Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

08.11.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обгрунтування своїх позовних вимог, зазначає, що 28 липня 2012 р. між ним та [PERSON] (надалі - Відповідач) було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого, позивач передав Відповідачу грошову позику в розмірі 10 000 грн. пiд 3 % щомiсячної сплати вiдсотку на залишкову суму з щомісячною виплатою відсотків строком на 1 рік 6 місяців. 09.11.2013 року відповідач повернув 2000 грн. Сума заборгованості за договором позики становить 8000 грн., відсотки становлять за 2014 р. - 280 грн., 2015 р. - 1600 грн., 2016 р. - 2280 грн., 2017 р. - 480 грн., а всього 4640 грн. В добровільному порядку [PERSON] відмовляється повертати борг та відсотки, тому позивач був вимушений звернутися до суду, за захистом своїх прав. Також позивачка просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 551,20 грн. 24.01.2017 позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, збільшивши суму заборгованості по відсоткам - 4640 грн.. Позивач [PERSON] до суду не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просить задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що дану справу можливо вирішити в заочному порядку зі згоди позивача на підставі наявних в ній даних доказів. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, згідно розписки 28.07.2012 року [PERSON] отримав у борг у позивача кошти в сумі 10000 грн. зі сплатою відсотків в сумі 3% щомiсячно на суму залишку (а.с.6). У відповідності до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно з частиною 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У відповідності до частини 1 статті 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України, встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач своїх зобов'язань за договором позики не виконав, грошових коштів , отриманих у борг за розпискою, у строк та в порядку, що в ній встановлені, позивачу не повернув, тому позовні вимоги в частині стягнення коштів в рахунок погашення боргу за борговою розпискою підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно розрахунку від 17.02.2017 р. заборгованість відповідача по відсоткам складає 4640 грн. (а.с.22-23), яку суд вважає за необхідне також стягнути на користь [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved