Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

08.09.2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частина всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, на її утримання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.12.1990 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Спільних дітей сторони не мають. Сторони проживали в квартирі [ADDRESS]. В період шлюбу позивач стала інвалідом 2 групи. Сімейне життя між сторонами не склалося, шлюб не розірвано, проте на даний час сторони проживають окремо. Позивач проживає в будинку своєї доньки по [ADDRESS]. Відповідач залишився проживати в приватизованій квартирі. Іншого житлового приміщення позивач не має, господарства не веде (за станом здоров'я), заощаджень не має. Отримуваної позивачем пенсії по інвалідності не достатньо для проживання та лікування, тому вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Відповідач має змогу сплачувати аліменти, проте в добровільному порядку - відмовляється. Тому позивач звернулася до суду. В судовому засіданні позивач підтримує позов у повному обсязі і просить суд його задовольнити, з зазначених у позові підстав. Відповідач проти задоволення позову не заперечує, при цьому зазначив, що надавав допомогу дружині інваліду на лікування, оплачував операції. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з положеннями частин 1-3 СК України - дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного; право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу; непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що 23.12.1990 року між сторонами було зареєстровано шлюб. (а.с. 6) Сторони не заперечують, що шлюб між ними не розірвано. В матеріалах справи міститься довідка МСЕК видана 24.05.2011 року, згідно якої [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності, безстроково. Огляд проводився повторно. (а.с. 7) Сторонами в судовому засіданні не заперечується, що інвалідність здобута під час шлюбу, проте не з вини відповідача. На підтвердження того, що вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, позивач надала суду довідку про отримані нею суми державної допомоги з квітня 2014 року по вересень 2014 року (1049 грн. щомісячно). (а.с. 8) Отримувана позивачем допомога є вищою за встановлений ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу, для осіб, які втратили працездатність (949 грн.). Позивач зазначила в позові, що такої допомоги не достатньо і відповідач даний факт визнає. В матеріалах справи міститься довідка про отримувану відповідачем пенсію. Розмір отримуваної відповідачем пенсії є вищим за встановлені ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік», розмір прожиткового мінімуму на одну особу. Відповідач є пенсіонером за віком, проте СК України не встановлено обмеження на стягнення аліментів з таких осіб, якщо в судовому засіданні доведено, що вони мають можливість сплачувати аліменти. Та обставина, що відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання дружини інваліда, ним не заперечувалась. Пенсія включена до переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 26.02.1993 року. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 79 СК, якщо один із подружжя одержує аліменти у зв'язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Раніше судом встановлено, що інвалідність встановлена безстроково (а.с. 7). Сторони визнають необхідним стягнення аліментів у розмірі 1/4 частина доходу відповідача, тому суд, з урахуванням положень ч. 2 ст. 80 СК України, вважає за можливе задовольнити таку вимогу і стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частина його доходу щомісяця, починаючи з дня подачі позову і протягом всього строку на який встановлено інвалідність, відповідно ст. 79 СК. З урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» та ст. 88 ЦПК України, з відповідача також має бути стягнуто на користь держави, судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved