Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

07 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, стверджуючи, що 09 серпня 2005 року вона (позивачка) згідно договору, укладеного між нею та дочірнім підприємством «Жилбуд» ОАО «ОДСК» інвестувала будівництво житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Вона, як інвестор в повному обсязі розрахувалася за свій пай з Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Новий». Позивачка зазначає, що будинок в якому знаходиться її квартира прийнято в експлуатацію, однак сертифікат відповідності отримав обслуговуючий кооператив «Житлово - будівельний кооператив «Новий» на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2010 року. У зв'язку з вищенаведеним позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом, згідно якого просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], яка складається з однієї кімнати площею 26,4 кв.м., кухні площею 17,1 кв.м., санвузла площею 5,1 кв.м., коридору площею 13,7 кв.м., балконом площею 0,7 кв.м., лоджією 8,9 кв.м, загальною площею квартири 71,9 кв.м. В судове засідання позивачка та її представник надали заяви про розгляд справи без їх участі, просили позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, були належним чином сповіщені про день і час судового розгляду справи. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що за договором про співробітництво по інвестуванню будівництва житлових будинків від 09 серпня 2005 року, укладеного між ДП «Жилстрой» та [PERSON], остання зобов'язалася здійснити інвестування будівництва 1 кімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.11-13) та в повному обсязі виконала прийняті зобов'язання та сплатила кошти у розмірі 165778 грн. (а.с.14). Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2010 року по справі за позовом Кооперативу до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про визнання дій протиправними та про зобов'язання вчинити певні дії, встановлено, що житловий будинок в якому знаходиться вказане нежитлове приміщення, побудований до того, як ДП «Жилбуд» був визнаний банкрутом, але не був введений в експлуатацію, у зв'язку з чим Кооператив був наділений правами забудовника в частині отримання сертифікату відповідності закінченого будівництвом житлового будинку (а.с.22-25). Згідно пайового договору від 05 лютого 2009 року №76 укладеного між обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Новий» та позивачкою, [PERSON], як член Кооперативу, передала кооперативу пай у вигляді майнових прав на однокімнатну квартиру, будівельний номер [ADDRESS], а також додатковий майновий внесок в сумі 2850,00 грн. Кооператив зобов'язався передати [PERSON], однокімнатну квартиру, будівельний номер [ADDRESS] після отримання сертифіката відповідності (а.с.16-18). Судом встановлено, що [PERSON], як інвестор в повному обсязі розрахувалася за свій пай з Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Новий» (а.с.19). За актом прийому-передачі від 26 листопада 2012 року №76 кооператив передав [PERSON], однокімнатну квартиру, будівельний номер [ADDRESS] (а.с.20-21). Згідно п.8.1 Тимчасового положення «Про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженого наказом Мінюсту України від 07 лютого 2002 року №7/5 (яке діяло на момент спірних правовідносин), оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Із змісту цієї норми вбачається, що у таких випадках відповідний кооператив виступає в якості замовника будівництва, разом з тим, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2010 року встановлено, що замовник будівництва не існує. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч.2 ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ч.2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до вимог ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, а майна, яке підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Відповідно до ст.3 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. При таких обставинах, суд приходить до висновку що обставини, досліджені в судовому засіданні - є наслідком прогалини законодавства, що унеможливило задоволення вимог позивача у позасудовому порядку. Судом також враховується, що ТОВ «Стройтехснаб» надало право ДП «Жилбуд» на ведення робіт на будівництво багатоквартирного житлового будинку на частині земельної ділянки, яка знаходиться в його оренді та відповідно до земельного законодавства України знаходження в оренді земельної ділянки міської ради у однієї особи не виключає можливості, в передбаченому законом порядку, передати її в оренду іншої особи. Отже, на підставі вищевикладеного,

Outcome: approved