Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

08 жовтня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем по справі вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.10.2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. 18 листопада 2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення про розірвання шлюбу. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка зазначає, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, ухиляється від спілкування з дитиною. Позивачка не має інформації, де працює відповідач. Відповідач має можливість надавати допомогу на утримання дитини, він здоровий, нікому не платить по виконавчих листах, інших дітей в нього немає. Просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки -[PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 його доходу (заробітку), починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином, суду надала заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, причини неявки судуне повідомив, заперечень на позов суду не надав. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлене наступне. Відповідач [PERSON] у свідоцтві [PERSON] 1-КИ № 384507 про народження [PERSON], [INFO], зазначений батьком (а.с. 4). Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Жилсервіс-2» від 29.09.2015 року, малолітня [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], тобто разом із матірю позивачкою у справі. (а.с. 6). На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, тобто, визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідач не надає позивачці допомогу на утримання дитини, хоча зобовязаний її надавати, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду із даним позовом, позивачка була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 84, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved