Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

08 червня 2016 року, публічне акціонерне товариство«Комерційний Банк «Надра»( далі по тексту ПАТ КБ «Надра») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію [PERSON], звернулося до Шевченківського районного суду Харківської\~\~ області\~ з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обгрунування позову зазначило, що 17 січня 2008 року, відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 4 лютого 2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та\~[PERSON], був укладений договір кредиту «Автопакет» № 6/4/11/2008/980-К/16 (далі Договір), згідно\~ якого позивач надав відповідачу на умовах строковості, платності, зворотності, забезпеченості та цільового характеру використання, грошові кошти в сумі 77 988.00 грн. в національній валюті України, зі сплатою процентів у розмірі 19.9%, встановлених в кредитному договорі, строком до 15 січня 2015 року. Свої зобовязання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, перерахувавши відповідачу кошти за кредитним договором в розмірі 77 988.00 грн. Даний кредит має цільове призначення, для придбання автотранспортного засобу, що предбачено п. 1.1.2 договору. Згідно п. 1.2.1 договору банк відкриває позичальнику на умовах забеспеченості, повернення, строковостіта платності відновлювану траншеву кредитну лінію ( надалі - «Кредитна лінія») з лімітом 3423.69 грн. в порядку і на умовах визначених цим договором. Видача коштів в рамках ліміту кредитної лінії данним договором за п. 1.2.1.2, здійснюється окремими траншами. Пунктом 1.2.1.3 договору сума кожного траншу обмовляється цільовим використанням коштів в рамках ліміту кредитної лінії і повинна відповідати п. 1.2.1 цього договору. Відповідно п. 1.2.1.4 кредитного договору кожний окремий транш надається позичальнику строком на 12 місяців. Позичальник отримує наступний транш лише за умови, що він не має заборгованості за кредитною лінією чи розмір такої заборгованості та розмір наступного траншу не перевищує ліміт кредитної лінії, розмір якого вказаній у п.1.2.4. даного договору. За умов п.1.2.2 кредитного договору ціль надання кредитної лінії витрати страхувальника (позичальника) видається на страхові платежі договору страхування. Нарахування відсотків за користування кредитом, згідно п. 1.1.3.1. п. 1.1.3.1 здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Позичальник згідно п. 2.2.1 кредитного договору, повертає кредит та сплачує передбачені цим договором платежі шляхом внесення готівки через касу банку на поточний рахунок або шляхом здійснення безготівкового перерахування на рахунок банку мінімально необхідного платежу у розмірі 1743,73 грн. Згідно до п. 2.2.3 кредитного договору позичальник вносить мінімально необхідний платіж щомісячно до 18 числа поточного місяця, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 20 числа поточного місяця. У випадку, коли позичальник до 18 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 20 число поточного місяця не була погашена заборгованість позичальника банк, починаючи з 21 числа поточного місяця, застосовує до позичальника штрафні санкції, передбачені договором. Відповідно до п.5.1. кредитного договору, у разі прострочення позичальником виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій, та можливих штрафних санкцій у строк, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Пунктом п.5.2. кредитного договору зазначено, що у разі порушення позичальником вимог п.п.4.3.1., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10 даного договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми фактичної заборгованості за кредитом, та нарахованими процентами, за кожен випадок.\~\~ З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань щодо погашення кредиту сплати відсотків та іншіх платежів ,передбачених договором було укладено договори поруки з [PERSON],[PERSON] ,які зобовязались відповідати перед банком за належне виконання відповідачем своїх обовязків перед банком як солідарні боржники. \~ У звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе обовязків станом на 19 травня 2016 року\~ утворилась заборгованість у сумі 164\~012.53 грн., яка складається: заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена 64979.60 грн.; заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена 49 167.93 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту 49 865.00 грн. \~ На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно , суму заборгованості\~ у розмірі 164 012.53 грн. за кредитним договором №6/4/11/2008/980-К/16 від 17 січня 2008 року, а також витрати повязані з розглядом справи у суді, в сумі 2460.19 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити позовні вимоги у поному обсязі . В судові засідання представник відповідача , що діє на підставі довіреності проти позову заперечувала та вказувала на те ,що позивачем пропущено строк звернення до суду , так як останній платіж був зроблений відповідачем в у липні 2012 році , а банк звернувся до суду тільки в 2016 році. Таким чином банк не скористався своїми правами щодо отримання заборгованості у встановлений законом строк але нарахував проценти та пеню. Враховуючи що позивачем припущенний строк звернення щодо основного зобовязання, прохала застосувати його наслідки відносно пені, та в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідачі: [PERSON], [PERSON] в судове засіданні не зявилися, надали до суду письмові заяви з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності. В частині вимог щодо стягнення з них заборгованості по вищезазначеному кредитному договору, який був наданий [PERSON] на придбання ним автомобіля, заперечували та просили застосувати позовну давність для даних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.\~\~\~\~\~ \~ Відповідно до договору «Автопакет» №6/4/11/2008/980-К/16 від 17 січня 2008 року укладеного між ВАТ «Комерційний Банк «Надра», згідно п.1.2 статуту від 4 лютого 2011 року правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «Надра» та [PERSON], останній отримав, у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти в сумі 77988.00 грн. для придбання автомобіля. \~ Договором передбачено, що відповідач у разі порушення вимог п.п.4.3.1., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10 данного договору, зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п.5.2. цього договору, за кожен випадок, відсотки, пеню по заборгованості кредиту та штраф. З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій до умов договору було укладено з поручителями: [PERSON], та [PERSON] договори поруки №6/4/11/2008/980-11/18 та №6/4/11/2008/980-11/17, які зобов'язалися відповідати перед банком за належне виконання [PERSON] (позичальником) взятих на себе зобов'язань. \~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь\~\~ другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. \~\~\~\~ Статтею 526 Цивільного кодексу України\~ передбачено виконування зобовязання належним чином\~ відповідно до умов договору. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~\~\~\~ Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України\~ боржник зобовязаний виконати свій обовязок , а кредитор - прийняти виконання особисто , якщо інше не встановлено\~ договором або законом, не впливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. \~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України , якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу \~ України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених\~ змістом зобов'язання (неналежне виконання). \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Станом на 19 травня 2016 року,\~ утворилась заборгованість у сумі 164\~012.53 грн., яка складається: заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена 64979.60 грн.; заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена 49167.93 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту 49 865.00 грн Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, сплата за отриманий кредит [PERSON] проводилась з 15 лютого2008 року по 27 липня 2012 року. Умовами кредитного договору, а саме п. 7.3. передбачено ,що сторони відповідно до положень ч.1 ст. 259 Цивільного кодексу України дійшли згоди про збільшення строку позовної давності до 5 років. Таким чином, посилання позивача ,щодо спливу строку позовної давності не може бути застосовано судом. Щодо застосування строку позовної давності відносно пені, суд вважає, ці вимоги безпідставними так як відповідно до наданому позивачем розрахунку , заборгованість пені за прострочення сплати мінімального платежу зазначена саме за один рік з 19 травня 2015 року по 18 травня 2016 року. Протилежного відповідачем суду не надано. Виході з діючого законодавства , а також судової практики, стосовно вимог про стягнення заборгованості з поручителів суд дійшов наступного. Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини першої статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно із частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Разом із тим позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу . При цьому відповідно до частин першої та п'ятої\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ статті 261 Цивільного Кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред'явлення вимоги до поручителя та обов'язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов'язання припинилися. Отже, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 15 січня 2015 року. За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 15 січня 2015 року і протягом наступних шести місяців ,до суду банк звернувся 8 червня 2016 року. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Судом встановлено, що боржник зобов'язався повернути кредит у строк до 15 січня 2015 року , а оскільки банк звернувся з вимогами 8 червня 2016 року , тобто із пропуском зазначеного в частині четвертій статті 559 Цивільного кодексу України шестимісячного строку, а тому є підстави для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. \~\~\~\~\~\~\~\~ Оцінивши надані докази у їх сукупності надавши їм належну суд дійшов висновку, що\~з відповідача [PERSON] повинно буди стягнуто сума заборгованості за кредитним договором\~ в сумі 164.012.53 грн. також стягненню\~ підлягає сума сплачена позивачем при зверненні до суду пропорційна задоволеним вимогам, в частині стягнення заборгованості солідарно з [PERSON] , [PERSON] вимоги задоволенню не підлягають. \~\~\~\~

Outcome: partial