Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

07 березня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаним позовом до [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області, уточнивши позовну заяву, просив встановити факт його проживання однією сімєю із вітчимом [PERSON] та визнати його право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, на яку мав право [PERSON] Обґрунтовуючи позов послався на те, що 30 серпня 2008 року помер його вітчим [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на все майно та усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За життя вітчим мав право на земельну частку (пай) площею 2,69 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Перемога», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай). У видачі свідоцтва про право на спадщину по закону на земельну ділянку (пай), нотаріус відмовив, через відсутність правовстановлюючого документа на зазначену земельну ділянку та відсутність документів, що підтверджують родинні відносини [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовільнити в повному обсязі із підстав зазначених в уточненій позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні спору покладався на розсуд суду (а.с. 39). Представник третьої особи Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не зявився, в своїх письмових поясненнях просив розглядати справу у його відсутність (а.с.40-41). Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд встановив. 30 серпня 2008 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 112122 від 01 вересня 2008 року (а.с. 16). За життя [PERSON], згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0219323, мав право на земельну частку (пай) площею 2,69 умовних кадастрових гектарів, із земель колишнього КСП «Перемога», що розташована на території [PERSON] сільської ради Миргородського району. Даний факт підтверджується листом Управління Держгеокадастру у Миргородському районі Полтавської області від 16.02.2018. В якому зазначено, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Перемога» на імя [PERSON] видавався сертифікат серії ПЛ № 0219323 (а.с.18). На даний час отримати правовстановлюючі документи (їх дублікат) на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент його смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Судом беззаперечно встановлено, враховуючи пояснення свідків [PERSON], [PERSON], які обєктивно підтверджуються довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 12.02.2018, погосподарською книгою, (а.с. 7-15,17), що [PERSON] постійно проживав однією сімєю із вітчимом [PERSON] та був зареєстрований на день смерті із спадкодавцем. Інші спадкоємці [PERSON] відсутні. Статтею 12, 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Постановою від 19.02.2018 приватного нотаріуса [PERSON], відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) та відсутності документа, що підтверджує їх родинні відносини (а.с. 20). Згідно розяснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Відповідно до\~ч.\~2\~статті 315\~ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] не заявляв про відмову від прийняття спадщини після смерті вітчима, відтак вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Участь у справі як відповідача [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області передбачена розясненнями п.24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику про спадкування» від 30.05.2008 № 7 і зумовлена тим, що орган місцевого самоврядування вправі предявити вимогу про визнання вищезазначеної спадщини відумерлою. Спадщина може бути визнана відумерлою та передана у комунальну власність в порядку визначеному ст. 1277 ЦК України і тому саме територіальна громада в особі [PERSON] сільської ради за місцем відкриття спадщини (ст. 1221 ЦК України) є відповідачем по справі. Відповідно до ч. 2 п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Оскільки державний акт не видано, то є дійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя померлого. Отже, враховуючи те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Перемога» серії ПЛ № 0219323 відсутній тому з метою оформлення спадщини необхідно встановити за спадкоємцем [PERSON], право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер 30 серпня 2008 року, що складається з права на отримання земельної частки (паю) на території [PERSON] сільської ради Миргородського району площею 2,69 умовних кадастрових гектарів, право на яке мав [PERSON] згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Перемога» серії ПЛ № 0219323, виходячи з положень ст. 16 ЦК України, якою передбачено способом захисту цивільних прав та інтересів - визнання права. За таких обставин позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і тому підлягають до задоволення в повному обсязі. В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з розяснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved