Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

09.10.2020 року заявник [PERSON] звернулась до суду в порядку окремого провадження з заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] обгрунтовуючим вимоги тим, що між ними 10 жовтня 2019 був зареєстрований шлюб у Літинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №54. За час шлюбу спільних дітей не мають. Причиною для розірвання шлюбу послугувало, те, що відповідач відбуває покарання у Літинській виправній колонії №123. До його ув`язнення вони разом не проживали, не були пов`язані взаємними правами та обов`язками подружжя в побуті, а тому не звикли один до одного. За таких умов шлюбні відносини не можуть продовжуватися, тому просить шлюб розірвати. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання заявлених вимог. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, відбуває покарання у ДУ «Літинська виправна колонія №123», однак до суду надійшла заява, відповідно до якої надає заяву про проведення засідання без його участі. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Так, із свідоцтва про шлюб (а.с.7) встановлено, що сторони 10.10.2019 року зареєстрували шлюб. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 ч.1 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.ст.104,105, 110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного із подружжя. Згідно ст.112 ч.2 СК України та відповідно до ст.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя. суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.234 ЦПК України справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один із них засуджений до позбавлення волі, розглядаються судом в окремому провадженні. Враховуючи причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved