Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

08 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка в позовній заяві та судовому засіданні посилалась на те, що вони з відповідачем одружені з 22 серпня 1998 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на утриманні позивачки. З січня 2015 року між сторонами припинено подружні стосунки та ведення спільного господарства, через протилежні погляди на шлюб та сімю, втрата любові один до одного. Враховуючи вищевикладене, позивачка зберігати шлюб з відповідачем не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам та інтересам дитини, тому позивач звернулась до суду та просила суд шлюб розірвати (а.с. 3). Позивачка у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. В процесі судового розгляду вона зазначила, що претензій щодо стягнення судових витрат до відповідача у неї немає. Відповідач у судовому засіданні проти заявленого позову не заперечував, підтвердив обставини, які викладені позивачкою в позовній заяві. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 грудня 2015 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 280, від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження (а.с. 8,9). Також у судовому засіданні встановлено, що з січня 2015 року між сторонами по даній цивільній справі були припиненні подружні стосунки, ведення спільного господарства через протилежні погляди на шлюб та сімю, втрата почуття любові один до одного, з цього часу позивачка неодноразово намагалась прийти до взаєморозуміння в родині, але ніяких результатів це надало, тому зберігати сімю сторони не бажають й вважають, що це не можливе, а також суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини, дані обставини підтверджуються поясненнями сторін у судовому засіданні. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд при розгляді справи про розірвання шлюбу з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з січня 2015 року та відносини між подружжям по справі не поновлювались, зберігати шлюб не бажають й вважають, що це неможливо та суперечить їх інтересам та інтересам дитини, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між [PERSON] до [PERSON] підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved