Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

09.09.2016 року ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором від 11.06.2015 року, в результаті чого виникла заборгованість, яка разом із штрафними санкціями складає 31665 грн. 09 коп., яку банк просить стягнути з позичальника разом із судовими витратами. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач в судове засідання 04.11.2016 року не зявився за невідомих обставин. Про час та місце проведення судовому засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. В судовому засіданні 30.09.2016 року відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що мав кредитну картку, якою один раз розплатився, проте цих грошей на картку не повернув, оскільки був незгодний з розміром відсотків, т.я. кредитного договору не укладав. Тому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 11.06.2015 року шляхом підписання відповідачем Заяви про надання кредиту, між сторонами укладено кредитний договір. За умовами договору банк позивач по справі відкриває позичальнику відповідачу картковий рахунок, надає платіжну картку, зараховує на відкритий рахунок грошові кошти та встановлює ліміт кредитної лінії на умові сплати відсотків за користування кредитною лінією в розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості та щомісячної комісії. Позичальник зобовязався проводити погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення коштів на карту або шляхом списання коштів з дебетової картки, а також сплачувати відсотки та оплачувати комісії щомісяця. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. За вимогами, передбаченими в ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та впорядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, а з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Позивач вказує на те, що відповідачем умови договору не виконуються. Станом на 14.08.2016 року заборгованість за кредитним договором складається з - заборгованості за кредитом в розмірі 10645 грн. 11 коп.; - заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 17785 грн. 93 коп.; - заборгованості по комісіям в розмірі 1250 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості. Статтею 611 ЦК України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобовязань, встановлених договором. Пунктом 1.5.30 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. та пеню в розмірі 5% від суми позову. На підставі цього позивачем нараховано до сплати відповідачу штрафних санкцій на загальну суму 1984 грн. 05 коп. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності з ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у сукупності. Посилаючись на те, що кредитного договору із зазначеними позивачем умовами сплати такого розміру відсотків укладено не було, відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження свого заперечення. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначені відповідачем обставини, в разі їх підтвердження, можуть бути підставою для визнання укладеного між сторонами кредитного договору, або його окремих положень недійсними. Відповідач не предявляв банку відповідних вимог. Отже, кредитний договір, що укладено між сторонами шляхом підписання відповідачем анкети-заяви є дійсним та має виконуватися належними чином. При цьому, зазначаючи, що кредитний договір не було укладено, відповідач, в той же час зазначає, що отримав банківську картку та розраховувався грошима, які були зараховані банком на цю картку. Судом також враховано, що дізнавшись про фактичний розмір відсоткової ставки, відповідач навмисно не здійснив жодної операції з приводу повернення витрачених ним кредитних коштів та не чинив жодних дій з приводу захисту порушених, на його думку, прав під час укладання цього договору. Беручи до уваги, що укладений між сторонами договір в передбаченому законом порядку не визнано недійсним, а відповідач доказів належного виконання умов договору не надав, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1378 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 22.08.2016 року. Оскільки позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved