Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

08.07.2015 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 493 грн. 85 коп., інфляційні витрати у розмірі 19 772 грн. 17 коп. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 09.04.2013 між ним та відповідачем було укладено договір №004-28597-090413 банківського рахунку фізичної особи, відповідно до умов якого позивачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER]. 15.01.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення належних йому грошових коштів, що зберігались на рахунку згідно договорів №002-28514-281010Д, №10005009119630 та №00006009327423. 02.02.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання вказаного договору банківського рахунку. 20.02.2015 позивач повторно звернувся до відповідача з претензією-вимогою про повернення належних йому грошових коштів в повному обсязі. 16.06.2015 на виконання вимог вказаного договору відповідачем була повернута сума вкладу у розмірі 50013 грн. 22 коп. Однак, вимоги заяви відповідач виконав з запізненням. Таким чином, позивач вважає, що діями відповідача порушуються його права. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просив позов задовольнити. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив. Направив письмові заперечення, згідно яких зазначив, що на підставі постанови Правління Національного Банку України від 02.03.2015 №150 «Про внесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», у зв'язку із чим вимоги щодо повернення коштів позивача будуть задовольнятися відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Крім того, зазначила, що відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 16.06.2015 відповідачем через банк-агент ПАТ «Ощадбанк» була повернута позивачу вся сума грошових коштів, що обліковувалися на банківських рахунках, в межах гарантованої Фондом суми, що складає 50038грн.70коп., а відтак вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст. ст.169, 224 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як встановлено судом, 09.04.2013 між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» в особі Андрійко А.А. було укладено договір №004-28597-090413 банківського рахунку фізичної особи, відповідно до умов якого позивачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER]. (а.с. 6-8). 15.01.2015 [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про повернення належних йому грошових коштів, що зберігались на рахунку згідно договорів №002-28514-281010Д, №10005009119630 та №00006009327423. (а.с.9) 02.02.2015 [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про розірвання вказаного договору банківського рахунку. (а.с.10) 20.02.2015 позивач повторно звернувся до відповідача з претензією-вимогою про повернення належних йому грошових коштів в повному обсязі. (а.с.12) 16.06.2015 відповідачем відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» через банк-агент ПАТ «Ощадбанк» позивачу повернута вся сума грошових коштів, що обліковувалися на банківських рахунках, в межах гарантованої Фондом суми, що складає 50038 грн. 70 коп., що підтверджується витягу з списку вкладників. (а.с.58) Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч.1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обґрунтовуючи позов, позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції у зв'язку з простроченням виплати вкладу. Разом з тим, суд не може погодитьсь із заявленими вимогами, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вказана обставина є загальновідомою, на підставі Постанови Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». (52-55) Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право кредиторів на заявлення уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав згідно ч.1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для стягнення 3% річних у розмірі 493,85грн., інфляційних витрат у розмірі 19 772 грн. 17 коп. Відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed