Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

08 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Межиріцької сільської ради, в якому просить , з урахуванням уточнень від 28 січня 2019 року, визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 3,789 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Межиріцької сілької ради, яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 100733, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 17.12.2002 року за № 16/02, в порядку спадкування за законом після померлого батька. Позов обґрунтовано тим, що 21 липня 2015 року помер батько позивача [PERSON], після якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 3,789 га (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Межиріцької сільської ради. На випадок своєї смерті [PERSON] за життя залишив заповіт, згідно якого вищезазначену земельну ділянку заповів [PERSON]. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.04.2018 року до зазначеного заповіту застосовано наслідки нікчемного правочину та скасовано державну реєстрацію вказаного заповіту. У встановлений законом строк, позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначену земельну ділянку. Таким чином, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав, як спадкоємця. Позивач в судове засідання не зявилась. Від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з?явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою Другої павлоградської державної нотаріальної контори від 05.10.2018 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 21 липня 2015 року її батька [PERSON], у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, площею 3,789 га, яку було передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на вищезазначене спадкове майно (а.с.9,34). За життя, [PERSON], склав заповіт від 18 лютого 2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 36, яким належну йому на підставі особистої приватної власності земельну ділянку, площею 3,789 га (пай № 1276), що розташована на території Межиріцької сільської ради, яка призначена призначена для ведення особистого селянського господарства та яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належить на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДП № 100733, заповів [PERSON], [INFO] (а.с.28). Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року, застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину заповіту [PERSON] від 18 лютого 2015 року, посвідченого секретарем виконкому Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області [PERSON] за реєстровим номером № 36 та скасовано державну реєстрацію вказаного заповіту. Відповідно до ст.ст.1216,1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з матеріалів справи, померлому [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,789 га, розташована на території Межиріцької сільської ради, на підставі державного акту від 17 грудня 2002 року (а.с.10). У відповідності до ст. 1225 ЦК України та згідно п.10 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після померлого батька [PERSON] відповідають чинному законодавству, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved