Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

08 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Гірничого коледжу (далі - Коледж) Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії. В обґрунтування позову зазначив, що наказом про зарахування № 44 від 11.08.2014 він був зарахований на 1 курс денної форми навчання Коледжу з 01.09.2014 по 30.06.2018. Батько позивача [PERSON] працював на шахті «Ювілейна» ПАТ «Євраз Суха Балка» в підземних умовах протягом 19 років 04 місяців, а тому з огляду на це позивач вважав, що набув право на отримання з вересня 2014 року стипендії в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб на підставі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Однак, позивачу виплачувалася лише академічна стипендія, в зв'язку з чим утворилася заборгованість за період з вересня 2014 року по грудень 2016 року на загальну суму 15452,71 грн., яку просив стягнути на його користь. Крім того, просив стягнути суму інфляційних витрат в розмірі 758,21 грн. за період 2014-2016 роки. Позивач в судове засідання не з'явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] навчається у Гірничому коледжі Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» на бюджетній основі, на денній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2014 по 30.06.2018 (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження серії І-КИ № 027505, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с.15). Як вбачається з довідки № 321 від 19.06.2014, виданої ПАТ «Євраз Суха Балка», [PERSON] має підземний стаж роботи у зазначеному підприємстві більше 19 років (а.с. 8). Згідно довідки Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», [PERSON] у період з вересня 2014 року по серпень 2015 року нараховувалась академічна стипендія у розмірі 649 грн. щомісяця, загальний розмір складає 7788 грн., за період з вересня 2015 по грудень 2016 року - 733,96 грн. на суму 11742,36 грн. (а.с.7). Згідно з ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищому навчальному закладі за денною формою навчання, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, встановлено право осіб, батьки яких є шахтарями та мають стаж підземної роботи не менше 15 років на «зарахування поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб». Зазначена норма права не суперечить положенням ст. 3 Закону України «Про вищу освіту», згідно якої держава гарантує особам, які навчаються у вищих навчальних закладах, пільги та соціальні гарантії у порядку, встановленому законодавством. Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі 1378 гривень. Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі: з 1 січня по 31 серпня 2015 року - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень. Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень. Таким чином за період з вересня 2014 року по грудень 2016 року включно, розмір соціальної стипендії, який дорівнює розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, становить 37390,00 грн. За період з вересня 2014 року по грудень 2016 року [PERSON] отримав академічну стипендію разом з індексацією на загальну суму 21937,29 грн. Враховуючи викладене та з огляду на те, що на день винесення рішення редакція ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не змінена та не виключена із Закону, суд приходить до висновку, що позивач мав право на призначення йому стипендії у розмірі, визначеному Законом, тобто у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, та на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума заборгованості у розмірі 15452,71 грн., із розрахунку 37390,00 грн. - 21937,29 грн. Щодо позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушення строків виплати соціальної стипендії суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі стипендії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - Коледжем) добровільно чи на виконання судового рішення. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідач несе відповідальність за втрату частини доходів [PERSON], у зв'язку з порушенням встановлених строків виплати соціальної стипендії, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація втрати частини доходу у розмірі 758,21 грн., відповідно до наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору в сумі 640,00 грн. (а.с.1) та на правову допомогу в сумі 2900 грн. (а.с. 30-31).

Outcome: approved