Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

09.07.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. Просила зобов`язати відповідачку [PERSON] припинити неправомірні дії, що полягають у висловлюваннях образливого характеру та непристойній жестикуляції в її бік. Також просила стягнути з [PERSON] на її користь 768,40 грн. в повернення витрат, понесених на сплату судового збору. З позовної заяви виходить, що в лютому 2019 року відповідачка [PERSON] зателефонувала позивачці [PERSON] та в ході розмови висловлювалася на адресу позивачки нецензурною лайкою. За вказаним фактом 21 березня 2019 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області відповідачку визнано винною у скоєнні дрібного хуліганства та притягнуто до адміністративної відповідальності. Продовжуючи незаконні дії, відповідачка 26.04.2019 року близько 09:00 години, повторно висловлювалась нецензурною лайкою в бік позивачки у приміщенні Чумаківської ЗОШ І-ІІІ ступенів у присутності батьків, учнів та директора школи, чим повторно принизила людську честь та гідність позивачки. За вказаним фактом 03 червня 2019 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області відповідачку визнано винною у скоєнні дрібного хуліганства та притягнуто до адміністративної відповідальності. Незаконна поведінка відповідачки вплинула на стан здоров`я позивачки, викликала стрес, у зв`язку з чим позивачка була змушена звертатися до лікаря. Це також позначилося на роботі позивачки, яка побоюється продовження протиправної поведінки у свій бік. Оскільки, позивачка є вчителем, постійно працює в школі, має належну ділову репутацією серед її односельців, в тому числі серед учнів, їх батьків, працівників освіти, протиправними діями відповідачки порушено особисті немайнові права позивачки, завдано шкоди її честі, гідності та діловій репутації, які є недоторканими. Користуючись правом на захист свого права, позивачка просить суд зобов`язати відповідачку припинити висловлювання образливого характеру та непристойні жестикуляції. Ухвалою судді від 26 липня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. (а. с. 41). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце судового розгляду неодноразово повідомлялась належним чином за місцем реєстрації її проживання та фактичного проживання. За відомостями Городнянської міської ради відповідачка зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . (а.с.10). Суд направляв судові виклики за адресою реєстрації проживання відповідачки. Поштові відправлення з судовоими повістками про виклик в судові засідання, призначені на 13.09.2019 року, 02.10.2019 року, 01.11.2019 року, 28.11.2019 року повернуті за закінченням строку зберігання.(а.с.15,23,36,43). Поштові відправлення за адресою проживання відповідачки, яка зазначена у постановах Томаківського районного суду Дніпропетровської області: Дніпропетровська область, с. Чумаки, вул. Центральна,5 з судовими повістками про виклик в судові засідання, повернуті за закінченням строку зберігання.(а.с.27, 29). На виконання вимог ч. 11 ст.128 ЦПК України відповідачка також викликана в судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. (а.с.35,37). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідачка [PERSON] в розумінні ст. 130 ЦПК України належним чином неодноразово повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с. 15,23,36,43), в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не надала відзиву на позов, позивачка не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань ( стаття 34 Конституції України ). Водночас відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Стаття 270 ЦК України визначає види особистих немайнових прав фізичної особи та передбачає, що відповідно до Конституції України фізична особа має право, окрім іншого, на повагу до гідності та честі. Згідно приписів ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є : здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я ( найменування ); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Також ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. При цьому кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно приписів ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Стаття 277 ЦК України передбачає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та ( або ) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Судом встановлено, що Постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21.03.2019 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та на неї накладено адміністративне у виді штрафу в сумі 51,0 грн. на користь держави. ( а.с. 5 ). За змістом постанови в лютому 2019 року [PERSON] телефонувала [PERSON] та в ході розмови висловлювалася нецензурною лайкою. Також постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 03.06.2019 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та на неї накладено адміністративне у виді штрафу в сумі 68,0 грн. на користь держави. ( а.с. 6 ). За змістом постанови 26.04.2019 року близько 09-00 год [PERSON] , знаходячись у приміщенні Чумаківської ЗОШ, висловлювалась в бік [PERSON] нецензурною лайкою. Таким чином, доказами справи підтверджені факти того, що відповідачка своїми умисними діями порушила право позивачки на повагу до її гідності та честі. Водночас суд враховує, що як спосіб захисту порушеного цивільного права позивачка [PERSON] просить суд зобов`язати відповідачку припинити висловлювання образливого характеру та непристойні жестикуляції. Однак, вирішуючи даний цивільно-правовий спір, суд не вправі зобов`язувати припинити дії, оскільки таке зобов`язання як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. Позивачкою не заявлялося вимог про спростування недостовірної інформації. Також позивачка не заявляла вимог про відшкодування шкоди, завданої порушенням її права на повагу до її гідності та честі, у разі наявності такої шкоди. Враховуючи наведене, позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на неправильно обраний позивачкою спосіб захисту її цивільного права. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачкою на сплату судового збору при зверненні до суду, покладаються на позивачку. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed