Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

08 січня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 59947 грн. 50 коп. В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] 03.10.20011 року було складено розписку про факт отримання від [PERSON] ( на даний час [PERSON]) грошової суми в розмірі 7500 доларів США, що на момент сплати за курсом НБЦУ становило 59795 грн. 25 коп. Вказані кошти не є відшкодуванням присудженої до стягнення з [PERSON]. на корист [PERSON] моральної шкоди, оскільки станом на день передачі крштів між сторонами не уснувало жодних зобов»язальних відносин з приводу надання [PERSON] коштів на проведення [PERSON] косметичних операцій, тому просила стягну суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 59947 грн. 50 копа. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача подала письмові заперечення проти позову та зазначила, що між сторонами не виникали цивільно-правові відносини, відповідачка не набула майна позивачки і не зберігала його без достатньої правової підстави, а позивачка добровільно відшкодувала спричинену злочином шкоду, тому просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 травня 2011 року [PERSON] було засуджено за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (надалі - КК України) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, остаточне покарання було визначено у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України [PERSON]. було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на засуджену обов'язків, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України. З [PERSON]. було стягнуто на користь потерпілої [PERSON] 20 000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, на користь фінансового відділу виконавчого комітету Чернігівської міської ради 4 066,35 грн. у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі стаціонарним лікуванням потерпілої. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON]. про відшкодування матеріальної шкоди було відмовлено. 06 вересня 2011 року вироком Апеляційного суду Чернігівської області вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 травня 2011 року в частині призначеного покарання та розв'язання цивільних позовів було скасовано та постановлено новий вирок, за яким [PERSON]. було призначено покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк З роки. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, остаточне покарання було визначено у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. З [PERSON]. було стягнуто на користь потерпілої [PERSON] 50 000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, на користь Чернігівського обласного бюджету 2 902,65 грн. та на користь міського бюджету м. Чернігова 1 163,70 грн. у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі стаціонарним лікуванням потерпілої. В решті вирок місцевого суду було залишено без змін. [PERSON] було складено розписку від 03 жовтня 2011 року про отримання від [PERSON]. грошової суми у розмірі 7 500,00 доларів США на проведення лікування та косметичних операцій (а.с. 4). 03.10.20011 року [PERSON] подала касаційну скаргу на вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 06.09.2011 року, де зазначила, що після постановлення апеляційним судом вироку їй в повному обсязі батьками [PERSON]. сплачені кошти необхідні для косметичної операції, а це 7500 доларів США, про що остання написала відповідну розписку (а.с. 9). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних і від 13 грудня 2011 року вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 06 вересня 2011 було змінено : на підставі ст. 75 КК України [PERSON]. було звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Згідно ст. 76 КК У»: засуджену було зобов'язано в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти останню про зміну проживання і роботи та періодично з'являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції. У решті вирок було залишено без змін. [PERSON], на підставі поданої нею заяви від 19 вересня 2011 року, 27 січня 2012 було отримано виданий Апеляційним судом Чернігівської області виконавчий лист про стягнення з [PERSON]. 50 000,00 грн. від 16 січня 2012 року. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 травня 2013 року кримінальній справі № 1/2506/111/11 [PERSON] було відмовлено у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа № 1/2506/111/11 від 16 січня 2012 року про стягнення з [PERSON]. на користь [PERSON] 50 000,00 грн. моральної шкоди таким, що не під виконанню. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 11 липня 2013 року постанову Деснянського районне суду м. Чернігова від 22 травня 2013 року у кримінальній справі № 1/2506/111/11 залишено без змін. Таким чином, станом на 03 жовтня 2011 року між позивачем та відповідачем не існувало жодних зобов'язальних відносин з приводу надання [PERSON]. коштів на проведення [PERSON] косметичних операцій, позивачка та відповідачка не укладали між собою жодного правочину. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Зокрема, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 4 ЦПК України, визначені способи захисту, які застосовуються судом, зокрема здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, з підстав заявлених позивачем, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed