Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

08.08.2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 20.12.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] було укладено договір про фінансовий лізинг, відповідно до якого позивач зобов'язався передати у розпорядження відповідача об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Golf 61,[NUMBER], 2011 року виробництва, шасі № [NUMBER], а відповідач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину договору, на загальну суму, що становить 22 594,40 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, 5 648,60 доларів США. Позивач в свою чергу виконав умови договору та надав відповідачу об'єкт лізингу, а відповідач прийнявши об'єкт лізингу порушив умови договору так як не сплатив суму коштів за договором, чим спричинив заборгованість по договору. Таким чином, станом на 08.07.2013 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за несплаченими лізинговими платежами на загальну суму 35 053,85 грн., збитки у розмірі 261 186,76 грн., штраф у розмірі 3 127,50 грн., неустойку у розмірі 81 012,02 грн., пеню у розмірі 3 988,84 грн., 3 % річних у розмірі 1 196,64 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 2 981,62 грн. Також відповідно до п. 12.6.1. Умов договору, позивач має право в односторонньому порядку припинити договір у разі, якщо відповідач не сплатив наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 днів. В зв'язку з тим, що відповідач перестав виконувати свої зобов'язання за договором та не сплачував лізингові платежі на протязі семи місяців, то позивач скористався своїм правом і разом з третім нагадуванням від 17.08.2012 року, відповідачу було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору, даний лист відповідачем було отримано 25.08.2012 року. В зв'язку з цим позивач вважає дату припинення договору 25.08.2012 року. Відповідачем на вимогу не було повернуто об'єкт лізингу позивачу в зв'язку з цим 14.12.2012 року позивачем було направлено заяву про скоєний злочин та вчинення шахрайських дій до Києво - Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, яку було зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 14.12.2012 року. 04.04.2013 року кримінальне провадження було передано з Києво- Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області для подальшого розслідування до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві. В ході слідства по даному кримінальному провадженню було встановлено місцезнаходження об'єкта лізингу та здійснено його повернення через уповноваженого представника ТОВ «Порше Лізинг Україна». Постановою Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 25.05.2013 року провадження по справі було закрито, на підставі того, що автомобіль повернуто власнику - ТОВ «Порше Лізинг Україна», а відносини між [PERSON] та ТОВ «Порше Лізинг Україна» щодо виконання умов договору про фінансовий лізинг не являються предметом кримінально-правового розгляду, а відносяться до цивільно-правових і повинні вирішуватись у порядку цивільного судочинства. В зв'язку з тим, що мирним шляхом даний спір не можливо вирішити то, позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача на їх користь основну суму заборгованості за договором фінансового лізингу у розмірі 35 053,85 грн., збитки у розмірі 261 186,76 грн., штраф у розмірі 3 127,50 грн., неустойку у розмірі 81 012,02 грн., пеню у розмірі 3 988,84 грн., 3 % річних у розмірі 1 196,64 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 2 981,62 грн. та судові витрати включно із витратами на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю - Семещенко Вікторія Олександрівна, викладені в позові обставини та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення до суду не надав, причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні 28.10.2013 року позовні вимоги не визнав, обґрунтовуючи свою позицію тим, що даний договір не укладав та не підписував, автомобіль не отримував та не користувався ним, також заявляв клопотання про проведення почеркознавчої експертизи. Представник відповідача [PERSON] відповідно до договору, в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, заяв про відкладення до суду не надав, причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні 28.10.2013 року позовні вимоги не визнав, та зазначив, що його довіритель даний договір не підписував, автомобіль не отримував, тому просив в позові відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст.. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків ( ст.11 ЦК України). 20.12.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про фінансовий лізинг № 00004147, відповідно до якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» зобов'язався передати у розпорядження [PERSON] об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Golf 61,[NUMBER], 2011 року виробництва, шасі № [NUMBER], а [PERSON] зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину договору, на загальну суму, що становить 22 594,40 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, 5 648,60 доларів США, що підтверджується копією договору та копією додатку до договору (а.с. 19-33 том 1). Позивач виконав умови договору надавши відповідачу [PERSON] об'єкт лізингу в користування, що підтверджується копією видаткової накладної № 002668 від 28.12.2011 року (а.с. 207 том 1). Відповідач прийняв даний об'єкт та відповідно до договору було перераховано авансовий платіж в розмірі 54 973,78 грн., що підтверджується випискою по рахунку та копією платіжного доручення № 15516166 від 24.12.2011 року (а.с. 208,209 том 1). Таким чином, на підставі вищезазначеного, встановлено, що сторонами погоджено умови договору, договір та видаткова накладна підписані відповідачем, у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання щодо сплати платежів. Відповідач відповідно до п. 6.1. загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становлять невід'ємну частину договору, зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодування. Відповідно до п. 6.5 умов лізингу щомісячний платіж здійснюється на рахунок, зазначений позивачем, не пізніше 10-го календарного дня з дати направлення рахунку відповідачу. Відповідно до матеріалів справи позивач щомісячно починаючи з 01.02.2012 року по 03.08.2012 року направляв на адресу відповідача рахунок-фактуру відповідно до якої відповідачу необхідно було сплачувати щомісячні платежі не пізніше 10-го календарного дня з дати направлення рахунку, що підтверджується копіями рахунку-фактури (а.с. 67-72, 85-94 том 1). Однак, відповідачем було проігноровано дані рахунки і жодного разу не було проведено оплати, в зв'язку з цим, станом на 08.07.2013 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за несплаченими лізинговими платежами на загальну суму 35 053,85 грн. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно із ч. 2 ст. 806 ЦК України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. В судовому засіданні відповідач зазначив, що він даний договір не підписував, автомобіль не отримував та заявив клопотання про проведення почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 21.11.2013 року (а.с. 214,215 том 1) було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, однак 11.03.2014 року дана цивільна справа повернулась до суду з листом про повернення матеріалів справи без виконання експертизи зв'язку з тим, що оплата вартості судово-почеркознавчої експертизи № 14209/14210/13-32 до інституту не надійшла, виконати експертизу виявилось неможливим. (а.с. 1, том 2). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні відповідач та його представник належними та допустимими доказами не довели свої заперечення. Тобто, доказу того, що [PERSON] договір не підписував та об'єкт лізингу не отримував, до суду надано не було. Відповідно до п. 12.6.1 умов договору, позивач має право в односторонньому порядку припинити договір у разі, якщо відповідач не сплатив наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 днів. Відповідач не виконував свої зобов'язання за договором та не сплачував лізингові платежі на протязі семи місяців. Відповідно до п. 8.3.1. умов Договору, якщо відповідач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш між 10 робочих днів, позивач має право надіслати відповідачу першу платіжну вимогу в письмовій формі, якщо відповідач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту першої вимоги, позивач надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 днів із зазначенням нагадування, що після завершення строку здійснення оплати, за умови не здійснення оплати, договір підлягає розірванню. Відповідно до п. 12.6.1. сторони домовились, що невиконання зобов'язань після надіслання другої платіжної вимоги означає, що відповідач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим договором. Позивачем на адресу відповідача починаючи з 02.03.2012 року були надіслані нагадування, які відповідачем були отримані, що підтверджується копіями нагадувань та копіями повідомлень ( а.с. 74-84, 95-105 том 1). Разом з третім нагадуванням від 17.08.2012 року, відповідачу було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору. Тобто, відповідач належним чином був повідомлений про припинення договору та вимогу позивача повернути об'єкт лізингу, однак жодних дій щодо повернення об'єкту лізингу відповідачем вчинено не було. В зв'язку з цим 14.12.2012 року позивачем було направлено заяву про скоєний злочин та вчинення шахрайських дій до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, яку було зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 14.12.2012 року. 04.04.2013 року кримінальне провадження було передано з Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області для подальшого розслідування до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві. В ході слідства по даному кримінальному провадженню було встановлено місцезнаходження об'єкта лізингу та здійснено його повернення через уповноваженого представника ТОВ «Порше Лізинг Україна». Постановою Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 25.05.2013 року провадження по справі було закрито, на підставі того, що автомобіль повернуто власнику - ТОВ «Порше Лізинг Україна», а відносини між [PERSON] та ТОВ «Порше Лізинг Україна» щодо виконання умов договору про фінансовий лізинг не являються предметом кримінально-правового розгляду, а відносяться до цивільно-правових і повинні вирішуватись у порядку цивільного судочинства, що підтверджується копією постанови про закриття кримінального провадження від 25.05.2013 р. ( а.с. 114-115 том 1). Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Відповідно до п. 12.9 умов лізингу, у разі дострокового припинення договору з боку позивача, відповідач зобов'язувався повернути об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу позивача в продовж 10 робочих днів з дати одержання вимоги позивача про таке повернення. Однак, відповідачем дані дії вчинені не було як було зазначено раніше. Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. В зв'язку із порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором, що полягали в ухилянні від повернення об'єкта лізингу після припинення договору, відповідач має сплатити неустойку у розмірі подвійного лізингового платежу на суму 81 012,02 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідачем також позивачу було нанесено збитки в зв'язку з порушенням зобов'язань за договором, так як, об'єкт лізингу потрапив в ДТП і відновленню не підлягає, що підтверджується копією звіту про оцінку ринкової вартості автомобіля (а.с. 137-169 том 1). Відповідно до п. 12.9 Умов лізингу, після вилучення об'єкту лізингу відповідач зобов'язаний компенсувати будь-яку різницю між ринковою вартістю автомобіля та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до плану відшкодування. Відповідно до звіту ринкова вартість зазначеного автомобіля становить 25 873,63 грн., несплаченими залишились платежі на суму 32 292,52 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 258 114,11 грн. (курс НБУ на 30.04.2013 року). Отже, різниця між ринковою вартістю та сумою несплачених платежів на момент вилучення об'єкту лізингу становить 232 240,48 грн., та підлягає стягненню з відповідача на підставі п. 12.9 договору. Позивач також поніс витрати у зв'язку із супроводженням повернення заборгованості, супроводження кримінального провадження, здійснення розшуку і повернення майна, що підтверджується копією договору про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 р., копіями рахунку-фактури, копіями актів та платіжних доручень (а.с. 118-136 том 1). На підставі даних документів позивач поніс збитки в розмірі 28 946,28 грн. з урахуванням податку на додану вартість. Таким чином, через порушення зобов'язань за договором, відповідач має відшкодувати позивачу збитки, що складаються із суми матеріальних витрат та упущеної вигоди, що становить 261 186,76 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання відповідно до ст. 549 ЦК України. Договором передбачені штрафні санкції у вигляді фіксованих штрафів у випадку несплати виставлених рахунків у встановлений строк відповідно до п. 8.2.2, а також пеня у розмірі 10 % річних за кожен день прострочення виконання зобов'язання. В зв'язку з вище викладеним загальна сума пені, що підлягає стягненню з відповідача складає 3 988,84 грн., що підтверджується розрахунком пені. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Загальна сума 3 % річних, що підлягає стягненню через невиконання відповідачем грошових зобов'язань за договором складає 1 196,64 грн. Згідно ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. У свою чергу ст. 536 ЦК України, передбачає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Проте договором та законом розмір процентів за користування чужими коштами за період прострочення виконання грошового зобов'язання не встановлений. У такому разі відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України за аналогією застосовується ст. 1048 ЦК України, згідно з якою, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Загальна сума процентів за користування чужими грошима, що підлягає стягненню з відповідача за період заборгованості, становить 2 981,62 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов'язання, обумовлені договором. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Таким чином, з врахуванням наведеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, що складається із основної суми заборгованості, збитків, штрафу, пені, 3 % річних та процентів за користування чужими грошима в розмірі 388 547,23 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду та підтверджені платіжним дорученням № 50009189 від 08.07.2013 року (а.с. 170 том 1), тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти в розмірі 3 441 грн. 00 коп. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на їх користь витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Однак, до суду не надано розрахунок вартості витрат відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», та не додано документального підтвердження про понесення витрат на правову допомогу. В зв'язку з цим, в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізінг Україна» щодо стягнення витрат на правову допомогу суд відмовляє.

Outcome: partial