Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

10.03.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому ставить питання про визнання за [PERSON], права власності на трикімнатну квартиру №25, загальною площею 57,8 м.кв. в будинку житлово-будівельного кооперативу «МИР-103» по Ленінському проспекту №92 в Ленінському районі міста Донецька, в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 09 жовтня 2013 року у м.Холон, Держава Ізраїль, померла мати позивачки [PERSON] - [PERSON], яка на день смерті мала реєстрацію місця проживання за адресою: [INFO]. Цей факт підтверджується свідоцтвом про смерть, видане 22 жовтня 2013 року Відділом реєстрації населення та імміграції в місті Холоні, що легалізоване та засвідчене у відповідності до вимог чинного законодавства України. Після смерті матері відкрилася спадщина, часом відкриття якої є її день смерті. У передбачений законом шести місячний термін звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, інших спадкоємців за законом чи заповітом немає. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України звернулась до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округа [PERSON] із заявою від 06.06.2014 року про видачу свідоцтва про право власності на спадщину, але отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на спадкову квартиру, у звязку з чим звернулася до суду. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, позовні вимоги підтримали повністю та наполягали на їх задоволенні, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Третя особа у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. 09 жовтня 2013 року у м.Холон, Держава Ізраїль, померла мати позивачки [PERSON] - [PERSON], яка на день смерті мала реєстрацію місця проживання за адресою: [INFO]. Цей факт підтверджується свідоцтвом про смерть, видане 22 жовтня 2013 року Відділом реєстрації населення та імміграції в місті Холоні, що легалізоване та засвідчене у відповідності до вимог чинного законодавства України (а.с. 18-20). У відповідності до ст.ст.1217,\~\~1218,\~\~1223 ЦК України\~ спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Підтвердженням того, що померла [PERSON] була матір'ю позивачки є свідоцтво про народження [PERSON], видане 01 жовтня 1974 року. Після укладення шлюбу 23 липня 1994 року позивачці було присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 21,22). Після смерті матері відкрилася спадщина, часом відкриття якої є її день смерті. У передбачений законом шести місячний термін звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, інших спадкоємців за законом чи заповітом немає. Свого часу цю квартиру отримав батько [PERSON] в житлово-будівельному кооперативі «МИР 103», членом якої він був. Зазначений кооператив був створений рішенням виконавчого комітету Донецької міської Ради депутатів трудящих від 09.09.1976 року №17/357-4. Оскільки [PERSON] повністю виплатив вартість кооперативної квартири за адресою: [ADDRESS]., то він став її власником відповідно до ч.3 ст. 384 ЦК України. [PERSON] помер 05 грудня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Донецька, актовий запис №1490 від 06 грудня 1999. На день своєї смерті спадкодавець постійно проживала і володіла зазначеною квартирою (а.с. 23-25, 28). Згідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України звернулась до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округа [PERSON] із заявою від 06.06.2014 року про видачу свідоцтва про право власності на спадщину, але отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на спадкову квартиру, у звязку з чим звернулася до суду. Відповідно до п. 23 роз'яснень пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є достатньо обґрунтованими та підтвердженими, а тому вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved