Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

08.12.2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 05.08.1995 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, оскільки між сторонами виникають непорозуміння, відповідач влаштовує скандали, зловживає спиртними напоями, протягом року сімейно-шлюбні відносини між ними припинено і сім`я фактично розпалась. На даний час позивач не бачить сенсу підтримувати сімейні відносини. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу не визнає у зв'язку з бажанням зберегти сім`ю. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 05.08.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Чуднівським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області від 05.08.1995 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис №27 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Чуднівського районного управління юстиції від 08.10.2002 року (а.с. 4). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання дитини на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить відновити їй після розірвання шлюбу її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved