Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

09.11.2018 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, за яким просить в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію в сумі 56 384 грн. за 1/2 частину вартості будівельних матеріалів, виробів та конструкцій згідно висновку експерта від 30.09.2018 №25-18, що були використані під час будівництва гаражу [ADDRESS] та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач 03 вересня 1994 року з відповідачем уклали шлюб і прожили разом до 2017 року. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між нами припинені, шлюб між ними розірвано згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 травня 2018 року. Під час шлюбу ними було набуто у власність гараж [ADDRESS]. Гараж було оформлено на відповідача, який вона переоформила на третю особу. Оскільки, відповідач провела відчуження належного ним на праві спільної сумісної власності подружжя гаражу наявні підстави просити суд стягнути на мою користь грошову компенсацію. Позивач в судове засідання не з'явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому законом порядку. Представник третьої особи обслуговуючого кооперативу «Автомобільний кооператив №36-А» надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 1994 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 травня 2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Під час перебування у шлюбі подружжям було придбано гараж [ADDRESS], який було оформлено на [PERSON]. Відповідно до довідки Автомобільного кооперативу №36-А від 15.01.2019, гаражний бокс [ADDRESS] знаходився у використанні [PERSON] до 05.11.2018. На даний момент знаходиться у власності [PERSON] згідно акту №17 від 11.11.2018 зборів правління кооперативу №36-А. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений без згоди іншого із подружжя, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і ( або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 Сімейного кодексу України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Також, відповідно до роз'яснень, викладених в п. 30 вищезазначеної постанови, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до частини 1 статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, чи мав один з них чи не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно частини 1 статті 70 цього Кодексу, у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, Закон не пов'язує виникнення у подружжя права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, з наявністю самостійного заробітку (доходу) у кожного з подружжя. Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Згідно довідки КП Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації, повідомлено, що станом на 31.12,12 року в м. Чернігові право власності на гараж [ADDRESS] не зареєстровано. Згідно висновку експерта за результатами проведеного експертного дослідження від 30 вересня 2018 року №25-18 вартість будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, що були використані під час будівництва гаражу [ADDRESS], складає 112 768 грн. Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення грошової компенсації в сумі 56 384 грн. за 1/2 частину вартості будівельних матеріалів, виробів та конструкцій згідно висновку експерта від 30.09.2018 №25-18, що були використані під час будівництва гаражу [ADDRESS] обґрунтовані на законі та підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved