overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

09 червня 2016 року позивачка звернулася до суду до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 16 червня 2002 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Купянського міського управління юстиції в Харківській області за актовим записом № 99. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сімї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Спору про місце проживання дітей та майнового спору між ними немає. Позивач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Волосник» Відповідач в судове засідання також не зявилася, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, вимоги позову визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 червня 2002 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Купянського міського управління юстиції в Харківській області за актовим записом № 99 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7 ). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сімя фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дітей та майновий спір відсутній, в звязку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

09 червня 2016 року позивач, ПАТ Альфа-Банк, звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору № 490948138 від 11.11.2015 року. Посилався на те, що 11.11.2015 року між банком та відповідачем укладено угоду про надання особистого кредиту № 490948138. Відповідно до умов договору, банк надав відповідачеві кредит у сумі 69\~165 грн. 30 коп., на строк до 12.11.2020 року. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 86\~059 грн. 38 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 69\~165 грн. 30 коп., заборгованість по відсотках 13 794 грн. 08 коп., штраф 3 100 грн. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач \~[PERSON] у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 11 листопада 2015 року укладений кредитний договір № 490948138. \~ \~ Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 69\~165 грн. 30 коп., на строк до 12.11.2020 року. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 86\~059 грн. 38 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 69\~165 грн. 30 коп., заборгованість по відсотках 13 794 грн. 08 коп., штраф 3 100 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ \~ Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволенню позовних вимог. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

09 червня 2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу постановлено рішення суду, яким позов задоволено, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 07 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 232, проте оскільки позивач [PERSON] при подачі позову до суду судовий збір не сплачувала, та при постановленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати, у суду виникла необхідні в ухваленні додаткового рішення суду. Позивач та відповідач в судове засідання не зявились, з невідомих суду причин, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд вважає за можливе провести розгляд заяви у відсутність сторін, на підставі доказів наявних в матеріалах справи, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України їх присутність не є обовязковою. Дослідивши матеріали, суд вважає, за необхідне з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення з наступних підстав. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Так, з матеріалів справи вбачається, що 17 травня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, при цьому судовий збір, розмір якого відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн., не сплатила, та від його сплати не звільнена. 09 червня 2016 року по зазначеній цивільній справі Новокаховським міським судом Херсонської області постановлено рішення, яки позов задоволено та розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 07 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 232, проте питання про судові витрати, до яких відноситься судовий збір, не вирішено. За таких підстав, суд вважає за необхідне з власної ініціативи ухвалити по справі додаткове рішення, яким стягнути з позивача на користь держави судовий збір в розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір». З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

09 червня 2016 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, вказавши наступне. Вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2002 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Куп'янського міського управління юстиції в Харківській області за актовим записом № 99. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує на те, що їхня сімя фактично розпалась, відповідач працює, має стабільний заробіток, у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на неповнолітніх дітей, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в звязку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до їх повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не проводяться. Позивачка в судове засідання не зявилась по заяві про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не зявився по заяві про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 червня 2002 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Куп'янського міського управління юстиції в Харківській області за актовим записом № 99 ( а.с. 2). Відповідач [PERSON]В.є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. які проживають разом з позивачкою за адресою: Харківська область, м. Купянськ, смт. Куп'янськ-Вузловий, вул. Кутузова, буд. 18, та знаходиться на її утриманні (а.с. 7). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів прибутку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

09 червня 2016 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, вказавши наступне. Вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 2014 року, який зареєстровано виконкомом Петропавлівської сільської ради Куп'янського району Харківської області за актовим записом № 12. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує на те, що їхня сім'я фактично розпалась, відповідач працює, має стабільний заробіток, у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на неповнолітніх дітей, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до їх повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не проводяться. Позивачка в судове засідання не з'явилась по заяві про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився по заяві про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 листопада 2014 року, який зареєстровано Виконавчим комітетом Петропавлівської сільської ради Куп'янського району Харківської області за актовим записом № 12. ( а.с. 7). Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] які проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні (а.с. 3). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів прибутку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

09 червня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначив, що 22 березня 2008 року померла його мати [PERSON], яка була зареєстрована в [INFO], та фактично на день смерті проживала в [INFO]. 29.07.2004 [PERSON] залишила заповіт на імя заявника. У передбачений законом термін заявник не звернувся до нотаріальної контори за прийняттям спадщини, оскільки на момент смерті матері вони постійно проживали спільно, оскільки через стан здоровя вона потребувала стороннього догляду, а відтак вважав, що спадщину прийняв. Просив встановити факт його постійного проживання спільно із [PERSON] на момент її смерті, тобто 22 березня 2008 року. Заявник [PERSON] у судове засідання не прибув, просив вирішувати справу у його відсутність, вимоги заяви підтримав. Представник заінтересованої особи у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], зареєстрований та проживає за адресою: [INFO]. Зі свідоцтва про смерть серії 1-Но № 277506, виданого Жовтневим відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 22.03.2008, вбачається, що [PERSON] померла 22 березня 2008 року, про що вчинено актовий запис № 770. Згідно із довідкою за № 96, виданою ЖБК «ВИЛ-100» від 01.04.2017, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO]. Разом із тим, як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть за № 105 від 22.03.2008, [PERSON] страждала на хронічну мозково-судинну недостатні, церебральний атеросклероз з гіпертонією, що й стало причиною її смерті. Місцем смерті зазначено адресу: м. Маріуполь, пров. Лікувальний, 3-8. При цьому згідно із актом, складеним ОСББ «61 квартал-1», [PERSON] у період з грудня 2003 року і по день свої смерті фактично без реєстрації проживала спільно із [PERSON] за адресою: м. Маріуполь, пров. Лікувальний, 3-8. Своїм заповітом від 29.07.2004 за реєстровим № 2975 [PERSON] зробила розпорядження та все майно, д б воно не знаходилось та з чого б не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерть і на що за законом матиме право, заповіла своєму синові [PERSON] З відомостями Спадкового реєстру, витребуваними судом від 13.09.2017, дані про спадкову справу до майна померлої [PERSON] відсутні. Підсумовуючи наведене, суд вважає, що посилання заявник [PERSON] щодо обставин та періодів його спільного проживання із своєю матірю [PERSON] знайшли своє підтвердження у доказах, досліджених в ході судового розгляду справи, а тому не вбачає підстав для відмови у задоволенні по суті заявлених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

09 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 грудня 2015 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя у неї з Відповідачем не склалося, тривалий час між ними були непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Позивач зазначає, що відносини з Відповідачем зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, поглядах на життя, та збереження шлюбу є неможливим. Дітей сторони не мають, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте її представник подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу у відсутність Позивача. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив задовольнити позовні вимоги та постановити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 грудня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 04 грудня 2015 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом №3263 (а.с.4). З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

09 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

09 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 22 грудня 2012 року. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Однією сімєю проживали до березня 2015 року. Основою розпаду сім'ї послугувало те, що вони мають різні погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння.Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Після розірвання шлюбу просила повернути їй дівоче прізвище Овраменко. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 22 грудня 2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції в Сумській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №121, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 5). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а. с. 6). Як вбачається з позовної заяви, однією сімєю сторони проживали до березня 2015 року. З цього часу сімя фактично розпалася. Основою розпаду сімї послугувало те, що у подружжя було відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим між ними виникали сварки та суперечки. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Прізвище позивачці після розірвання шлюбу необхідно відновити дівоче Овраменко. Від стягнення судових витрат з відповідача позивачка відмовилась, про що зазначила у своїй заяві. На підставі викладеного,

Outcome: approved