Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

10.03.2016 року [PERSON] в порядку звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою № 2 по вул. Стовбовій, 83А у м.Одесі. В обгрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що є власником спірної квартири. Позивач стверджувала, що її донька - [PERSON], правнучка [PERSON], онука [PERSON], близько пяти років у спірному приміщенні без поважної причини не проживають, місце їх реєстрації зареєстровано там, у зв'язку із чим вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Підставою позову позивач визначила вимоги ЦК України та Закону України «Про власність». 09.08.2016 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення. В обгрунтування своїх вимог позивачі послались на те, що на початку 2016 року [PERSON] без їх згоди вселила у спірну квартиру як члена сім ї свого онука [PERSON], створила їм перешкоди в користуванні квартирою, між сторонами постійно виникають конфлікти з приводу можливості потрапити до спірної квартири, [PERSON] не віддає ключі від квартири. Враховуючи викладене [PERSON], [PERSON] та [PERSON] просили суд: - зобовязати [PERSON] не чинити їм перешкоду у користуванні квартирою - виселити [PERSON] без надання іншого житлового приміщення. Ухвалою суду від 01.11.2016 року всі вищевказані позовні вимоги обєднанні в одне провадження. [PERSON] в останнє судове засідання не зявилась, в процесі розгляду справи свій позов підтримала, позов [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не визнала, водночас, в процесі розгляду справи визнала, що між сторонами існує конфлікт з приводу користування спірною квартирою, вважала себе власником квартири, без згоди [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вселила в якості члена сім ї свого онука [PERSON], який фактично проживає у приміщенні, допомагає їй по господарству нікого, окрім нього впускати у квартиру нікого не бажає. Представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, позов [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не визнав. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позов [PERSON] не визнали, свій позов підтримали. В обґрунтування своїх вимог та заперечень вони послались на перешкоду у користуванні спірною квартирою з боку як [PERSON], так і [PERSON], що підтверджується самими поясненнями [PERSON] в судових засіданнях, порушення законного порядку вселення у спірне приміщення [PERSON], його відмову залишити квартиру добровільно. [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] не визнав, пославшись на вселення його у спірну квартиру як члена сім ї бабусі за її бажанням. Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, на які сторони послались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судова практика Верховного Суду України визначає, що суд при розгляді цивільної справи має визначити зміст позовних вимог, предмет позову та його підстави з метою зясування характеру спірних правовідносин між сторонами, правильного застосування матеріальної норми права та необхідного способу захисту порушеного права. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS], позов предявлений нею в порядку ЦК України, Закону України «Про власність», що само по собі тягне відмову у позові по заявлених нею вимогах. Так, [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] на ім'я якої відкритий особовий рахунок. Вказані обставини підтверджується розпорядженням Одеської залізничної дороги №64 від 08.07.1997 року. За вказаною адресою зареєстровано також місце проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (довідка виписка будинкової книги про склад сімї та реєстрацію від 17.12.2015 року за №6361), які з дитинства проживали за спірною адресою як члени сім ї наймача. Відомості, зазначені у довідці ЖКС «Хмельницький» від 09.03.2016 року про не проживання з 2012 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON]В спростовуються показаннями допитаного в суді свідка [PERSON],, якими також спростовуються і суперечливі показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] З показань всіх допитаних в суді свідків вбачаються конфлікті стосунки сторін з приводу проживання у спірному приміщенні. Вищевказана довідка ЖКС відомостей про причини не проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON]В, які обовязково мають бути не поважними, взагалі не містить. 19.03.2011 року, 26.03.20011 року між ВАТ «Укртелеком» та [PERSON] були укладені договори №1079491, №1079491 про надання телекомунікаційних послуг, послуг підключення до мережі Інтернет за адресою: м.Одеса, вул. Стовпова, 83 «А», кв.2., замовлялись товари на доставку «Епіцентр», «Нова пошта». [PERSON], [PERSON] отримується поштова кореспонденція за спірною адресою, що підтверджується Центром поштового звязку №1.(листи від 23.05.2016 року, №№12/326-332-70К12/312-325-70К). Окрім того, сама [PERSON] в процесі розгляду справи визнала, що між сторонами існує конфлікт з приводу користування спірною квартирою, вважала себе власником квартири, без згоди [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вселила в якості члена сім ї свого онука [PERSON], який фактично проживає у приміщенні, допомагає їй по господарству нікого, окрім нього впускати у квартиру не бажає. Такі обставини, визнані [PERSON] відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. При вирішенні спору суд враховує також, що за спірною адресою знаходяться прибудови, адреса яких фактично збігається зі спірною, якими на ряду із спірним приміщенням також користується [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що вищевикладених встановлених судом обставин не спростовує. Так, суд може визнати особу, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки в порядку ст. 72 ЖК України. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців (ст. 71 ЖК України). Закон, а саме ч.3 ст. 71 ЖК України встановлює, однак, випадки, за яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців. Крім того, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Зазначене узгоджується із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» N 2, 12.04.1985 року, за п.10 якої у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Так, судом встановлена поважна причина не проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у спірному приміщенні понад встановлені законом строки, що обумовлено неправомірною поведінкою [PERSON], яка перешкоджає останнім у проживанні у спірній квартирі, що неодноразово визнано нею в процесі розгляду справи. Позовні вимоги позивачем як наймачем в порядку ЖК України не заявлені, як і не доведені в процесі розгляду справи, спростовуються дослідженими судом доказами, що тягне відмову у позові. Вимоги [PERSON] про зобовязання Малиновський районний відділ ГУДМС України в Одеській області про зняття місця реєстрації [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за спірною адресою, без визначення позивачем [PERSON] районного відділ ГУДМС України в Одеській області відповідачем у справі та відсутності процесуального права суду притягувати співвідповідачів, вимогам процесуального закону суперечать та могли б бути прийняті до уваги суду як встановлення в порядку ст. 373 ЦПК України способу виконання рішення суду у разі задоволення вимог [PERSON] Відмовляючи в задоволенні позову [PERSON], суд однак, дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про зобовязання [PERSON] не чинити їм перешкоду у користуванні квартирою, виселення [PERSON] без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. [PERSON] в порушення вимог закону, тобто без дозволу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вселила в спірну квартиру [PERSON] як члена сім ї наймача. Місце проживання останнього зареєстровано за іншою адресою в м.Одесі [ADDRESS]. При вселенні між ним та [PERSON] не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Факт вселення [PERSON] саме як члена сім ї наймача визнаний як [PERSON], так і [PERSON] Відсутність згоди [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визнана [PERSON], яка вважає себе власником спірного приміщення, яка вважає можливим на власний розсуд розпоряджатися спірним майном. Крім того, зазначені обставини підтверджуються неодноразовими зверненнями [PERSON], [PERSON] та [PERSON]В до Хмельницького відділу поліції Малиновського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області з питання самовільного вселення та виселення [PERSON]; розпискою [PERSON] від 19.02.2016 року, наданою [PERSON], [PERSON] та [PERSON], якою він зобовязався передати ключі від спірної квартири в термін до 20.02.2016 року. Ключі передані відповідачем [PERSON] не були, добровільно залишити спірну квартиру він відмовляється. Житлове законодавство передбачає випадки виселення громадян без надання іншого житлового приміщення. Так, особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють в судовому порядку без надання їм іншого жилого приміщення в порядку ч. 3 ст. 116 ЖК Української РСР. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідають вимогам закону та доведені ними в процесі розгляду справи. Судові витрати присуджуються за рішенням суду в порядку ст. 88 ЦПК України. Судові витрати відповідно до ст.79 ЦПК України складаються з судового збору та, зокрема, витрат на правову допомогу. Розподіл витрат на правову допомогу здійснюється в судовому порядку з урахуванням Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] були укладені договори про надання правової допомоги № 14/04/16, 14/04/16-1 із [PERSON] Останній має право надавати таку допомогу відповідно до свідоцтва ООКДКА № 1791. Поряд із тим, [PERSON], [PERSON] в процесі розгляду справи не наданий розрахунок вчинених адвокатом дій по наданню правовою допомоги, як і докази оплати ними послуг адвоката. Так, на користь [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягають присудженню в порядку ч.3 ст. 88 ЦПК України тільки витрати на оплату судового збору згідно квитанції 1382 від 8.08.2016 року.

Outcome: approved