Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

08.06.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 05 грудня 2009 року, зареєстрованому Синельниківським відділом РАЦС, за актовим записом №250. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Також, позивач має неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], та має статус одинокої матері. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, наявність різних поглядів на сімейні відносини, обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Відповідач влаштовує сварки, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, постійно має необґрунтовані претензії, може образити, завдати фізичного болю в присутності дітей. Також, відповідач зловживає алкогольними напоями, в результаті чого має агресивний стан та грубо поводиться по відношенню до сімї. Від постійних суперечок позивач та її діти перебувають у постійному стресі. Вищевикладені обставини, вважає [PERSON], свідчать про те, що життя з відповідачем стало нестерпним, тому збереження шлюбу є неможливим, в звязку із чим, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. До початку підготовчого судового засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без її присутності. До початку підготовчого судового засідання відповідач надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, заявлені вимоги визнає. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, виданого 05 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, Серії 1-КИ №159808, про що 05 грудня 2009 року в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №250. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено Свідоцтвом про народження Серії 1-КИ №291265, виданим 19 травня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Окрім того, позивач має також сина [PERSON], [INFO], що підтверджено копією Свідоцтва про народження, Серії 1-КИ №265038, виданого 28 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що примирення між сторонами неможливе, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того,\~згідно ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ч.1\~ст.142\~ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В звязку із зазначеним, позивачу [PERSON], якою при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп., необхідно здійснити повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що відповідно становить 352 грн. 40 коп., а також здійснити стягнення з відповідача на користь позивача 352 грн. 40 коп. судового збору, що відповідає пропорційному розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved