Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

09 березня 2017року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 18564грн.26коп. В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» зазначило, що 17.04.2015 року банк та відповідач уклали договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі - договір, кредитний договір), шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку DMC Gold строком на два роки зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами договору відповідач взяв на себе зобовязання в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання не виконав, в результаті чого станом на 01.03.2017року має прострочену заборгованість, яка складається з тіла кредиту у розмірі 6435грн.20коп., прострочку по тілу кредиту 8981грн.06коп., відсотків 218грн.66коп. Крім того, у звязку з систематичним порушенням своїх зобовязань йому нарахована неустойка у розмірі 2929грн.34коп. Посилаючись на те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язань, позивач вважав, що є підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості у зазначеному розмірі. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Представник позивача подала разом з позовом клопотання, в якому просила розглядати справу без участі представника банку та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, у звязку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 17.04.2015 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» з заявою-анкетою про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» на укладання договору на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках обслуговування продукту «Максимум Pay Pass» та обрав картку категорії DMC Gold (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитування з використанням картки «Максимум Pay Pass» (а.с.5). Відповідно до п.9.1 Договору він вважається укладеним після отримання банком від клієнта письмової Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції банку і діє протягом невизначеного терміну до моменту закінчення строку дії всіх карток, виданих згідно цього договору та закриття карткового рахунку. Пунктом 10.1 Договору встановлено, що невідємними частинами договору є Правила обслуговування банківської платіжної картки, Тарифи та Памятка. Зі змісту п.1 Додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб слідує, що на підставі Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» на укладання договору на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках обслуговування продукту «Максимум Pay Pass», наданої відповідачем, банк відкрив рахунок №26256002976964 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску (а.с.5). За умовами кредитного договору сума кредиту, що є доступною на момент видачі клієнту картки та підписання Додатку з встановленого Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та вказаному в цьому додатку ліміту відновлюваної кредитної лінії, складає 3000грн. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 40% річних на торгові операції та операції зняття коштів. Розмір обовязкового мінімального платежу складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, при цьому сторони погодили, що розмір обовязкового мінімального платежу не може бути меншим 50грн. (п.п.2.1.1, 2.2.,2.3.Додатку до договору). З наданого ПАТ «Альфа-Банк» розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що [PERSON] припинив виконання грошових зобов'язань, допустивши станом на 01.03.2017року виникнення заборгованості на загальну суму 19007грн. 74коп., з яких тіло кредиту становить 6740грн.99коп., прострочка по тілу кредиту 8981грн.06коп., відсотки за кредитом 78грн.43коп., що також призвело до виникнення неустойки у розмірі 3207грн.26коп. (а.с.8). Судом також встановлено, що 01.03.2017року ПАТ «Альфа-Банк» рекомендованим листом надіслало на адресу відповідача вимогу №16546-102б/б про досудове врегулювання спору, в якому повідомило [PERSON] про наявність заборгованості за кредитом та вимагало від позичальника у строк 30 днів з дати відправлення цієї вимоги, але не пізніше 3 днів з дати отримання цієї вимоги, сплатити заборгованість по кредиту, нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штраф/пеню (а.с.а.с.9-11). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами з зобов'язальних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких відноситься примусове виконання обовязку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК). Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Так, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з нормами ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений у зобовязанні строк. Договором, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК). За ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). При цьому у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК ). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Зокрема, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинками (розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] допустив виникнення заборгованості, та, відповідно, порушив договірні зобовязання, у банка виникло право вимагати повернення наданих кредитних коштів та сплати процентів із застосуванням передбачених договором штрафних санкцій. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1600грн. (а.с.3). Докази на підтвердження понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, сплачений ПАТ КБ «Альфа-Банк» судовий збір у розмірі 1600грн., підлягає стягненню з відповідача на користь банка. З огляду на викладене,

Outcome: approved