Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

08.09.2021 [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 серпня 2017 року у Деснянському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1607, так як вони мають різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного, відповідач принижує її, ображає словами нецензурної лайки, принижує її самооцінку. Також позивачка просить поділити спільне майно, а саме: транспортний засіб BMW, модель Х3, 2013 року випуску (дата державної реєстрації 25.01.2019 р), номер кузова (шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , коричневого кольору, середня вартість якого становить 391205,26 грн, по 1/2 частці кожному; зобов`язати відповідача виплатити їй грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу BMW, модель Х3, 2013 року випуску (дата державної реєстрації 25.01.2019 р), номер кузова (шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , коричневого кольору у розмірі - 196 277,27 грн та стягнути з відповідача судові витрати. У вступному слові позивачка підтримала позовні вимоги частково та просить розірвати шлюб з відповідачем з підстав, наведених у позовній заяві, і визнати автомобіль BMW, модель Х3, 2013 року випуску (дата державної реєстрації 25.01.2019 р), номер кузова (шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , коричневого кольору спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Щодо стігнення з відповідача в її користь 196277,27 грн компенсації вартості 1/2 частки вказаного автомобіля, то вважає, що відповідач повинен їй сплатити вказану суму одразу після набрання рішенням законної сили. Але, якщо відповідач не має такої суми, то вважає, що достатньо визнати автомобіль спільною власністю подружжя та надати можливість їй разом з відповідачем продати спірний автомобіль і розділити кошти самостійно. Відповідач [PERSON] у вступному слові не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою, так як вважає, що протягом півроку шлюб існує формально, позивачка наполягає на розірванні сімейних стосунків. Відповідач [PERSON] не заперечує проти визнання автомобіля BMW, модель Х3, 2013 року випуску (дата державної реєстрації 25.01.2019 р), номер кузова (шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , коричневого кольору спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Але, оскільки він не має грошових збережень, єдиним джерелом його доходу є лише щомісячна заробітна плата, розмір якої недостатній для сплати позивачці вартості 1/2 частки спірного автомобіля, то заперечує проти позовних вимог в частині стягнення з нього в користь позивачки 196277,27 грн компенсації вартості 1/2 частки автомобіля. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 серпня 2017 року у Деснянському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1607 (а.с.49). Сторони визнали, що вони втратили почуття любові і поваги один до одного, між ними зникло взаєморозуміння, дітей не мають, сімейні відносини не підтримують і така атмосфера в сім`ї суперечить їх інтересам . Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Тому, відповідно до вимог ст. 112 СК України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, суд знаходить, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Оскільки підставами для розірвання шлюбу є взаємна поведінка сторін, то відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд знаходить за необхідне витрати про сплаті судового збору за вимогами про розірвання шлюбу покласти на сторони порівну та стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] 1/2 частку сплаченого нею при зверненні з позовом до суду судового збору, що становить 454 грн. Щодо майнового спору суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2017 р, що стверджується свідоцтвами про шлюб серія [NUMBER] та серія [NUMBER] , виданими 17 серпня 2017 р Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 49, 50). Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , 25.01.2019 р, тобто в період шлюбу, за відповідачем [PERSON] зареєстроване право власності на транспортний засіб BMW, модель Х3, 2013 року випуску (дата державної реєстрації 25.01.2019 р), номер кузова (шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.18-19). З наведеного вбачається, що право власності на транспортний засіб BMW, модель Х3, 2013 року випуску, відповідач [PERSON] набув у період шлюбу з позивачкою. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності на майно, яке набуте ними в період шлюбу, що означає, що а ні дружина, а ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. В ході судового розгляду сторони погодились, що вартість всього автомобіля BMW, модель Х3, 2013 року випуску, на час розгляду справи судом може становити 392554,55 грн та, відповідно, вартість 1/2 його частки - 196277,27 грн. Позивачка у позовній заяві та в судовому засіданні погоджується на отримання від відповідача компенсації вартісті 1/2 частки спірного автомобіля в сумі 196277,27 грн. Проте, відповідач не має коштів на сплату такої компенсації одним платежем. Інше сторонами в ході судового розгляду не доведене. Тому позивачка не погодилась на виплату їй компенсації вартісті 1/2 частки спірного автомобіля в сумі 196277,27 грн з розстрочкою платежу. Тому, узгодивши між собою, сторони погодились родати спільний автомобіль та розділити отримані гроші між собою пропорційно їх часткам. На підставі викладеного позовні вимоги майнового характеру підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки сплачений нею судовий збір за вимогами майнового характеру в розмірі 1% ціни позову, що становить 1962 грн 78 коп. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи, що сторони виявили бажання продати автомобіль, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, суд знаходить за необхідне скасувати заходи забезпечення позову після набрнання рішенням суду законної сили, а саме: скасувати арешт на транспортний засіб BMW, модель ХЗ, 2013 року випуску (дата державної реєстрації 25.01.2019 р.), номер кузова (шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , коричневого кольору. Судовий збір, сплачений позивачкою за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн, слід стягнути з відповідача в її користь відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial