Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

07 травня 2014 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 07 травня 2004 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 107 та видано свідоцтво серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені з лютого 2012 року. Основною причиною розпаду сім'ї стала різниця характерів, відсутності між подружжям взаєморозуміння і довіри. У зв'язку з чим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. 05 серпня 2014 року позивач у судове засідання не з'явилась, проте надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з чим суд, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст. 157 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом, у судовому засіданні, у межах заявлених позовних вимог, наявними у справі доказами встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 07 травня 2004 року позивач уклала з відповідачем шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що було зроблено відповідний актовий запис № 107 (а. с. 7). Від шлюбу сторони по справі мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що з лютого 2012 року шлюбні відносини між сторонами припинені. Основною причиною розпаду сім'ї стала різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довіри. Отже, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Спір про поділ майна відсутній. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що подружжя сімейні стосунки не підтримує більше двох років, шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені, суд приходить до висновку, що родина розпалась остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved