Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

09 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.12.2015 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобовязавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 13\~885,43 грн. (а.с.а.с. 3 5, 68, 70, 74 75). Представник позивача до суду не зявився, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за його відсутності (а.с. 66). Відповідач до суду також не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.12.2015 року між сторонами було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукта кредитних карток, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 14\~503,39 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (18% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.а.с. 7 56). Відповідач неналежно виконував свої зобовязання з повернення кредитних коштів та процентів за ними, і у нього перед позивачем станом на 15.09.2016 року утворилася заборгованість у сумі 13\~885,43 грн. відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с. 6), а саме: -основна заборгованість 11\~208,06 грн.; -проценти 453,96 грн.; -пеня та комісія 1\~344,96 грн.; -штраф за пунктом 2.2 генеральної угоди 878,45 грн. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обовязки з повернення кредиту, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобовязань у розумінні приведеної норми. За правилами, визначеними кредитним договором у разі порушення відповідачем зобовязань, покладених договором, він несе перед позивачем відповідальність у виді сплати додаткових обовязкових платежів (штраф). Зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує свої обовязки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а також процентів за кредитом, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з цим позовом. Частиною 1 статті 14 ЦК передбачено, що цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК зобовязання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно предявляються. Згідно зі статтею 611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити. У порядку статті 88 ЦПК суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача компенсацію судових витрат у сумі 1 378,00 грн. (а.с.а.с. 1, 2).

Outcome: approved