята з реєстрації 20.09.2012 року (а.с.27). Відповідно до витягу із Спадкового реєстру від 26.04.2016 року, який наданий Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою 26.04.2016 року спадкова справа щодо майна [PERSON] не заводилась. Позивач не подав до суду доказів про те, що спірні правовідносини мають процесуальне правонаступництво в порядку ст.37 ЦПК України, так як спадкоємці відповідача на момент розгляду справи суду невідомі і ці обставини є підставами для відмови в задоволенні позову. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

08.04.2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом, пояснюючи, що відповідач є батьком її малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні. Відповідач мешкає окремо та добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона просила стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку та інших доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. У судове засідання позивачка не з*явилася, подала заяву, у якій просить розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з*явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, у відповідності до ст..224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки, як вбачається зі свідоцтва про народження, відповідач записаний батьком [PERSON], [INFO]. Довідкою № 194 від 06.04.2016 року, виданою Володимирівською селищною радою Волноваського району, підтверджується факт перебування дитини на утриманні позивачки. Відповідач є працездатним, зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, бо має для цього матеріальну можливість, заперечень проти заявлених вимог не надав . На підставі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

08.04.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, свої вимоги мотивує тим, що 02 липня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого дітей не мають. Спільне подружнє життя не склалося, шлюб існує лише формально. Позивачка вважає, що збереження сім'ї не можливе, сторони проживають окремо, шлюбні відносини фактично припинені. На підставі зазначеного просить розірвати шлюб між нею відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 151 (а.с.3). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивачка примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач на стягненні з відповідача судового збору, сплаченого при подачі позову, не наполягала. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

08.04.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 02.10.2010 року, від якого вони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. З січня 2014 року вона з відповідачем припинила шлюбні відносини, дитина залишилась мешкати з нею. Відповідач допомоги на утримання сина не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісяця та до повноліття дитини. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимоги позивачки підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків (доходу) відповідача щомісяця. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

08.04.2016 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н від 23.11.2011 року. Згідно договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 21200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 29.02.2016 року має заборгованість 77543,37 грн., яка складається з наступного: 24195,40 грн. заборгованість за кредитом; 47679,67 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом; 1499,57 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн.- фіксована частина штрафу; 3668,73 грн.- штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 77543,37 грн., а також судові витрати: 1378,00 грн. - судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується кредитною угодою б/н від 23.11.2011 року, довідками-розрахунками за кредитним договором, з яких убачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

08.04.2016 р. позивач звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначив, що 08.08.2013 р. сторони уклали шлюб, від спільного проживання в шлюбі в них народилася дитина [PERSON], [INFO] Сімейне життя з відповідачкою не склалося, не знаходять взаєморозуміння, тому у сімї часто виникають різного роду конфлікти та скандали, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вже більше року з відповідачкою разом не проживають і тому їх шлюб носить формальний характер і продовження шлюбних відносин є недоцільним. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, просить шлюб розірвати та не надавити строку на примирення. Відповідачка [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги визнала повністю. Вислухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 08.08.2013 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають більше року, не підтримують жодних стосунків, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON] Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

08.04.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 22.06.2002 Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №348, між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Як на підставу позову посилається на те, що з 22.06.2002 вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають, фактичні шлюбні відносини припинені із серпня 2014 року. Ухвалою суду від 11.05.2019 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В підготовче засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач не з`явився, надав заяву розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 22.06.2002 сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №348. / а.с. 6/ Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від шлюбу у сторін народилася дитина - донька [PERSON] , [INFO] анродження. / а.с. 7/ Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. На підставі викладеного, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім`ї неможливо, шлюб фактично розпався та існує формально, тому позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

08.04.2019 [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] , в якому зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 17.10.2018, який зареєстрований Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис - №544. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя. Примирення між ними неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, відзив не надав. За наявності матеріалів у справі, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, що відповідає ст.280 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено, що 17.10.2018 Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис - №544 було зареєстровано шлюб між сторонами, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] (а.с. 6). Частиною 3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин, характер відносин, які склалися, свідчать про повний розпад сім`ї. Основна причина розпаду сім`ї це різні характери та різні погляди на життя. Отже, суд вважає причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved