Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

08.12.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бадаєва Павла, 5, земельну ділянку площею 0,0546 га, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бадаєва Павла, 5, передану для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, мотивуючи тим, що вказане майно належить [PERSON]. 13.10.2010 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бадаєва Павла, 5, земельна ділянка площею 0,0546 га, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бадаєва Павла, 5, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. 11.12.2009 року [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і в загалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право, в тому числі повністю увесь належний їй житловий будинок з надвірними спорудами з приналежною земельною ділянкою, що розташована за адресою: місто Ізмаїл Одеської області, вулиця Бадаєва, будинок № 5, заповіла [PERSON], [INFO]. [PERSON] прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за однією адресою. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, [PERSON] було відмовлено. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.\~223,\~247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бадаєва, 5, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 516 від 03.06.2010 року, виданого виконавчим комітетом [PERSON] міської ради Одеської області; - земельна ділянка площею 0,0546 га, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бадаєва, 5, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 015379, виданого 27.06.2002 року [PERSON] міською радою Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2473. Згідно розпорядження [PERSON] міського голови № 57р від 19.02.2016 року, вулиця «Бадаєва» була перейменована на вулицю «Бадаєва Павла». Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 266612, повторно виданого 15.04.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла 13.10.2010 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бадаєва Павла, 5, земельна ділянка площею 0,0546 га, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бадаєва Павла, 5, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 11.12.2009 року приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3107, [PERSON] заповіла повністю все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і в загалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право, в тому числі повністю увесь належний їй житловий будинок з надвірними спорудами з приналежною земельною ділянкою, що розташована за адресою: місто Ізмаїл Одеської області, вулиця Бадаєва, будинок № 5 [PERSON], [INFO]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50479106 від 04.01.2018 року, наданої державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON], заповіт [PERSON] від 11.12.2009 року, зареєстрований за № 3107, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). До осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, відноситься донька [PERSON] [PERSON], [INFO], яка відмовляється від оформлення прав на обовязкову частку. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бадаєва Павла, 5, що підтверджено записами в будинковій книзі на вищевказаний будинок, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] № 119/02-14 від 08.02.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим що, відповідно до п.п. 4.15. п.4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державні й реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; відповідно до п.п. 4.14 п.4 гл. 10 розд. ІІ вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва на спадщину нотаріус обовязково перевіряє: … склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказану земельну ділянку ( виданий уповноваженим органом 27 червня 2002 року Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 015379, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2473), відсутній. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у звязку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі\~ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved