Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

09 березня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - Відповідач, ПАТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків в сумі 216 000 гривень без утримання податків з доходу фізичних осіб та інших податкових платежів. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 11.08.1992 по 23.10.1992 року та з 15.06.1993 по 19.03.1996 року працював підземним гірничий майстер на шахті імені Леніна ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «КЗРК». Вказує, що первинним оглядом МСЕК 08.08.2019 йому встановлено 25% втрати професійної працездатності. В подальшому при повторному огляді МСЕК 18.02.2021 встановлено третю групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності безстроково. Вказує, що згідно Акту розслідування причиною виникнення професійного захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. Легенева недостатність другого ступеня стало перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, в тому числі у зв`язку з роботою позивача в тому числі майстром підземним гірничим на шахті ім. Леніна ВО «Кривбасруда» протягом 3 років. У зв`язку із отриманими профзахворюваннями порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, у нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Він не може повернутись до повноцінного життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Самопочуття позивача не поліпшується, що завдає позивачу душевного болю та страждань. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач скористався правом надання суду відзиву на позовну заяву та подав його до суду, який отриманий судом 16.04.2021 року. Згідно поданого відзиву, відповідач не погоджується в повні мірі з пред`явленими позовними вимогами вважаючи, що позивачем не доведений факт спричинення професійними захворюваннями моральної шкоди саме діями відповідача. Окрім цього, на думку відповідача, завлений розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості. Крім того, вказують на те, що позивач був ознайомлений із умовами праці, та за власним бажанням працював у шкідливих умовах праці. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] 11.08.1992 по 23.10.1992 року та з 15.06.1993 по 19.03.1996 року працював підземним гірничий майстер на шахті імені Леніна ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «КЗРК». Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 05 січня 2019 року, складеного на підприємстві ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання - Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. Легенева недостатність другого ступеня J44, із зазначенням їх причин - пил переважно фібро генної дії: вміст пилу з вмістом вільного діоксину кремнію до 70% в повітрі робочої зони в 3,5 рази перевищує ГДК. Згідно пункту 17 згаданого Акту підставою для встановлення професійного характеру захворювання, також послужив профмаршрут: 11.08.1992-23.10.1992 рр., 15.06.1993-19.03.1996 рр. - майстер гірничий підземний шахта ім. Леніна ВО «Кривбасруда». Відповідно до пункту 19 вказаного конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання, не встановлено, через тривалий час роботи потерпілого в умовах шкідливих факторів та зміною керівників структурних підрозділів та керівників дільниць. Згідно висновку МСЕК від 08.08.2019 року серія 12ААА №054857 встановлена стійка втрата професійної працездатності 25% по ХОЛЗ, з повторним переоглядом 01.07.2020 року. В подальшому [PERSON] пройшов переогляд МСЕК, і відповідно до копії довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної допомоги серії 12 ААА №059535 від 18.02.2021, йому при повторному переогляді було встановлено 60% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ та третю групу інвалідності з 15 лютого 2021 року безстроково. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 35% позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він відчуває больові почуття, швидку втому, загальну слабкість. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує період роботи позивача у шкідливих умовах праці 15 роки 11 місяців, період роботи позивача саме на підприємстві відповідача протягом 3 років в шкідливих умовах, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, та в подальшому 60% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням безстроково, з визначенням 3 групи інвалідності, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 30 000 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 908 гривень.

Outcome: partial