Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

07 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сімєю. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 03 вересня 2016 року помер [PERSON], [INFO], уродженець Російської Федерації Краснодарського краю, Курганського району, радгосп Сталіно, з яким вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з липня 2002 року в належному їй на праві власності житловому будинку в м. Свердловськ Луганської області, вул. Труда 13, та був зареєстрований в зазначеному будинку з 17 липня 2004 року і по день смерті. 26 листопада 2014 року, вони, як внутрішньо переміщені особи проживали і були зареєстровані у кв. 24, по вул. Г.Батюка, 56, у м. Словянську, Донецької області. Вони були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, спільний бюджет, взаємні витрати та придбання до самої смерті [PERSON] Зазначає, що в жовтні 2015 року [PERSON] отримав перелом шийки стегна, різко погіршився стан його здоровя, він вимагав стороннього догляду, і такий догляд за ним здійснювала вона, як його дружина. Після смерті [PERSON], вона займалась організацією його похорон. Зазначає, що встановлення факту постійного проживання з померлим [PERSON] однією сімєю з липня 2002 року по 03 вересня 2016 року(день смерті) їй необхідне для отримання належних [PERSON] сум пенсії та інших соціальних виплат, які передаються членам сімї померлого. Заявниця [PERSON] будучи повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, на задоволенні заяви наполягала. Представник заявниці [PERSON], яка діє на підставі договору на представництво інтересів від 07 грудня 2016 року, у судовому засіданні, яке відбулося 23 січня 2017 року, вимоги своєї довірительки підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. У наступне судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, заяву підтримала з підстав, наведених у заяві. Представник заінтересованої особи Словянського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області., будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника, рішення ухвалити на розсуд суду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні, під присягою показала, що дійсно її сестра [PERSON] постійно проживала із [PERSON] з липня 2002 року по день його смерті 03 вересня 2016 року. Вони проживали разом у будинку її сестри, він був у цьому будинку зареєстрований, вели спільне господарства, мали відносини чоловіка та дружини. Зазначила, що на початок їх спільного проживання ні щербина Г.О., ні [PERSON] одружені не були, перший чоловік [PERSON] помер ще у 1998 році. Вона може ці обставини ствердити достеменно, оскільки до початку АТО постійно їздила до них у гості. А потім вони переїхали у звязку з АТО до м. Словянська, після чого [PERSON] періодично виїжджає до зони АТО у звязку з тим, що необхідно доглядати за будинком. Суд, заслухавши пояснення заявниці, свідка, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Як встановлено у судовому засіданні і видно із свідоцтва про смерть [PERSON]: І-НО №969428, 03 вересня 2016 року у віці 75 років помер [PERSON], про що 17 листопада 2016 року було складено відповідний актовий запис №1886. також ця обставина підтверджується довідкою про причину смерті № 565. Згідно із довідкою від 14 вересня 2016 року наданої КП «Комбінат комунальних підприємств», [PERSON] дійсно отримувала дозвіл на поховання [PERSON], [INFO], на кладовищі «Новє» яке розташоване у м. Свердловськ Луганської області. З огляду на свідоцтво про поховання, [PERSON] був похований 04 вересня 2016 року на ділянці № 15 у 18 ряді на 5 місці кладовища розміщеного у місті Свердловську по вулиці Северній. Відповідно до домової книги, а також довідки про склад сімї, [PERSON] зареєстрований за адресою вул. Труда, б. 13 м. Свердловськ, Луганської області, з 17 липня 2004 року. З огляду на довідку № 149008220 від 26 листопада 2014 року, надану для осіб які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, [PERSON], яка постійно проживала по вул. Труда, б. 13 у м. Свердловську Луганської області, перемістилася з тимчасово окупованої території проведення антитерористичної операції, та зареєстрована у кв. 24, по вул. Г.Батюка, 56, м. Словянська, Донецької області. З огляду на довідку № 149008221 від 26 листопада 2014 року, надану для осіб які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, [PERSON], який постійно проживав по вул. Труда, б. 13 у м. Свердловську Луганської області, перемістився з тимчасово окупованої території проведення антитерористичної операції та був зареєстрований у кв. 24, по вул. Г.Батюка, 56, м. Словянська, Донецької області. На запит суду до суду надійшла інформація з Першої Словянської державної нотаріальної контори № 409/01-16 від 29 грудня 2016 року, з огляду на яку видно, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа, вказана справа була заведена приватним нотаріусом [PERSON] 28 листопада 2016 року у місті Словянську Донецької області. Із копії спадкової справи від 28 листопада 2016 року №141/2016 заведеної після смерті [PERSON], видно, що 28 листопада 2016 року із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON]. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не має. Відповідно до свідоцтва про смерть І-ЕД № 114436, чоловік [PERSON] [PERSON] помер 19 жовтня 1997 року. Згідно із вимогами\~статті 1264 Цивільного кодексу України четверту чергу права спадкування за законом мають особи, які мешкали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однієї сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину, як члена сімї, тощо. Відповідно до ст.. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно із вимогами ст. ст.\~234, 256,\~258 ЦПК України, роз'яснень, що маються у п. 1, 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає справи про встановлення факту за наявності певних умов: згідно з законом факт породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту; заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб. Відповідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд з заявою про встановлення цих фактів». Встановлення факту постійного проживання однією сімєю разом із спадкодавцем [PERSON]О з липня 2002 по 03 вересня 2016 р. (день смерті останнього) є фактом, що має юридичне значення для заявниці, оскільки встановлення цього факту породжує такий юридичний наслідок як встановлення за заявницею, як членом сімї померлого [PERSON], права на отримання суми пенсії та інших соціальних виплат, які належали померлому, але не були ним одержані за життя. Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів, дає суду\~ підстави дійти висновку, що [PERSON] дійсно проживала з [PERSON] однією сімєю, в період з липня 2002 року по день смерті [PERSON]Вони мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Вказані обставини знайшли своє підтвердження як у письмових доказах, досліджених у судовому засіданні, так у показаннях свідка допитаного у судовому засіданні. У суду немає підстав ставити під сумнів пояснення свідка, оскільки вони дані під присягою у судовому засіданні, не містять внутрішніх протиріч, та підтверджуються зібраними вищевказаними письмовими доказами. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи немає, їх пояснення відповідають і не суперечать обставинам, свідчення про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Таким чином, оскільки було встановлено, що [PERSON] постійно проживала разом із [PERSON], який помер 03 вересня 2016 року, на час відкриття спадщини, починаючи з липня 2002 року і по день смерті останнього, то суд приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] \~є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved