Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

08.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «КДЦ Професіонал» про стягнення коштів за депозитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17.02.2014 між [PERSON] та кредитною спілкою «КДЦ Професіонал» було укладено письмову угоду про внесок (вкладу) на депозитний рахунок. Згідно заяви він став членом кредитної спілки та відповідно до п.1.1 угоди, член спілки вносить внесок (вклад) на депозитний рахунок. Позивач 17.02.2014 року вніс внесок у розмірі 14000,00 грн., а відповідач відповідно до п.1.3 зобов'язується прийняти внесок члена спілки на депозитний рахунок, нарахувати та сплатити відсотки за використання внеску у розмірі 23,4% річних. Отримавши 17.03.2014 року проценти за угодою, він вирішив доповнити свій вклад та уклав додаткову угоду до договору №180-14 на суму 2000,00 грн. В цей же день сума додаткового пайового внеску була внесена ним. Інші умови договору №180-14 від 17.02..2014 року залишились незмінними. З цієї збільшеної суми внеску він ще двічі отримував проценти, але з 17.06.2014 року жодної вилати процентів він не отримував. 16.02.2015 року строк дії вказаної угоди закінчився. Відповідно до п.2.2 Угоди йому наступного дня повинні були виплатити внесок та проценти, але ані внесок, ані проценти відповідачем повернуті йому не були. Станом на 05.08.2016 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 26922,82 грн., яка складається з наступного: сума пайового внеску - 18000,00 грн., відсотки за угодою - 2831,07 грн., індекс інфляції - 7257,51 грн., 3% річних - 834,24 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позов підтримує повністю, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання представник відповідача не з'явився за невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача надав згоду на ухвалення заочного рішення. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Правовідносини по даному позову регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про кредитні спілки». Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про кредитні спілки» діяльність кредитної спілки ґрунтується на таких принципах: добровільності вступу та свободи виходу з кредитної спілки. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. 17.02.2014 між [PERSON] та кредитною спілкою «КДЦ Професіонал» було укладено письмову угоду про внесок (вкладу) на депозитний рахунок. Згідно заяви він став членом кредитної спілки та відповідно до п.1.1 угоди, член спілки вносить внесок (вклад) на депозитний рахунок. Процентна ставка складає 23,4% річних, термін внеску складає 12 місяців (а.с.3). Позивач 17.02.2014 року вніс внесок у розмірі 14000,00 грн., про що свідчить квитанція №335 (а.с.4). Отримавши 17.03.2014 року проценти за угодою, він вирішив доповнити свій вклад та уклав додаткову угоду до договору №180-14 на суму 2000,00 грн. В цей же день сума додаткового пайового внеску була внесена ним. Інші умови договору №180-14 від 17.02..2014 року залишились незмінними. З цієї збільшеної суми внеску він ще двічі отримував проценти, але з 17.06.2014 року жодної вилати процентів він не отримував. 16.02.2015 року строк дії вказаної угоди закінчився. Відповідно до п.2.2 Угоди йому наступного дня повинні були виплатити внесок та проценти, але ані внесок, ані проценти відповідачем повернуті йому не були. Станом на 05.08.2016 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 26922,82 грн., яка складається з наступного: сума пайового внеску - 18000,00 грн., відсотки за угодою - 2831,07 грн., індекс інфляції - 7257,51 грн., 3% річних - 834,24 грн. Відомостей про те, що заборгованість відповідачем за угодою про внесок на депозитний рахунок матеріали справи не містять. Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Угодою про внесок (вкладу) в розмірі 26922,82 грн., яка складається з наступного: сума пайового внеску - 18000,00 грн., відсотки за угодою - 2831,07 грн., індекс інфляції - 7257,51 грн., 3% річних - 834,24 грн. Крім того, відповідно до ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved