overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

09 листопада 2016 року головний лікар Краматорської психіатричної лікарні звернувся в суд з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний заклад в умовах стаціонару без його згоди . В судовому засіданні лікар-психіатр та представник Краматорської психіатричної лікарні підтримали заявлені вимоги і суду пояснили, що [PERSON] у звязку з наявністю тяжкого психічного розладу, виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню для оточуючих. Законний представник хворого - мати, просить також заяву задовольнити. Прокурор підтримав заяву головного лікаря психіатричної лікарні про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар без його згоди. Вислухавши доводи учасників судового засідання, суд вважає, що заяву головного лікаря КЛПУ «Міська психіатрична лікарня» задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює виявляти реальні наміри вчинити дії, які являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих неї, потребує госпіталізації у психіатричний стаціонар для лікування без його згоди . Зазначені обставини підтверджуються поясненням лікаря - психіатра, висновком комісії лікарів-психіатрів. За таких обставин, суд вважає, що у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є всі підстави для госпіталізації [PERSON] у психіатричний стаціонар у примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

09 листопада 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що з 13 жовтня 1984 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказано шлюбу вони мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося: між ними відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на життя внаслідок чого між ними часто виникали сварки. З 2004 року вони фактично припинили шлюбні стосунки, стали проживати окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин вважає, що їх шлюб існує лише формально, відновлення стосунків та збереження сімї не можливі. В судове засідання позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити у справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. За приписами ч.2 ст. 2, ч.9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що 13 жовтня 1984 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у Хмельницькому будинку урочистих подій, про що у книзі реєстрації актів укладення шлюбу зроблено запис №1098. Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо. З 2004 року сторони фактично припинили шлюбні стосунки, перестали проживати разом. Позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію позивача про небажання перебувати у шлюбі, виходячи з засад добровільності як укладення шлюбу так і перебування у ньому, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

09 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім'єю. Свої вимоги мотивує тим, що зі [PERSON] починаючи з 27.10.1998 по [INFO], проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/5 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Для оформлення спадкового майна заявнику необхідно встановити факт проживання однією сім'єю. Представник заявника в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в заяві, просив їх задовольнити. Заінтересована особа Білейківська сільська рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу розглядати у відсутності представника. Заяву підтримує. Заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане [INFO] виконавчим комітетом Білейківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 6/. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Білейківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 791 від 13.10.2016, [PERSON] помер [INFO], на день смерті був прописаний та проживав з 2001 року за адресою: [ADDRESS] мав склад сім'ї [PERSON] - співмешканка, [PERSON] - син, [PERSON] - син, [PERSON] - внук, [PERSON] - внук /а.с. 9/. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Білейківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 790 від 13.10.2016, [PERSON], [INFO], дійсно проживала у цивільному шлюбі з [PERSON], [INFO], починаючи з 27.10.1998 і по день смерті /а.с. 10/. Крім того, факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які у судовому засіданні підтвердили той факт, що вони проживали однією сім'єю, вели спільне господарство. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги покази свідків та пояснення представника заявника, в судовому засіданні було достовірно встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON] з померлим [PERSON], а тому є обґрунтовані підстави для задоволення заяви заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

09 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.11.2016р. о 17 год. 53 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.11.2016р. о 17 год. 53 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Шевченко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора вербально агресивна, злобна, негативістична, іспитує слухові обмани сприйняття, відмовляється від їжі, від огляду лікарем. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

09 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Дніпродзержинськ, вул. Аношкіна, 30/23. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.11.2016р. о 10 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.11.2016р. о 10 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Сорохмана лікарні КЗ «СЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора мністично дезорієнтована, розгублена. З важкістю тримається на місті. Не впізнає близьких „чекає коли за нею прийдуть батьки, кличе батька. Память та інтелект знижені. [PERSON] було поставлено попередній діагноз судинна (атеросклеротична) деменція. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

09 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Новомосковськ, с. Соколово, вул. Революційна, 22. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.11.2016р. о 15 год. 31 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.11.2016р. о 15 год. 31 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КП „ДКПЛ ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора похмура, негативістична. На запитання відповідає вибірково, після повторів. Іспитує слухові обмани сприйняття, відмовляється від їжі. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

09 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.11.2016 р. о 06 год. 04 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.11.2016 р. о 06 год. 04 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, висловлює маячні ідеї переслідування. Агресивний. Розбив скло, меблі, викинув всі речі. Говорить про війну. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

09 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м. Тернівка, вул. Миру, 17/58. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.11.2016р. о 16 год. 17 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.11.2016р. о 16 год. 17 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ „Тернівської ЦРЛ ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого контакт формальний, мова не по-суті. Виражена сенсомоторна афазія. Роздратований. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічне враження головного мозку, важкого ґенезу, психоорганічний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

09 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке шосе, 124/172. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.11.2016р. о 03 год. 33 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 09.11.2016р. о 03 год. 33 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого загострення афективно-параноїдної симптоматики при хронічному психічному захворінні. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-параноїдний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved