Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

09 лютого 2015 року позивач звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитинина підставі того, що сімейні відносини між сторонами не склалися, сім'я носить формальний характер. Як причину розпаду сім'ї позивач вказує на той факт, що сторони є різними за характером людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися складні відносини, численні спроби взаєморозуміння виявилися марними. Подружні відносини сторони не підтримують, не ведуть спільне господарство. Шлюб перший. Від шлюбу є малолітня донька - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що позивач виховує доньку самостійно, вона просила суд ухвалити рішення, яким шлюб укладений між сторонами - розірвати, а також визначити місце проживання дитини із нею. Позивач у судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву, в якій вимоги позову підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити, просила розгляд справи провести у відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій він позовну заяву визнав в частині розірвання шлюбу, не заперечував проти задоволення поданої заяви щодо розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що 22 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON],укладено шлюб, про що зроблено актовий запис №433 (Свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]), зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси. Сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сім'ї. Сторони є різними за характерами людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися відчужені відносини. Несумісність характерів сторін призвела до припинення шлюбних відносин. Шлюб перший. Від шлюбу є малолітня донька - [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №374 від 20 квітня 2010 року. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Майнового спору між сторонами немає. При цьому, як встановлено судом, спір про місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] - між сторонами відсутній, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження спору між сторонами стосовно місця проживання дитини, а в позовній заяві зазначено, що після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати із позивачем, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дитини, роз'яснивши позивачу про можливість звернення до суду із зазначеними вимогами, у разі виникнення спору, у відповідності зі ст. 160 СК України, згідно положень якої, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК). Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи дозволяють задовольнити позов частково. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: partial