Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

07.10.2020 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10.04.2020 року приблизно о 05:00 год. сталась пожежа в будинку відповідача [PERSON] , в результаті пожежі будинку було частково пошкоджено будинок [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Роздільнянського МВ ГУ ДСНС в Одеській області, ймовірною причиною пожежі будинку відповідача за адресою: [ADDRESS] було коротке замикання електромережі. Відповідно до Акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї від 25.05.2020 року, наданого Виноградарською сільською радою Роздільнянського району Одеської області було встановлено, що в результаті пожежі, що сталась в будинку [ADDRESS] із - за високої температури, було нанесено шкоду задній стінці будинку за [ADDRESS] , який належить позивачу. 07.08.2020 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію щодо відшкодування нанесеної пожежею шкоди у добровільному порядку, яка була проігнорована відповідачем. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість в якості відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 27920,00 грн., судові витрати в розмірі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. Ухвалою суду від 21.10.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків. (а.с.25-26) Ухвалою суду від 04.11.2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження. (а.с.32-33) 26.11.2020 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшло клопотання про допит в судовому засіданні [PERSON] , щодо обставин пожежі, яка сталась 10.04.2020 року. (а.с.38) Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.11.2020 року, за клопотанням позивача, від Роздільнянського міськрайонного відділу Головного управління ДСНС України в Одеській області, було витребувано акт про пожежу, яка сталась 10.04.2020 року о 05:51 год. за адресою: [ADDRESS] . (а.с.44-45) 10.12.2020 року, на виконання ухвали суду від 26.11.2020 року, на адресу суду від начальника Роздільнянського МРВ ГУ ДСНС України в Одеській області надійшов акт про пожежу від 10.04.2020 року, за адресою: [ADDRESS] . (а.с.58) Ухвалою суду від 18.12.2020 року, за клопотанням представника позивача - адвоката Кудрінської Ю.Є., підготовче провадження по справі було продовжено на 30 днів. (а.с.61) 19.03.2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив, відповідно до якого відповідач зазначив, що категорично не погоджується з зазначеною позовною заявою, вважає її безпідставною. Причини пожежі не встановлено, що унеможливлює встановити провину [PERSON] . Ціна позову, яку зазначав позивач складає 33920,00 грн., в той час коли предметом розгляду є стягнення з відповідача завданого збитку в розмірі 27920,00 грн. Тобто, 6000,00 грн., які позивач зазначив в ціну позову не є предметом позову, а є витратами, які пов`язані з розглядом справи. На підставі викладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.04.2021 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 20.05.2021 року на адресу суду від представника позивача - адвоката Кудрінської Ю.Є. надійшов розрахунок суми судових витрат. Згідно з вказаним розрахунком представник позивача зазначила, що загальна сума судових витрат, станом на 19.05.2021 року становить 7000,00 грн. (витрати на правову допомогу) + 840,80 грн. (витрати на оплату судового збору) = 7840,80 грн. 08.06.2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла копія договору купівлі - продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.11.2020 року №234536166, з яких вбачається, що власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав на адресу суду заяву, відповідно до якої не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Розглянувши подані документи та матеріали, допитавши свідка, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; Судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 31.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Івановою А.Й., зареєстрованим в реєстрі за №2794, серії ВКМ №480238-480241, власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є: [PERSON] та [PERSON] . Тобто, окрім позивача [PERSON] співвласником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . З пояснень допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON] вбачається, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] був подарований синам [PERSON] та [PERSON] , однак у вказаному будинку проживає вона. Сини утеплили будинок у 2020 році за спільні кошти, будівельні матеріали купляли на станції Карпово Роздільнянського району Одеської області. Після пожежі весь пінопласт на задній стіні будинку розплавився та не відновлений до теперішнього часу. Додатково свідок зазначила, що пожежа почалась близько 4 ранку у сусідів [PERSON] . Допомогу на відновлення утеплення будинку сусіди [PERSON] відмовились надати, ігнорують їх прохання, у зв`язку з чим син вимушений був звернутись до суду. Позивачем не надано суду доказів того, що утеплення задньої стінки житлового будинку було проведено за особисті кошти позивача [PERSON] та не надано пояснень, у зв`язку з чим він стягує з відповідача [PERSON] тільки на свою користь майнову шкоду в розмірі 27920,00 грн. З акта про пожежу від 10 квітня 2020 року, складеного провідним інспектором Роздільнянського МРВ ГУ ДСНС України в Одеській області Сікора С.Ю. в присутності [PERSON] , [PERSON] та голови Виноградарської сільської ради [PERSON] о 05:10 год. в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] встановлено, що місцем виникнення пожежі є: дах житлового будинку; пожежу ліквідовано о 07:03 год. 10.04.2020 року; внаслідок пожежі знищено дах будинку; пошкоджено перекриття будинку; Відповідно до листа начальника Роздільнянського МРВ ГУ ДСНС України в Одеській області від 15.06.2020 року №155 вбачається, що Роздільнянським МРВ ГУ ДСНС було зареєстровано пожежу житлового будинку, яка трапилась 10.04.2020 року, за адресою: [ADDRESS] . Згідно складеного акту про пожежу встановлено, що пожежа виникла о 05:10 год. ранку, підрозділ ДСНС прибув о 05:51 год.; ймовірною причиною пожежі є коротке замикання електромережі; пожежею знищено дах будинку на площі 70 м.кв.(а.с.6) Жодних посилань на пошкодження задньої стінки житлового будинку позивача, за адресою: [ADDRESS] , дані документи не містять. З акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї від 25.05.2020 року, складеного головою Виноградарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Бурлаченко С.Д.. встановлено, що під час перевірки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , власниками якого є [PERSON] та [PERSON] та в якому мешкає [PERSON] встановлено, що під час пожежі 10.04.2020 року, яка сталась в будинку [ADDRESS] , в якому мешкає [PERSON] , було частково пошкоджена будівля [PERSON] за [ADDRESS], а саме: задня стінка кухні та вказано примірний перелік та кількість будівельних матеріалів, необхідних відновлення вказаної стінки. Вартість вказаного переліку будівельних матеріалів в акті не зазначена. На думку суду, вказаний акт сільської ради, не може вважатися належним доказом, оскільки у матеріалах справи відсутні будь - які посилання, що особа, яка складала цей акт має повноваження на проведення відповідних розрахунків та є кваліфікованими спеціалістом у цій галузі. При виконанні певного виду робіт підряднику у відповідності до законодавства України необхідно пройти відповідну атестацію та сертифікацію, відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року № 687. Суд критично оцінює докази, на які посилається позивач, а саме на товарний чек від 02.06.2019 року, складений ФОП « [PERSON] » оскільки, вказаний товарний чек виданий в м. Балта, однак свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що всі будівельні матеріали були придбані на станції Карпово Роздільнянського району Одеської області та судом не можливо встановити, чи саме ці будівельні матеріали були потрачені на утеплення будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: витрати, які особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За правилами ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією і негативними наслідками. Таким чином, протиправною поведінкою, з якої виникає обов`язок відшкодувати завдану шкоду, є поведінка, якою порушується право як в об`єктивному його значенні, так і суб`єктивне право Позивача. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого рішення, неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові можуть бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.49 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідно до акту про причину пожежі від 10.04.2021, пожежа виникла внаслідок короткого замикання електромереж в будинку за адресою: [ADDRESS] , власником якого є відповідач [PERSON] . Однак, з метою спростування позовних вимог відповідачем [PERSON] було надано суду копію договору купівлі - продажу житлового будинку від 27.11.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О. та зареєстрованого в реєстрі за №5313, з якого вбачається, що власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Колишнім власником вказаного житлового будинку була [PERSON] , на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 05.03.2008 року приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Івановою А.Й., реєстровий номер 877. Відповідно до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 97.10.2020 року, у справі № 705/3876/18, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) У зв`язку з викладеним, оскільки на момент пожежі, а саме 10.04.2020 року власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] була [PERSON] , відповідач [PERSON] ніколи не був та не є власником вказаного житлового будинку, суд вважає необхідним зазначити, що він не є належним відповідачем по вказаній цивільній справі. Відповідно до положень частини 6 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України, забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників, а в жилих будинках приватного житлового фонду та інших спорудах, на дачах і садових ділянках - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. Доказів того, що відповідач [PERSON] є власником або з ним укладено договір найму житлового будинку , в якому сталась пожежа, станом на день виникнення пожежі, суду не надано. Крім того, в позовні заяві зазначено про те, що пожежа сталась в будинку за адресою: [ADDRESS] , де проживає [PERSON] , згідно листа начальника Роздільнянського МРВ ГУ ДСНС України в Одеській області від 15.06.2020 року №155, надається інформація про пожежу, яка сталась 10.04.2020 року, за адресою: [ADDRESS] , згідно акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї від 25.05.2020 року, пожежа сталась в будинку за адресою: [ADDRESS] , згідно листа голови Виноградарської сільської ради від 09.10.2020 року №424, відповідач [PERSON] проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , згідно акту акту про пожежу від 10.04.2021 року, пожежа сталась за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивачем надані суперечливі дані щодо адреси в якій відбулась пожежа, а саме в будинку за адресою: [ADDRESS] чи в будинку за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 11 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача не можуть бути задоволені судом. При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що він не позбавлений права звернутися до суду з позовом до належних відповідачів, тому і право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не порушене. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed