Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

10.07.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], Волноваська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Волноваського району», яким просить суд визнати недійсними свідоцтво про право відповідача [PERSON] на спадщину за законом, з реєстрацію права власності за [PERSON], її померлим чоловіком [PERSON] та за нею - позивачем на ? частину житлового будинку, визнати за позивачем право власності на цілий житловий будинок в порядку спадкування за законом, зобов'язати відповідача [PERSON] повернути ? частину житлового будинку, набутого без достатньої правової підстави. Позивач зазначив, що [INFO] помер її батько [PERSON], після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Вона прийняла спадщину як спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оформити своє право належним чином не може, оскільки відповідач [PERSON] не визнає її право на спадщину, зареєструвала на себе право власності на 12 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 27 лютого 2004 року, яким батько [PERSON] передав своїй доньці - позивачу [PERSON] та сину - [PERSON] у спільну власність житловий будинок [ADDRESS]. Вважає, що договір довічного утримання не є укладеним, оскільки в порушення вимог закону державна реєстрація договору не була проведена, відповідно до чого не породжує права власності на будинок. З цієї підстави спірний будинок є об'єктом спадщини, яка відкрилась після смерті спадкодавця - її батька [PERSON], позивач прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою. У 2011 році дізналася, що відповідач [PERSON] зареєструвала договір довічного утримання в КП «Бюро технічної інвентаризації Волноваського району» та право власності за своїм чоловіком - [PERSON], який помер у 2007 році, та за нею - позивачем, по ? частині на кожного, потім на підставі свідоцтва на спадщину після смерті свого чоловіка зареєструвала в бюро технічної інвентаризації своє право власності на ? частину будинку, Посилаючись на ці обставини, просить задовольнити позов. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але подала заяву про розгляд справи у її відсутність позов підтримала. Відповідач [PERSON] також не з'явилася в судове засідання, але подала заяву про розгляд справи у її відсутність, але за участю її представника [PERSON] Треті особи [PERSON] та [PERSON] також подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Треті особи [PERSON] та представники КП «Волноваське бюро технічної інвентаризації» та Волноваської державної нотаріальної контори про день і час розгляду справи повідомлялись не одноразово, що вбачається з поштових повідомлень про отримання судових повісток і з розписок про отримання судових повісток, про причину не явки суд не інформували, тому причину їх неявки суд визнав не поважною. Заслухавши думку представників позивача і відповідача, [PERSON] та [PERSON] суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін по даній справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що позивач не представила доказів звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON], відсутні відомості про склад спадщини. Крім того, заявлені позивачем вимоги та підстави позову були предметом розгляду у іншому судовому засіданні, та по ним 03.04.2012 року Волноваським районним судом постановлено рішення, і відповідно до вимог ст.205 ЦПК України заявлений позов не може бути предметом розгляду. На цей час державна реєстрація будинку проведена на підставі договору довічного утримання. За позивачем зареєстровано право власності на ? частину будинку. Крім того, після смерті брата позивача - [PERSON], право на спадщину перейшло до його дітей - третіх осіб [PERSON] та [PERSON], та його дружини - [PERSON], які скористувались своїм правом спадкування. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 2/0506/10/2012, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Як вбачається з наявного в матеріалах справи договору довічного утримання від 27.02.2004 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали договір, за яким відповідно до пунктів 1 та 2 відчужувач [PERSON] передав набувачам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках у спільну сумісну власність жилий будинок [ADDRESS] Донецької області, який належав йому на підставі додаткового свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Волноваською держаною нотаріальною конторою 10.12.2003 року по реєстру 2638, зареєстрованого у Реєстрі права власності на нерухоме майно, на умовах щомісячного матеріального забезпечення з боку набувачів з його утримання (догляду), яке оцінено сторонами в сумі 100 гривень, та яке складається з забезпечення харчуванням, надання побутових послуг, забезпечення належними лікувальними засобами, та забезпечення житлом. Договір посвідчено нотаріусом Волноваської держаної нотаріальної контори 27.02.2004 року, реєстровий номер 285 (а.с. 8 ). Відповідно до вимог ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечити відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Вимогами ст. 745 ЦК України (в редакції на той час) передбачено, що договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Договір довічного утримання (догляду) за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації. Аналогічна вимога міститься в умовах наданого до суду Договору довічного утримання від 27.02.2004 року, реєстровий № 285, згідно з пунктами 4.3, 4.8 якого вказано, що договір підлягає державній реєстрації, також необхідно здійснити державну реєстрацію права власності. В примітках до цього Договору міститься пряме застереження, що відповідно до ст. 745 ЦК України цей Договір підлягає реєстрації в органах державної реєстрації прав власності на нерухоме майно (а.с. 8 ). Однак ці вимоги закону та умов Договору сторонами не виконані. Так, з наявної в матеріалах справи довідки Волноваської держаної нотаріальної контори № 3497/01-16 від 08.12.2011 року вбачається, що у Волноваський державній нотаріальній конторі відсутні відомості про державну реєстрацію правочину - договору довічного утримання від 27 лютого 2004 року, реєстровий номер 285, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] ( а.с. 18 ). Згідно Інформаційної довідки № 32226215 з Реєстру прав власності на нерухоме майно, наданої 28.11.2011 року КП «БТІ Волноваського району», державна реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] за відчужувачем [PERSON] проведена в БТІ 16.12.2003 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.12.2003 року, реєстровий номер 2638, виданого Волноваською держаною нотаріальною конторою 22.05.2009 року проведена державна реєстрація права спільної сумісної власності на спірний житловий будинок за [PERSON] та [PERSON] на підставі дублікату договору довічного утримання (догляду) від 08.05.2009 року, реєстровий номер 1-1414, посвідченого Волноваською державною нотаріальною конторою 16.03.2010 року проведена перереєстрація права власності з [PERSON] на [PERSON] на ? частину - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2010 року реєстровий номер 349 (а.с. 16-17). Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22813376 від 22.05.2009 року, реєстрація права власності на будинок [ADDRESS] на набувачів [PERSON] та [PERSON] в КП «БТІ Волноваського району» здійснена 22.05.2009 року, реєстровий номер 5019 в книзі: 19 (а.с. 13 ). Як вбачається з довідки № 673 від 15.03.2011 року, наданої КП «БТІ Волноваського району», реєстрація права власності на спірний будинок за [PERSON] та [PERSON] проведена 22.05.2009 року на підставі заяви [PERSON], яка звернулася до БТІ з відповідною заявою 14.05.2009 року (а.с. 14 ). З наявного в матеріалах справи свідоцтва про смерть [NUMBER] вбачається, що набувач [PERSON] помер [INFO], про що в книзі реєстрації смертей відділу РАГС Волноваського РУЮ 06.03.2007 року зроблено актовий запис за № 79 ( а.с. 10 ). З наявного в матеріалах справи свідоцтва про смерть [NUMBER] вбачається, що відчужувач (спадкодавець) [PERSON] помер [INFO], про що в книзі реєстрації смертей відділу РАГС Волноваського РУЮ 06.04.2009 року зроблено актовий запис за № 109 ( а.с. 99). Наведені вище фактичні обставини свідчать про те, що державна реєстрація договору довічного утримання та реєстрація права власності на спірний житловий будинок за життя набувача [PERSON] та відчужувача [PERSON] не була вчинена, тобто не відбулась. Таким чином, з Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, наданої 28.11.2011 року КП «БТІ Волноваського району» вбачається, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] в період з 16.12.2003 року по 22.05.2009 року було зареєстровано за [PERSON], а тому відповідно до ст. 1218 ЦК України цей житловий будинок увійшов до складу спадщини після смерті [PERSON] - [INFO] і не ввійшов до складу спадщини після смерті [PERSON] - [INFO]. Згідно ч.3 ст.640 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до вимог ст.210 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. В пункті 8 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що згідно зі статтями 210 та 640 ЦК України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Рішенням суду не може бути зобов'язано сторони здійснити державну реєстрацію правочину, оскільки це суперечить загальним засадам цивільного законодавства - свободі договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК). Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК України (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави). Враховуючи наведені обставини справи, з урахуванням вимог закону, суд приходить до висновку, що договір довічного утримання, посвідчений 27.02.2004 року Волноваською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 285, не є вчиненим (не є укладеним), оскільки до [INFO] не здійснена його державна реєстрація, як цього вимагає закон, відповідно до чого правочин не є вчиненим та не породжує взаємних прав та обов'язків у сторін, в тому числі не породжує перехід права власності на спірний житловий будинок до набувачів [PERSON] та [PERSON], а тому житловий будинок увійшов до складу спадщини після смерті [PERSON]. Виводи суду узгоджуються з висновком науково-правової експертизи № 309-01/215 від 27.11.2012 року, згідно до якого договір довічного утримання вважається укладеним з моменту його державної реєстрації. Оскільки жодна із сторін не виконала вимог чинного законодавства та умов договору по проведенню державної реєстрації і правочину, і державної реєстрації права власності на передане майно у встановленому законодавством порядку, який діяв на момент нотаріального посвідчення договору, то Договір довічного утримання від 27 лютого 2004 року, реєстровий номер 285, є не укладеним, тобто таким, який не породжує взаємних прав та обов'язків. У зв'язку із невиконанням набувачами умов, прямо зазначених в п.4.8 Договору, переходу права власності на майно, яке передавалося набувачам не відбулося. А отже, у набувачів - [PERSON] та [PERSON] за договором довічного утримання від 27 лютого 2004 року, посвідченого Волноваською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 285, права та обов'язки не виникли (а.с. 19-26). Суд визнає висновок науково-правової експертизи як належний доказ, оскільки він містить інформацію про обставини, які мають значення по справі, його виводи та аналітична (дослідницька) частина узгоджуються між собою та з матеріалами справи, виводи містяться на вимогах закону, які належним чином проаналізовані та оцінені, висновок відповідає вимогам закону про проведення науково-дослідницької діяльності та наданий компетентним органом. (а.с.63). Оскільки правочин не є вчиненим, спірне житло на час смерті ([INFO]) належало на праві власності [PERSON], що вбачається з додаткового свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Волноваською державною нотаріальною конторою 10.12.2003 року, реєстровий номер 2638, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Витяг про реєстрацію права власності від 16.12.2003 року за № 2312891, Інформаційної довідки № 32226215 від 28.11.2011 року (а.с. 8, 16 ). З свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.99). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ст.1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той с подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка [PERSON] є його донькою, яка постійно мешкала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, 01.09.2009 року вона звернулась до Волноваської державної нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], що вбачається з наявних у справі свідоцтва про її народження, інформації Волноваської державної нотаріальної контори № 71/01-16 від 07.03.2014 року. Між тим, згідно з вимогами ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи. Частинами 1, 3 ст.1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. А тому [PERSON] прийняла усю спадщину після смерті батька [PERSON], в тому числі спірну житлову будівлю, в зв'язку з чим її вимоги про визнання права власності на цілий будинок обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст.1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Оскільки договір довічного утримання від 27.02.2004 року, реєстровий номер 285, не було зареєстровано, відповідно, останній не є вчиненим, тобто такий, що не створює прав та обов'язків для сторін, то набувачі [PERSON] та [PERSON] не набули права власності на спірний житловий будинок за цим договором. Відповідно спадкоємець [PERSON] - [PERSON] набула право власності на житловий будинок після його смерті без достатньої правової підстави, а тому вона зобов'язана повернути позивачу [PERSON] ? частину будинку як безпідставно набуте майно, в зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, в частині зобов'язання зняття з реєстрації права власні, а саме державним реєстратором Волноваської державної реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції в Донецькій області в іншій частині відмовити. Не підлягає задоволенню позов і в частині зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] ? частину будинку, оскільки будинком знаходиться у володінні і користуванні позивача по даній справі - [PERSON] Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача [PERSON] відносно того, що позивачка вже є власником ? частини спірного домоволодіння в зв'язку з проведенням державної реєстрації на підставі Договору довічного утримання (догляду) від 27.02.2004 року, на підставі того, що судом встановлено, що зазначений Договір довічного утримання не є вчиненим, а тому він не породжує прав та обов'язків для сторін правочину. Суд критично відноситься до ствердження представника відповідача [PERSON] відносно заявлених позивачем вимог практично тих же, що були предметом розгляду в іншій справі. Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суддя закриває провадження по справі, якщо вступили в законну силу рішення суду або ухвала суду о закритті провадження по справі в зв'язку з відмовою позивача від позову або укладанням мирової угоди сторонами, ухвалені чи постановлені в спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. При цьому за змістом указаного закону, позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстава. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови не є тотожними. Зміна хоча б одного з елементів позову (підстави чи предметі) або зміна сторони дає право заінтересованим особам звернутися до суду, так як це вже буде новий, інший позов. Предмет позову - матеріально-правова вимога позивача до відповідача, звернена через суд; підстава позову - обставини якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача. При наявності сумнівів у тотожності позовів суд не відмовляє у відкритті провадження у справі, а розглядає його в судовому засіданні і в залежності від установлених конкретних обставин справи вирішує питання по суті або закриває провадження у справі. Суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі, передбачених статтею 205 ЦПК України. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] просить визнати недійсними свідоцтво про право власності, реєстрацію права власності, визнати за нею право власності на спадщину, повернути в натурі майно, набуте без достатньої правової підстави, з підстави порушення її права на спадщину як спадкоємця за законом внаслідок набуття відповідачем [PERSON] права власності на ? частину будівлі на підставі договору довічного утримання, якій не є вчиненим відповідно до вимог ст.640 ЦК України. Зі змісту ухвали апеляційного суду Донецької області від 31 липня 2012 року, та рішення Волноваського районного суду Донецької області від 03.04.2012 року у цивільній справі № 2/0506/10/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - Волноваська міська рада «про розділ житлового будинку», та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи - [PERSON], [PERSON], Волноваська державна нотаріальна контора, КП «БТІ Волноваського району» «про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та недійсним державної реєстрації права власності» про відмову у задоволенні позову, на які посилається представник відповідачки [PERSON], вбачається, що підставою позову, який розглядався судами, були порушення закону при реєстрації права власності сторін договору довічного утримання, та заявлені з цих підстав вимоги про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON], визнання недійсною державну реєстрацію права власності на будинок від 22 травня 2009 року, предметом розгляду були договірні правовідносини, що по суті є взаємовиключаючими з підставами та вимогами, які є предметом розгляду у цьому судовому засіданні. Доводи представника відповідача - [PERSON] відносно того, що позивач повинна була оформити своє право на спадок в державній нотаріальній конторі на ? частину, а на ? частину звернутися з відповідними вимогами, не заслуговують на увагу, оскільки право власності на спадок було оформлено [PERSON] на підставі договору довічного утримання. В судовому засіданні встановлено, що позивач по даній справі [PERSON], отримавши пакет документів за позовом [PERSON], дізналася про оформлення нею спадщини. З дослідженої в судовому засіданні цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] встановлено, що позов було подано до суду 12.01.2011 року, а з даним позовом позивачка по даній справі звернулася 10.07.2013 року, тобто у відповідності до вимог ст. 257 ЦК України. Представник відповідача - [PERSON] звернув увагу суду на ухвалу Волноваського районного суду від 11.01.2010 року, згідно якої [PERSON] звертався до [PERSON] про визнання недійсним правочину та договору, але провадження по справі було закрито в зв'язку зі смертю позивача, що свідчить про те, що за життя спадкодавець мав намір розірвати договір довічного утримання. Суд приймає до уваги заперечення представника відповідача [PERSON] відносно розгляду частини вимог позивача, заявлених в цьому провадженні, які вже розглядалися в іншому суді, а саме: визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстрації права власності на ім'я [PERSON] та [PERSON] на ? частину житлового будинку на кожного, реєстрації права власності на ім'я [PERSON] на ? частину житлового будинку. Враховуючи, що вимоги закону визначають спеціальний порядок повернення безпідставно набутого майна, то в задоволенні вимог позивача про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстрації права власності на ім'я [PERSON] та [PERSON] на ? частину житлового будинку на кожного, реєстрації права власності на ім'я [PERSON] на ? частину житлового будинку, - слід відмовити за безпідставністю. В судовому засіданні встановлено, що треті особи, а саме - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися з заявами до Волноваської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті спадкодавця - [PERSON], але [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь відповідача по даній справі [PERSON], а [PERSON] до теперішнього часу своїм правом на оформлення спадщини відповідно до вимог чинного законодавства не скористалась. Під час розгляду справи зустрічні позовні вимоги з боку відповідача не заявлялись. Треті особи по справі самостійних вимог щодо предмету спору до закінчення судового розгляду також не заявляли. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути понесені нею витрати, судовий збір - 229,40 гривень, витрати на правову допомогу - 1000 гривень, а всього 1229 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial