Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

08 квітня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовними вимогами до відповідача [PERSON] про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітньою дитиною, мотивуючи тим, що з 17 листопада 2013 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 21 березня 2019 року рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області було розірвано. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . З 09 лютого 2019 року через особисті непорозуміння та різні погляди на життя почали проживати окремо. З моменту розірвання шлюбу з відповідачем почалися непорозуміння щодо його участі у вихованні сина і він погрожував, що його відбере. Згідно розпорядження Чечельницької РДА від 28 лютого 2019 року за № 40 за заявою відповідача було погоджено графік побачень батька із сином, але він частково не влаштовував позивачку, а саме через те, що дитина перебувала з відповідачем у нічний час, внаслідок чого син [PERSON] почав спати не спокійно. Крім того, коли син перебував з батьком в період з 22.02.2019 року по 24.02.2019 року, захворів на гострий риносинусит, з 24.03.2019 року по 01.04.2019 року також захворів і був не вчасно повернутий додому, після чого з 24.03.2019 року по 01.04.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в Чечельницькій ЛПЛ. Тому просить позовну заяву задовольнити повністю та визначити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , встановивши наступний порядок: -кожну другу та четверту п`ятницю місяця з 17.00 до 20.00 год. без ночівлі, кожну другу та четверту суботу місяця з 10.00 до 19.00 год. та кожну другу та четверту неділю місяця з 09 год.00 хв. до 12 год.00 хв., у святкові дні-Новий рік, Різдво та День народження дитини з 10 год. до 14 год. без участі матері, за місцем реєстрації відповідача: [ADDRESS] ; у випадку хвороби дитини, за взаємною згодою батьків допускається перенесення зустрічі з дитиною. Під час спілкування з дитиною батько та мати зобов`язані створювати умови, які не шкодять життю та здоров`ю, а також моральному стану дитини, не перешкоджати в спілкуванні з дитиною іншому з батьків. Зобов`язати [PERSON] повідомляти матір про хворобу дитини, та звертатись до лікувальної установи у її присутності. Лікувати дитину за встановленим лікарем призначенням, а не на власний розсуд. Зобов`язати [PERSON] чітко дотримуватись та виконувати встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказані зустрічі між батьком [PERSON] та дитиною [PERSON] , [INFO] , повинні відбуватися без примусу дитини до таких зустрічей, за погодженням між батьком та матір`ю, з обов`язковим врахуванням розпорядку та режиму дня дитини, часу пов`язаного з його навчанням та/або відвідуванням дошкільного, шкільного закладу дитиною, з урахуванням зайнятості дитини та батьків у визначені дні, самопочуттям та бажанням дитини до такого спілкування та зустрічей. Стягнути на її користь сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. 02.05.2019 року відповідач подав до суду відзив в якому просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. 13.05.2019 року відповідач звернувся із зустрічним позовом, в якому зазначив власний графік спілкування з сином, та просить зобов`язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] шляхом безперешкодних зустрічей та перебування з дитиною без матері та будь-яких її родичів за місцем його реєстрації: [ADDRESS] ; кожну п`ятницю, суботу та неділю місяця цілодобово, починаючи з ( 16 год.30 хв. п`ятниці і до 16 години неділі; у святкові дні-Новий рік, Різдво, Пасха, Трійця, Покрова та день народження сина-з 10.00 до 19.00; у разі, коли святкові дні припадають на дні його побачення із сином відповідачка по справі не повинна перешкоджати йому у спілкуванні з сином; спільний відпочинок взимку та влітку, а саме: один тиждень на рік в зимовий період та один тиждень в літній період без супроводу матері з виїздом в [ADDRESS] ; для оздоровлення дитини один раз на рік на 12 днів за згодою обох батьків. Також просить зобов`язати [PERSON] за день до дня його зустрічі з сином, надавати йому точну інформацію в телефонному режимі щодо місця фактичного перебування дитини. Ухвалою суду від 24 травня 2019 року первісний та зустрічний позови об`єднано в одне провадження, та присвоєно провадженю №2/151/232/19. 06.06.2019 року [PERSON] подала до суду відзив на зустрічний позов в якому просить відмовити в його задоволенні. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом та її представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, зустрічний позов просять залишити без задоволення в частині залишення сина на ночівлю і довготривалий відпочинок, враховуючи вік сина, що може йому зашкодити. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом та його представник просять їхній зустрічний позов задовольнити, а позивачу за первісним позовом в задоволенні відмовити, при цьому пояснивши, що вони з відповідачем не можуть досягти згоди в його участі у вихованні сина, а він бажає цього. Просить задовольнити його позовні вимоги. