Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~08 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У позовній заяві [PERSON] посилається на те, що з 09 жовтня 2010 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2017 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони у справі мають спільну дитину дочку [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка проживає\~разом з\~позивачем.\~Відповідач коштів\~на утримання\~дитини не\~надає,\~приховує місце\~своєї роботи.\~Державної допомоги\~на утримання\~дитини позивач\~не отримує,\~дитина повністю\~перебуває на\~утриманні позивача. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 17 жовтня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження у справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, пояснила, що на утримання дитини вона кожного місяця витрачає 2500 гривень. Крім того, зазначила, що їй відомо про те, що відповідач має постійні доходи від надання послуг з будівельно-ремонтних робіт. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що відповідач [PERSON] визнає позов частково та готовий добровільно виплачувати на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 гривень. Пояснив, що з вересня 2019 року відповідач не працевлаштований, з 22.11.2019 року він перебуває на обліку в Дніпровській районній філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості. Окрім того, на теперішній час відповідач проживає разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] , які є особами пенсійного віку, в зв`язку з чим він, в силу своїх фінансових можливостей, допомагає їм. Суд, заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що з 09.10.2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2017 року, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частин 1, 2 статті 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, позивач обґрунтовуючи свої вимоги зазначила, що на утримання дитини кожного місяця витрачає грошові кошти у розмирі 2500 гривень, тому аліменти саме в такому розмірі підлягають стягненню з відповідача. Суд зазначає, що такі посилання є безпідставними, оскільки обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до чинного СК України, покладається на обох батьків. Крім того, в позовній заяві, в обґрунтування розміру аліментів, позивач зазначила що відповідач приховує місце своєї роботи, а в судовому засідання остання заявила, що їй відомо про те, що позивач має постійні доходи від надання послуг з будівельно-ремонтних робіт, однак ніяких доказів зазначеного суду не надала. Одночасно, під час дослідження матеріалів, які були надані представником позивача, судом було встановлено, що [PERSON] з 22.11.2019 року перебуває на обліку в Дніпровській районній філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості. Таким чином, на момент розгляду справи, посилання позивача щодо матеріального стану відповідача не підтверджені. Статтею 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Беручи до уваги викладене, враховуючи позиції учасників, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Таким чином, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини та взаємний обов`язок батьків по її утриманню на суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1500 гривень, які підлягають індексації відповідно до закону, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: - позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, на користь держави, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: partial