Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

08 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що згідно з рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2017 року з відповідача стягуються аліменти в її користь на утримання неповнолітніх дітей, синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 750 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 14 вересня 2017 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. На даний час її матеріальне становище погіршилося, розмір її доходу недостатній для належного забезпечення сімї, діти подорослішали, що потребує додаткових витрат, збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, підвищились ціни на товари, у звязку з чим присуджений розмір аліментів не забезпечує мінімальних потреб дітей. Крім того, зазначила, що тривалий час відповідач умисно ухилявся від виконання своїх аліментних зобовязань, сплачував аліменти нерегулярно, що привело до виникнення заборгованості, яка станом на 01 лютого 2018 року становить 31993,60 грн. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей і дана заборгованість виникла з причин, які не є поважними, а тому зобовязаний сплатити пеню за прострочення сплати аліментів. Згідно розрахунку, проведеного на основі даних контрольного листка про стягнення аліментів, розмір пені за період з березня 2004 року по лютий 2018 року складає 10591,53 грн. Посилаючись на вказані вище обставини, позивач просить суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання синів [PERSON] і [PERSON] та стягувати їх в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття та стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з березня 2004 року по лютий 2018 року в сумі 10591,53 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Пояснила, що з часу присудження аліментів її матеріальне становище погіршилось, вона не має постійного заробітку. Діти виросли та потребують додаткових витрат, тому розмір стягуваних з відповідача аліментів став недостатнім для задоволення їх необхідних потреб. Крім того, вказала що відповідач з дня присудження аліментів сплачував їх нерегулярно, внаслідок чого виникла значна заборгованість. Тому просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі, що вказаний у заяві. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнали. Пояснили, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки не має постійної роботи та стабільного заробітку. Крім того, [PERSON] має іншу сімю, де також змушений утримувати двох неповнолітніх дітей. Крім того, має дочку [PERSON] від другого шлюбу зі [PERSON], якій також надає матеріальну допомогу. З цих же причин не має можливості сплатити пеню за прострочення сплати аліментів, які не сплачував вчасно через тяжке матеріальне становище. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково. В судовому засіданні встановлено, що згідно з рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2017 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 750 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 14 вересня 2017 року та до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З досліджених у судовому засіданні довідок управління соціального захисту населення Камінь-Каширської райдержадміністрації від 20.03.2018 року (а.с. 129-131) встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в даному управлінні як отримувач державної соціальної допомоги дітям-інвалідам в розмірі 2454,60 грн., державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям в розмірі 2539,49 грн. та допомоги особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 90 грн. Разом з тим, з довідок Крупівського навчально-реабілітаційного центру від 12.02.2018 року (а.с. 41, 42) вбачається, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] є учнями відповідно 10 та 9 класу даного навчального закладу та перебувають на неповному державному утриманні. З дослідженої в судовому засіданні медичної документації (а.с. 28-39, 132-137) вбачається, що діти потребують постійного медичного обстеження та лікування. Враховуючи загальну суму середньомісячного доходу позивача, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, перелік витрат на утримання дітей, суд вважає, що позивач отримуючи дохід такого розміру обєктивно не в змозі самостійно утримувати дітей та забезпечити їм належний рівень матеріального забезпечення. Наведені вище обставини, що свідчать про погіршення матеріального стану позивача, виникли та продовжують існувати після присудження аліментів згідно з рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2017 року, що є беззаперечною підставою для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач є працездатним, за станом здоровя має можливість працевлаштуватися та надавати матеріальну допомогу своїм дітям [PERSON] та [PERSON]. Також встановлено, що відповідач має на утриманні трьох неповнолітніх дітей від інших шлюбів (а.с. 85, 97). Таким чином, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує майновий стан позивача та відповідача, відсутність в останнього постійної роботи та стабільного заробітку, стан його здоровя, наявність інших утриманців та з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», визначає аліменти в сумі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дітей. Відповідно до частин 1 та 2 статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідачем не надано доказів, що заборгованість по сплаті аліментів у сумі 31993,60 грн. (а.с. 24) виникла не з його вини або внаслідок скрутного матеріального становища, а тому позовні вимоги про стягнення неустойки за прострочення їх сплати суд вважає підставними. Вказаний позивачем розмір неустойки в сумі 10591,53 грн., проти якого не заперечив і сам відповідач, суд вважає вірним, оскільки обчислений окремо за кожен місяць, виходячи з розрахунку: один відсоток від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд, враховуючи його матеріальний і сімейний стан та добровільне погашення заборгованості по аліментах на стадії розгляду справи, вважає за можливе зменшити суму пені вдвічі, що буде відповідати положенням ст. 196 СК України. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, задовольняючи позовні вимоги, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі, що дорівнює мінімальному розміру судового збору за дві вимоги майнового характеру.

Outcome: partial