Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

07 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач пояснив, що з 10 січня 1978 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають двох повнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружжя припинили шлюбні відносини у 1990 року через втрату почуття взаємної любові та поваги, різних поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Крім того, відповідач почала зловживати спиртними напоями. З 1994 року позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], від яких народилась спільна дитина - [PERSON], 15.11. [INFO]. Отже, реєстрація шлюбу з [PERSON] має формальний характер, вони не спілкуються більше 25 років. Спору з приводу розподілу майна подружжя позивач немає. Посилаючись на наведені обставини, [PERSON] просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] Відповідач, зареєстроване місце проживання якої невідоме, повідомлена про час і місце судового розгляду в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі, не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні, до суду не зявилась, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами ч. 1 ст. 224 ЦПК за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 10 січня 1978 року Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №\~06 (а.с.\~6). Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені у 1990 року. З вказаного часу вони спільне господарство не ведуть шлюбні стосунки не підтримують. Причиною припинення шлюбних відносин позивач зазначає зловживання позивачем алкоголем, що призвело до втрати почуттів взаємної поваги та любові, різні погляди на спільне життя та сімейні відносини. Подружжя більше 25-ти років не підтримує ніяких стосунків, між собою не спілкуються. Крім того, під час розгляду справи встановлено, що з 1994 року позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, має з нею спільну дитину, у свідоцтві про народження якої зазначений як батько. На підставі наведеного, шлюб між сторонами має формальний характер, надання останнім строку для примирення у даному випадку буде суперечити їх інтересам. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, приймаючи до уваги причини та тривалість припинення шлюбних відносин між сторонами, відсутність спілкування між ними, перебування позивача у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та наявність в них спільної дитини, суд дійшов висновку, що збереження сімї [PERSON] неможливе, суперечить інтересам кожного з них та інтересам інших осіб, що має істотне значення. Позивач не заявив про наявність спору про поділ спільного майна подружжя. Відповідно до вимог ст. 113 СК України суд вважає за необхідне залишити відповідачу після розірвання шлюбу прізвище «Соломічева». На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при звернені до суду з позовом судовий збір 551,20 грн.

Outcome: approved