Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

07 листопада 2008 року помер [PERSON]. До складу спадкового майна після його смерті входить, зокрема, земельна ділянка загальною площею 2,4002 гектара (2,3376 га - рілля та 0,0626 га - багаторічні насадження), яка розташована на території Лучинчицької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. 08 червня 2010 року померла [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входить земельна ділянка № 289 загальною площею 2,5480 га (2,4854 га рілля та 0,0626 га - багаторічні насадження), що розташована на території Лучинчицької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та за законом після смерті [PERSON] Крім неї, спадкоємцями, відповідно, за заповітом та за законом є її сестра [PERSON] та брати [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які спадщин не прийняли і на них не претендують. Позивач не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутні (втрачені) правовстановлюючі документи на спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач та її представник (а.с. 24) у судове засідання не зявилися, просили на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України справу слухати у їх відсутності (позовна заява а.с. 4). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, у яких зазначили про визнання позову [PERSON] і просили справу слухати у їх відсутності (а.с. 41-44). Представник відповідача сільський голова Лучинчицької сільської ради 03 грудня 2015 року подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи [PERSON] у відсутності їх представника. По суті справи заперечень не мають (а.с. 45). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу суд, вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об'єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов'язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. Частиною 1 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. [PERSON] помер 07 листопада 2008 року (а.с. 11). Копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 226730 (а.с. 17), довідками виконавчого комітету Лучинчицької сільської ради № 785 від 24 листопада 2015 року, № 667 від 21 вересня 2015 року (а.с. 18, 21), витягом з технічної документації із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) колишнього КСП «Дружба» с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області № 1664/01-11 від 20 жовтня 2015 року (а.с. 22) стверджується, що до складу спадщини після смерті [PERSON], входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,4002 га (2,3376 га - рілля та 0,0626 га - багаторічні насадження), яка розташована на території Лучинчицької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Із заповіту (а.с. 9), посвідченого 18 березня 2008 року секретарем виконавчого комітету Лучинчицької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, вбачається, що [PERSON] все своє майно заповів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Факт наявності і чинності заповіту від імені [PERSON] стверджується наявною у оглянутій судом спадковій справі № 266/2015, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 20 листопада 2015 року. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Із довідки виконавчого комітету Лучинчицької сільської ради № 667 від 21 вересня 2015 року (а.с. 21) вбачається, що на день смерті [PERSON] з ним проживали та були зареєстровані, зокрема, онука [PERSON]. Інші спадкоємці за заповітом [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спадщини не прийняли, а 20 листопада 2015 року подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] (а.с. 25-28). Таким чином [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом, яка має право і прийняла спадщину після смерті [PERSON]. 08 червня 2010 року в с. Лучинець Мурованокуриловецького району померла [PERSON]. До складу спадщини після її смерті відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 226731 (а.с. 16), довідок виконавчого комітету Лучинчицької сільської ради № 786 від 24 листопада 2015 року, № 666 від 21 вересня 2015 року (а.с.19,20) та витягу з технічної документації із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) колишнього КСП «Дружба» с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області № 1665/01-11 від 20 жовтня 2015 року (а.с. 23) входить право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5480 га (2,4854 га рілля та 0,0626 га багаторічні насадження), яка розташована на території Лучинчицької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Як вбачається із оглянутої у судовому засіданні спадкової справи № 267/2015 до майна померлої 08 червня 2010 року [PERSON], зокрема, інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти) № 42196726 від 20 листопада 2015 року, остання заповіту по своїй смерті не залишала. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ч. 1 ст. 1265 ЦК України). Свідоцтвом про своє народження (а.с. 7), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 8), свідоцтвами про смерть своє матері [PERSON] (а.с. 12), свідоцтвом про укладення шлюбу її матері (а.с. 13), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження матері відповідно до ст. 126,133,135 СК України (а.с. 14), довідками виконавчого комітету Лучинчицької сільської ради № 666 та 667 від 21 вересня 2015 року (а.с. 20, 21), заявами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] та їх заявами про визнання позову (а.с. 25-32, 41-44) стверджується, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем пятої черги за законом після смерті [PERSON], що має право на спадщину і прийняла її. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» (а.с. 15), слідує, що оригінали державних актів на право власності на землю на прізвище [PERSON] та [PERSON] втрачені, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (а.с. 33,34). Суд враховує обставину, що позивач пропустила строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідачі визнають позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право власності на земельні ділянки як спадкоємця [PERSON] за заповітом та [PERSON] за законом у пятій черзі спадкоємців.

Outcome: approved