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог у справах дітей Чечельницької РДА Вінницької області Стрельчук Л.П. в судовому засіданні зазначила, що підтримує висновок щодо визначення способу участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , наданий до суду, в якому зазначено, що з метою забезпечення права батька на участь у вихованні малолітнього сина, враховуючи вік та інтереси дитини, служба у справах дітей вважає за можливе визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні сина, графік якої зазначений у висновку та підтримують щоб дитина періодично ночувала в батька. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 17 листопада 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чечельницького районного управління юстиції у Вінницькій області зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданого 17 листопада 2013 року, актовий запис №23. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого 16 січня 2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 21 березня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. На даний час малолітня дитина [PERSON] [INFO] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Позивач, як батько, намагається приймати участь в житті та вихованні сина, однак вважає, що через перешкоди, які чинить відповідач, він не в повному обсязі реалізує своє право на участь в житті та вихованні сина, тому просить встановити чіткий регламент його зустрічей із дитиною. Оскільки батьки не можуть прийти до спільної згоди в порядку участі у вихованні дитини, то дане питання може бути вирішене в судовому порядку. Згідно розпорядження Чечельницької РДА від 28 лютого 2019 року за № 40 про встановлення часу спілкування та надання можливості батькові брати участь у вихованні своєї дитини [PERSON] встановлено та надано можливість брати участь у вихованні свого сина [PERSON] , [INFO] у підтриманні з ним регулярних особистих стосунків і забезпечення спілкування протягом будь-яких двох діб тижня за місцем реєстрації батька : [ADDRESS] за попередньою домовленістю з матір`ю в телефонному режимі. Надати батькам право змінювати порядок побачення батька з дитиною за їх взаємною згодою з метою забезпечення всебічного розвитку та сімейного виховання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, відповідно до положень статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Також, відповідно до ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із частиною першою статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо ,у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Виходячи з того, що ст.ст. 153, 157 СК України передбачають безумовне право батька на безперешкодне спілкування з дитиною, однак сторони не можуть дійти згоди щодо участі позивача у вихованні дитини, суд вважає, що позов в частині усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з його сином підлягає частковому задоволенню. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Аналогічні норми права містяться в законодавстві України. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Суд відзначає, що сторони неодноразово відкидали пропозиції суду мирним шляхом врегулювати спірні правовідносини та забезпечити участь обох батьків у вихованні дитини виходячи, в першу чергу, з інтересів дитини. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Зазначене свідчить про необхідність батькам йти на взаємні поступки та компроміси за для найкращого забезпечення інтересів дитини. Суд вважає, що батько дитини має право на спілкування з сином, однак це не повинно заважати нормальному розвитку дитини. Тому слід створити умови для одночасного спілкування з дитиною обох з батьків. Зважаючи на те, що дитина має надто незначний вік (менше трьох років на момент звернення до суду) та враховуючи висновок служби у справах дітей Чечельницької РДА Вінницької області про визначення способу участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , суд вважає необхідним встановити позивачу наступний спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною в наступний спосіб: кожну другу та четверту суботу та неділю місяця цілодобово починаючи з суботи з 10 год. 00 хв. до неділі 16 год. 00 хв.; у святкові дні - Новий рік, Різдво Христове, Великдень, День Святої Трійці, Покрова Пресвятої Богородиці та День народження сина [PERSON] [INFO] з 10 год. до 14 год., за місцем реєстрації відповідача: [ADDRESS] ; спільний відпочинок із сином сім діб в літній період за погодженням між батьками. Таким чином, аналізуючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, враховуючи вік дитини, особливості її сімейного розвитку та виховання, встановлені обставини по справі, суд, вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги первісного та зустрічного позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з урахуванням розгляду справи, суд вважає, що судові витрати понесені сторонами у виді витрат на професійну правничу допомогу стягнути із кожного зі сторін, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а судові витрати у виді судового збору віднести за їх рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: partial