Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

10.01.2014 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить: встановити факт належності садового будинку [ADDRESS], який в цілому складається з садового будинку літ. «А», загальною площею 43,8 кв. м, житловою площею 16,1 кв.м., господарчого блоку літ. «Б», вбиральні літ. «В», споруди №3-5 [PERSON] померлій, [INFO]; встановити факт прийняття нею спадщини у вигляді садового будинку літ. «А», загальною площею 43,8 кв. м, житловою площею 16,1 кв.м., господарчого блоку літ. «Б», вбиральні літ. «В», споруди №3-5, який розташований за адресою: [ADDRESS]; визнати за нею право власності на зазначене вище нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, після смерті її матері [PERSON] померлої [INFO]. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що [INFO] померла її матір [PERSON], після смерті якої, відкрилася спадщина на належний їй садовий будинок [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала нотаріально посвідчений заповіт, яким, на випадок своєї смерті заповіла усе належне їй майно [PERSON]. Також позивач зазначає, що звернувшись до державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, отримала письмову відмову нотаріуса у вчинені вказаної нотаріальної дії, в якій нотаріус посилався про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, на садовий будинок [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю право встановлювальних документів на нього. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали просили його задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення позивача та йог представника, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав. Так в судовому засіданні встановлено, а також підтверджено матеріалами справи, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.10) 19.11.2004 року [PERSON] склала нотаріально посвідчений заповіт, яким, на випадок своєї смерті заповідала усе належне їй майно позивачу [PERSON] (а.с.5) 26.06.2009 року позивач звернулася до Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON], внаслідок чого було заведено спадкову справу. (а.с.18, 30) 20.02.2014 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді садового будинку [ADDRESS], посилаючись на відсутність право встановлювальних документів. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином в судовому засіданні позивач та представник позивача не надали суду належних та допустимих доказів, про те, що спадкодавцю належав на праві власності садовий будинок [ADDRESS], а його посилання на те, що спадкодавець була членом вказаного садового товариства, не може свідчити про його право власності на вказане нерухоме майно, що є на думку суду є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того не можуть бути задоволені вимоги, щодо встановлення факту належності померлій садового будинку [ADDRESS], адже відповідно до ст. 25 ЦК України, у момент смерті припиняється цивільна правоздатність фізичної особи. З урахуванням викладеного суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed