Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

09 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу за договором позики в сумі 88384 грн., станом на 19.10.2015 року. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що між ним та відповідачем 19.10.2009 року був укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримала позику в сумі 8000 гривень, строком повернення до 19.10.2010 року. Відповідачем борг не повернуто, сума боргу складає 8000 грн., проценти за користування позикою 57600 грн. (10% за кожен місяця користування позикою), сума інфляційних 6984 гривень, три відсотки річних 1200 грн., пеня 14600 грн., а усього 88384 грн., яку просить стягнути з відповідача. У судове засідання позивач не з'явився, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомлено, заяв про відкладення розгляду справи не надійшло. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, відповідно до поданої заяви позивача на згоду на заочний розгляд справи, суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 жовтня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики б/н, відповідно до умов якого остання отримала позику в сумі 8000 гривень, строком повернення до 19.10.2010 року, під 120% на рік (п. 2 Договору), при невиплаті відсотків процентна ставка складає 180% річних. Пеня визначена у розмірі 0,5% від суми займу за кожен день прострочення, з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку є кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним в момент передачі грошей. Згідно п. 9 вищевказаного договору позики, позика в сумі 8000 грн. отримана та перерахована відповідачем про що остання засвідчила своїм підписом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти у такій самій сумі) в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач свої зобов'язання по поверненню суми боргу за договорами позики б/н від 19.10.2009 року у вказаний в ньому строк не виконав, у зв'язку з чим сума боргу за цим договором позики в розмірі 8000 гривень підлягає стягненню з нього. Крім того, згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Оскільки в п. 2 договору позики б/н від 19.10.2009 року визначений розмір процентів, а саме 10% за кожний місяць користування позикою по день повернення позики, а при несплаті відсотків у встановлений термін вони сплачуються в розмірі 15% за період з останньої дати сплати відсотків, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України відповідач повинен повернути позивачу проценти за період з 19.09.2009 року по 19.10.2015 року у сумі 57600 грн. (8000 грн. * 10% : 100 * 72 міс. користування позикою). Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до зазначених положень відповідач повинен повернути позивачу суму боргу з урахуванням індексу інфляції за період з листопада 2010 року, оскільки строк повернення боргу 19.10.2010 року, по вересень 2015 року, як просить позивач, в розмірі 6984 гривень (8000 грн. * (187,3% - 100%) : 100) згідно поданого позивачем розрахунку, який відповідає дійсності, оскільки індекс інфляції за листопад- грудень 2010 року складає 101,1 %, за 2011 рік 104,6 %, за 2012 рік 99,8%, за 2013 рік 100,5%, за 2014 рік 124,9%, за січень-вересень 2015 року 141,4% . Крім того, повинен сплатити три відсотка річних за період з 19.10.2010 року по 19.10.2015 року, тобто за 5 років складає 1200грн. (8000 грн. * 3% : 100 * 5 років). Згідно вимог ст. 549, 551 ЦК України, у разі порушення зобов'язання боржник повинен сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню), яка може бути встановлена договором. Пунктом 4 вказаного договору, передбачено неустойку при несвоєчасному поверненні позики або несплати відсотків, у розмірі 0,5% від суми позики за кожний день прострочення. Позивачем заявлені вимоги щодо боргу відповідача з пені за період з 19.10.2010 року по 19.10.2015 року в розмірі 14600 грн. (8000 грн. неповернутої позики * 0,5% пені : 100 * 365 дня прострочення повернення позики). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір пені може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення для справи. При визначенні розміру пені, яку відповідач повинен сплатити позивачу, суд бере до уваги, що сума пені значно перевищує суму основної заборгованості за позикою, яка складає 8000 грн., та відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, і вважає можливим зменшити розмір пені до 600 грн., оскільки саме ця сума є розумною та співмірною по відношенню до розміру збитків, спричинених невиконанням умов договору. Підсумовуючи викладене суд вважає, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань по поверненню позики, порушені права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу з урахуванням індексу інфляції, процентів за користування грошовими коштами, 3% річних та пені. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 743,84 гривень на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial