Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

09 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з заявою про встановлення факту належності 1/2 частини квартири на праві особистої власності з посиланням на ті обставини, що він являється власником 1/2 частини квартири розташованої за адресою: Харківська область, м. Куп'янськ, пл. Жовтнева, 7/12 на підставі договору міни. Інша частина квартири належить [PERSON], яка на момент укладення договору міни перебувала у шлюбі з позивачем [PERSON] У 2016 році позивач звернувся до нотаріуса з приводу можливості здійснення правочину щодо своєї частки квартири, але зясувалося, що ідеальні частки в праві власності на будинок, який було обміняно на спірну квартиру, не були визначені, а тому зареєструвати право на свою частку в квартирі співвласник квартири не має можливості. У звязку з викладеним, заявник був вимушений звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. Заявник у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник заявника у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник виконавчого комітету Купянської міської ради Харківської області у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, зазначив, що заперечень з приводу заявлених вимог не має при вирішенні даної справи покладалися на розсуд суду. [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень з приводу заявлених вимог не надала. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 24 грудня 2010 року подружжя: [PERSON] та [PERSON] уклали договір міни з [PERSON], відповідно до якого, остання обміняла належну їй на праві приватної власності в цілому квартиру розташовану за адресою: Харківська область, м. Куп'янськ, пл. Жовтнева, 7/12 на житловий будинок з надвірними будівлями, який належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності в рівних частинах кожному, що розташований за адресою: Харківська область, м. Куп'янськ, пров. Селянський, 18 (а.с. 5-7). Спірну житлову квартиру було зареєстровано в БТІ за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири та за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, записано в реєстрову книгу за №150 номер запису - 18756 (а.с. 8). З 18 листопада 2000 року [PERSON] знаходився у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Шлюб було розірвано рішенням Куп'янського міськрайонного суду №628/1426/16-ц від 24 травня 2016 року та підтверджується ксерокопією рішення (а.с. 11). 20 серпня 2016 року державний нотаріус Купянської державної нотаріальної контори у Харківській області відмовив [PERSON] у посвідченні договору дарування частки квартири розташованої за адресою: Харківська область, м. Куп'янськ, пл. Жовтнева, 7/12, у звязку з тим, що у договорі купівлі-продажу житлового будинку від 03 червня 2008 року немає жодних вказівок на те, що кожен із співвласників набуває право на 1/2 частку в особисту власність (а.с. 4). З заяви вбачається, що заявник не може у встановленому законом порядку скористатися правом власності на свою частку спірної квартири в звязку з тим, що ідеальна частка в праві власності на будинок, який у подальшому було обміняно на квартиру, не була визначена в договорі купівлі-продажу, а тому і вчинити будь-який правочин щодо своєї частини квартири не може. На підставі ст. 234 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження його майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Статтею 378 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 379 УК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п. 14 узагальнення судової практики викладеного в інформаційному листі ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року, встановлено, що зі змісту частини 4 статті 355 ЦК вбачається презумпція спільної часткової власності, оскільки спільна сумісна власність може бути спеціально встановлена законом або договором. Поділ майна означає припинення права спільної власності й виникнення на його основі права власності кожного з колишніх співвласників на окреме майно, тобто після такого поділу кожна зі сторін стає одноособовим власником певного майна, відносини права спільної власності припиняються. Враховуючи той факт, що заявник бажає скористатися своєю часткою спірної квартири на власний розсуд, і згідно договору міни він набув у власність саме 1/2 частину квартири, але у звязку з тим, що ідеальні частки в праві власності на обміняний житловий будинок, який належав подружжю [PERSON] не були визначені в договорі купівлі-продажу від 03 червня 2008 року, йому було відмовлено державним нотаріусом у посвідченні договору дарування своєї частини квартири, а тому скористатися своєю часткою квартири на власний розсуд [PERSON] не має можливості. Тому суд приходить до висновку про можливість задовольнити заявлені вимоги [PERSON] та встановити факт належності на праві власності на 1/2 частину квартири розташованої за адресою: Харківська область, м. Куп'янськ, пл. Жовтнева, 7/12, тим самим задовольнивши у повному обсязі заяву [PERSON]

Outcome: approved