Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

08.07.2014р. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк», Банк, Кредитор) звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.05.2009 року (далі - Договір) відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», про що 17.07.2009р. проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, надав обумовлений кредит. В порушення умов договору відповідач не виконував належним чином зобов'язання, за ним рахується заборгованість в розмірі 11881,64 грн., яка визначена станом на 30.05.2014 року та складається з: 4497,10 грн. заборгованості за кредитом; 4836,28грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 1744,37грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також 250,00грн. штрафу фіксованої частини і 553,89грн. штрафу процентної складової. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 11881,64 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн. Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.10.2014р. вказану позовну заяву було задоволено повністю. Було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 11881грн. 64коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, а також 243грн. 60коп. витрати по сплаті судового збору. 10.05.2017р. [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із заявою про перегляд заочного рішення та ухвалою суду від 08.06.2017р. вищезазначене заочне рішення було скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, а також письмових поясненнях, які надіслані на адресу суду та маються в матеріалах справи. Просила задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги банку не визнав з підстав, які викладені у письмовому заперечені та письмових поясненнях, що знаходяться в матеріалах справи. В ході судового розгляду справи зазначав, що він не користувався наданою банком карткою, вказував, що підвищення відсотків за користування кредитом зі сторони банку були неправомірними, просив застосувати строк позовної давності, а згодом не визнав позовні вимоги, посилаючись на те, що кредит в ПАТ КБ «Приватбанк» він не отримував. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 15.05.2009 року між сторонами був укладений кредитний договір б/н, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до кредитного договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 10000,00грн. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», про що 17.07.2009р. проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, надав обумовлений кредит. Щодо змін кредитного ліміту Банк керувався п.п.3.2, 3.3 «Умов та правил надання банківських послуг», де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п.6.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позивальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.6.6 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.6.7 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Як встановлено із наданих документів, в порушення умов договору відповідач [PERSON] не виконував належним чином зобов'язання, за ним рахується заборгованість в розмірі 11881,64 грн., яка визначена станом на 30.05.2014 року та складається з: 4497,10грн. заборгованості за кредитом; 4836,28грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 1744,37грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також 250,00грн. штрафу фіксованої частини і 553,89грн. штрафу процентної складової. 20.06.2017р. до суду надійшла заява відповідача про застосування строків позовної давності, у якій останній вважає, що позивач дізнався про порушення свого права 29.04.2011р., про що стоїть відмітка в розрахунках у столбці «Сальдо простроченої заборгованості» з нарахуванням суми у розмірі 195,68 грн., а звернувся до суду за захистом своїх прав 07.06.2014р. Тому просить застосувати строк позовної давності (а.с.68, 69). 23.06.2017р. від відповідача надійшло заперечення на позов ПАТ КБ «Приватбанк», в якому зазначено, що дійсно 15.05.2009р. відповідач звернувся до ЗАТ КБ «Приватбанк», з заявою щодо отримання бажаного кредиту у розмірі 500,00грн., але банк йому відмовив. Йому не відомо звідки банк має засвідчені його підписом документ, оскільки сам не надавав. Посилався на відсутність самого кредитного договору, а також рішення банку про надання кредиту у розмірі 10000,00грн. та на відсутність графіку платежів, вважає кредитний договір нікчемним, оскільки умови та правила надання банківських послуг в 2х редакціях не є кредитним договором, а також позивачем не надано доказів особистого підписання Умов та правил надання банківських послуг. Також посилався на те, що розрахунок боргу є необґрунтованим та незрозумілим, а також на порушення строку позовної давності (а.с.70-77). Відповідно до письмових пояснень позивача, при оформлені кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою дієздатною особою, яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами, позичальник підтвердив свою згоду на те, що заява. Умови надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифи складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, умовах надання банківських послуг, правилах користування платіжною карткою та тарифах. Укладання кредитного договору таким чином чинному законодавству не суперечить. Зазначили, що посилання відповідача на те, що він не надавав до банку копії документів нічим не обґрунтовані та не доведені жодними належними доказами, відповідач не заперечує факт підписання анкети-заяви, а отже останній надав всі необхідні документи для цього. Відповідно до п.3.3 Умов та правил банківських послуг зазначено, що дії в частині зміни розміру кредитного ліміту здійснюється банком самостійно, без попереднього повідомлення клієнта, встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження, так банком неодноразово було змінено кредитний ліміт, в тому числі 12.09.2010р. встановлено ліміт в розмірі 10000,00 грн. Разом з поясненнями надали копію фотокартки відповідача з карткою. Відповідачем не доведено відсутність заборгованості, розрахунок не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо строку позовної давності відповідач посилався на практику Верховного суду України, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку, за таким договором, який визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Строк дії картки до останнього дня місяця 01.2013р., про що надали відповідну довідку(а.с.81-96, 139-148, 174-178). Представник позивача надав копію довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, відповідно до якої остання зміна кредитного ліміту відбулась 30.05.2011р., строк дії кредитної картки SAMDN50OTC001956039, [NUMBER], CRC0, універсальна 55 KMB, NEW складає до 01/13 (а.с.104). 02.10.2017р. до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшли письмові пояснення [PERSON], відповідно до яких він зазначає, що в заяві про отримання кредиту, та в наданих позивачем умовах та правилах надання банківських послуг не визначено, що підписуючи заяву в банку, він автоматично приєднується до договору запропонованого банком. Посилається на те, що відповідно до виписки по картці операції здійснювались на протязі 2009р. з різних міст, таких як: Докучаєвськ, Маріуполь, Костянтинівка, але його перебування в цих містах відповідно до виписки є невірним, оскільки він працює та мешкає в м.Добропіллі та його робота не пов'язана з відрядженнями. Також вказує на те, що надана фотокартка відповідача разом з платіжною карткою в руці не може слугувати доказом, оскільки з фотографії неможливо встановити, що знаходиться в руках та не можливо побачити номер картки та строк її дії.(а.с.124-129). Згідно доповнень відповідача від 13.11.2017р. до пояснень, які надійшли 02.10.2017р., [PERSON] зазначив, що в матеріалах справи відсутні документи які б містили суму погашення за наданим кредитом., не з годен з тим, що банківська виписка має статус первинного документу, посилається на правову позицію апеляційного суду Вінницької області по справі №133/130/17 та вказує, що надання позивачем копій судових рішень різних судів різних інстанцій, якими позовні вимоги банку були задоволені не є доказом по даній справі та може свідчити лише про те, що у банка відсутні належні докази надання кредиту (а.с.195-198). Разом з письмовими поясненнями позивача від 13.12.2017р., суду було надано фотокартку на якій зображений відповідач тримаючий в руках платіжну картку, дата створення документу 15.05.2009р. о 14.34 годині(а.с.216), вказана дата співпадає із підписанням заяви гр.[PERSON] на отримання кредиту, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку(а.с.8). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)(ст.530 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)(ст.610 ЦК України). Відповідно до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зі сплати неустойки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст.625 ЦК України). Щодо посилання відповідача [PERSON] на застосуванні судом строку позовної давності, суд зазначає, що відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014р, справа №6-14цс14 та постанові від 18.06.2014р., справа №6-61цс14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст..261ЦК України.). Оскільки відповідно до копії довідки наданої представником позивача, строк дії кредитної картки SAMDN50OTC001956039, [NUMBER], CRC0, універсальна 55 KMB, NEW складає до 01/13(а.с.104), тобто до останнього дня першого місяця 2013 року, а позивач звернувся до суду за захистом своїх прав щодо повного погашення кредиту 08.07.2014р., він не вважається таким, що пропустив строк звернення до суду з позовною заявою за захистом своїх прав. Щодо посилання відповідача на те, що кредитні кошти він не отримував та не укладав договір про надання кредиту, суд зазначає наступне. Відповідно до копії заяви про отримання кредиту (а.с.8), гр. [PERSON] подав заяву на отримання кредитки «Універсальна», 55 днів, з бажаним кредитним лімітом в 500,00 грн., дата підписання 15.09.2009р. та з датою відкриття рахунку 17.05.2009р. карткового рахунку [NUMBER], в зазначеній заяві вказані особові відомості громадянина, такі як ідентифікаційний номер, місце реєстрації, відомості паспорта громадянина України. Тобто, для отримання кредиту гр.[PERSON] надав банку необхідні копії паспорту та ідентифікаційного номеру засвідчені особистим написом, оскільки відповідач відповідно до своїх пояснень не заперечував того факту, що дійсно звертався до банку про надання кредиту. Зважаючи на те, що відповідачем в судовому засіданні не заявлялося клопотання щодо проведення судової експертизи для спростування належності його особистого підпису у заяві про надання кредиту, суд робить висновок про те, що зазначена заява про отримання кредиту була підписана саме відповідачем. Крім того, в заяві про надання кредиту, відповідачем власноручно було вчинено такий напис: «Ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифів банку про відкриття рахунку та надання послуг», що дає суду підстави вважати ознайомлення гр.[PERSON] з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку. Суд звертає увагу на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «Приватбанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009р. змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк», що також зазначено у п.1.1 статуту ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.20). 17.07.2009р. проведено державну реєстрацію зазначених змін. Щодо посилання відповідача на неотримання кредитних коштів в розмірі 10000,00грн., суд зазначає наступне. У відповідності до п.п.3.2, 3.3 «Умов та правил надання банківських послуг» вказано, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт, що і було зроблено банком на протязі 2009-2011 років, відповідно до копії довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.104). Варто звернути увагу на те, що відповідачем не спростований банківський розрахунок заборгованості, свій розрахунок заборгованості до суду відповідач не надав, як і доказів про сплату заборгованості перед банком. Щодо посилань відповідача не фактичну неможливість використання картки в різних містах, оскільки він працює та мешкає в місті Добропіллі і його робота не пов'язана з відрядженнями, суд зазначає наступне. Відповідно до розділу 6 Умов та правил надання банківських послуг, в обов'язки клієнта входить не передавати карти, ПІНи третім особам, не використовувати карти чи нанесені на них відомості в цілях не передбачених договором чи таким, що суперечить законодавству. На протязі десяти днів з дня закінчення строку дії Картки, повернути її для ліквідації (п.6.1.). Отримувати виписки про стан картрахунків та про виконанні по ним операції (п.6.3). При незгоді із змінами правил та/або тарифів банка, надати письмову заяву про розірвання такого договору та сплатити заборгованість. При незгоді із списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом тридцяти п'яти днів з моменту списання (п.6.4). Уживати заходів до запобігання втрати Карт, ПІНа або інформації яка нанесена на картку, або їх незаконного використання (п.6.10). Інформувати банк, а також правоохоронні органи по факту втрати картки, ПІНа, або по отримання звістки про їх незаконне використання (п.6.11.) Отже, наявність місця роботи відповідача в м.Добропілля жодним чином не підтверджує обставину неможливості його особистого переміщення до іншого міста чи надання ним банківської картки для користування третім особам. Вказані доводи не спростовують задокументований факт використання кредитної картки за межами м.Добропілля.(а.с.97-98). Водночас, вищевказані пункти Умов та правил надання банківських послуг покладають саме на відповідача обов'язок убезпечити використання картки сторонніми особами, а доказів незаконного вибуття кредитної картки з його володіння, гр.[PERSON] суду не надав. Між тим, суд зазначає про критичне ставлення до заперечень та письмових пояснень відповідача, оскільки у вказаних документах він заявляє взаємовиключні вимоги, а саме, просить суд застосувати строк позовної давності і водночас посилається на те, що не отримував кредитні кошти, але яким чином можливо заявляти вимоги про позовну давність до кредитних відносин у разі заперечення їх існування(відсутності укладання кредитного договору). Судом встановлено, що відповідач звертався до банку із заявою про надання кредитних коштів, про що мається особистий підпис у заяві, отримав кредитні кошти, надалі банком сума кредитного ліміту була збільшена, що передбачено умовами та правилами надання банківських послуг, відповідачем не спростовано неправильність розрахунку банку, а також не надано відомостей щодо повного чи часткового повернення боргу. Зважаючи на викладене, розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з гр.[PERSON], становить 11881,64грн., з яких: 4497,10грн. заборгованість за кредитом; 4836,28грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1744,37грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 250,00грн. фіксована частина штрафу; 553,89грн. процентна складова штрафу. Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.36 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також роз'яснення постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60грн.

Outcome: approved