Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

07 вересня 2018 року позивач та його представник звернулися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що позивач з 07 серпня 1984 року по 25 червня 1993 року, та з 11 листопада 1997 року по 12 травня 2016 року працював на підприємстві «Криворіжсталь», правонаступником котрого є ПАТ «АрселорМіталл Кривий Ріг». Так як позивач значний час працював в умовах де мало місце вплив небезпечних виробничих чинників у нього погіршився слух в результаті чого в останнього виникла хвороба професійного характеру, а саме професійне захворювання: «Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ ступеня (легка ступінь зниження слуху) за кваліфікацією [PERSON] та [PERSON], ступінь втрати професійної втрати працездатності 10%. В результаті отримання хронічного професійного захворювання, позивач втратив можливість жити повноцінним життям. Хвороба яку позивач отримав є невиліковною і постійно з плином часу загострюється. Так, відповідно до виписки із картки стаціонарного хворого від 25 вересня 2017 року, процент втрати професійної втрати працездатності вже становить 20%. Таким чином процент втрати слуху збільшується, що свідчить про те, що позивач втрачає можливість чути. Таким чином позивач вважає, що відповідач в результаті своєї діяльності завдав його здоров'ю шкоди, яку він оцінює у 80000,00 гривень. Будучи присутніми у судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити. Присутня у судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі, з підстав, викладених у наданому до суду відзиві на позовну заяву, вважаючи їх необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (а.с.4, 5) працював на підприємстві відповідача з 07 серпня 1984 року по 25 червня 1993 року, та з 11 листопада 1997 року по 12 травня 2016 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями трудової книжки позивача (а.с.7-9), та архівної довідки (а.с.6). Згідно з п.16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26 серпня 2016 року професійне захворювання виникло за таких обставин: [PERSON] працюючи з 16 листопада 2012 року по 12 травня 2016 року такелажником (в кар'єрі та на відвалах), вагонної служби, дільниці з експлуатації вагонів управління залізничного транспорту гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» здійснював роботи по стропуванні і підйому рухомого та спецрухомого складу, його деталей, вузлів при ліквідації браків, аварій за допомогою спеціальних пристосувань (горбуші, лягуш, накатувальних черевиків), при виконанні робіт підпадав під дію шуму, параметри якого перевищували допустимі величини через недосконалість робочого місця. А також працюючи на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 11 березня 1997 року по 01 липня 2010 року вантажником в залізничному цеху №1, виконував роботи, пов'язані з впливом шуму, показники якого перевищували нормативи. Відповідно до п.17 вказаного вище Акту причиною виникнення професійного захворювання визначено рівень шуму еквівалентний рівень шуму складає 82дБА при граничнодопустимому рівні 80дБА по ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку». На інших підприємствах, зазначених в п.16: еквівалентний рівень шуму складає 81-85дБА при граничнодопустимому рівні 80дБА по ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку» (а.с.10-12). 04 серпня 2016 року медичним висновком Державної установи «Інститут медицини праці Національної Академії медичних наук України», позивачу було встановлено професійне захворювання: «Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ ступеня (легка ступінь зниження слуху) за кваліфікацією [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Первичним оглядом МСЕК 10 листопада 2016 року [PERSON] встановлено 10% втрати професійної працездатності з 31 жовтня 2016 року до 01 листопада 2017 року (а.с.14). Повторним оглядом МСЕК 30 жовтня 2017 року [PERSON] встановлено 20% втрати професійної працездатності з 09 жовтня 2017 року до 01 листопада 2019 року (а.с.35-36). Згідно ч.4 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Крім цього, суд не може погодитись із запереченням представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими та небезпечними факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити безпечні умови для праці. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Таким чином, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є належним відповідачем по справі. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно ст.237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Частиною 3 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. У відповідності до ст.4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Свої моральні страждання, пов'язані з ушкодженням здоров'я на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» позивач оцінює в розмірі 80000,00 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазнав ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, у зв'язку з чим отримав 20% втрати професійної працездатності. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан здоров'я, тяжкість професійного захворювання, настання у зв'язку з цим негативних змін у житті, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювання. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 20000,00 гривень. Щодо вимоги про стягнення 80000,00 гривень, то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривні. На підставі викладеного, та

Outcome: partial