Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

07 вересня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 11250 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він 09.08.2016 позичив е відповідачу [PERSON] гроші в сумі 11250 грн., про що відповідач 10.08.2016 року власноручно, в присутності свідків [PERSON], [PERSON]., [PERSON] написав розписку та зобовязувався повернути борг до 01.12.2016. У договорі позики сторонами обумовлена умова про повернення боргу по 4000 грн щомісяця. аторонами Згідно з договором позики відповідач повинен був щомісяця повертати по 4000 грн. Однак у вказаний у борговій розписці строк відповідач гроші не повернув і по даний час ухиляється від виконання грошового зобов'язання, що виникло із договору позики, укладеного між сторонами у формі розписки написаної власноруч [PERSON] В звязку з цим, за захистом своїх прав, позивач змушений був звернувся до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, з підстав наведених у позовній заяві. Просить їх задовольнити, та стягнути на користь позивача з відповідача 11250 грн., 640 грн. сплаченого судового збору, 1900 грн. понесених витрат на надання правової допомоги. Позивач [PERSON] в суді пояснив, що з травня місяця 01.05.2012 року по серпень місяць 2014 року відповідач [PERSON] працював у нього, як у фізичної особи-підприємця, за трудовим договором слюсарем по ремонту автомобілів. Після розірвання 01.08.2014 трудового договору за згодою сторін, [PERSON] продовжував орендувати у позивача приміщення, у якому інструментом підприємця [PERSON] виконував роботи по ремонту автомобілів з метою отримання доходу на власні потреби. Позивач не заперечив, що у 2016 році, приблизно пів року часу, у боксі на ремонті після ДТП знаходився автомобіль марки «Опель Вектра», і, як відомо зі слів відповідача, вказаний транспортний засіб належав швагру відповідача [PERSON] 09.08.23016 [PERSON], будучи на території підприємства автосервісу [PERSON], звернувся до останнього з проханням позичити гроші в сумі 11250 грн. [PERSON], пояснивши, що кошти необхідні для ремонту автомобіля. Позивач, з огляду на тривалі приязні стосунки з відповідачем, погодився дати йому гроші в борг. Наголосив, що на момент передачі коштів [PERSON], яка відбулася на другому поверсі в приміщенні офісу, розташованого на території автосервісу, були присутні мати позивача [PERSON], його рідна сестра [PERSON], які приїхали в цей час на шиномонтаж, а також постійний клієнт автосервісу [PERSON]. Зазначив, що вазані особи були очевидцями отримання відповідачем від позивача грошей в сумі 11250 грн. Пояснив, що в день фактичного отримання позики [PERSON] розписки не написав, мотивуючи тим, що у орендованому ним у підприємця [PERSON], зберігається автомобіль, який може слугувати забезпеченням позики. Позивач пояснив, що ввечері 09.08.2016 проконсультувався з адвокатом, який порадив йому отримати від [PERSON] боргову розписку, оскільки договір застави майна укладати недоцільно, тим більше, що невідомо, хто власник транспортного засобу. [PERSON] ввечері 09.08.2016 зателефонував [PERSON] і запропонував йому зранку 10.08.2016 написати розписку про тримані 09.08.2016 року кошти в борг в сумі 11250 грн. Позивач не заперечив, що перегнав автомобіль марки Опель Вектра, що тривалий час знахожився в боксі його автосервісу до приватного будинку, в якому проживає його сестра [PERSON] і поставив його в гараж, а 10.08.2016 на прохання власника вказаного транспортного засобу [PERSON] повернув останньому цей авомобіль. Позивач наголосив, що відповідач писав розписку власноручно, без будь якого тиску в будинку, де прожаває його сестра [PERSON], яка своїм підписом засвідчила факт отримання позики [PERSON] на розписці відповідача також 10.08.2016 поставила свіій підпис [PERSON] та [PERSON], які були присутні при передачі грошей в сумі 11250 грн. позивачем відповідачу 09.08.2016. В\~судовому засіданні\~відповідач та\~його представник\~[PERSON]\~позовні вимоги\~не визнали,\~пояснивши,\~ що\~договору позики\~[PERSON]\~з [PERSON]\~не укладав,\~жодних грошових\~коштів від\~позивача не\~отримував.\~ [PERSON]\~не заперечив\~той факт,\~що 10.08.2016\~року \~власноруч написав\~боргову розписку\~в присутності\~свідків [PERSON],\~[PERSON].Ю.,\~[PERSON],\~але наголосив,\~що щробив\~це під\~тиском позщивача,\~який 09.08.2016\~перегнав з\~автосервісу до\~гаража своєї\~сестри автомобіль,\~який належить\~[PERSON]\~ Відповідач\~пояснив,\~що він\~офіційно працював\~у підприємця\~[PERSON]\~протягом двох\~років автомайстром\~автосервісу «Автоплюс».\~Пізніше працював\~неофіційно.\~У орендованому\~в позивача\~приміщенні гаражу\~ тривалий\~час \~знаходився на\~ремонті автомобіль\~Опель Вектра,\~який належав\~ швагру\~відповідача [PERSON]\~Оскільки [PERSON]\~самовільно забрав\~цей транспортний\~засіб в\~якості застави\~за вигадані,\~неіснуючі \~борги,\~він,\~[PERSON],\~вимушений був\~написати \~зазначену розписку,\~щоб позивач\~повернув \~[PERSON]\~його транспортний\~засіб.