Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

10.01.2017 року Заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача та просить витребувати у [PERSON] на користь Одеської міської ради земельну ділянку загальною площею 0,1 га, вартістю 4379870 грн., розташовану по Французькому бульвару, 54/2 в м. Одесі, кадастровий номер 5110137500:51:003:0287. При цьому посилається на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2006 року за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/2, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зобовязано Одеську регіональну філію Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» видати державний акт про право приватної власності на земельну ділянку та зареєструвати її у відповідному реєстрі. На підставі зазначеного рішення [PERSON] отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. Зазначене судове рішення за заявою прокуратури Приморського району м. Одеси про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами скасовано, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2009 року позов [PERSON] залишений без розгляду. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], спірна земельна ділянка відчужена [PERSON] на користь [PERSON] На підставі зазначеної угоди [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована по Французському бульвару, 54/2 в м. Одесі, серії ЯЕ № 112006, від 05.06.2007 р., який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Одеською регіональною філією державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 010750500753. Зазначений акт виданий та підписаний Управлінням земельних ресурсів у м. Одесі та зареєстрований. Таким чином рішення суду, на підставі, якого з державної власності вибула земельна ділянка загальною площею 0,1 га, яка розташована в м. Одесі на Французькому бульварі, 54/2 (кадастровий номер 5110137500:51:003:0287) в даний час скасоване. В звязку з чим вони звернулися до суду з вказаним позовом та просять його задовольнити. Представник Прокуратури Одеської області та представник Одеської міської ради в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення на позов та заяву про застосування позовної давності. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2006 року за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/2, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зобовязано Одеську регіональну філію Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» видати державний акт про право приватної власності на земельну ділянку та зареєструвати її у відповідному реєстрі. На підставі зазначеного рішення [PERSON] отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку ЯГ № 950697. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2006 року за заявою прокуратури Приморського району м. Одеси про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами було скасовано та ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2009 року позов [PERSON] залишений без розгляду в звязку з неявкою в судове засідання позивача. На підставі договору купівлі-продажу від 22.05.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 8432 [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована по Французському бульвару, 54/2 в м. Одесі. На підставі вказаного договору купівлі-продажу [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована по Французському бульвару, 54/2 в м. Одесі, серії ЯЕ № 112006, від 05.06.2007 р., який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Одеською регіональною філією державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 010750500753. Зазначений акт виданий та підписаний Управлінням земельних ресурсів у м. Одесі та зареєстрований. Згідно\~ст. 14 Конституції України\~земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Стаття 143 Конституції України\~наділяє територіальні громади правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляти майном, що є в комунальній власності. Відповідно до п. 1 ст.\~10, п. 5 ст.\~16 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», ради представляють інтереси територіальної громади та відповідно до ч. 5\~ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~здійснюють повноваження власника майна. Відповідно до\~ст. 125 Земельного Кодексу України\~(в редакції, чинній на момент відчуження земельної ділянки) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч. 1\~ст. 126 Земельного Кодексу України\~право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст. 83 Земельного Кодексу України\~землі, які належать на праві власності територіальній громаді міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Згідно з п. 12\~Перехідних положень Земельного Кодексу України\~до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані\~\~державні,\~\~в\~\~тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки\~\~(акції,\~\~паї),\~\~об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. У зв'язку з цим, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у є територіальна громада в особі Одеської міської ради. Як встановлено в ч. 1 ст.\~116, ч. ч. 3, 6 ст.\~128 Земельного Кодексу України\~право власності на земельні ділянки, що перебувають у державній або комунальній власності, набувається на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. З урахуванням наведеного вбачається, що набуття земельної ділянки у власність або у користування із земель державної або комунальної власності здійснюється за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень і у судовому порядку це питання вирішується лише в разі відмови зазначених органів у передачі земельної ділянки у власність. Згідно ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст.153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Частиною 2 ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Згідно ч.2 ст.90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно до п.12 Земельного кодексу України (чинного на момент відчуження земельної ділянки) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють міські ради. Отже, судом встановлено, що Одеська міська рада, як орган, уповноважений здійснювати повноваження власника землі територіальної громади, рішення про передачу спірної земельної ділянки відповідачу не приймала, право власності на земельну ділянку останній набув на підставі договору купівлі-продажу, що укладений 22.05.2007 р. за № 8432 відповідно до якого [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована по Французському бульвару, 54/2 в м. Одесі. Разом з тим рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2006 року, яке стало підставою для отримання [PERSON] державного акту на право власності на спірну земельну ділянку та подальшого укладання договору купівлі-продажу з [PERSON] скасовано. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається належним йому майном. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також, відповідно до п. 10 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України. Зважаючи на ту обставину, що спірна земельна ділянка на момент укладання договору купівлі-продажу від 22.05.2007 р. між [PERSON] та [PERSON] незаконно вибула із власності територіальної громади м.Одеси, тому згідно до ст. 388 ЦК України, її необхідно витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь Одеської міської ради. В частині, щодо застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Верховний Суд України у своїй постанові від 05.10.2016 року під час розгляду справи №916/2129/15 дійшов до висновку, що положення законодавства про позовну давність до позовних вимог про витребування майна у порядку ст. 388 ЦК України не застосовується. Так, право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника. Таким чином, строк позовної давності передбачений ст. 257 ЦК України прокуратурою області не пропущений. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд,

Outcome: approved