overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

07 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд з урахуванням уточнень стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

07 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства Архітектурно будівельного проектування Хмельницької обласної ради про стягнення заборгованості за трудовою угодою в розмірі 6 955 грн. 02 коп. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що за трудовою угодою №1/13К від 20 квітня 2013 року виконувала роботи з прибирання приміщення у Комунальному підприємстві архітектурно будівельного проектування Хмельницької обласної ради. Відповідач заборгував позивачу кошти за трудовою угодою в розмірі 6 955 грн. 02 коп., які [PERSON] просить стягнути в примусовому порядку. В судове засідання позивачка не зявилась, однак представником подано заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги заяви підтримують. Відповідач в судове засідання не зявився, однак представником подано до суду заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги позову визнають. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки як слідує з довідки Комунального підприємства Архітектурно будівельного проектування Хмельницької обласної ради №28 від 4 травня 2017 року підприємство дійсно заборгувало позивачу кошти за прибирання приміщень в розмірі 6 955 грн. 02 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

07 червня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 19 січня 2008 року уклала шлюб з відповідачем. З останнім не зійшлися характерами та поглядами на життя, у звязку з чим виникали суперечки та сварки. Фактичні сімейні відносини припинені в березня 2016 року. З цього часу сімейне життя припинилося і вони проживають окремо., спільне господарство не ведеться. Посилаючись на викладене, просила розірвати шлюб. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Крім того, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 січня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 034338 від 19 січня 2008 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФП № 089667 від 17 грудня 2008 року. Судом встановлено, що причинами розпаду сімї стали відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого в сімї виникали сварки та суперечки. Спільне господарство не ведеться. Строни проживають окремо з березня 2016 року. Шлюб фактично розпався. Відповідач заперечень проти позову не надав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

07 червня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною заявою. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що у державному акті на право власності на земельну ділянку площею 2 га, розташовану в межах території Рівненської сільської ради, що його було видано їй 06 жовтня 2004 року на підставі розпорядження Очаківської райдержадміністрації № 268 від 12 липня 2004 року зазначено її дошлюбне прізвище «[PERSON]», хоча вона на момент видачі цього акту змінила прізвище на «[PERSON]» внаслідок укладення шлюбу. Посилаючись на викладені обставини, просила встановити факт належності їй вказаного державного акту. У судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала повністю. Представник заінтересованої особи - Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області - в судове засідання не з'явився, про причини неявки свого представника заінтересована особа суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 15.11.2003р. (а. с. 6), [PERSON] внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Розпорядженням Очаківської райдержадміністрації № 268 від 12 липня 2004 року [PERSON] у приватну власність було передано земельну ділянку площею 2,00 га в межах території Рівненської сільської ради Очаківського району Миколаївської області за цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства. На виконання даного розпорядження, 06 жовтня 2004 року їй було видано державний акт на право приватної власності на землю, при заповненні якого вказано дошлюбне прізвище заявниці «[PERSON]» (а. с. 9). Вказана розбіжність у написанні прізвища ставить під сумнів належність цього документу саме заявниці. Допитані в ході судового засідання свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що саме заявниці [PERSON] належить вказана вище земельна ділянка. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявницею свого права на нерухоме майно, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що державний акт на право приватної власності на землю від 06 жовтня 2004 року належить саме [PERSON], але при його виготовленні помилково зазначене дошлюбне прізвище заявниці, зважаючи на що вимоги останньої є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

07 червня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 26 квітня 2001 року Куцурубською сільською радою Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння, втрату поваги одне до одного, сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та залишити їй прізвище, що було взяте під час реєстрації шлюбу. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 квітня 2001 року Куцурубською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 3. Зазначений факт підтверджуються дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФП № 059048. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФП № 171208. Причинами розпаду сімї стали відсутність взаєморозуміння, втрата взаємної поваги. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

07 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання. На обґрунтування позову зазначила, що її донька на даний час\~ продовжує навчання у Харківському національному університеті міського господарства імені [PERSON], форма навчання денна, потребує матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Позивач самостійно таку допомогу надати не в змозі. В свідоцтві про народження доньки батьком записаний відповідач. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Донька повністю знаходиться на її утриманні. В звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на повнолітню дитину, що продовжує навчання у розмірі 1/4 частини \~щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), до кінця навчання дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав заяву в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу.\~ Судом встановлено, що сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно довідки Харківського національного університету міського господарства імені [PERSON] від 10.05.2017 року №12221, [PERSON] навчається на денному відділені вказаного навчального закладу, (а.с. 7). Оскільки відповідач має можливість надати матеріальну допомогу, а його дитина потребує\~ її, тому\~ згідно вимог ст.ст. 182, 199 200 Сімейного кодексу України з нього належить стягнути на утримання повнолітньої [PERSON], яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/4 частини \~щомісячно, починаючи з 07 червня 2017 року і до закінчення навчання. \~ \~ \~ \~Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК з відповідача необхідно стягнути судовий збір\~ в розмірі 640 грн. в доход держави, оскільки позивач за законом звільняється від їх сплати. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

07 червня 2017 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 18 лютого 2015 року в Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що відповідач визнав батьківство відносно її сина [PERSON], [INFO]. Шлюб із відповідачем був невдалим із самого початку. За декілька місяців до офіційної реєстрації шлюбу вона здійснювала електронну переписку та онлайн розмови з відповідачем через інтернет ресурс. Після їх зустрічі відповідач запропонувати одружитися, а відтак вони зареєстрували шлюб, не усвідомлюючи того, що є різними за характерами та поглядами на життя. Протягом року після реєстрації шлюбу, вони проживали за місцем її реєстрації. Між ними склались нормальні стосунки, які були дружніми. Однак, за деякий період часу відповідач зібрав свої особисті речі та переїхав проживати в інше житло. Намагаючись зберегти сім'ю, вона пропонувала відповідачу зустрітись, поговорити, однак будь - які її спроби були марними та безрезультатними. Їх сім'я фактично давно розпалася та шлюб існує лише формально. Вона просить розірвати шлюб, оскільки вона, [PERSON], втратила до чоловіка почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, подальше перебування у шлюбі, який більше року існує формально, суперечить її інтересам. В судове засідання, яке було призначено на 28 липня 2017 року о 12.30 год., позивач [PERSON] не з'явилася та подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона підтримує позовні вимоги, проти винесення в справі заочного рішення не заперечує та просить проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку та шляхом опублікування оголошення в газеті «Львівська пошта» №53 (1963) від 08.07.2017 року. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, позивач, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~07 червня 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, який в ході судового розгляду уточнили і змінили щодо предмету, до [PERSON] , треті особи на стороні позивача: Пасічнянська сільська рада, [PERSON] , [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні дорогою та зобов`язати вчинити дії. \~ \~ \~ \~Ухвалою Надвірнянського районного суду від 10 липня 2017 року до участі в розгляді даної справи залучено в якості третьої особи на стороні відповідача [PERSON] \~ \~ \~ \~Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов`язану з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

07 червня 2017 року до суду звернувся [PERSON] з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 03 березня 2012 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Варвинського районного управління юстиції, актовий запис №10. Від цього шлюбу маємо спільну дитину, сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносин з відповідачем припинено через різні погляди на життя, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, зловживає спиртними напоями, з її ініціативи постійно між нами виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня спільна дитина, позивач просив суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, клопотання про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 березня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Варвинського районного управління юстиції, актовий запис №10 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з батьком. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки стосунки між ними як для подружжя є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спору щодо спільно нажитого майна між сторонами на час розгляду справи не має. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

07 червня 2017 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Зазначила, що вона з 21 серпня 1985 року по 11 жовтня 1986 року працювала на різних посадах у Дубівському бурячному пункті Орільського цукрового заводу Харківського виробничо-аграрного об'єднання цукрової промисловості Укрцукропрому, у Краснолиманському сільпо, у Блізнюківській центральній бібліотечній системі, у Блізнюківській районній лікарні. В той час їй була видана трудова книжка на дівоче прізвище «[PERSON]». 01 листопада 1986 року заявник уклала шлюб з [PERSON] та отримала прізвище [PERSON]. З 13 листопада 1986 року по 30 квітня 1999 року вона працювала на Дружківському фарфоровому заводі контролером приймальником. Працівник відділу кадрів цього підприємства в трудовій книжці заклеїв прізвище «[PERSON]» та вказав змінене прізвище російською мовою «[PERSON]». В паспорті прізвище заявника вказано українською мовою «[PERSON]», російською - «[PERSON]». Ці розбіжності в написанні прізвища в україномовному та російськомовному варіанті викликали складнощі в оформленні пенсії заявнику. Вона просить встановити факт належності їй трудової книжки, виписаної на прізвище «[PERSON]». В судовому заявник [PERSON] підтримала свою заяву. У судовому засіданні представник заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області [PERSON] не заперечував проти задоволення заяви в тому випадку, якщо є достатні докази на підтвердження доводів заявника. На підтвердження своїх доводів заявник надала суду свідоцтво про народження, свідоцтво про укладення шлюбу, оригінал трудової книжки, в яку за останнім місцем працевлаштування заявника був внесений застережний запис про зміну її прізвища на «[PERSON]» на підставі свідоцтва про шлюб. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала інспектором відділу кадрів Дружківського фарфорового заводу з 1972 по 1999 роки. Підтвердила, що дійсно [PERSON] працювала на цьому підприємстві, на підтвердження чого надала архівну копію особової картки заявника. Суд, дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі, оригінали документів, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] знайшов своє підтвердження у судовому засідання.

Outcome: approved