Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

08 липня 2016 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до Горлівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 січня 2015 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку № 247, розташованого по вул. Кутузова в м. Горлівка. Будинок належав чоловікові згідно акту приймання в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального домоволодіння від 15 червня 1981 року. Ним було отримано технічний паспорт на вказаний житловий будинок, який зареєстрований в Горлівському БТІ. У період з 13 листопада 1966 року по 09 березня 1982 року вони з чоловіком перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 13 січня 2016 року було встановлено факт її постійного проживання із чоловіком без реєстрації шлюбу з 2007 року по день його смерті, а саме 14 січня 2015 року. З метою оформлення своїх спадкових прав вона звернулася до нотаріальної контори. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок їй було відмовлено, через те, що на договорі про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 26 лютого 1968 року та акті приймання в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального домоволодіння від 15 червня 1981 року відсутня відмітка про реєстрацію в органах БТІ. Вона є єдиним спадкоємцем після померлого чоловіка. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок № 247, що розташований по вул. Кутузова в м. Горлівка Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в прохальній частині позовної заяви просила справу розглянути без її присутності. Приймаючи до уваги похилий вік позивачки, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивачки. Відповідач Горлівська міська рада, повідомлена належним чином про дату, час і місце судового розгляду, шляхом розміщення оголошення в друкованих засобах інформації, явку свого представника в судове засідання не забезпечила. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що [PERSON] помер 14 січня 2015 року що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 476700 /а.с.8/. Відповідно положень ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2016 року, [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Парфенюк) [PERSON] перебували в шлюбі з 13 листопада 1966 року по 09 березня 1982 року. Рішенням також було встановлено факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу з 2007 року по 14 січня 2015 року /а.с.16/. До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] входить: житловий будинок № 247, розташований по вул. Кутузова в м. Горлівка Донецької області. 04 квітня 2016 року Першою Горлівською державною нотаріальною конторою [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у наданих нею документах на житловий будинок, який знаходиться за адресою: Донецька область, м. Горлівка, вул. Кутузова, буд. 247 (договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 26 лютого 1968 року та акті приймання в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального домоволодіння від 15 червня 1981 року) відсутня відмітка про реєстрацію в органах БТІ /а.с.18/. Як вбачається з Договору № 26 від 20 квітня 1968 року [PERSON] надано у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти включно Договір було нотаріально посвідчено та зареєстровано в Словянському міськкомунгоспі /а.с.29/. Також, було затверджено проект забудови земельної ділянки /а.с.34/. [PERSON] про прийом в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального домоволодіння від 15 червня 1981 року, домоволодіння № 247 по вул. Кутузова в м. Горлівка було введено в експлуатацію та власнику [PERSON] надано технічний паспорт на домоволодіння /а.с.9-11/. Відповідно ч. 1 п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. [PERSON] ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу і порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України, «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникло до набрання цим Законом чинності, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. [PERSON] Додатку 1 до Інструкції, до переліку документів, на підставі яких провадилася реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, віднесено і нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Враховуючи вимоги законодавства, що діяли на момент закінчення будівництва вказаного будинку, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на житловий будинок та такими, що підлягають задоволенню, оскільки при перевірці фактичних правових підстав виникнення права власності на житловий будинок, що розташований в м. Горлівка по вул. Кутузова, 247, у спадкодавця [PERSON] сумнівів щодо його законності не вбачається. Судом з достовірністю встановлено, позивач [PERSON] є спадкоємицею за законом після померлого 14 січня 2015 року [PERSON] До складу спадкового майна входить житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, м. Горлівка, вул. Кутузова, 247 та позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може.

Outcome: approved