Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

09 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 5 000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У позовній заяві зазначено, що 19 лютого 2013 року сторони уклали шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. Від даного шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Позивач не має змоги самостійно та у повному обсязі забезпечувати потреби спільної дитини, оскільки не має для цього достатніх коштів. З огляду на викладене вище та те, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2016 року, Посольству України в Республіці Молдова доручено виконання судового доручення про вручення копії позову з додатками та повістки про виклик до суду відповідачу [PERSON], оскільки останній зареєстрованого місця проживання в Україні немає, а у відповідності до матеріалів цивільної справи [PERSON] є громадянином України, документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон КС430275, прийнятий на консульський облік в Посольстві України в Республіці Молдова 26 травня 2004 року (а.с. 35). 14 грудня 2016 року на адресу суду від першого секретаря з консульських питань Посольства України в Республіці Молдова [PERSON] надійшла відповідь щодо виконання доручення, зі змісту якої вбачається, що судові документи не були вручені відповідачу, оскільки, як було зясовано під час виїзду консульської посадової особи 22 листопада п.р. до м. Слободзея, за вказаною у повістці адресою (Республіка Молдова, м. Слободзея, вул. Садова, 138), згадана особа не проживає. Зі слів сусідів [PERSON], відповідач тривалий час не зявлявся за цією адресою і начебто знаходиться на території РФ чи в Україні. У звязку з викладеними вище обставинами, судове доручення було повернуто без виконання. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 лютого 2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що складено відповідний актовий запис № 300, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 129450, видане 19 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 5). Сторони мають дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 286292, видане 15 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 7). Як вбачається з довідки № 803 від 29 липня 2016 року, виданої комітетом мікрорайону «Сабарів», [PERSON] проживає та зареєстрована у [INFO]. За вищевказаною адресою позивач проживає разом зі своєю донькою [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, інших утриманців у нього немає. З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], необхідно присудити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: partial