Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

09 березня 2016 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] міської ради, третя особа: [PERSON] державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.3-5). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її вітчим [PERSON], який тривалий час перебував на лікування в КЗ «[PERSON] психіатрична лікарні» ДОР, з діагнозом органічний розлад особистості судинного ґенезу з парафілічним компонентом в формі ексгібіціонізму, в червні 2010 року виписався із лікарні та поїхав у невідомому напрямку. Позивачка у червні 2014 року зверталась до органів міліції щодо зникнення вітчима. Згодом їй повідомили, що 28.07.2011 року на території Ленінського району м.\~Дніпропетровська знайдено труп чоловіка, яким виявися вітчим позивачки. 10 грудня 2014 року позивачка отримала свідоцтво про смерть [PERSON], в якому зазначена дата смерті: приблизно січень 2010 року. У встановлений строк позивачка звернулась до ДДДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті вітчима, але державним нотаріусом їй було відмовлено, у зв'язку із відсутністю документів, що підтверджують факт родинних стосунків. Згодом позивачка встановила, що за життя її мати [PERSON] та вітчим - [PERSON] склали заповіти, якими усе своє майно заповіли позивачці. Спадщину після смерті матері позивачка прийняла належним чином, отримавши свідоцтво про право на спадщину після її смерті. Вдруге позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті вітчима за заповітом лише 29.01.2016 року, у зв'язку із чим, державним нотаріусом ДДДНК їй було в видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного та посилаючись на обґрунтування викладені у позові, позивачка просить суд, визначити їй додатковий строк в три місяці для звернення до ДДДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого приблизно в січні 2010 року. У судове засідання позивачка не зявилась. Про час та місце судового розгляду повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.60). Відповідач в особі свого представника у судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки представника не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без участі представника не надсилав. Третя особа - [PERSON] державна нотаріальна контора в особі свого представника, до суду не зявилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надіслала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без участі свого представника у зв'язку із виробничою завантаженістю (а.с.30). У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Підставою звернення позивача із позовом до суду є захист його особистих прав та майнових інтересів, повязаних із правом спадкування, у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини. Суд зясувавши обставини спору, дослідивши їх наданими доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] (а.с.6-7). Мати позивачки [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (а.с.8). Померла [PERSON] 21 березня 2007 року (а.с.9), спадкоємцями після її смерті були [PERSON] та [PERSON] У період часу із 29 квітня 2010 року по 01 червня 2010 року [PERSON] перебував на лікуванні в КЗ «[PERSON] психіатрична лікарні» ДОР, з діагнозом органічний розлад особистості судинного ґенезу з парафілічним компонентом в формі ексгібіціонізму (а.с.12). Після лікування [PERSON] зник в невідомому напрямку, не підтримуючи зв'язку із [PERSON] 27 червня 2014 року [PERSON] зверталась до органів міліції із заявою щодо розшуку [PERSON] (а.с.12). В березні 2016 року Ленінський ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській обл. їй повідомив, що на території Ленінського району м.\~Дніпропетровська 28.07.2011 року було знайдено труп невідомого чоловіка. 04 липня 2014 року під час проведення пізнавальних заходів особу трупа вказаного невідомого чоловіка було встановлено, ним виявився громадянин [PERSON], [INFO] (а.с.29). В грудні позивачка отримала свідоцтво про смерть [PERSON] серії І-КИ №590628 від 10.12.2014 року, в якому зазначена дата смерті «приблизно січень 2010 року» (а.с.10). Із матеріалів спадкової справи №32/2015 рік (а.с.48-59) встановлено, що за життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] З інформаційної довідки вбачається, що після смерті [PERSON], померлого приблизно в січні 2010 року, складено заповіт, а також те, що свідоцтв про право на спадщину не видавалось (а.с.32-33). Для прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивачка звернулась до державного нотаріуса ДДДНК із заявою про прийняття спадщини 16 січня 2015 року, але йому було відмовлено, у зв'язку із відсутністю факту родинних відносин (а.с.59). 29 січня 2016 року [PERSON] знов звернулась до ДДДНК із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], але державним нотаріусом їй було відмовлено, у звязку із пропуском встановленого строку для прийняття спадщини (а.с.57). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. За ст..1269 ЦК України,спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати протягом шести місяців з часу відкриття спадщини заяву до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку щодо поважності причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини, так як обставини зникнення [PERSON] та тривалість відсутності інформації щодо його місця знаходження та смерті перешкоджали позивачці вчасно реалізувати свої права як спадкоємця. Таким чином суд, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, з позиції належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності надані позивачкою у підтвердження викладених доводів докази, приходить до висновку щодо доведеності поважності причин, за яких позивачка дійсно пропустила строк для прийняття спадщини, тому вважає за можливе надати [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини, достатній для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого приблизно в січні 2010 року, рівний трьом календарним місяцям з часу набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved