Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

08.07.2020 року представник позивача, [PERSON] , який діє на підставі відповідної довіреності від 02.06.2020 року, в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та просив визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , зазначений в технічному паспорті на житловий будинок під літерами: А-1 житловий будинок, а-1 тамбур, пригребиця, а1-1 погріб, загальною площею 59,0 кв.м., в т.ч. 42,1 кв.м. житлової площі, Б-1 сарай, б-1 сарай, В-1 гараж, Д-1 вбиральня, № 1 ворота з хвірткою, № 2 огорожа суцільна, № 3 колодязь, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована в будинку [ADDRESS] . За життя [PERSON] залишила на ім`я позивача заповіт. 11 квітня 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Амбарнової Л.М. з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Спадкоємці за законом, які мають право на обов`язкову частку в спадщині відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України, відсутні. До складу спадщини [PERSON] увійшов спірний житловий будинок. В червні 2020 року позивач звернувся до нотаріуса з питання оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на цей житловий будинок. Оскільки позивач не може оформити спадкове право на спірний будинок в нотаріальному порядку, він звертається до суду за захистом свого майнового права. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без його участі, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. (а.с.7). Представник відповідача по справі - Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області - в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Вихвостівський сільській голова О.Акуленко подав до суду письмове клопотання від 20.07.2020 року з проханням розглянути справу за відсутності представника Вихвостівської сільської ради, проти позовної заяви [PERSON] відповідач не заперечує.( а.с. 37). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Городнянської міської ради Чернігівської області - Яценко Д.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. (а.с.41 ). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Амбарнова Л.М. - про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась. 01.09.2020 року в поданій до суду заяві просила розглянути за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.(а.с. 51-52). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та подані докази, дійшов висновку, що визнання позову не порушує права та інтереси інших осіб, а позовні вимоги є обґрунтованими, виходячи з наступного. З паспорта громадянина України серії [NUMBER] встановлено, що його видано Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області 07.02.2002 року [PERSON] , [INFO] . (а.с.10). Судом встановлено, що [INFO] в місті Чернігові померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом. З довідки виконкому Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 03.06.2020 року № 291 встановлено, що на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в будинку [ADDRESS] була постійно зареєстрована та постійно проживала тільки [PERSON] , з 1957 року, виписана в зв`язку зі смертю [INFO] . (а.с.8 зв.). З дослідженої в судовому засіданні копії заповіту від 16 листопада 2004 року встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем виконкому Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Зеленовою В.І., зареєстрований в реєстрі № 195. (а.с.9). Після смерті [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Амбарнової Л.М. з відповідною заявою про прийняття спадщини. 11.04.2016 року нотаріусом заведена спадкова справа № 11/2016 до майна [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 53-68). За даними спадкової справи позивач є єдиним спадкоємцем, хто прийняв спадщину [PERSON] у встановленому законом порядку. Як встановлено з письмових доказів справи, до складу спадщини [PERSON] увійшов житловий будинок [ADDRESS] . З довідок виконкому Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 03.06.2020 року № 293, 294 встановлено, що станом на 01.07.1990 року в будинку [ADDRESS] була зареєстрована на проживала тільки [PERSON] , яка померла [INFO] , та їй належало домоволодіння вцілому. Вищезазначене домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року член колгоспного двору - голова домогосподарства [PERSON] не втратила права на частку в його майні. Даних відповідно до земельно-кадастрової книги щодо виділення земельної ділянки під будівництво будинку та господарських споруд сільська рада не має. (а.с.11, 11 зв.). Вказане також підтверджено копією з особового рахунку № [NUMBER] погосподарської книги сільської ради за 1991 рік. (а.с.12-13,39). Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, та жилий будинок. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена колгоспного двору встановлювався, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Оскільки права на спірний будинок виникли до набрання чинності Законом України «Про власність», до цих правовідносин мають застосовуватись правила ст. 120,123 ЦК УРСР/ в редакції, що діяла до 16.12.1993 р./, відповідно до яких майно колгоспного двору належало його членам на праві власності. Отже, [PERSON] за її життя набула у власність спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами як член колгоспного двору. З інформаційної довідки від 02 червня 2020 року № 54 встановлено, що при обстеженні будинку [ADDRESS] , виявлено, що будь-які документи, які засвідчують право власності на будинок, відсутні, будинок побудований в 1956 році, не потребує здачі в експлуатацію і не є самочинним будівництвом. Загальна площа будинку становить 59,0 кв.м., в т.ч. житлова площа 42,1 кв.м. (а.с.16 зв.). З довідки Городнянського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 20.07.2019 року № 48 встановлено, що станом на 31.12.2012 року право власності на будинок [ADDRESS] не зареєстровано.(а.с.40). Відсутність державної реєстрації спірного будинку підтверджується також інформаційною довідкою від 28.09.2020 року № 225890831 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. (а.с.70-72). Дослідженням звіту про оцінку встановлено, що вартість спірного будинку становить 27561 грн. 00 коп.(а.с.17). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Доказами справи підтверджено, що на момент смерті спадкодавець [PERSON] мала у власності спірний будинок. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач позбавлений можливості оформити спадщину на спірний будинок в нотаріальному порядку, оскільки право власності спадкодавця на спірний будинок не було зареєстроване за її життя. Відмова нотаріуса оформити спадкове право підтверджена письмово. (а.с.18). Положеннями ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Оскільки реєстрація права власності на нерухоме майно в сільській місцевості на момент закінчення будівництва спірного будинку законодавчо передбачена не була, а за даними погосподарської книги спірний будинок мав статус колгоспного двору, право власності, яке виникло у членів цього колгоспного двору, визнається дійсним і при відсутності його державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності особи на майно може бути визнано судом, якщо це право не визнається іншою особою. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79 передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (присадибних) житлових будинків, господарських будівель і споруд, є технічний паспорт. З виготовленого ФОП [PERSON] технічного паспорта встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] позначений на плані: А-1 житловий будинок, а-1 тамбур, пригребиця, а1-1 погріб, загальною площею 59,0 кв.м., в т.ч. 42,1 кв.м. житлової площі, Б-1 сарай, б-1 сарай, В-1 гараж, Д-1 вбиральня, № 1 ворота з хвірткою, № 2 огорожа суцільна, № 3 колодязь. ( а.с. 23-26). З огляду на те, що право власності спадкодавця на спірний житловий будинок підтверджено матеріалами справи, а позивач як спадкоємець позбавлений можливості в нотаріальному порядку оформити на нього своє спадкове право, суд, враховуючи положення ст. 328, 392 ЦК України, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, та наявні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи наведене,

Outcome: approved