Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

07.12.2018 року позивач звернувся до суду з уточненим вищевказаним позовом, яким просить визнати за ним право власності на 1 / 2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані по [ADDRESS] - як за спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , що помер [INFO] , мотивуючи вимоги тим, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на частину спадщину через відсутність належних правовстановлюючих документів на спадкове майно. Також він просить визнати за ним право власності на 1 / 2 частину цього ж будинку, мотивуючи свої вимоги тим, що зареєструвати за собою право власності на частку вищезазначеного домоволодіння, що належить йому, як члену колгоспного двору, він на даний час не може через відмову реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції Одеської області в реєстрації цього його права - з-за відсутності правовстановлюючого документу, тому він змушений звернутися з цим питанням також до суду за захистом своїх прав. Позивач у судове засідання не з`явився, у своїй заяві просив задовольнити позовні вимоги та розглянути справу за його відсутністю. Представник відповідача - голова Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області надіслав суду заяву про те, що сільська рада копію позовної заяви отримала, вимоги позивача визнає, просить розглянути справу без участі її представника. Згідно ст.200ч.3 ЦПК України, в разі, якщо відповідач позов визнав, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. Розглянувши надані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: - [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , яке було видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області , після його смерті відкрилася спадщина (а.с.7); - згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] ([NUMBER] виданого 10.07.1958р. а/з 74), його батьком є [PERSON] (а.с.6), тому позивач є спадкоємцем за законом першої черги майна [PERSON] ; - згідно довідок Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 31.10.2018року за №3572 та №3571, спадкодавець [PERSON] був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] , - по день смерті разом з ним зареєстрований та проживав - позивач - його син [PERSON] , крім того, станом на 14 квітня 1991 року зазначене домоволодіння на праві власності належало колгоспному двору, до складу двору входили позивач та спадкодавець [PERSON] ( а.с.8,10); - з технічного паспорту на садибний житловий будинок вбачається, що спірна нерухомість розташована по [ADDRESS] (а.с11- 13); - рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно №43875941 від 06.11.2018р., позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на його частини вказаного житлового будинку через відсутність правовстановлюючого документу на цей будинок (а.с.15); - з відповіді приватного нотаріуса Агбун М.І на запит суду №28/01-16 від 08.01.2019р., вбачається, що спадкова справа щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . - не заводилася; - відповідно до заяви відповідача - Кубейської сільської ради - відповідач вимоги позивача визнає повністю. Пленумом Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено щодо правовідносини, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», - застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, що належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч.2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року). Відповідно до ст.ст.1216,1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а відповідно до ст.1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, - вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 15 названого Закону, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703. За п.26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, необхідними документами є ті, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, свідоцтво про право власності на спадщину, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також інші документи, визначені пунктом 27 Порядку. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1ч.2ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути їх визнання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За результатом розгляду даної справи судом встановлено, що в даному випадку мають місце обставини, передбачені ст.392 ЦК України, оскільки позивач, будучи як член колгоспного двору власниками житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому, - не може зареєструвати своє право власності на цю нерухомість у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому, внаслідок цього порушуються його права як власника користуватися, володіти та розпоряджатися своїм нерухомим майном, і це порушене його право потребує захисту у судовому порядку. Відповідно до ст.ст.1216, 1220, 1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивача на вищезазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, а саме, - на 1 /2 частину домоволодіння як за членом колгоспного двору, та на 1/2 частину - як за спадкоємцем за законом після смерті батька, - підтверджується доказами, вказаними судом, а також іншими доказами, що були досліджені судом, які містяться в матеріалах справи та ніким й нічим не спростовані. Відомостей того, що задоволенням позовних вимог будуть порушені права третіх осіб, - судом не встановлено.

Outcome: approved