Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

09 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вони із відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрований 13 січня 2016 року. Від подружнього життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося, після народження дитини він втратив інтерес до родини. Зазначає, що між ними постійно виникали сварки, ін. не має постійного місця роботи, на життя заробляє випадковими заробітками. 11 червня 2017 року відповідач в останнє пішов з родини і до теперішнього часу проживає у своєї мами. Дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Позивач не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Дохід складається з соціальних виплат по догляду за дитиною. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, так як є здоровою, працездатною людиною. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000 гривень щомісяця до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою Харівського районного суду Харківської області від 12 листопада 2018 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 17 січня 2018 року на підставі ч. 4 ст. 268 ЦПК України вступна і резолютивна частини рішення підписані судом без його проголошення за неявкою усіх учасників справи. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що шлюб між сторонами по справі зареєстровано 13 січня 2016 року Виконавчим комітетом Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис №3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER]. Із копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.01.2016 року, актовий запис № 17, вбачається, що батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], матір'ю є [PERSON] . Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ч. 2,4 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є має працездатний вік, працює, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою. У зв'язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Тому є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дружини до досягнення їх дитиною трирічного віку. Крім того, згідно статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 09.08.2018 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред'явленні позову був звільнений від сплати судового збору, то на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved