Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

07.12.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Бериславського районного суду Херсонської області з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 30.09.2015 року. У зв'язку з ростом цін та інфляції, несистематичною сплатою аліментів, тим, що позивач має скрутне матеріальне становище, просить змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 12.11.2015 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей на 1/3 частину всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Представник позивача за дорученням [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву згідно якої просив справу розглянути у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи письмову згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Матеріалами справи встановлено, що рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 12.11.2015 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 30.09.2015 року. Діти проживають разом з [PERSON] Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя. В теперішній час матеріальне становище [PERSON] змінилося, оскільки вона не працює, що свідчить на те, що майновий стан отримувача аліментів погіршився, відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, що дає суду підстави для задоволення позову. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved