Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

08 грудня 2020 року до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. З урахуванням уточнених вимог заявник посилається на те, що вона [PERSON] народилась [INFO] . Її мати [PERSON] є німкою. Її бабуся [PERSON] народилась у 1894 році. Як підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим пастором Луганського філіального прихожа за номером 421, 02 липня 1918 [PERSON] (мовою оригіналу) «дочь поселянина села Эйгенфельда Іоанна Рунг, евангелическо-лютеранского вероисповеданія», уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка. [INFO] лась її мати [PERSON] . В свідоцтві про народження [PERSON] зазначені наступні дані батьків: батько - [PERSON] , національність росіянин, мати - [PERSON] , національність німкеня. [PERSON] , який працював викладачем столярного ремесла в дитячій технічній станції Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, був засуджений згідно рішення тройки УНКВС по Дніпропетровській області від 11 квітня 1938 року. Реабілітований посмертно згідно рішення Призидіуму Дніпропетровського обласного суду від 08.10.1958. Під час Другої Світової війни [PERSON] разом з донькою [PERSON] , як особи німецької національності, були вивезені до Німеччини, де згідно даних Федерального архіву Німеччини були прийняті до німецького громадянства. Згідно свідоцтва про прийняття громадянства, ім`я доньки зазначено, як « [PERSON] » - це пояснюється тим, що в той час серед німецьких сімей було досить розповсюдженою практикою використання для дітей німецького імені всередині родини, а іншого, більш розповсюдженого російського імені - для реєстрації в офіційних документах СРСР. Таким чином, доньку [PERSON] та [PERSON] , її матір, в родині називали німецьким іменем [PERSON], яке й було зазначено в німецьких документах, в той час, як в радянських документах вона ж зазначена, як [PERSON] . Співпадіння даних щодо батьків та дати народження, яка зазначена в німецьких документах, дозволяє дійти висновку, що мова йде про одну і тут саму особу. Від`їзд її матері [PERSON] до Німеччини у період війни у 1943 році, був її самовизначення, як німкені. Після завершення Другої Світової війни [PERSON] та [PERSON] був репатрійовані з Німмечини та в грудні 1945 після фільтраційного табору м. Брестлитовська направлені до спец поселення до Томської області. 20 січня 1949 року у м. Томську, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і взяла прізвище чоловіка - [PERSON] . З приводу того, що як у свідоцтві про шлюб її батьків так і в її свідоцтві про народження національність обох батьків зазначена, як росіяни, необхідно пояснити те, що в той післявоєнний час, під час перебування осіб німецької національності на спец поселення, зазначення в офіційних документах німецької національності було практично неможливо, адже означало фактично підписання вироку самому собі. Отже, особи німецької національності змушені були переховувати свою дійсну національну належність, оскільки це було питання збереження не лише національної само ідентифікації, але вже й збереження власного здоров`я і навіть життя. Всередині родини зберігалось усвідомлення себе, як німців, належності до німецького народу і німецької культури, яке було передано матір`ю і їй. 21 вересня 1968 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який після укладення шлюб взяв її прізвище - [PERSON] . Як вже зазначалося вище, за радянських часів у зв`язку з неможливістю репресій за національною ознакою, з метою збереження власного здоров`я, життя та належного обсягу прав людини, як громадянина, вона була позбавлена можливості зазначення в офіційних документах своєї дійсної національності, а тому в актовому записі про укладення шлюбу, складеному Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області за №1441 від 21.09.1968 в розділі «Відомості про наречену» в графі «Національність» її національність була зазначена, як «росіянка». В подальшому, 28 лютого 1975 року вона уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка - [PERSON] . За радянських часів її національність таке було зазначено, як «росіянка» в актових записах про народження їх дітей. Оскільки її мати та бабуся, як і інші предки по материнській лінії за походженням були етнічними німцями, з дитинства вона виховувалась з додержанням німецьких традицій, святкувала німецькі свята тощо. Протягом всього свого життя вона усвідомлює себе саме німкою за національною належністю, в німецькій культурній традиції вона виховувала також своїх дітей. Протягом багатьох років вона є членом Дніпропетровського обласного товариства німців «Відергебурт» («Відродження»), приймає активну участь в житті місцевої німецької общини, відвідує влаштовані нею заходи. Вона звернулася до Федеративної республіки Німеччина із заявою про отримання статусу Spataussiedler за програмою «пізніх переселенців», що засвідчено отримання візи Німеччини в закордонному паспорті. Встановлення факту її особистої належності до німецької національності, має юридичне значення, оскільки впливає на обсяг її особистих прав за законодавством іноземної держави, а саме ФРН. Чинні нормативно-правові відносини в Україні не передбачають документування національності в актах цивільного стану та інших документах, які посвідчують особу. Національність особи не вказується в жодних сучасних офіційних документах, які видаються компетентними органами в Україні. В законодавстві України відсутні норми, які б регламентували зазначення національності в офіційних документах. Позасудовий порядок вирішення питання підтвердження національності громадянами України, а також встановлення неповноти запису в акті громадянського стану, відсутні. Просить суд встановити факт неправильності значення національності нареченої - [PERSON] , в актовому записі про укладення шлюбу №1441 від 21.09.1968, який був складений Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області відносно шлюбу [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з чим, внести до нього відповідні зміни, а саме - в розділі про наречену в графі національність замість зазначеного росіянка вказати німкеня. Встановити факт неправильності значення національності матері - [PERSON] , в актовому записі про народження дитини №1117 від 15.05.1969, який був складений Амур-Нижньодніпровським відділом запису актів громадянського стану у м. Дніпропетровську відносно народження [PERSON] у зв`язку з чим, внести до нього відповідні зміни, а саме - у розділі відомості про матір у графі національність замість зазначеного росіянка вказати німкеня. Встановити факт неправильності значення національності матері - [PERSON] , в актовому записі про народження дитини №155 від 15.03.1978, який був складений Самарським відділом запису актів громадянського стану у м. Дніпропетровську відносно народження [PERSON] у зв`язку з чим, внести до нього відповідні зміни, а саме - у розділі відомості про матір у графі національність замість зазначеного росіянка вказати німкеня. 30 грудня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Від заявника [PERSON] надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити. Від представника заінтересованої особи Самарського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) надійшли письмові заперечення, відповідно до яких Самарський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) не заперечує проти встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: приналежності заявника до національності «німкеня», але заперечує проти внесення змін та виправлень до актів цивільного стану. Від представника заінтересованої особи Амур-Нижньодніпровського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) надійшли письмові заперечення, відповідно до яких Амур-Нижньодніпровський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) не заперечує проти встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: приналежності заявника до національності «німкеня», але заперечує проти внесення змін та виправлень до актів цивільного стану, оскільки на це немає правових підстав. Вислухавши пояснення заявника та її представника, враховуючи позицію представників заінтересованих осіб, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення. Частиною 1 статті 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. В судовому засіданні було встановлено, що 02 липня 1918 року, [PERSON] мовою оригіналу «дочь поселянина села Эйгенфельда Іоанна Рунгь, евангелическо-лютеранского вероисповеданія», уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого пастором Луганського філіального прихода номером 421 (а.с.13). Як вбачається з копії свідоцтва про народження, виданого 16 травня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління м. Дніпропетровська, актовий запис №807, [INFO] в м. Дніпропетровськ, Україна народилася [PERSON] , батьком якої є [PERSON] в графі національність зазначено росіянин та матір`ю [PERSON] , в графі національність зазначено німкеня (а.с.14). Згідно архівної довідки Державного архіву Дніпропетровської області №К-263-206 від 29.06.2016, у книзі реєстрації актів цивільного стану установи ЗАГС Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпропетровськ є запис від 22 вересня 1924 року №807 про народження [INFO] дитини жіночої статі на прізвище, ім`я, по батькові « [PERSON] ». Батьки - « [PERSON] » батько - 35 років, росіянин, мати - 30 років, «укр.-німка». Місце проживання батьків - [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до довідки Дніпропетровського обласного суду №305 від 07 жовтня 1958 року, справу за обвинуваченням [PERSON] , 1889 року народження, до арешту працював викладачем столярного ремесла в дитячій технічній станції Амур-Нижньодніпровського району в м. Дніпропетровську, - переглянуто Президіумом Дніпропетровського обласного суду 08 жовтня 1958 року. Рішення Трійки УНКВД по Дніпропетровській області від ІІ-го квітня 1938 року відносно [PERSON] скасовано і справу провадженням закрито за відсутністю складу злочину. [PERSON] реабілітований посмертно (а.с.16). Згідно оригіналу свідоцтва про прийняття до громадянства, виданого 16 жовтня 1943 року, [PERSON] , дів. Рунг в м. Вальдхорст, [INFO] , в м. Сталіно має батьківство (у сенсі 1626 Цивільного Кодексу» у відношенні до дітей: [PERSON] , [INFO] в м. Дніпропетровськ, які на момент видачі цього свідоцтва отримали громадянство (підданство) Німеччини шляхом прийняття до громадянства. Прийняття до громадянства поширюється лише на зазначених членів сім`ї. Вальдхорст, 15 жовтня 1943 року. З архівної довідки виданої інформаційним центром державної установи «Управління внутрішніх справ Томської області» №4/я-19 від 06 вересня 2002 року, по даним ІЦ при УВС Томської області значиться, що на підставі Директиви НКВД СРСР від 11.10.1945 г. [PERSON] , 1924 р.н., уродженка м. Нижньо-Дніпровськ Дніпропетровської області Української РСР, була репатрійована з Германії в 1945р. Прибула на спец поселення до Томської області із фільтраційного лагеря м. Брестлитовська в грудні 1945р. На підставі Указу Президіума Верховної Ради №129/23 від 13.12.1955 г. [PERSON] , 27.02.1956р. знята з обліку спец поселення (а.с.21). З архівної довідки виданої інформаційним центром державної установи «Управління внутрішніх справ Томської області» №4/я-19 від 06 вересня 2002 року, по даним ІЦ при УВС Томської області значиться, що на підставі Директиви НКВД СРСР від 11.10.1945 г. [PERSON] , 1894 р.н., уродженка м. Сталінська Сталінської області Української РСР, в грудні 1945р. була репатрійована з [PERSON] (точне місце не зазначено) на спец поселення в Томську область. На підставі Указу Президіума Верховної Ради №129/23 від 13.12.1955 г. [PERSON] , 27.02.1956р. знята з обліку спец поселення (а.с.22). Як вбачається з довідки про укладення шлюбу №115 виданої 18 лютого 2003 року, 20 січня 1949 року [PERSON] , в графі національність зазначено росіянин і [PERSON] , в графі національність зазначено росіянка, уклали шлюб, про що складено запис акту про укладення шлюбу №115. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.23). [INFO] в м. Томськ народилася [PERSON] , батьком якої зазначено [PERSON] , в графі національність зазначено росіянин, матір`ю - [PERSON] , в графі національність зазначено «росіянка», що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис №281 (а.с.24). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб вбачається, що 21 вересня 1968 року між [PERSON] , в графі національність зазначено росіянка та [PERSON] , було укладено шлюб, зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис №1441, який згідно актового запису №22 від 17 січня 1975 року було розірвано (а.с.25-28). Як вбачається зі свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої зазначено [PERSON] , в графі національність зазначено українець, матір`ю - [PERSON] , в графі національність зазначено росіянка, актовий запис 1117 (а.с.31). 26 лютого 1975 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб, зареєстрований РАЦС Індустріального району м. Дніпропетровська, актовий запис №131. [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.30). Як вбачається зі свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої зазначено [PERSON] , в графі національність зазначено росіянин, матір`ю - [PERSON] , в графі національність зазначено росіянка, актовий запис 155 (а.с.40). Відповідно до ч.2 ст.269 ЦК України - особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Право на національну ідентифікацію віднесено до особистих немайнових прав, що забезпечують соціальне буття фізичної особи. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Тож в силу прямих вимог закону, заявлена вимога не містить в собі спору про право. У відповідності до ст.3 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин в Україні, громадяни України мають право обирати та відновлювати свою національність. Примушення громадян в будь якій формі до відмови від своєї національності не допускаються. За змістом п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р за №55/18793, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції) далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Згідно п.2.13 вказаних Правил, підставою для внесення змін в актові записі цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до абзацу 2 пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» №12 від 07.07.1995, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Пунктом 9 цієї ж постанови судам роз`яснено, що в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження, коли були допущені помилки під час реєстрації акта. Відповідно до п.11 вищезгаданої постанови суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Відповідно до абз.3 п.1 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Статтею 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин, ратифікованої Законом України № 703/97-ВР від 09.12.1997, визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Згідно ст.1, ст.3 Закону України від 26.06.1992 «Про національні меншини в Україні», чинний на сьогодення, Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні,економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід`ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про національні меншини», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків; актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VІ від 01 липня 2010 року, відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд, здійснюють, відповідно до законодавства та наданих повноважень, інші дії. Тобто функції та обов`язки по внесенню змін в актові записи, в тому числі змін щодо національності фізичної особи, покладені на заінтересовану особу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справу про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.1 Закону України «Про органи реєстрації актів цивільного стану» акти цивільного стану - це засвідчені державою факти народження, смерті, шлюбу, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміни прізвища, імені, по батькові». Актові записи в органах РАЦС є безперечним доказом засвідчених ними фактів, поки вони не спростовані в судовому порядку. Статтею 49 ЦК України визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Так, враховуючи вищезазначене та те, що встановлення вищезазначеного факту необхідно заявнику для реалізації її особистих прав, суд приходить до висновку, що існують всі підстави для встановлення факту неправильності написання її національності, а тому вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству й тягне для заявника юридичні наслідки, які мають для нього значення.

Outcome: approved