Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

07 грудня 2020 року Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої адресної грошової допомоги внутрішньо переміщенним особам в розмірі 3161,29грн. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач 30.10.2014 року була взята на облік Правобережним управлінням соціального захисту населення ДМР як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО до [ADDRESS] . 30.10.2014 року відповідач вперше звернулася до органу соціального захисту з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. [PERSON] була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період з 30.10.2014 року по 29.04.2015 року в розмірі 7997,35 грн. Реалізуючи своє право на отримання вищевказаної допомоги, відповідач зверталася до Управління з відповідними заявами, за результатами розгляду яких була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за періоди з 30.04.2015 року по 05.09.2019 року. 03.03.2020 року відповідач у черговий раз звернулася до Управління з відповідною заявою на наступний шестимісячний строк та надала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1204144 від 06.09.2018 року, відповідно до якої її фактичне місце проживання змінилось, а саме: [ADDRESS] . Згідно з інформацією від 12.03.2020 року з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта виявлено факт наявності з 15.11.2019 року права власності Ѕ частини житлової нерухомості, а саме: Ѕ частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ( підстава права власності договір купівлі продажу, від 15.11.2019 року). Надання відповідачем недостовірних відомостей вплинуло на отримання нею права на призначення адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у зв`язку з чим, відповідачу було припинено надання щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання та визначено обсяг надміру виплачених бюджетних коштів за період з 01.12.2019 року по 05.03.2020 року у розмірі 3161, 29 грн. Позивач звертався до відповідача із повідомленням щодо необхідності повернення надміру виплачених бюджетних коштів та запропонував відшкодувати кошти у добровільному порядку, але відповідач не здійснила повернення коштів, у зв`язку із чим, позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 04 січня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8\~ст.178 ЦПК України. У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Статтею 279 ЦПК України передбачено можливість розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження як з проведенням судового засідання, так і без такого. Таким чином, положення п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в частині необхідності повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання та не з`явлення відповідача в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, як критерії заочного розгляду справи, не можуть бути дотримані під час розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Водночас за змістом ч. 1 ст. 284, ч. 1 ст. 288 ЦПК України метою заочного розгляду справи є надання відповідачу права ініціювати перегляд заочного рішення суду та повернутись до розгляду справи у суді першої інстанції, якщо він з поважних причин не взяв участь у судовому розгляді справи, внаслідок чого не зміг подати докази, які мають істотне значення для її правильного вирішення. Оскільки ч. 2 ст. 281 ЦПК України прямо передбачено можливість заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає, що вищевказане право відповідача на ініціювання перегляду рішення суду у випадку існування поважних причин, з яким він зміг взяти участь у розгляді справи, не може ставитись в залежність від виду спрощеного провадження. Ухвалення у такому випадку рішення суду за загальними правилами призведе до безпідставного обмеження процесуальних прав відповідача, реалізація яких можлива лише під час розгляду справи судом першої інстанції (звернення з зустрічним позовом, подання заяви про застосування наслідків спливу позовної давності тощо), у ситуації, коли відповідач фактично не отримував інформацію про розгляд справи у суді. За таких обставин суд доходить висновку, що положення п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в частині необхідності повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання та не з`явлення відповідача в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, як критерії заочного розгляду справи, не підлягають застосуванню під час розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, оскільки їх дотримання з об`єктивних причин не залежать від волі відповідача, а тому не можуть бути підставою для обмеження його прав. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про судовий розгляд справи та строк подання відзиву на позовну заяву, проте не подав до суду вказаний відзив, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд доходить висновку про наявність підстав для проведення заочного розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до довідки № 1204000144 від 30.10.2014 року [PERSON] взято на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. 30.10.2014 року відповідач звернулася до Управління із заявою про призначення їй щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. На підставі цієї заяви позивачем прийнято рішення від 12.11.2014 року про призначення [PERSON] допомоги переміщеним особам на проживання з 30.10.2014 року по 29.04.2015 року. Відповідно до рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 27.09.2019 року за черговим зверненням [PERSON] подовжено виплати на період з 06.09.2019 року по 05.03.2020 року. Згідно з відомостями з Єдиного державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 3093 від 15.11.2019 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського МНО Кучмій Н.В., належить Ѕ частина домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з протоколу №10/4 від 18.03.2020 року засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Правобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради комісією відмовлено у призначенні адресної допомоги відповідачу. \~ \~ \~ \~Згідно з розрахунком надміру отриманих коштів [PERSON] розмір надмірно виплаченої адресної допомоги позивачу, як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.12.2019 року по 05.02. 2020 року складає 3161,29 грн. З метою реалізації права на повернення бюджетних коштів у досудовому та добровільному порядку позивачем були направлені відповідачу повідомлення щодо припинення надання та повернення надміру перерахованої допомоги переміщеним особам на проживання із визначенням порядку та банківських реквізитів управління щодо самостійного повернення надміру виплачених бюджетних коштів від 03.04.2020 року, 16.11.2020 року. Однак, позивачем добровільно надмірно виплачену адресну допомогу не повернуто. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються\~Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1\~ст. 9 зазначеного Закону\~внутрішньо переміщена особа має право, зокрема на: сприяння органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права у пошуку та возз`єднанні членів сімей, які втратили зв`язок внаслідок внутрішнього переміщення; безпечні умови життя і здоров`я; створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; для багатодітних сімей, інвалідів, осіб похилого віку цей термін може бути продовжено. \~ \~ \~ \~Пунктом 2 Порядку про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. \~ \~ \~ \~Згідно з п. 11 зазначеного Порядку передбачено обов`язок уповноваженого представника сім`ї, якому призначено грошову допомогу, повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 12 вказаного Порядку виплата грошової допомоги припиняється наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органам факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За таких\~обставин,\~з урахуванням\~всього вищевказаного,\~оцінюючи всі\~докази у\~їх сукупності,\~приймаючи до\~уваги підтвердження\~факту того,\~що відповідачу\~була без\~достатніх правових\~підстав надмірно\~виплачена та\~не повернута\~щомісячної адресної\~допомоги внутрішньо\~переміщеним особам\~для покриття\~витрат на\~проживання,\~в тому\~числі на\~оплату житлово-комунальних\~послуг,\~в розмірі 3161,29 грн., а відтак, вказана сума коштів в розумінні ст. 1212 ЦК України, є безпідставно набутим майном та підлягає поверненню позивачу, а також враховуючи відсутність інформації про добровільне повернення вказаної суми станом на дату ухвалення рішення суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2102,00 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved