Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

09.12.2014р. до Савранського районного суду Одеської області надійшов зазначений позов. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що з 26.01.2013р. сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Після укладення шлюбу позивач [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]., яка перебуває на утриманні позивача. Сторони припинили шлюбні відносини. Проживають в одному домогосподарстві однак не ведуть спільного господарства. Причиною припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем стало систематичне зловживання відповідачем спиртними напоями, що виникало по приїзду відповідача з відряджень. Також однією з причин припинення шлюбно-сімейних відносин були непорозуміння з приводу відсутності взаємоповаги між сторонами, відмінність характерів, різницю в планах на майбутнє спільне життя. Тривалий час позивач намагалась зберегти сім'ю, шляхом примирення з відповідачем, однак дії [PERSON] не дали результатів. Позивач вважає. Що примирення між сторонами не можливе та зашкодить інтересам обох сторін та їх неповнолітній дитині. Просить суд розірвати шлюб та визначити місце проживання доньки разом з матір'ю. 02.02.2015р. [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги наполягала на їх задоволенні в повному обясзі. [PERSON] 02.02.2015 року в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку сторін, викладені ними у безпосередньо в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні стосунки, кроків до примирення сторони не здійснюють. Причиною припинення шлюбних стосунків стали сімейні сварки, що виникали на грунті зловживання відповідачем алкогольними напоями, непорозуміннями, що виникали на грунті різності характерів сторін та поглядів на спільне життя. Шлюб носить формальний характер та порушує інтереси сторін, а також інтереси неповнолітньої доньки. За таких обставин суд прийшов до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, але сторони не мають наміру зберегти шлюб, в даний час шлюб носить формальний характер і перешкод для його розірвання немає. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням зазначеного, вимога [PERSON] про залишення її прізвище після розірвання шлюбу незмінним, відповідає вимогам закону, не порушує прав та інтересів третіх осіб, а тому підлягає задоволенню. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. З урахуванням чого суд дійшов висновку про те, що визначення місця проживання дитини разом з матір'ю, відповідатиме законним інтересам доньки та сприятиме її повноцінному розвитку та вихованню. Позов відповідачем визнаний в повному обсязі, визнання позову не суперечить інтересам сторін та інших осіб. Таким чином суд дійшов висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачем та розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved