Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

08.04.2021 представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 22.11.2011 між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №67667. 23.03.2018 між ПАТ «Актабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір №2 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ПАТ «Актабанк» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК» ЄАПБ» належні банку, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору. В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаними договорами не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за договором №67667 від 22.11.2011 відповідач має заборгованість 10443,44 грн., що складається з 9998,18 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 395,26- сума заборгованості за щомісячними відсотками, 50 грн. - сума заборгованості за пенею. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № [NUMBER] в АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитним договором №67667 від 21/11/2012 у розмірі 10443,44 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 2270 грн. (а.с. 1-5). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року по даній справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, з наданням строку для подачі відзиву на позовну заяву до 08 липня 2021 року (а.с. 38). Копія ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви з додатками було направлено поштою. Проте, на адресу суду повернувся конверт з відміткою «повернення, не проживає» (а.с. 40). Окрім того, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином оголошенням на веб-порталі «Судова влада України» (а.с. 41-42). Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 4 на звороті). Відповідач клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, відзиву не подавав. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 1 п. 1 ст. 280, ст.ст. 281-282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що відповідно до договору №67667 від 22.11.2011, укладеного між ПАТ «Актабанк» та відповідачем [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 4000 грн. (а.с.6-8). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписаний договір позичальником разом із умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування кредитом та тарифами банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у договорі. Однак вказані зобов`язання та вимоги закону відповідачем не виконані. Відповідно до укладеного договору відступлення прав вимоги №2 від 23.03.2018, ПАТ «Актабанк» відступив ТОВ «ФК «Європейській агенції з повернення боргів» право грошової вимоги по кредитному договору № 67667 від 22.11.2011, з 23.03.2018 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача (а.с.26-27). На виконання умов договору про відступлення права вимоги № № 67667 від 22.11.2011 на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, від імені ПАТ «Актабанк», було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.23). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до умов кредитного договору та вимог частини другої статті 1050, частини другої статті 1054 ЦК України, у разі порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини кредиту позивач, як позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини суми кредиту, що залишилася, а також сплати належних процентів. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд визнає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №67667 від 22.11.2011 вбачається, що відповідач має заборгованість 10443,44 грн. що складається з 9998,18 грн. - суми заборгованості за основною сумою боргу, 395,26 грн. - суми заборгованості за щомісячними відсотками; 50 грн. - суми заборгованості за пенею (а.с.22). Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, оскільки відповідач не в повному обсязі виконав прийняті на себе відповідно до договору зобов`язання, у зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем.

Outcome: approved