\~ Вказав,\~що з\~приводу незаконного\~заволодіння транспортним\~засобом,\~[PERSON]\~10.08.2018\~через службу\~102\~звертався до\~Нововолинського відділення\~поліції,\~але цього\~ж дня\~написав заяву\~з проханням\~не вносити\~відомомсті по\~вказаному факту\~до Єдиного\~реєстру досудових\~ролзслідувань,\~оскільки конфлікта\~ситуація з\~Касьяном з\~приводу автомобіля\~вичерпана,\~Відповідач та\~його прежставник\~ наголосили,\~що [PERSON]\~фактично не позичав відповідачу грошей, по факту передачі коштів 09.08.2016 не відбулося, а розписка була написана відповідачем 10.08.2016., як гарантія повернення автомобіля, що належав [PERSON] Вважають, що між сторонами не виникли правовідносини, які випливають з договору позики, а тому відсутні правові підстави для стягнення боргу з відповідача за його пиьмовою розпискою. Просять у задоволенні позову відмовити. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], відповідача [PERSON], його представника [PERSON], показання свідків [PERSON].Ю., [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази надані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 10 серпня 2018 року власноручно написав розписку (а.с.3), з якої слідує, що він 09.08.2016 позичив у [PERSON] 11250 грн., які зобовязався повернути позивачу до 01 грудня 2016 року, щомісячно по 4000 грн. Суд,\~з огляду\~на вимоги\~ст.81,\~89 ЦПК України, не вбачає правових підстав взяти до уваги твердження відповідача [PERSON] на заперечення позовних вимог, стосовно застави автомобіля, що не належить [PERSON], оскільки такі доводи не підтвекрджені належними доказами. Показання свідка [PERSON], який доптаний в суді за клопотанням відповідача, вказують лише на наянвість конфлікту між останнім та підприємцем [PERSON] з приводу неповернення йому автомобіля Опель Вектра, що знаходився на ремонті в автосервісі на вулиці Кошового. Ані позивач, ані відповідач не заперечили, що вказаний автомобіль був на ремонті, однак належних доказів того, що вказаним транспонртним засобом, вланиском якого не є відповідач, було забезпечено боргові зобовязання [PERSON], суду відповідачем не надано. Свідку [PERSON] нічого невідомо про позику грошей і виникнення грошових зобовязань відповідача перед позивачем. Він показав, що у нього виник конфлікт з позивачем з приводу неповернення транспортного засобу , який знаходився на ремонті, але чи вказана конфліктна ситуація має яке небудь відношення до позики, в тому числі написання [PERSON] 10.08.2016 письмової боргової розписки, йому не відомо. Відповідно до дослідженого судом висновку про результати розгляду матеріалів по факту повідомлення від гр. [PERSON] від 10.08.2016 року (а.с.42) дійсно в чергову частину Нововолинського відділення поліції 10.08.2016 року надійшло телефонне повідомлення від гр. [PERSON] про те, що з власником автосервісу «Автоплюс» виник конфлікт, власник не повертає йому автомобіль «Опель Вектра», який знаходився на ремонті. В ході перевірки було встановлено, що до приїзду працівників поліції конфлікт було вичерпано, [PERSON] від написання заяви відмовився. Даний факт також підтверджується рапортом чергового Нововолинського ВП, заявою та поясненнями [PERSON] (а.с.42-45). Судом не встановлено факту, що автомобіль «Опель Вектра», належний [PERSON] виступав забезпеченням позову і якимось чином повязаний з договором позики, що укладений між позивачем і відповідачем. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов'язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Про існування між сторнрами договірних відносих стосовно позики коштів і фактичної передачі грошей, підтвердили свідки [PERSON] [PERSON], які були присутні під час передачі коштів і засвідчили цей факт, поставивши свій підпис на особисто написаній відповідачем борговій розписці. Вони в судовому засіданні зазначили, що відповідач написав розписку добровільно, без примусу, ніхто йому не погрожував, з приводу конфлікту між [PERSON] і [PERSON], відомостями не володіють. Відповідач в суді заперечив правдивість показань свідка [PERSON] , мотивуючи тим що вказаний свідок є матірю позивача. Заперечення відповідача в цій чвастині не спростовують показань свідка [PERSON], які суд приймає до уваги, приймаючи рішення у даній справі. За своєю суттю, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи, як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Тобто,оригінал розписки [PERSON] від 09.08.2016, виготовленої власноручно відповідачем, підтверджує, як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов'язання повернути ці кошти [PERSON] до 01.12.2016. Оскільки у визначений у розписці строк кошти [PERSON] повернуті не були, тому позов є підставним та таким що підлягає до задоволення. З огляду на встановлені судом фактичні обставини та надані сторонами докази на їх підтвердження, суд задовольняє позов про стягнення боргу в сумі, що становить 11250 грн. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, а саме сума сплаченого судового збору 640 грн. (а.с.1), та 1900 грн. понесених витрат на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved