Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

08 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У позовній заяві покликається на ту обставину, що відповідно до Договору дарування житлового будинку від 09 липня 2019 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 липня 2019 року № 173175051 їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . У даному будинку також зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Жодних родинних стосунків з нею відповідачі не мають. З лютого 2019 року відповідачі за вказаною адресою не проживають, ніяких витрат по утриманню будинку не несуть, комунальних послуг не оплачує. Реєстрація відповідачів у житловому приміщенні порушує її право як власника у розпорядженні майном та призводить до порушення її житлових прав. За місцем реєстрації відповідачів відсутнє будь-яке їхнє майно чи особисті речі. Вони проживають у інших місцях, де саме, їй невідомо. Просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 09 серпня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче провадження, а ухвалою цього ж суду від 01 жовтня 2019 року підготовче провадження закінчене та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялись судом у встановленому законом порядку, відзиву на позов не подали, а тому судом згідно вимог ст. 280 ЦПК України ухвалюється заочне рішення, проти чого позивач не заперечувала. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Дана обставина стверджується Договором дарування житлового будинку від 09 липня 2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області Ушаковою Ю.А., та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 липня 2019 року № 173175051. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до Договору дарування житлового будинку від 09 липня 2019 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 липня 2019 року № 173175051, з моменту підписання Договору дарування та Державної реєстрації у Державному реєстрі прав та їх обтяжень позивачка [PERSON] набула статусу власника житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , а у [PERSON] право власності на нього припинилося. Після набуття позивачкою [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами будь-яких домовленостей чи зобов`язань щодо користування чи інших дій стосовно зазначеного житлового будинку між нею та відповідачами встановлено не було. Відповідачі в розумінні ч.2 ст. 64 ЖК України не є членами сім`ї позивачки, так як не входять в перелік осіб, які можуть бути членами сім`ї, з нею постійно не проживають і спільне господарство не ведуть, а отже, щодо даних спірних правовідносин не може застосовуватися норма, передбачена ч.2 ст. 405 ЦК України. У відповідністю із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою під час розгляду справи № 6-158цс14, аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності втрачається і право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Відтак з припиненням права власності [PERSON] на належне йому житлове приміщення, відповідачі втратили право користуванням, незалежно від того, скільки часу та з яких причин вони у ньому були відсутніми. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Понесені позивачем судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідачів.

Outcome: approved