Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

08 лютого 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в особі служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, в якій позивач просить: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] ; стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття; призначити піклувальником [PERSON] . Позовна заява мотивована тим, що відповідач є матір`ю позивача. З раннього віку вихованням позивача займалась його бабуся [PERSON] . Крім позивача у неї на утриманні ще 4 дітей. Дуже давно мама залишила дітей бабусі з дідусем і поїхала до м. Одеси, більше про неї нічого не відомо. У позивача батька немає, а мати покинула його, усунулась від його виховання, у зв`язку з чим він перебуває на обліку служби у справах дітей адміністрації Заводського району як дитина, що опинилась в складних життєвих обставинах. На даний час через бездіяльність матері він не має паспорту, що унеможливлює отримання ним документу про освіту. Бабуся не в змозі доглядати за усіма дітьми і їй у цьому допомагає [PERSON] . Позивач бажає щоб надалі вона піклувалась про нього. Вказане змусило позивача звернутись до суду. 10 лютого 2021 року відкрито провадження в частині позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, призначено підготовче засідання, витребувано документи. 17 лютого 2021 року виправлено описку в ухвалі суду від 10 лютого 2021 року. 17 березня 2021 року залучено до участі у справі [PERSON] як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - призначення її піклувальником [PERSON] . 02 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав, надав пояснення, аналогічні змісту позову. Просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] ; стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття; призначити піклувальником [PERSON] . Представник третьої особи - [PERSON] позов підтримала, вважала доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно позивача, стягнути аліменти у розмірі визначеному позивачем та призначити піклувальником позивача [PERSON] [PERSON] підтримала позовну заяву, підтвердила обставини, викладені в позові, просила призначити її піклувальником [PERSON] . Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзиву до суду не надіслала. Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована ) та ч.ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських справ завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є: мати - [PERSON] , громадянка Росії, батько - [PERSON] (свідоцтво про народження Серії [NUMBER] видане 15 квітня 2010 р. Норильським територіальним відділом агентства реєстрації актів цивільного стану Красноярського краю Росії; свідоцтво про шлюб видане 21 березня 2009 р. Територіальним відділом агентства записів актів громадянського стану Красноярського краю по району Кайєркан м. Норильська Сері [NUMBER] ). Згідно довідки про народження № 2846, виданого 25 лютого 2020 р. Норильським територіальним відділом агентства реєстрації актів цивільного стану Красноярського краю, відомості про батька внесені на основі заяви матері. [PERSON] навчається в Миколаївській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 25 з 3 класу. Вихованням [PERSON] займається бабуся, [PERSON] , яка піклується навчанням, розвитком, станом здоров`я [PERSON] , матеріально його утримує (характеристика від 02.02.2021 № 35 видана директором ЗОШ №25 А.І. Піляєвою). Згідно відповіді Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області від 02.02.2021 № 0-02/50-21, з грудня 2017 року по січень 2018 року [PERSON] знаходилась в розшуку Заводським ВП ГУНП в Миколаївській області як безвісно відсутня. У зв`язку з встановленням її місцезнаходження, розшук було припинено Актовий запис про смерть, складений на ім`я [PERSON] , [INFO] - за період з 01.03.2018 по 25.02.2020 - відсутній (відповідь Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)). Згідно відповіді управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Миколаївській області від 02.03.2021 [PERSON] [INFO] перебуває у розшуку з 09.02.2021. Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, від 19.02.2021, відомостей про перетинання кордону [PERSON] , [INFO] не виявлено. Згідно відповіді УДМС України в Миколаївській області від 19.03.2021, [PERSON] зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться. Допитані в судовому засідання свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що позивач [PERSON] проживає з бабусею і ще чотирьма дітьми. Бабуся ними опікується. Мати дітей - [PERSON] близько трьох років не проживає з дітьми, не опікується ними, вихованням та утриманням не займається. Відтак, встановлено, що мати позивача - [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує медичним доглядом, спілкування з сином не підтримує. Згідно Висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 23.03.2021 р. орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . При цьому, відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Отже зазначені вище фактори, суд розцінює, як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, яка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про позбавлення його матері батьківських обов`язків відносно нього. Окрім цього, судом встановлено, що відомості про батька внесені на основі заяви матері. Таким чином, враховуючи, що суд дійшов висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , останній є дитиною, позбавленою батьківського піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Частиною 1, 2 ст. 63 ЦК України, Опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. [PERSON] подала до суду заяву про призначення її піклувальником і залучення до справи третьою особою. 02 квітня 2021 року до суду надійшло Подання органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 02.04.2021 р., відповідно до якого орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає доцільним встановити піклування над дитиною, [PERSON] , [INFO] та призначити [PERSON] його піклувальником. Таким чином, враховуючи заяву [PERSON] , подання органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про можливість призначення останньої піклувальником [PERSON] . Щодо вимог про стягнення аліментів, суд виходить з наступного: Також суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню вимогу про стягнення з відповідача аліментів, виходячи з наступного. Відповідно дост.166 ч.2 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов`язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності у останнього інших утриманців та інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 3 статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З урахуванням викладеного, та виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), уточнень позивача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на його особистий рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, аліменти слід стягувати починаючи від дня подання позову - 08 лютого 2021 р. і до досягнення дитиною повноліття. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення, виходячи з інтересів дитини. Розподіляючи судові витрати відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з дотриманням положення ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд доходить висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі по 908 грн. за кожну вимогу, а всього 2724,00 грн.

Outcome: approved