Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

09.09.2019 року до суду надійшла заява, в якій заявник вказує, що 04.06.2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області ухвалив призначити [PERSON] , [INFO] , амбулаторно-психіатричну допомогу в примусовому порядку під наглядом психіатра та сестри. 19.12.2018 року рішенням Володарського районного суду Київської області продовжено надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку протягом 6 (шести) наступних місяців в умовах Володарської ЦРЛ. 04.09.2019 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів -психіатрів КЗ КОР « Обласне психіатрично-наркологічне об`єднання», яка прийшла до висновку про необхідність продовження надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заявник, посилаючись на ст.12 ЗУ « Про психіатричну допомогу», ст. ст. 339-342 ЦПК України, ч.5 ст. 5 ЗУ « Про судовий збір», просить суд : продовжити надання [PERSON] , [INFO] , амбулаторної-психіатричної допомоги в примусовому порядку під наглядом лікаря-психіатра Володарської ЦРЛ [PERSON] та законного представника особи - [PERSON] . 10.09.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 19.09.2019 року. У судовому засіданні заявник вимоги своєї заяви підтримав у повному обсязі, просив заяву задовольнити, посилаючись на викладені в цій заяві обставини. Особа, відносно якої розглядається справа, та його законний представник у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечували. Прокурор вказав на доцільність задоволення заяви, вказуючи на законність вимог. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, взявши до уваги позицію прокурора, оглянувши матеріали справи, ознайомившись з справою № 364/1485/18, вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.06.2010 року постановою Тетіївського районного суду Київської області до [PERSON] у зв`язку із вчиненням суспільно-небезпечних діянь, передбачених частиною другою статті 296 і частиною другою статті 121 Кримінального кодексу України застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного лікаря у виділенні зі звичайним наглядом хворому. В подальшому 07.07.2016 року ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області примусові заходи медичного характеру змінені на примусове лікування у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом, 27.12.2017 року було продовжено. 04.06.2018 року рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області відмінено застосовані заходи з подальшим призначенням амбулаторного психіатричного примусового лікування під наглядом психіатра та рідних. 19.12.2018 року Володарським районним судом Київської області продовжено надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] під наглядом лікаря-психіатра Володарської центральної районної лікарні Київської області [PERSON] та рідних, строком на 6 (шість) місяців ( а.с.13-15). Зазначені обставини справи встановлено Володарським районним судом Київської області 19.12.2018 року у справі № 364/1485/18 , яка досліджена під час розгляду справи. Рішення постановлене у даній справі набрало законної сили , а відтак за нормами ч. 4 ст. 82 ЦПК України вище викладені обставини справи не потребують доказування при розгляді даної справи, у якій беруть участь ті самі особи. Законний представник [PERSON] є [PERSON] його рідна сестра ( а.с. 11-12, 33-35). 02.09.2019 року комісією у складі трьох лікарів Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання», підтверджено діагноз [PERSON] , який страждає на психічне захворювання: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервно прогредієтний тип перебігу, психопатоподібний тип дефекту». Лікарі прийшли до висновку , що враховуючи негативну характеристику голови Логвинської сільської ради, схильність до алкоголізації, агресію в побуті слід продовжити надання [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку( а.с.4). Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Згідно з частиною другою статті 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. За приписами статті 12 названого Закону амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої письмової згоди особи або без письмової згоди її законного представника уразі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги; така амбулаторна психіатрична допомога особі надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Питання про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку вирішується судом за місцем проживання особи; письмова заява про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку направляється до суду лікарем-психіатром. Особа, якій надається така допомога, повинна оглядатися лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи письмову заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, в якій повинні бути викладені передбачені законом підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги, до заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів з обґрунтуванням необхідності продовження надання особі такої допомоги. Продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, що не може перевищувати 6 місяців. Відповідно до частин першої, другої статті 342 Цивільного процесуального кодексу України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню; оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Зважаючи на наведене та враховуючи, що [PERSON] , [INFO] , потребує амбулаторного примусового психіатричного лікування під наглядом лікаря-психіатра, суд вважає , що наявні всі підстави для задоволення заяви лікаря-психіатра [PERSON] .

Outcome: approved