Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

10.05.2019 р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до Фасівської сільської ради Київської області (далі-відповідач) про визнання права на власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування позовних вимог, позивач вказала, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилась спадщина на: житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Спадкоємцем за заповітом є позивач, яка спадщину прийняла. Проте, нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане вище нерухоме майно, оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно, тому для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду. Позивач просить: визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 88,7 кв. м., житловою площею 30,0 кв. м. (літ. А), на господарські будівлі та споруди: веранда (літ. а), погріб (літ. Б), сарай (літ. В), №1 колодязь, №2 ворота з хвірткою, №3 огорожа. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 13.05.2019 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.06.2019 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Також даною ухвалою суду у порядку вимог ст. 84 ЦПК України витребувано від державного нотаріуса Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , отриманої судом 12.06.2019 р. У підготовче засідання позивач не з`явилася, в позові просила розгляд справи проводити у її відсутність. Від відповідача надійшов відзив, яким позов визнав, розгляд справи просив проводити у відсутність представника. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 28.05.2015 р. Виконавчим комітетом Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис № 9 (а.с. 9), яка була зареєстрована та проживала до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с. 11). Після її смерті відкрилась спадщина на: житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до заповіту від 12.06.2007 р. посвідченого секретарем виконкому Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області Петрович В.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 31, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] - позивачці у справі (а.с. 10). Як вбачається із спадкової справи №354 за 2015 рік до майна померлої [INFO] . [PERSON] , заведеної Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області, із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] (аркуш спадкової справи 1). 12.04.2018 р. завідувачем Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області Омельчук К.А. листом № 634/02-31, відмовлено позивачці у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно (а.с. 20). Так, з виписки з погосподарської книги №3 за 2016-2020 роки слідує, що головою домоволодіння в [ADDRESS] є [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 12). Згідно рішення Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області №12-2-VІІ скликання від 17.11.2015 р. «Про перейменування вулиць», вулицю «Леніна» перейменовано у «Садова» (а.с. 19). Згідно технічного паспорта, до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , входить: житловий будинок загальною площею 88,7 кв. м., житловою площею 30,0 кв. м. (літ. А), господарські будівлі та споруди: веранда (літ. а), погріб (літ. Б), сарай (літ. В), №1 колодязь, №2 ворота з хвірткою, №3 огорожа (а.с. 13-17). Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок, в графі «Рік побудови» зазначено: 1991. Порядок реєстрації права власності на домоволодіння та житлові будинки в той час було врегульовано Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.95 р). В той же час відповідно до пункту 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Відповідно до пункту 4 Інструкції реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Відповідно до частини другої пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Зі змісту вказаних норм можна дійти висновку, що дія вказаної Інструкції не поширювалась на сільські населені пункти, а тому домоволодіння, власником якого була померла [PERSON] не підлягало реєстрації відповідно до норм діючого на той час законодавства. Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, а також зазначено, що статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. А згідно п/п.2,3 п.5 Постанови Пленуму цього ж суду від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. З огляду на вказані обставини вищезгадана виписка з погосподарської книги Фасівської сільської ради є доказом належності вказаного домоволодіння на праві власності [PERSON] . Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Книги шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як передбачено ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом майна померлої [INFO] [PERSON] , спадщину прийняла, інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні, до складу спадщини увійшов житловий будинок, щодо якого нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судові витрати по оплаті судового збору, не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову, а також позивач просила судові витрати покласти на неї. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved