overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

07 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 26 жовтня 1991 року у відділ реєстрації актів цивільного стану Хотинського райвиконкому у Чернівецькій області за актовим записом № 76, між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей, один з яких неповнолітній [PERSON], [INFO]. Зазначає, що не проживають однією сімєю. Проживають окремо. Причиною розпаду сімї є те, що в сторін різні погляди на вирішення сімейних проблем та неповага одне до одного. В результаті цього, шлюб набув лише формального характеру. Подальше спільне проживання і збереження сімї з відповідачем не можливе та суперечить інтересам позивача, а тому підтримуючи вищевикладене позивач просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Також просить після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «Гуцул». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить слухати справу за її відсутності та підтримує позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає на розірвання шлюбу згідний. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 26 жовтня 1991 року, зареєстрованому відділ реєстрації актів цивільного стану Хотинського райвиконкому у Чернівецькій області за актовим записом № 76 (а.с.6). Від подружніх відносин у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.7). Проживають окремо, їх шлюб набув формального характеру, а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

07 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що 16 липня 2015 року у виконавчому комітеті Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 25 між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від подружніх відносин у сторін неповнолітніх дітей немає. Причиною розпаду сімї є різниця характерів та відсутність між сторонами взаєморозуміння та довіря. Вказує, що подружні відносини припинені з грудня 2015 року. Спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження сімї з відповідачем не можливе, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Просить судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає на розірвання шлюбу згідний. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 16 липня 2015 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 25 (а.с.4). Від подружніх відносин малолітніх та неповнолітніх дітей у сторін не має. Проживають окремо, їх шлюб набув формального характеру, а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

07 червня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту без номеру від 11.03.2007 року в сумі 13\~818,07 гривень, що складає грн. 590,74 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8\~863,14 грн. заборгованість за відсотками, 3 230 грн.. заборгованість за пенею комісіями, 500 грн. штраф, 634,19 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору кредиту від 11.03.2007 року відповідачеві надано позивачем кредит в сумі 3 000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином не повертає банку суму отриманого кредиту. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором від 11.03.2007 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 13\~818,07 гривень, що складає грн. 590,74 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8\~863,14 грн. заборгованість за відсотками, 3 230 грн.. заборгованість за пенею комісіями, 500 грн. штраф, 634,19 грн. штраф (процентна складова). Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустив істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобовязання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Але, як вбачається з матеріалів справи за порушення позичальником відповідачем [PERSON] - строків за кредитним договором банком одночасно нараховано двічі пеню та штраф. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання ( прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч. 3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності двічі за одне й те саме порушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому, суд в частині стягнення пені в сумі 3\~230 грн. відмовляє. Також, суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрат, понесені позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

07 червня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту без номеру від 31.08.2010 року в сумі 35\~471,40 гривень, що складає 15\~557,84 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16\~696,35 грн. заборгованість за відсотками, 1051,91 грн.. заборгованість за пенею комісіями, 500 грн. штраф, 1\~665,30 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору кредиту від 31.08.2010 року відповідачеві надано позивачем кредит в сумі 16 000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином не повертає банку суму отриманого кредиту. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором від 31.08.2010 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 35\~471,40 гривень, що складає 15\~557,84 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16\~696,35 грн. заборгованість за відсотками, 1051,91 грн.. заборгованість за пенею комісіями, 500 грн. штраф, 1\~665,30 грн. штраф (процентна складова). Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустив істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобовязання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Але, як вбачається з матеріалів справи за порушення позичальником відповідачем [PERSON] - строків за кредитним договором банком одночасно нараховано двічі пеню та штраф. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання ( прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч. 3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності двічі за одне й те саме порушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому, суд в частині стягнення пені в сумі 1051,91 грн. відмовляє. Також, суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрат, понесені позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

07 червня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту за № DNН4КР66931434 від 15.08.2006 року в сумі 42\~217,99 гривень, що складає 1\~932,50 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11\~721,20 грн. заборгованість за відсотками, 26\~077,72 грн.. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф, 1\~665,30 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору кредиту № DNН4КР66931434 від 15.08.2006 року відповідачеві надано позивачем кредит в сумі 2\~845,69 грн. зі сплатою 25,08 % річних. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином не повертає банку суму отриманого кредиту. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором № DNН4КР66931434 від 15.08.2006 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 42\~217,99 гривень, що складає 1\~932,50 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11\~721,20 грн. заборгованість за відсотками, 26\~077,72 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф, 1\~665,30 грн. штраф (процентна складова). Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустив істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобовязання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси як юридичних та фізичних осіб. Відповідно до ст.3 Цивільного Кодексу України загальними засадами цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду за наявності обставин, які мають істотне значення. Суд вважає, що сума пені, яку нараховано позивачем в розмірі 26\~077,72 грн. є несоразмірно великою, а крім того банком нараховано ще штрафні санкції - 500 грн. штраф, 1\~665,30 грн. штраф (процентна складова),що суд у сукупності визнає обставинами, що мають істотне значення. Тому суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

07 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 13 вересня 2014 року. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, вони з втратили один до одного почуття любові та поваги, припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Зберігати сімю позивач не бажає, тому просить суд шлюб розірвати (а.с. а.с 2, 3). Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідачка в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 вересня 2014 р., який зареєстровано Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №\~744, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 13 вересня 2014 року. (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії І-КИ №\~383694 від 13 квітня 2012 року, актовий запис №\~161 (а.с. 8). Позивач та відповідачка втратили один до одного почуття любові та довіри, не знаходять спільної мови, припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Сторони зберігати сімю не бажають, вважають, що вона розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. Спору щодо поділу майна та подальшого мешкання дитини між сторонами на цей час немає. Після розірвання шлюбу дитина залишиться мешкати разом з матірю. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідачки сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

07 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 21 серпня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 239, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили з грудня 2014 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 17), просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 21) Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 серпня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 239, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1- НО № 320309, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.7). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії 1-НО № 699711, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.8). З грудня 2014 року сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. В порядку ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір 551,20 грн. (а.с.2). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

07 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 30 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, за актовим записом № 209. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, повністю втрачено почуття любові і взаємоповаги. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. При чому, просила суд залишити їй прізвище «Глущук». Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони написали заяви про слухання справи у їх відсутності, не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дітей у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Залишити відповідачу прізвище Глущук.

Outcome: approved