overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

09 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 10707 грн. 92 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування позову він вказав на те, що 31.01.2014 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська винесено ухвалу про скасування судового наказу від 26.11.2013 року про стягнення з відповідачів заборгованості за теплову енергію. При передачі дому, в якому мешкають боржники на обслуговування КП «ТПТЕ Теплотранс», була видана розрахункова книжка з відображенням реквізитів сторін, тарифів на теплову енергію. Квартирі був присвоєний особовий рахунок №609329. Відповідачі користувалися наданими послугами, але платежі за теплову енергію сплачувались не в повному обсязі, у зв'язку з чим виникла заборгованість у сумі 10707,92 грн., тому позивач просить солідарно стягнути з відповідачів вищевказану суму. У судове засідання представник позивача не з'явилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Згідно ст. ст. 64, 67 ЖК України плата за комунальні послуги стягується незалежно від квартирної плати згідно затвердженим у встановленому порядку тарифам. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS]. Позивач здійснює послуги по теплопостачанню. Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно розрахунку суми заборгованості за спожиту теплову енергію, заборгованість станом на 01.06.2013 року складає 10707 грн. 92 коп., яку потрібно стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Також, відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп., з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

09 жовтня 2014 року позивач, звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням поданих уточнень просила суд, розірвати укладений з відповідачем шлюб, який було зареєстровано 25 квітня 2009 року, відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 101, та після розірвання шлюбу встановити місце проживання дитини сторін [PERSON], разом з батьком. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що в 2013 році допустила факт подружньої зради, після чого її сімейні стосунки з чоловіком були припинені. Спроби налагодити подружнє життя результатів не дали, в наслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Сторони до зали судових засідань не з'явились, подавши відповідні заяви, позивач про підтримання позовних вимог, відповідач про визнання позову, та розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 25 квітня 2009 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 101, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим 07 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №101. (а.с. 6). Як вбачається із змісту позову спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, на даний час шлюбно-сімейні відносини між ними припинено, хоча вони і продовжують проживати разом, примирення між ними неможливе, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї неможливим, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. За взаємною згодою сторін після розірвання шлюбу донька [PERSON] буде проживати з батьком. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

09 жовтня 2014 року позивач звернулася в суд з даним позовом. В заяві послалася на те, що відповідно до виконавчого листа №1327/2390/2012 виданого 10.09.2012 року Червоноградським міським судом Львівської області з відповідача стягувалися аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку починаючи з 10.05.2012 року і до досягнення нею повноліття. [INFO] їй виповнилося 18 років і по даний час з відповідача аліменти не стягуються. На даний час вона навчається в «Академії перукарського мистецтва Володимира Новоградського ПП «Жар-Птиця» за напрямком перукар-модельєр з 02.09.2014 року терміном 8 місяців, тобто її навчання закінчується 02.05.2015 року. Навчання є платним і його вартість за рік складає 6000 грн. Її бабуся надає їй матеріальну допомогу, але її не вистачає. Тому просить стягувати з відповідача аліменти на період навчання в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячною. У судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснив що згідний сплачувати аліменти на час навчання дочки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. Заслухавши пояснення відповідача, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 03.09.1996 року, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. На даний час позивачка досягла повноліття. Відповідно до довідки від 02.10.2014 року № 22, [PERSON] є студентом за напрямком перукар-модельєр «Академії перукарського мистецтва Володимира Новоградського ПП «Жар-Птиця» з 02.09.2014 року, стипендії не отримує, термін закінчення навчання у травні 2014 року. Як вбачається із квитанцій до прибуткового касового ордеру від 02.09.2014 року вартість навчання за напрямком перукар-модельєр «Академії перукарського мистецтва Володимира Новоградського ПП «Жар-Птиця» становить 6000 грн. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд враховує матеріальне становище відповідача, у якого на утриманні є двоє малолітніх дітей, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про їх народження. Враховуючи наведене суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

