overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

07 лютого 2015 року було укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), [INFO] , зареєстрований 07 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 50, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.02.2015. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.04.2015. Дитина проживає з матір`ю, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи від 21.12.2019, виданими Барвінівською сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають пред`явленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено. Судом, відповідно до ст. 112 СК України, з`ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Зважаючи на вказані обставини, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі. Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, а відтакпозов підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивач, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, у позовній заяві зазначила про своє бажання і надалі іменуватися цим прізвищем, що є її правом, передбаченим статтею 113 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 09 січня 2020 року № 31, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 840,80 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

07 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час мешкає та надалі буде мешкати з відповідачем. На даний час сім'я фактично розпалася, втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними, мешкають окремо, стосунки не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї та вихованню дитини. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до судового засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за її відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 2013 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Нурутдінова) [PERSON], про що зроблений актовий запис № 212 (а.с. 4). Подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

07 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. З позову вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем і знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дітей відповідач не надає, через що позивач звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, і до досягнення дітьми повноліття, на свою користь. До судового засідання позивач не зявилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, в звязку з розглядом справи судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтв про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с .4) та [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює та має стабільний заробіток, тому зобовязаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, однак свої обовязки не виконує. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При цьому, відповідно до ч.3 ст.183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються з вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позовних вимог, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

07 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2010 року. Від спільного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком вказаної дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що і стало причиною звернення позивача до суду.\~ Позивач в судове засідання не зявилася, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі.\~\~ Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.\~ Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.2).\~ Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі.\~ Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 07.02.2017 року. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за 1 місяць. Оскільки при подані позову позивач була звільнена від обовязку сплати судового збору, то у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

07 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 26 лютого 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 64. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з липня 2014 року не підтримують сімейні відносини, не проживають спільно, не ведуть сумісного господарства, в звязку проведенням антитерористичної операції вона була змушена виїхати з дитиною до дніпропетровської області, її чоловік залишився на території Луганської області, є учасником терористичних формувань. Вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, в разі розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 26 лютого 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 64, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Сторони мають дитину від шлюбу - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з липня 2014 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у звязку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

07 лютого 2017 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 03 липня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що у шлюбі в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Після одруження вони із відповідачем проживали разом, однак їх сімейні відносини не склалися. Останні півтора року відповідач перестав цікавитися подружнім життям. В їх сім'ї все частіше почали виникати конфлікти та сварки на підставі різних поглядів на життя. Вони із відповідачем проживають окремо з 2015 року, не ведуть спільно господарство, не підтримують подружніх стосунків та не спілкуються. За таких обставин вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить її інтересам, тому вона вирішила звернутися в суд. В судове засідання, яке було призначено на 04 квітня 2017 року о 15.00 год., позивач [PERSON] не з'явилася та подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона підтримує позовні вимоги, проти винесення в справі заочного рішення не заперечує та просить проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, позивач, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання 04 квітня 2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

07 лютого 2017 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра 3-б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] про визнання доцільною госпіталізації та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO], заява обґрунтована тим, що 05.02.2017 року об 11 годині 30 хвилин на стаціонарне лікування до ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева за направленням лікаря ШМД Гаврилова та заявою опікуна хворого [PERSON] був госпіталізований недієздатний [PERSON], [INFO], недієздатний інвалід ІІ групи безтерміново з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, стан загострення. У звязку з чим просили суд визнати доцільною госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] заяву підтримав та просив задовольнити. Хворий [PERSON] не був доставлений в судове засідання. Прокурор Сорочинська О.М. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку представника ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] та прокурора Сорочинської О.М., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 05.02.2017 року об 11 годині 30 хвилин на стаціонарне лікування до ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева за направленням лікаря ШМД Гаврилова та заявою опікуна хворого [PERSON] був госпіталізований недієздатний [PERSON], [INFO], недієздатний інвалід ІІ групи безтерміново з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, стан загострення. 06.02.2017 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, епізодичний тип перебігу, стан загострення. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 25.03.2010 року визнано [PERSON], [INFO] недієздатним. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У звязку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати недієздатного [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

07 лютого 2017 року заявник [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи заяву тим, що рішенням не вирішено питання про судові рішення. Сторони у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що згідно вимог частини третьої статті 220 Цивільного процесуального кодексу України не перешкоджає ухваленню додаткового рішення суду. Суд, розглянувши матеріали справи, виходить з наступного. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 липня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені у повному обсязі, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 липня 2013 року станом на 29 липня 2016 року на загальну суму 15\~468,04 грн. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. Частина перша статті 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем 06 квітня 2016 року був сплачений судовий збір у сумі 1 378,00 грн., що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені витрати на сплату судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

07 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, в якій вказала, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 17 вересня 2005 року. Мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось в зв'язку з тим, що між ними стали виникати сварки, які привели до втрати між сторонами почуття взаєморозуміння, любові та поваги. З початку грудня 2016 року вони фактично припинили шлюбні відносини, сумісне господарство не ведуть. З цього часу відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач працездатний і має можливість надавати таку допомогу. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини доходу відповідача щомісяця, починаючи з дня подання заяви до повноліття дітей, а також стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у сумі 200 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини доходу відповідача на місяць та стягнення витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення з нього аліментів визнав, згоден, щоб з нього були стягнуті аліменти рішенням суду, але зазначив, що до теперішнього часу він надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, купував продукти харчування, одяг, оплачував харчування дітей у шкільних і дошкільних закладах. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то ці вимоги він не визнає. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Суд встановив, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2005 року і мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобовязаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги про стягнення аліментів, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач є працездатним, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, на кожну дитину. Оскільки позов задоволений у повному обсязі, то згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки, а також на користь позивача понесені нею та документально підтвердженні витрати на правову допомогу у сумі 200 грн.

Outcome: approved