Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

07 квітня 2015 року до суду надійшов позов КС «Азовська кредитна компанія» до відповідача [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначено, що [PERSON] з 11 березня 2003 року є членом Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія». 31 січня 2014 року [PERSON] подав заяву про надання йому кредиту, на підставі якої 31 січня 2014 року між філією № 2 КС «Азовська кредитна компанія» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 574/4-Ф2. За умовами договору останній отримав кредит у сумі 7 000 гривень строком користування 18 місяців зі сплатою за користування коштами 0,13% від суми залишку кредиту за кожен день користування грішми. За весь час користування кредитом, відповідач здійснила виплати: 13 березня 2014 року в сумі 600 гривень; 28 березня 2014 року в сумі 700 гривень. Більше платежів відповідач не вносив. Заборгованість [PERSON] станом на 29 січня 2015 року складає 8 681, 67 гривень. 06 травня 2015 року від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, за якою, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить розірвати кредитний договір та стягнути з відповідача [PERSON] залишок за кредитом у розмірі 6 205,18 гривень, нараховані відсотки за користування кредитом за період з 29 березня 2014 року по 06 травня 2015 у розмірі 3 258,96 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень, а всього 9 707,74 гривень. У відкрите судове засідання представник позивача Бойко Ю.О., діюча на підставі довіреності, не прибула, від неї надійшла заява, в якій просить розглядати справу за її відсутність, збільшені позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Судові повістки про виклик до суду були направлені рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованою адресою проживання відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 31 січня 2014 року між кредитною спілкою «Азовська кредитна компанія» (далі - Кредитодавець) в особі начальника відділення Фіщенко Я.М. з одного боку, та членом кредитної спілки [PERSON] (далі - Позичальник), з іншого, був укладений договір споживчого кредиту № 574/14-Ф2, за умовами якого Кредитодавець надав Позичальникові грошові кошти у кредит у сумі 7000 (сім тисяч) гривень, строком на 18 місяців та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,13 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Планові платежі щомісяця Позичальник зобов'язався вносити щомісяця не пізніше 28 числа поточного місяця. При цьому Позичальник [PERSON] був ознайомлений із умовами зазначеного договору, а також із графіком та строками погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за користування грішми, що підтверджується його особистим підписом. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] згідно графіку платежів (додаток № 1 до кредитного договору № 574/14-Ф2 від 31 січня 2014 року) були здійснені платежі у рахунок погашення заборгованості: 13 березня 2014 року в сумі 600 гривень; 28 березня 2014 року в сумі 700 гривень. Більш платежів відповідач не вносив, у зв'язку з чим заборгованість останнього за договором станом на 06 травня 2015 року складається із залишку за кредитом у розмірі 6 205,18 гривень, нарахованих відсотків за користування кредитом за період з 29 березня 2014 року по 06 травня 2015 у розмірі 3 258,96 гривень. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно договору споживчого кредиту №574/14-Ф2 від 31 січня 2014 року, підписаного сторонами, кредитодавець має право вимоги дострокового розірвання договору та дострокового повернення кредиту у випадку неповернення позичальником кредиту повністю або частково протягом більше одного місяця для споживчого кредиту. Таким чином, судом встановлений факт, що відповідач [PERSON] останній раз сплатив суму кредиту 28 березня 2014 року, отже вимоги позивача щодо розірвання кредитного договору підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, які складають 243,60 гривень. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1049, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved