Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

07 серпня 2020 року Відокремлений структурний підрозділ «Рівненський коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» звернувся до Рівненського міського суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг. В обґрунтування позову вказують, що 19 вересня 2014 року між Рівненським державним аграрним коледжем, в особі виконуючого обов`язків директора - Корсуна Ярослава Петровича (Виконавець - згідно договору) та [PERSON] (Замовник), було укладено договір №187-Ю3 про підготовку фахівця в Рівненському державному аграрному коледжі на умовах повного відшкодування витрат на навчання фізичною особою (далі по тексту - Договір). Вказують, що предметом Договору встановлено, що виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника здійснити підготовку [PERSON] (Студент), а саме надати освітню послугу, пов`язану з одержанням вищої освіти на рівні кваліфікаційних вимог до молодшого спеціаліста зі спеціальності «Правознавство» за заочною формою навчання, із терміном навчання 3 роки. Договором сторони передбачили обов`язки Виконавця, серед яких, надати Замовнику освітню послугу на рівні державних стандартів освіти (п. 2.1.). До обов`язків замовника, належало, зокрема, своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у термін, що встановлені цим Договором. Розділом 4 Договору сторони погодили плату за надання освітньої послуги та порядок розрахунків. Так, загальна вартість освітньої послуги за 3 роки становить 12633, 00 грн. Пунктом 4.2. Договору передбачено, що вартість освітньої послуги (за кожен рік навчання) становить по 4211,00 грн. Замовник вносить плату до початку навчального семестру, за семестр, рік або за весь термін навчання. 18 вересня 2014 року наказом № 100-СК Рівненського державного аграрного коледжу «Про зарахування на навчання» [PERSON] зараховано студентом другого курсу заочної форми навчання, на спеціальність 5.03040101 «Правознавство», що відображено в додатку до наказу. Нарахування плати за навчання 2014-2015 навчальний рік: 16.09.2014 за І семестр нараховано 2105,50 - оплачено 0,00; 02.02.2015 за II семестр нараховано 2105,50-оплачено 3400,00 грн.; 2015-2016 навчальний рік: 01.09.2015 за І семестр нараховано 2105,50 - оплачено 0,00; 01.02.2016 за II семестр нараховано 2105,50 - оплачено 3100,00 грн.; 2016-2017 навчальний рік: 01.09.2016 за І семестр нараховано 2105,50 - оплачено 0,00; 01.02.2017 за II семестр нараховано 2105,50 оплачено 0,00. При цьому 03 липня 2015 року наказом № 62-СК Рівненського державного аграрного коледжу «Про переведення студентів на старші курси» [PERSON] було переведено на 3 курс на платну, заочну форму навчання на спеціальність «Правознавство». 22 червня 2016 року наказом № 62-СК Рівненського державного аграрного коледжу «Про переведення студентів на старші курси», [PERSON] було переведено на 4 курс на платну, заочну форму навчання на ту ж спеціальність. Вказують, що з 02 вересня 2016 року проплат за навчання [PERSON] не здійснювалось. Наведені розрахунки підтверджуються бухгалтерською довідкою виданою головним бухгалтером ВСП «Рівненський коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» (правонаступник Рівненського державного аграрного коледжу). Згідно вказаної довідки [PERSON] всього нараховано за навчання 12 211,90 грн. з яких оплачено 6500, 00 грн. Станом на момент відрахування [PERSON] з числа студентів 31.05.2017 та по даний час за навчання останньої виникла заборгованість за надання освітніх послуг перед ВСП «Рівненський коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» у сумі 5 711,90 грн. У зв`язку з цим звертаються до суду з даним позовом. 07 квітня 2021 року представником позивача в судовому засіданні подано клопотання про залишення позовних вимог пред`явлених до [PERSON] без розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовільнити. Щодо строку позовної давності вказав, що перебіг строку починається з дати винесення наказу про відрахування [PERSON] із числа студентів, оскільки [PERSON] зверталась до них із заявою про від термінування сплати коштів за навчання. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав. Просив суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 19 вересня 2014 року між Рівненським державним аграрним коледжем, в особі виконуючого обов`язків директора - Корсуна Ярослава Петровича та [PERSON] , було укладено договір №187-Ю3 про підготовку фахівця в Рівненському державному аграрному коледжі на умовах повного відшкодування витрат на навчання фізичною особою. Предметом Договору встановлено, що виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника ( [PERSON] ) здійснити підготовку [PERSON] (Студент), а саме надати освітню послугу, пов`язану з одержанням вищої освіти на рівні кваліфікаційних вимог до молодшого спеціаліста зі спеціальності «Правознавство» за заочною формою навчання, із терміном навчання 3 роки. Договором сторони передбачили обов`язки Виконавця, серед яких, надати Замовнику освітню послугу на рівні державних стандартів освіти (п. 2.1.). До обов`язків замовника, належало, зокрема, своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у термін, що встановлені цим Договором (п. 3.2.). Розділом 4 Договору сторони погодили плату за надання освітньої послуги та порядок розрахунків. Так, загальна вартість освітньої послуги за 3 роки становить 12633, 00 грн. (п. 4.2. Договору). Пунктом 4.2. Договору передбачено, що вартість освітньої послуги (за кожен рік навчання) становить по 4211,00 грн. Замовник вносить плату до початку навчального семестру, за семестр, рік або за весь термін навчання. 18 вересня 2014 року наказом № 100-СК Рівненського державного аграрного коледжу «Про зарахування на навчання» [PERSON] зараховано студентом другого курсу заочної форми навчання, на спеціальність 5.03040101 «Правознавство», що відображено в додатку до наказу. 03 липня 2015 року наказом № 62-СК Рівненського державного аграрного коледжу «Про переведення студентів на старші курси» [PERSON] було переведено на 3 курс на платну, заочну форму навчання на спеціальність «Правознавство». 22 червня 2016 року наказом № 62-СК Рівненського державного аграрного коледжу «Про переведення студентів на старші курси», [PERSON] було переведено на 4 курс на платну, заочну форму навчання на ту ж спеціальність. 02 вересня 2016 року проплат за навчання [PERSON] не здійснювалось, що підтверджується бухгалтерською довідкою виданою головним бухгалтером ВСП «Рівненський коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» Згідно вказаної довідки [PERSON] всього нараховано за навчання 12 211,90 грн. з яких оплачено 6500, 00 грн. Станом на момент відрахування [PERSON] з числа студентів 31.05.2017 та по даний час за навчання останньої виникла заборгованість за надання освітніх послуг перед ВСП «Рівненський коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» у сумі 5 711,90 грн. Щодо залишення вимоги Відокремленого структурного підрозділу «Рівненський коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг без розгляду то суд зазначає наступне. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. За таких обставин, враховуючи подану заяву, суд приходить до висновку, що позовну вимогу необхідно залишити без розгляду. Щодо позовної вимоги Відокремленого структурного підрозділу «Рівненський коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг, суд вказує. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Статтею 901 ЦК України\~передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою\~статті 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2\~ст. 625 ЦК). Враховуючи вищенаведене, а саме те, що відповідач внаслідок неналежного виконання умов укладеного між сторонами договору допустив заборгованість перед позивачем, тому у останнього є всі підстави відповідно до Договору № 187-ЮЗ вимагати погашення відповідачем існуючої заборгованості. Разом з тим, сторона відповідача просить застосувати наслідки позовної давності у цивільній справі. Відповідно до\~статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно\~статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 4, 5\~статті 267 Цивільного кодексу України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Початок перебігу позовної давності визначається відповідно до правил\~статті 261 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1\~статті 261 Цивільного кодексу України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. 5\~ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Тобто початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 13 лютого 2018 року у справі №910/9452/17. Як вбачається із бухгалтерської довідки, позивачу було відомо про порушення зобов`язань відповідачем 02.09.2016 року, тобто з моменту початку навчального року. З даним позовом до суду позивач звернувся 07.08.2020. Частиною 4\~ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Щодо посилання представника позивача на ту обставину, що [PERSON] зверталась до них із заявою про відтермінування проплати коштів, то суд не приймає її до уваги. Оскільки договір від 19.09.2014 року укладався з [PERSON] , а не з [PERSON] . Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів того, що позивач приймав рішення про відтермінування сплати коштів суду надано не було. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, який закінчився 02.02.2020 року (через три роки після виникнення та нарахування заборгованості), що заява відповідача про застосування строку позовної давності у даній цивільній справі є обґрунтованою, відтак необхідно відмовити в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed