Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

09 грудня 2015 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокстройгаз», Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в якому просив, після зменшення позовних вимог, стягнути солідарно з відповідачів суму невиплаченої орендної плати за шість років з 2009 року по 2014 рік, в розмірі 50467 грн. 93 коп., вирішити питання судових витрат. Позов обґрунтовував тим, що земельними ділянками з кадастровими номерами 5323481800:00:006:0212 та 5323481800:00:006:1212, які розташовані на території Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, що належали [PERSON], яка померла 26.07.2009 року, користувалося ТОВ «Востокстройгаз». Після оформлення спадщини позивачем на вказані земельні ділянки, ТОВ «Востокстройгаз» заборгованість по орендній платі не виплатило, тому позивач звернувся до суду за захистом свої прав. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява, в якій він прохає справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує (а.с. 82). Представник позивача в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява, в якій він прохає слухати справу за його відсутності, задовольнити позов в межах зменшених позовних вимог, стягнути витрати за надання юридичної допомоги (а.с. 167). Відповідачі, будучи у встановленому порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Надали письмові заперечення проти позову, просили застосувати строк позовної давності та на цій підставі відмовити у позові повністю (а.с. 160, 166). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2014 року за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 4,27 га, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, як за спадкоємцем за законом після смерті 26 липня 2009 року [PERSON] (а.с. 5, 6). Право власності було зареєстровано 03.06.2015 року реєстраційною службою Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, та присвоєно кадастрові номера 5323481800:00:006:0212 земельній ділянці площею 0,95 га та 5323481800:00:006:1212 земельній ділянці площею 3,32 га (а.с. 7, 8). 20 травня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Востокстройгаз» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,27 га, що розташована на території Крутобалківської сільської ради строком на пять років (а.с. 39, 40). На підставі цього договору [PERSON] було виплачено орендну плату за 2008 рік 3517 грн. 18 коп., за 2009 рік 4704 грн. 71 коп. (а.с. 135, 136). Відповідно до пояснень, наданих представником відповідача ТОВ «Востокстройгаз», орендарем після смерті власника земельної ділянки [PERSON] орендна плата сплачувалася на користь Крутобалківської сільської ради на підставі договору оренди земельних ділянок громадян, які не реалізували право на земельну ділянку (а.с. 36-38), та відповідно до листа Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району № 203 від 21.03.2016 року, ТОВ «Востокстройгаз» дійсно на користь сільської ради сплачувало орендну плату за 2010-2014 роки за користування земельною ділянкою [PERSON] (а.с. 91). Частина 8 статті 93 ЗК України передбачає, що орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. В силу статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частина 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Отже, сільська рада має право укладати відповідні договори оренди, лише виключно земельних паїв, не виділених в натурі, тобто тих, власники яких не отримали державні акти або (після 01.01.13 року) свідоцтва на право власності. Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність доводів представника ТОВ «Востокстройгаз» про належність виплат орендної плати на користь сільської ради, оскільки сільська рада не визнавала земельну ділянку [PERSON] відумерлою спадщиною, та не приймала рішення про передачу її до комунальної власності, а отже не мала права її передавати в оренду, та відповідно отримувати плату за це. Правовідносини між Крутобалківською сільською радою Новосанжарського району та ТОВ «Востокстройгаз» про безпідставно виплачену орендну плату знаходяться поза межами предмету розгляду цієї справи. А отже позовні вимоги [PERSON] до Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району про стягнення невиплаченої орендної плати є безпідставними та задоволенню не підлягають. В частині позовних вимог про стягнення невиплаченої орендної плати з ТОВ «Востокстройгаз» за період з 2009 по 2014 роки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Після смерті орендодавця - власника земельної ділянки отримати орендну плату зможе тільки спадкоємець, після належного оформлення спадщини. Але при цьому має бути сплачена орендна плата, в тому числі за період від дати смерті орендодавця до дати реєстрації права власності на земельну ділянку за спадкоємцем. Відповідно до довідок, наданих ТОВ «Востокстройгаз», середній розмір орендної плати за земельну частку (пай) пайовикам ТОВ «Востокстройгаз» по Крутобалківській сільській раді в 2009 році становила 4852,87 грн., в 2010 році 6513,58 грн., з 2011 по 2014 роки 9775,37 грн. (а.с. 129-134). Згідно відомостей, наданих ТОВ «Востокстройгаз», [PERSON] у 2009 році отримала орендну плату в розмірі 4852,87 грн. (а.с. 136), таким чином вимоги про стягнення орендної плати за 2009 рік є безпідставними, оскільки орендар їх фактично отримала. Орендна плата за 2010-2014 роки підлягає стягненню на користь спадкоємця, та становить 45615,06 грн. Представник відповідача ТОВ «Востокстройгаз» надав до суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог за період з 2010 по 2012 роки у звязку з тим, що цей період знаходиться поза межами загальної позовної давності, передбаченої ст. 257 ЦК України. Суд такі доводи відповідача вважає не обґрунтованими, виходячи з наступного. В силу ст.ст. 256, 257, ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Йдеться про те, що протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом (постанова ВСУ від 29 жовтня 2014 року № 6-152цс14). Позивач звертався до відповідача ТОВ «Востокстройгаз» з претензією від 11 червня 2015 року про виплату йому, як спадкоємцю, орендної плати за користування земельною ділянкою, що належала [PERSON] (а.с. 9). Як було встановлено судом позивач отримав спадщину 26 грудня 2014 року, з позовом до суду звернувся 09 листопада 2015 року, до даних правовідносини має застосовуватися загальний строк позовної давності, в межах якого позивач і звернувся до суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не було порушено строк звернення до суду за захистом свої прав, а доводи відповідача, що орендна плата має бути стягнута за останні три роки до моменту звернення до суду є безпідставними, та такими, що суперечать цивільному законодавству. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України - судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України - до витрат, повязаних із розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Згідно ст. 84 ЦПК України - витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В обґрунтування вимог щодо компенсації витрат на правову допомогу представником позивача адвокатом [PERSON] надано договір про надання правової допомоги № 14-01/1/2016 від 14.01.2016 року, укладений між ним та позивачем [PERSON] (а.с. 76), квитанцію про оплату правової допомоги на суму 6104 грн., акт виконаних робіт (а.с. 168, 169). Зазначена сума витрат повністю підтверджується матеріалами цивільної справи. Проте, оскільки вимоги позивача задоволені частково на 90%, то і стягненню підлягає пропорційна сума, яка становить 5493,60 грн. Оскільки в позові до Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району було відмовлено, витрати на правову допомогу підлягають стягненню з ТОВ «Востокстройгаз». Також на користь позивача підлягають стягненню витрати, повязані із сплатою судового збору відповідно до задоволеної частини позовних вимог. Так із ТОВ «Востокстройгаз» на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати, повязані із сплатою судового збору, а саме (243,60 грн.+551,20 грн.)*90% = 715,32 грн. Таким чином загальна сума судових витрат, яка підлягає стягненню на користь [PERSON] із ТОВ «Востокстройгаз», становить 6208,92 грн.

Outcome: partial