Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

08 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON], треті особи - Виконавчий комітет Покровської районної у місті Ради в особі відділу реєстрації місця проживання громадян, [PERSON] в якому просила: визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловою квартирою [ADDRESS]. В обґрунтовування позовних вимог вказала, що на підставі свідоцтва про право власності нерухомого майна [NUMBER], [PERSON] володіє 1/3 частиною квартири, яка розташована за адресою : [ADDRESS]. Також відповідно до свідоцтва про право власності вищевказаною квартирою 1/3 частиною її володіє донька позивача [PERSON], та 1/3 частина вищевказаної квартири належала чоловіку позивача [PERSON], який помер [INFO]. Позивач вступила у спадщину та прийняла 1/3 частину спадщини, після померлого чоловіка. Відповідно до довідки про склад сім'ї за адресою: [ADDRESS], крім позивача [PERSON] та [PERSON], також зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідач за місцем реєстрації у вищевказаній квартирі не проживає з 2014 року. Всі комунальні послуги сплачує позивач, у зв'язку із чим несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг, тому вимушена звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою від 26 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в спрощеному проваджені на 10 грудня 2018 року, також за клопотанням позивача , її звільнено від сплати судового збору. 10 грудня 2018 року розгляд справи відкладено до 16.01.2019 року , у зв'язку із неявкою відповідача та третіх осіб. 16 січня 2019 року розгляд справи відкладено до 29.01.2019 року , у зв'язку із неявкою відповідача та третіх осіб. Ухвалою від 29 січня 2019 року розгляд справи відкладено на 18 лютого 2019 року, у зв'язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачам повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Треті особи Виконавчий комітет Покровської районної у місті Ради в особі відділу реєстрації місця проживання громадян, [PERSON] - кожен окремо звернулися із заявами про розгляд справи в їх відсутність. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріли справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зазначений власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 19.02.1999 року, також в свідоцтві зазначені члени його сім'ї : [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON]. Згідно акту про не проживання, в квартирі [ADDRESS], який посвідчений ТзОВ «УЮТ-2011» від 30.08.2018 року, відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2014 року. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч. 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи факт належності квартири позивачеві на праві особистої приватної власності, не проживання відповідача більше одного року у житловому приміщенні, який є підтвердженим, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування цим житлом, та право позивача, в силу ст. 150 ЖК України, як порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved