Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

09 грудня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просила стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000,00 гривень з дня пред`явлення позову до суду. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем має спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач разом з позивачем та дітьми не проживають, спільне господарство не веде, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, ігнорує свої обов`язки по утриманню та вихованню дітей. Оскільки вона утримує малолітніх дітей, а її коштів не вистачає на належне утримання дітей, у зв`язку з чим вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 28 січня 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні у зазначеному розмірі. 05 березня 2020 року у судове засідання не з`явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, посилався на те, що він офіційно працює, а тому не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від його доходу. 05 березня 2020 року у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від його доходу. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. 03 грудня 2010 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.01.2019. (а.с. 7) У сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.02.2018, та [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6,8). Положенням ч. 1 ст. 12 Закону України Про охорону дитинства визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Сімейний кодекс України передбачає два способи визначення розміру аліментів: у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (стаття 183 СК України) та у твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України). Так, згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 183 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України\~\~27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідач має не постійний розмір прибутків, доходи приховує, а тому просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у сумі 3000,00 гривень щомісячно на двох дітей. В той час, відповідач у судовому засіданні вказав, що він офіційно працює, має постійний дохід та має можливість сплачувати аліменти на утриманні дітей у розмірі 1/3 частини від його заробітку, надавши на підтвердження довідку про розмір заробітної плати, інших доходів не має. З урахуванням того, що\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини,\~та обов`язку обох батьків по утриманню дитини, а також те, що відповідач офіційно працевлаштований, має постійний дохід, суд вважає необхідним позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання\~малолітніх дітей \~у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial