Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

10.05.2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Харківводоканал» з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення у сумі 7 941,43 грн., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 року по 31.03.2019 року у розмірі 4 855,64 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2015 року по 31.03.2019 року у розмірі 2 023,02 грн.; інфляційні витрати - 837,01 грн.; 3% річних від простроченої суми - 225,76 грн. та покласти на відповідачів судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресою проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і комунальних послуг у відповідності до ч. 2 ст. Закону № 1875 та п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, в тому числі з 01.01.1996 по 26.07.2013 р. та з 27.07.2013 р. по 01.11.2015 р. за даним особовим рахунком проводились нарахування за ступенем благоустрою «дворова водорозбірна колонка», з 01.11.2015 р. по 31.12.2017 р. - за ступенем благоустрою «житлові будинки квартирного типу з водопроводом та каналізацією, без ванн»; з 01.01.2017 р. - за ступенем благоустрою «багатоквартирні будинки з водопроводом, каналізацією без ванн з газопостачанням». Як вказує представник позивача, в порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг централізованого водопостачання та водовідведення, передбаченого ст. 20 Закону № 1875, ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», п.п. 18, 30 Правил №630 відповідачі неналежним чином виконували зобов`язання з оплати наданих послуг. Разом з тим, 13.11.2018 представниками КП «Харківводоканал» на підставі звернення [PERSON] від 02.11.2018 року проведено обстеження систем водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS] , за результатами якого встановлено наступне. Зазначена квартира облаштована водопровідною системою та системою централізованого водовідведення. Із сантехнічних приборів в місцях загального користування встановлені: мийка, санвузол, бойлер. Фактично ступінь благоустрою відповідає 5,56 м3 води («житлові будинки квартирного типу з водопроводом та каналізацією, без ванн») на одну особу, при тому що на момент обстеження розрахунки за даною адресою проводилися із розрахунку 1, 7 м3 води на 1 особу, що відповідає ступеню благоустрою «вулична водорозбірна колонка». У зв`язку з чим, за адресою [ADDRESS] виконано донарахування за період з 01.11.2015 року по 13.11.2018 року виходячи з різниці ступені благоустрою (різниці в об`ємах норм водоспоживання), а саме за послугу централізованого водопостачання - 2 351,90 грн.; за послугу централізованого водовідведення - 1 784,50 грн. При цьому, у заяві про скасування судового наказу від 26.03.2019 року [PERSON] підтверджує факт самовільного приєднання до системи централізованого водопостачання, зазначаючи «У 2008 році власники квартири № 8 приватизували свою квартиру. Службові приміщення та коридор увійшли в приватизацію квартири № 8 , куди пізніше вони провели воду». Окрім цього, [PERSON] надано припис: сплатити донарахування в 7-денний строк; надати проектно-технічну документацію на існуючий водопровідний ввід і систему водовідведення, оформлену й узгоджену в установленому законодавством порядку. Однак, як вказує позивач, до цього часу зазначений припис [PERSON] не виконано. У підсумку за відповідачами утворилася заборгованість в розмірі 6 878,66 грн., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 року по 31.03.2019 року - 4 855,64 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2015 року по 31.03.2019 року у розмірі 2 023,02 грн. Відповідачам було направлене досудове повідомлення з пропозицією погасити борг за надані послуги у 10-денний термін, яке відповідачі не виконали. З огляду на викладене відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідачам також нараховані 837,01 грн. - сума інфляційних витрат за час прострочення та 225,76 грн. - три проценти річних від простроченої суми. Як вказує позивач, у зазначений термін відповідачі не здійснювали жодних заходів до повного погашення заборгованості, у зв`язку з чим представник КП «Харківводоканал» і звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.05.2019 року у задоволені клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору - відмовлено. Позов Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. На виконання ухвали суду від 13.05.2019 року позивачем вказані недоліки були усунуті та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.06.2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. Призначено судове засідання. Разом з тим, 30.08.2019 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. При цьому відповідач зазначає, що мешкає в квартирі гостинного типу [ADDRESS] з 1999 року. Будинок не був підключений до водопостачання, а в 2008 році власники квартири №8 приватизували свою квартиру, службові приміщення та коридор увійшли в приватизацію квартири №8 , куди пізніше вони провели воду і лише вони нею користуються. При цьому позивач зауважує, що не надавала згоди на проведення води та каналізації, проектну документацію не оформлювала. Отже відповідач вважає, що позивачем факт користування відповідачами послугами централізованого водопостачання та водовідведення не підтверджено, як не підтверджено і факт користування вуличною водорозбірною колонкою, яка біля будинку відсутня, у зв`язку з чим нарахування заборгованості є безпідставними. Крім того відповідач заявляє про необхідність застосування трирічного строку позовної давності, оскільки вимоги позивачем заявлені за період з 01.12.1999 року. 20.09.2019 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача обґрунтовує підстави для нарахування заборгованості відповідачам, а також зазначає, що позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу і стягнення з відповідачів заборгованості, 14.12.2016 року такий наказ було видано, однак в подальшому скасовано ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2019 року, з чого представник позивача робить висновок про переривання строку позовної давності відносно всієї суми заборгованості. Крім того, 28.11.2019 року представником позивача подані письмові пояснення. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.01.2020 року клопотання відповідача [PERSON] про виклик свідка у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення - задоволено. Викликано в судове засідання на свідка [PERSON] . В подальшому, відповідачі в судовому засіданні відмовились від допиту вказаного свідка, у зв`язку з чим судом постановлена ухвала, занесена до протоколу судового засідання, про розгляд справи без допиту свідка [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини. Додатково представник позивача зазначила, що мешканці квартири [ADDRESS] , які не є відповідачами, дійсно користуються системою водопостачання та водовідведення і встановленими приладами та сплачують за надані послуги, не мають заборгованості на даний час. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві, однак зазначила, що дійсно зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , однак там не проживає і не користується послугами підприємства позивача, фактично мешкає по [ADDRESS] . В подальшому [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути вищевказану цивільну справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні, також зазначив, що за адресою реєстрації не проживає, оскільки фактично мешкає з жінкою за іншою адресою, а коли іноді приходить за адресою реєстрації, він користується водою, яку приносить з собою, оскільки не користується водопроводом, який облаштували сусіди. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області за №6524, [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Квартира складається з однієї кімнати житловою площею 15.10 кв. м., загальною площею - 39.50 кв.м, корисною площею - 39.50 кв.м, що вбачається з копії договору купівлі-продажу та копії технічного паспорту (а.с.153-155). Довідками, що містяться в матеріалах справи, підтверджується, що за адресою [ADDRESS] зареєстровано місце проживання відповідачів [PERSON] - з 12.08.2008 року, [PERSON] - з 10.05.2000 року (а.с.23, 56, 57). Як вбачається зі зведеної картки абонента В+К (разом), на відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для оплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] (а.с.30, 95-97). КП «Харківводоканал» звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення солідарно зі [PERSON] , [PERSON] заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення, інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми. За результатами розгляду вказаної заяви Жовтневим районним судом м. Харкова було видано судовий наказ від 14.12.2016 року, яким стягнуто солідарно з боржників заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2000 р. по 31.10.2016 р. у розмірі 1317, 82 грн. та централізованого водовідведення за період з 01.05.2000 р. по 31.10.2016 р. у розмірі 0 грн., а також інфляційні витрати у розмірі 175, 07 грн. та три відсотки від простроченої суми 24,44 грн. Однак на підставі заяви [PERSON] ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2019 року судовий наказ від 14.12.2016 року скасовано та роз`яснено право КП «Харківводоканал» на звернення до суду з тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.32, 44, 45). 13.11.2018 року представниками позивача КП «Харківводоканал» на підставі звернення [PERSON] від 02.11.2018 року (а.с.28) проведено обстеження систем водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS] , за результатами якого складено акт і встановлено, що зазначена квартира №7 комунальна (є місця загального користування з квартирою №8 ). Виявлено, що квартири №7,8 облаштовані водопровідною системою та системою централізованого водовідведення. Із сантехнічних приладів в місцях загального користування встановлені: мийка, санвузол, бойлер. Фактично ступінь благоустрою відповідає 5,56 м3 води на 1 особу в місяць. В базі даних по розрахункам з абонентами - фізичними особами нарахування по квартирі №7 проводились за користування вуличною водорозбірною колонкою, що відповідає 1,7 м3 води на 1 особу в місяць. За фактичне користування системою централізованого водопостачання та водовідведення виставлені донарахування з врахуванням різниці ступеню благоустрою в сумі 2351, 90 грн. (за водопостачання); за послуги водовідведення - в сумі 1784, 50 грн. Припис: донарахування сплатити в 7-денний термін та протягом місяця надати проектно-технічну документацію на існуючий водопровід та систему водовідведення, оформлену відповідно та погоджену у встановленому законодавством порядку. В разі ненадання - квартири 7,8 будуть відключені від системи централізованого водопостачання (а.с.31). [PERSON] надана відповідь (а.с.29, 30) Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем разом з позовом, що розглядається, за вказаним особовим рахунку № [NUMBER] наявна заборгованість в сумі 6 878,66 грн., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 року по 31.03.2019 року у розмірі 4 855,64 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2015 року по 31.03.2019 року у розмірі 2 023,02 грн. (а.с.34-41). Як зазначає позивач, вказана заборгованість до теперішнього часу відповідачами не погашена. Одночасно в зазначеному документі міститься розрахунок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 837,01 грн., а також 3% річних від простроченої суми у сумі 225,76 грн. Як зазначено в позові, нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресою проводились на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і комунальних послуг у відповідності до ч. 2 ст. Закону «Про житлово-комунальні послуги» та п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 та з урахуванням відповідних рішень, якими встановлені норми водоспоживання, водовідведення та порядок розрахунків (а.с.24-27), в тому числі з 01.01.1996 по 26.07.2013 р. та з 27.07.2013 р. по 01.11.2015 р. за особовим рахунком відповідачів проводились нарахування за ступенем благоустрою «дворова водорозбірна колонка», з 01.11.2015 р. по 31.12.2017 р. - за ступенем благоустрою «житлові будинки квартирного типу з водопроводом та каналізацією, без ванн»; з 01.01.2017 р. - за ступенем благоустрою «багатоквартирні будинки з водопроводом, каналізацією без ванн з газопостачанням». Разом з тим 24.07.2013 року представниками КП «Харківводоканал» було складено акт за результатами обстеження стану водопровідної системи за адресою: [ADDRESS] ) за результатом якого встановлено, що у дворі житлового будинку за вищевказаною адресою водорозбірна колонка відсутня, найближча водорозбірна колонка розташована за адресою [ADDRESS] та по [ADDRESS] (а.с.94). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні стверджувала, що фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . 03.02.2020 року представниками КП «Харківводоканал» було здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] , в результаті якого складено акт і встановлено, що підключення до міської мережі водопостачання та водовідведення відсутнє, по вул. Резервній послугу водопостачання здійснює Південна залізна дорога. За вказаною адресою візуально вбачаються ознаки проживання, зі слів хазяйки будинку [PERSON] , остання проживає за вказаною адресою одна. На території домоволодіння є дворовий туалет (а.с.119). Крім того, з листа КП «Харківське міське БТІ» від 21.11.2008 року, направленого [PERSON] у відповідь на її звернення від 19.11.2008 р., вбачається, що її квартира та квартира її сусідів, приватизована 12.10.2007 року на ім`я [PERSON] , [PERSON] є квартирами в будинку гостинного типу. Службові приміщення №ІІ, V, а також приміщення № IV площею 9 кв.м увійшли в приватизацію квартир №7 та №8 не повністю, а лише частково, відповідно ідеальній долі (а.с.69, 70). В судовому засіданні представником позивача визнано той факт, що сусіди відповідачів - мешканці квартири [ADDRESS] користуються послугами централізованого водопостачання та водовідведення, оскільки в квартирі встановлені відповідні прилади, сплачують за вказані послуги і на день розгляду даної справи заборгованості не мають. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918 від 10.01.2002 року споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 541 ЦК України передбачено солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За змістом ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до абз.2,4 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року 18.12.2009 « Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Виходячи з викладеного, даючи оцінку дослідженим у даній справі доказам, суд приходить до висновку, що суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження тих обставин, що саме у належних [PERSON] приміщеннях у квартирі [ADDRESS] і саме відповідачами або з їх згоди встановлені прилади, що надають можливість користуватись послугами водопостачання та водовідведення і свідчать про той рівень благоустрою, за яким позивачем проведені нарахування і перерахунок заборгованості за послуги відповідачам, а також не доведено, що відповідачі взагалі користуються такими послугами. При цьому судом не проводиться перерахунок заборгованості відповідачів за іншим ступенем благоустрою, в тому числі за користування водорозбірною колонкою, оскільки суду не надано належних доказів наявності такої колонки поблизу будинку 32 по вул. Москалівська в м. Харкові, або встановлення і користування позивачами іншими приладами. Отже суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає в повному обсязі у зв`язку з його недоведеністю. Отже позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження наявності у відповідачів заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.12.1999 року по 31.03.2019 року, не доведено факт та конкретний розмір такої заборгованості з урахуванням всіх передбачених нормативними актами необхідних складових і порядку такого розрахунку. З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідачів інфляційних витрат та 3 % річних від простроченої суми, які є похідними від вимог про стягнення заборгованості, також задоволенню не підлягають як безпідставні. Відмовляючи в задоволенні позову по суті суд не вдається до оцінки відповідної заяви та обставин, що свідчать про пропущення позивачем строків позовної давності. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються і покладаються на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed