overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

08 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що [PERSON], [INFO], є її і відповідача донькою та у теперішній час проживає із нею. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, у звязку із чим [PERSON] звернулася з позовом до суду. В судове засідання [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання також не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, зазначивши, що заявлені [PERSON]позовні вимоги визнає, інших утриманців не має. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є донькою позивачки і відповідача. На час розгляду справи донька проживає з позивачкою. Зазначені факти підтверджуються копією свідоцтва про народження (а.с. 3) та довідкою про склад сім'ї позивачки (а. с. 4). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від 08 липня 2011 року, від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, судовий збір в розмірі 487 грн 20 коп. стягується з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

08 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Високовольтна, 32/33. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.11.2015р. о 00 год. 49 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.11.2015р. о 00 год. 49 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локомотош. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що тривожна, напружена, настрій нестійкий, заявляє що «мати трави її та її дитя» та хоче позбавити її батьківських прав. [PERSON] було поставлено попередній шизофренія параної дальня, паранойний синдромам. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~08 грудня 2015 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір споживчого кредиту № 403-15/СК, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 750 гривень на строк 29 календарних днів, з кінцевим терміном повернення до 05 січня 2016 року включно. Відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 10 серпня 2016 року в сумі 7962,91 грн., яка складається із заборгованості по кредиту 750 грн; заборгованості по відсоткам 435 грн; заборгованості по простроченим відсоткам 2700 грн; заборгованості по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям 4008,30 грн; трьох відсотків річних від простроченої суми 69,61 грн; які представник позивача і просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Менеджмент Інвестицій». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 1378 гривень судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи сповіщена. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги\~\~позивача мають бути частково задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № 403-15/СК від 08 грудня 2015 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідачка отримала кредит у розмірі 750 гривень на строк 29 календарних днів, з кінцевим терміном повернення до 05 січня 2016 року включно. Але відповідачка, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконала, заборгувавши станом на 10 серпня 2016 року 7962,91 гривень, які складаються із заборгованості по кредиту 750 грн; заборгованості по відсоткам 435 грн; заборгованості по простроченим відсоткам 2700 грн; заборгованості по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям 4008,30 грн; трьох відсотків річних від простроченої суми 69,61 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачка не виконала зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідачки на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат 1378 гривень судового збору. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

08 грудня 2015 року названим судом було ухвалено заочне рішення про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) заборгованості за кредитним договором у розмірі 9934,54 долари США та з кожного по 1617 грн. 59 коп. судового збору. Відповідачі [PERSON], Михай ловська Н.Р. звернулися до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в обґрунтування якої зазначали, що вони не отримували копії позовних заяв та про розгляд даної справи не були повідомлені належним чином, а тому не мали можливості надати свої пояснення та докази на підтвердження заперечень проти позову Банку, оскільки не погоджуються із розрахунками заборгованості, наданими позивачем. Відтак, заявники вважають, що рішення суду, ухвалене при заочному розгляді справи, підлягає скасуванню. Зазначили, що копію вказаного рішення вони отримали поштою 24 червня 2016 року, з яким не згідні із зазначених вище обставин. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник заявників [PERSON] при розгляді справи заяву про скасування заочного рішення підтримав та просив її задовольнити із зазначених вище підстав. Заслухавши пояснення адвоката [PERSON], дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, відповідачі [PERSON], [PERSON] про судові засідання, які відбулися 16 листопада 2015 року та 08 грудня 2015 року, не були повідомлені належним чином, а наявність у справі повернутих конвертів із судовими повістками та копіями ухвал про відкриття провадження у справі, позовних заяв з додатками (а.с.31-32, 35-38) суд не приймає до уваги як належний доказ повідомлення про час та місце розгляду справи, оскільки дані конверти були повернуті до суду з причини «за закінченням терміну зберігання», що позбавило відповідачів можливості надати пояснення та докази, які мають істотне значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. За наведених обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON], [PERSON] та скасування раніше ухваленого заочного рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

08 грудня 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 41\~533,03 грн., а саме: тіло кредиту 34\~546,07 грн., відсотки 2\~983,74 грн., комісії 2\~803,22 грн., штрафу 1\~200 грн., а також судові витрати, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. У судове засідання представник позивача не зявився, у поданій письмовій заяві надав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Відповідач до суду не зявилась, про час і місце розгляду справи оповіщена, причин неявки суду не повідомила, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 березня 2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500974046, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит на наступних умовах: сума кредиту 34\~546,07 грн., процента ставка 15,99 % річних; дата остаточного повернення кредиту, яка є датою остаточного припинення нарахування відсотків та комісій 23.03.2020 (а.с. 4-6). За розрахунком позивача, станом на 10.11.2015 заборгованість за договором кредитним договором № 500974046 від 20.03.2015 становить 41\~533 грн. 03 коп., яка складається: заборгованість з повернення кредиту 34 546 грн. 07 коп., заборгованість по відсотках 2 983 грн. 74 коп., заборгованість по комісії 2 803 грн. 22 коп., штраф 1200 грн. 00 коп.(а.с.11). Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 549 ЦК України\~передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові\~\~наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Як встановлено судом, відповідач в односторонньому порядку відмовилася від виконання зобовязання за кредитним договором № 500974046 від 20 березня 2015 року, внаслідок чого за розрахунком позивача утворилася заборгованість в розмірі 41 533 грн. 03 коп., що підлягає стягненню з відповідача. Крім того, з відповідача належить стягнути на користь позивача 1218 грн. 00 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

08 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 листопада 2008 року уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки припинено у серпні 2014 року, спільне господарство не ведеться, з відповідачем мешкають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Сторони неповнолітніх дітей на мають. З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили з серпня 2014 року. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

08 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 грудня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1039. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з вересня 2015 року в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити та не заперечував проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ 127460(а.с.10). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). З\~ матеріалів справи вбачається, що подружні\~ стосунки\~ сторони\~ фактично припинили з вересня 2015 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх\~ відносин між сторонами є\~ справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних\~ причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних\~ відносин, в звязку з чим суд\~ прийшов\~ до\~ висновку, що у даний час шлюб носить формальний\~ характер,\~ подальше спільне\~ життя\~ сторін і\~ збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що\~ шлюб між сторонами\~ повинний\~ бути\~ розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

08 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 22 травня 2009 року у виконачому комітеті Ставчанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 04, між ним та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають із відповідачкою. Сімейне життя не склалося в звязку з тим, що у сторін різні характери та погляди на життя. Між сторонами немає взаєморозуміння щодо багатьох принципових життєвих позицій. В результаті чого між ними втрачено кохання та взаємоповагу. Вказує, що сторони шлюбні відносини припинили з вересня 2015 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть а тому збереження сімї неможливе. Заперечує щодо примирення з відповідачкою. Спору відносно подальшого місця проживання дітей та спільного майна подружжя немає. Підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити. Судовий збір просить не стягувати з відповідачки. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, але від неї на адресу суду надійшла заява про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнає на розірвання шлюбу згідна. Після реєстрації розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі« Гончар». Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] до [PERSON] перебували у шлюбі з 22 травня 2009 року, зареєстрованому у виконачому комітеті Ставчанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 04 (а.с. 4). Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.7-8). Подружніх стосунків вони не підтримують, проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Спору відносно подальшого місця проживання дітей та спільного майна подружжя немає. Їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

08 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 10 червня 1995 року у виконачому комітеті Рубченківської сільської ради Володарського району Київської області за актовим записом № 04, між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Вказує, що причиною розпаду сім'ї, є те, що сімейне життя не склалося в зв'язку із різницею характерів та інтересів, відсутність взаєморозуміння і поваги. Відповідач не піклується про створення сімейних відносин, не дбає про взаємоповагу один до одного. Підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Після реєстрації розірвання шлюбу бажає залишитися на дошлюбному прізвищі «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Також просить не стягувати з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає на розірвання шлюбу згідний. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 10 червня 1995 року, зареєстрованому у виконачому комітеті Рубченківської сільської ради Володарського району Київської області за актовим записом № 04 (а.с. 6). Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.8-9). Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини. Наміру зберегти шлюбні відносини сторони не мають а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved