Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

08 серпня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову зазначає про те, що є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін», які розміщені на офіційному веб-сайті товариства https://creditup.com.ua. 30.07.2016 року між ТзОВ «Веллфін» та відповідачем [PERSON] укладено договір позики № 46331, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. строком на 6 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань, зі сплатою процентів за користування кредитом. Оскільки [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав, ТзОВ «Веллфін» просить стягнути на його користь з відповідача 21197 грн. 00 коп. заборгованості за договором позики, а також судовий збір в розмірі 1921,00 грн. В судове засідання представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» не з`явився, однак у позовній заяві просив розглядати справу у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав частково. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Судом встановлено, що 30.07.2016 року між ТзОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено договір позики № 46331 в електронній формі. Відповідно до умов якого ТзОВ «Веллфін» надає [PERSON] грошові кошти в сумі 500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика надається строком на 6 днів. Судом встановлено, що ТОВ «Веллфін» через оператора послуг платіжної інфраструктури WAYFORPAY на картковий рахунок відповідача перерахував 500 грн. позики, що підтверджується повідомленням від 24.07.2019 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «Велфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-екваєр здійснює зарахування коштів, згідно Договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18.05.2016 року. Як вбачається з наданого ТзОВ «Веллфін» розрахунку, станом на 31.07.2019 року [PERSON] має заборгованість за договором позики у розмірі 21297 грн. 00 коп., з яких: 500 грн. основний борг; 10442.00 грн. заборгованість за відсотками; 10355.00 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 526 ЦК України,зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до графіку розрахунку за договором позики № 46331 від 30.07.2016 року, сума по договору 500 грн., сума до сплати процентів 77 грн. 50 коп. Таким чином вимоги позивача в частині стягнення суми позики в розмірі 500 грн. та нарахованими процентами за період кредитування у розмірі 77 грн. 50 коп. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам в іншій частині суд виходить з наступного. Статтею 536 ЦК України, встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Указаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 28.03.2018 року у цивільній справі № 444/9510/12. З огляду на викладене, суд вважає вимоги ТОВ «Веллфін» в частині стягнення процентів за межами строку кредитування безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» [PERSON] звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial