Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

09 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за час невикористаної щорічної відпустки та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що з 05.01.2011 року працює на посаді диспетчера відомчої пожежної охорони ПАТ «Азовзагальмаш». Підприємство тривалий час не проводить розрахунків із нею, внаслідок чого за період з жовтня 2014 року по травень 2015 року заборгувало їй понад 13000,00 гривень. Діями підприємства їй спричинено моральну шкоду, оскільки через невиплату належних їй сум її сімя знаходиться у скрутному матеріальному становищі, що потребувало від неї докласти значних зусиль для забезпечення нормального укладу життя, придбання продуктів харчування тощо. Через дані обставини погіршилось самопочуття та вона постійно знаходиться у стресовому стані. Просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 14000,00 гривень, компенсацію за час щорічної відпустки у розмірі 5000,00 гривень, а також моральну шкоду у сумі 3000,00 гривень. В подальшому позивачем було уточнено позовні вимоги, в остаточній редакції яких просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 13674,87 гривень, а також моральну шкоду у сумі 3000,00 гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про вирішення справи у її відсутність, якою позовні вимоги в остаточній редакції підтримала у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Азовзагальмаш» у судове засідання не прибув, надавши письмові заперечення від 10.07.2015 року, за змістом яких заперечує проти предявленого позову у повному обсязі. Зазначає, що дійсно позивач перебуває у трудових відносинах із ПАТ «Азовзагальмаш», заборгованість по заробітній платі за період листопада 2014 року по травень 2015 року становить 13647,87 гривень, яка вказана з урахуванням утриманих податків та зборів. Що стосується спричинення позивачеві моральної шкоди, то вважає що нею не доведено обставин, за яких вона була вимушена докласти додаткових зусиль для організації свого життя. З цих підстав просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком. Згідно із ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Як вбачається з трудової книжки позивача [PERSON], наказом № 25 від 95.01.2011 року її було прийнято за переведенням на посаду диспетчера відомчої пожежної охорони ПАТ «Азовзагальмаш», де вона працює і по теперішній час. Згідно із наданою відповідачем ПАТ «Азовзагальмаш» довідкою-розрахунком № 238/ро-25 від 25.06.2015 року заборгованість підприємства по заробітній платі перед позивачем [PERSON] за період з листопада 2014 року по травень 2015 року включно становить 13647,87 гривень з урахуванням утримання обовязкових податків та інших утримань. Вказану суму заборгованості визнана позивачем [PERSON] за уточненими позовними вимогами, а тому суд вважає встановленим факт наявності заборгованості по заробітній платі саме у зазначеному розмірі, і саме зазначена сума підлягає стягненню на її користь з відповідача ПАТ «Азовзагальмаш». Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За керівними розясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в Постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (з подальшими змінам), моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд знаходить переконливими доводи позивача [PERSON] щодо порушення її звичного образу життя через брак коштів, потребування додаткових зусиль для організації свого життя і побуту. Таким чином, враховуючи обсяг і характер спричиненої шкоди, субєктивну оцінку позивачем [PERSON] її порушених благ, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає адекватним стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 500,00 гривень. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача ПАТ «Азовзагальмаш» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень, що стосується розгляду вимог майнового характеру, та додатково 243,60 гривень, що стосується розгляду вимог немайнового характеру. На підставі ст.ст. 38, 110, 116, 117, 232, 233, 238 КЗпП України, п. 17-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року,

Outcome: partial