Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

09.09.2014 року позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеною позовною заявою, мотивуючи тим, що наказом в.о. головного лікаря Ужгородського міського перинатального центру (далі - УМПЦ) № 107-к від 30.05.2013 року позивача - [PERSON], прийнято на посаду заступника головного лікаря з лікувальної роботи по неонатологічній допомозі на 0,5 ставки. На виконання подання прокуратури м. Ужгород № 74-4639 вих. 14 від 14.07.2014 року наказом головного лікаря Ужгородського міського пологового будинку (далі - УМПБ) № 119.1-о від 25.07.2014 року позивачу винесено догану за допущення порушень законодавства про охорону здоров'я та вимог Бюджетного кодексу України. Позивач вважає наказ від 25.07.2014 року про оголошення догани незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, на його думку, спірне розпорядження прийняте на виконання подання прокуратури м. Ужгород за відсутності на те законної підстави - дисциплінарного проступку. Також, зазначає, що у порушення вимог ст. 149 КЗпП України відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу не відібрано у позивача пояснень з приводу дисциплінарного проступку. На підставі наведеного, позивач звернувся до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, у своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив суд позовні вимоги задоволити. Представник відповідача у судовому засіданні вимоги позивача визнав, не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Наказом в.о. головного лікаря УМПЦ № 107-к від 30.05.2013 року [PERSON] прийнято на посаду заступника головного лікаря з лікувальної роботи по неонатологічній допомозі УМПЦ на 0,5 ставки. Поданням прокуратури м. Ужгород щодо усунення порушень вимог законодавства про охорону здоров'я у сфері дитинства та материнства № 74-4639 вих. 14 від 14.07.2014 року за результатами перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів у відділі охорони здоров'я Ужгородської міської ради та УМПБ ініційовано питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності виконувача обов'язків начальника відділу охорони здоров'я Столярову І.М., головного лікаря УМПБ Шекету М.А., заступника головного лікаря УМПБ Онопко О.Ю., завідувача відділення інтенсивної терапії новонароджених УМПБ Єрем В.Ю., головного бухгалтера УМПБ Лендєл Н.В. та юрисконсульта УМПБ Уразматову М.М. Наказом головного лікаря УМПБ № 119.1-о від 25.07.2014 року, на виконання вимог подання прокуратури м. Ужгород № 74-4639 вих. 14 від 14.07.2014 року, за допущені порушення законодавства про охорону здоров'я та вимог Бюджетного кодексу України, заступнику головного лікаря з лікувальної роботи по неонатологічній допомозі [PERSON] винесено догану. Наказом головного лікаря УМПБ № 125-о від 15.08.2014 року дисциплінарне стягнення, накладене на заступника головного лікаря з лікувальної роботи по неонатологічній допомозі [PERSON], на підставі ч. 2 ст. 151 КЗпП України, знято. Із зазначеними вище наказами головного лікаря УМПБ № 119.1-о від 25.07.2014 року та № 125-о від 15.08.2014 року позивача ознайомлено 20.08.2014 року. Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи, у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вина посилається як на підставу своїм вимог і заперечень. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Із аналізу положень статті 148 КЗпП України вбачається, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку. Зі змісту оскаржуваного наказу № 119.1-о від 25.07.2014 року вбачається, що дисциплінарне стягнення на позивача накладено на виконання вимог подання прокуратури м. Ужгород № 74-4639 вих. 14 від 14.07.2014 року, однак, із правомірністю винесення такого неможливо погодитися, оскільки згідно зазначеного подання питання щодо притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності прокурором ініційовано не було. Зазначене дає підставі для висновку, що дисциплінарне стягнення на позивача накладене з порушенням положень ч. 1 ст. 147 та ст. 148 КЗпП України, відповідно до яких дисциплінарне стягнення може бути застосовано тільки за наявності порушення трудової дисципліни. Окрім зазначеного, частиною 1 статті 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Однак, у ході судового розгляду справи достовірно встановлено, що відповідачем не дотримано вищезазначеного порядку, встановленого ч. 1 ст. 149 КЗпП України, щодо отримання письмових пояснень, що, зокрема, визнається та не заперечується представником відповідача. Разом з тим, ч. 4 ст. 149 КЗпП України регламентовано, що стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно п. 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою № 213 від 20.07.1984 року, стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку в триденний строк. Як вбачається зі змісту наказу головного лікаря УМПБ № 119.1-о від 25.07.2014 року, позивача ознайомлено з таким 20.08.2014 року, тобто, з порушенням триденного строку на ознайомлення, визначеного п. 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, та порядку застосування дисциплінарного стягнення, встановленого ч. 4 ст. 149 КЗпП України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги вищенаведене, виходячи із вимог ч. 1 ст. 61 та ч. 4 ст. 174 ЦПК України, враховуючи визнання відповідачем позову, а також що у ході судового розгляду справи встановлена достатність підстав для визнання спірного наказу незаконним, приходжу до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню

Outcome: approved