Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

08.04.2015 позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] в якому просять встановити конкретний порядок володіння, користування та розпоряджання квартирою [ADDRESS], виділивши їм житлові кімнати в літері «А» площею 13,9 кв. м та 12,5 кв. м, а відповідачам - одну ізольовану кімнату в літерах «Б, В» житловою площею 17,6 кв. м навпіл, місця загального користування (кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню) залишити в спільному користуванні сторін. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що спірна квартира належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідачі зловживають алкогольними напоями, псують спільне майно, через що позивачі змушені постійно звертатись до правоохоронних органів, однак заходи запобігання правопорушенням виявились неефективними. Зазначені обставини позбавляють позивачів можливості проживати в спірній квартирі та реалізувати належні їм правомочності щодо володіння, користування та розпоряджання спільним майном. Самостійно домовитися з відповідачами про порядок користування жилим приміщенням неможливо через відсутність згоди між сторонами. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини своєї неявки суд до відома не поставили, з заявою про розгляд справи у їх відсутності до суду не звертались. З урахуванням положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачів, проти чого не заперечували позивачі та їх представник. Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] належить на праві власності у рівних частинах позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідачам [PERSON], [PERSON] Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданим 24.12.2003 відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації згідно з розпорядженням від 24.12.2003 №30940, свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Згідно наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту слідує, що спірна квартира розташована на 5 поверсі 16-поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 44,0 кв. м, у тому числі: 1-а кімната - 17,6 кв. м, 2-а кімната - 13,9 кв. м, 3-я кімната - 12,5 кв. м, кухня площею 8,5 кв. м, ванна кімната - 2,6 кв. м, вбиральня - 1,0 кв. м, коридор - 16.3 кв. м. З пояснень позивачів та їх представника у судовому засіданні становлено, що між сторонами існує спір щодо користування спірним майном, зокрема, відповідачі одноосібно володіють та користується спірною квартирою, в той час як позивачі позбавлені можливості реалізувати належні їм правомочності щодо володіння, користування та розпоряджання спільним майном. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. За ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, а у разі неможливості виділенні в натурі може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Враховуючи обставини наведені вище, суд дійшов до висновку про те, що вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, оскільки сторони є співвласниками спірної квартири в рівних частинах, квартира є неподільною річчю, між сторонами існує спір щодо користування спірною квартирою, житлові кімнати в спірній квартирі є ізольованими, що дає можливість встановити конкретний порядок користування спірним житлом. При цьому згідно ч. 2 ст. 50 ЖК УРСР, при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві шлюб між відповідачем [PERSON] та позивачкою [PERSON] розірвано 08.06.2004. Враховуючи положення наведеної норми, та попередні висновки суду, суд вважає за необхідне визначити порядок володіння та користування квартирою [ADDRESS], зазначений позивачами в позовній заяві. Разом з цим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачів в частині встановлення порядку розпоряджання спірною квартирою, оскільки відповідно до положень чинного законодавства (ч. 2 ст. 369 ЦК), право розпоряджання спільною сумісною власністю здійснюється за згодою всіх співвласників. З урахуванням даних обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. З огляду неа часткове задоволення позову та вимоги ст. 88 ЦПК, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивачів витрати на оплату судового збору.

Outcome: partial