09 жовтня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 07 серпня 1999 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначивши, що спільне життя не склалось через несумісність характерів, різних поглядів на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин між сторонами з вересня 2014 року, з огляду на що позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, зазначив. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 1999 рок. Мають спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвами про народження дітей. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть з вересня 2014 року, примирення між подружжям є неможливим, що підтверджується їх поясненнями, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

09 жовтня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення коштів, посилаючись на те, що 27 червня 2014 року у Хмельницькому відділенні №19 Хмельницької філії ПАТ КБ «Приватбанк» перерахувала кошти [PERSON] на його картковий рахунок [NUMBER] в сумі 38 000 грн. Оскільки будь-які договірні відносини між сторонами відсутні, відповідачем кошти отримані без відповідної правової підстави. В добровільному порядку повернути кошти [PERSON] відмовляється, тому позивач відповідно до ст.1212 ЦК України просить його вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні визнав факт отримання коштів, та наявність будь-яких договірних відносин заперечив. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 27 червня 2014 року у Хмельницькому відділенні №19 Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] помилково перерахувала на картковий рахунок [PERSON] кошти в сумі 38 000 грн., що в судовому засіданні було визнано сторонами та підтверджується копією фіскального чеку. В добровільному порядку вирішити питання про повернення коштів сторони не змогли, не зробили цього і в судовому засіданні з підстав відсутності необхідної суми у відповідача. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Оскільки [PERSON] набув кошти в сумі 38 000 грн., суд приходить до висновку, що з нього на користь [PERSON] слід стягнути безпідставно отримані кошти у вищезазначеному розмірі. Судові витрати по справі становлять 380 грн., які відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

09 жовтня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, у якому вказувала, що 02.12.2003 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Петродолинській сільській раді Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №28. У сторін від спільного життя є донька [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Посилаючись на те, що батько відмовляється від надання будь-якої допомоги, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для осіб даного віку. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що 02.12.2003 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] Петродолинській сільській раді Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №28. У сторін від спільного життя є донька [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не приймає ніякої участі в утриманні та вихованні дитини та відмовляється від надання будь-якої допомоги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

09 жовтня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 07 вересня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 278, також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і неспівпадіння поглядів на життя та характерів. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], дитина мешкає з позивачкою. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07 вересня 2011 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 278, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.8 ). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.7) Сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

09 жовтня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 16 травня 2009 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області , актовий запис № 420, від спільного проживання маємо двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння та несумусність характерів. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному об'ємі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 травня 2011 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 420, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с.5). Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с.6), [PERSON], [INFO], виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с.7). Сторони мешкають окремо з 2011 року, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1). Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

09 жовтня 2014 року Полонським районним судом ухвалено рішення по вказаній цивільній справі, за яким з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь ПАТ «ВТБ Банк» стягнуто 226 967 грн. 77 коп. заборгованості по кредиту та по 1528 грн. 64 коп. судового збору. При цьому, при виготовленні повного тексту рішення в другому абзаці резолютивної частини після написання слів «Стягнути з [PERSON], [PERSON]» упущено слово «солідарно». Дослідивши письмові докази, суд вважає, описка підлягає виправленню. Відповідно до частини 1 статті 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. За наведених обставин та враховуючи, що при написанні вступної та резолютивної частини рішення судом було вірно зазначено про стягнення з відповідачів солідарно суми заборгованості по кредиту, тому в резолютивній частині повного тексту рішенні суду слід виправити допущену описку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

09 жовтня 2014 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 15.11.2005 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2015 року має заборгованість 20891,78 грн., що складається з 3940,94 грн. - заборгованість за кредитом, 16950,84 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, а також штраф - 1286,92 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17025,33 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1218 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 15.11.2005 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9-16). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 31.08.2015 року відповідач має заборгованість у сумі 20891,78 грн., що складається з 3940,94 грн. - заборгованість за кредитом, 16950,84 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Від цієї суми відраховується сума у розмірі 5153,37 грн., що була стягнена відповідно до наказу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05.01.2009 року ( а.с.8), а також штраф 1286,92 грн., і таким чином сума заборгованості становить 17025,33 грн. (а.с. 5-7). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 17025,33 грн., а також судовий збір в сумі 1218 грн.

Outcome: approved