Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

07 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вже тривалий час, а саме з 1995 року, вони з дружиною не проживають разом та не ведуть спільного господарства, сімейні відносини є припиненими. Подружнє життя не склалося внаслідок різних поглядів на вирішення сімейних проблем, відсутності спільних інтересів, відсутності взаємопорозуміння у всіх питаннях сімейного життя, внаслідок чого були втрачені почуття любові та взаємної поваги. Позивач вже тривалий час проживає однією сім`єю з іншою жінкою. Сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим, оскільки вже тривалий час вони не пов`язані спільним побутом та сімейними стосунками. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, примирення є неможливим. Згідно ухвали суду від 24 вересня 2020 року справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов підтримує та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає, прохає після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », судові витрати не визнає, прохає покласти на позивача. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце його засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив таке. 11 вересня 1977 року сторони уклали шлюб у Високовакулівській сільській раді Козельщинського району Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом (повторним) про шлюб серії [NUMBER] від 27.03.2007. З 1995 року сторони фактично разом не проживають та спільні відносини не підтримують. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач та відповідач подали заяви, згідно яких вбачається що примирення між ними неможливе, а тому прохають задовольнити позов. Відповідно до ч. 1 статті 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55\~СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з\~статтями 110,\~111,\~112\~СК України\~позов про\~розірвання шлюбу\~може бути\~пред`явлений одним\~із подружжя.\~Суд вживає\~заходів щодо\~примирення подружжя,\~якщо це\~не суперечить\~моральним засадам\~суспільства. Суд\~з`ясовує фактичні\~взаємини подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини-інваліда\~та інші\~обставини життя\~подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже суд вважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами втрачені і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 113 СК України вбачається, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням позиції відповідачки, суд вважає, що відповідачці необхідно залишити право іменуватися прізвищем « [PERSON] ». На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок, про що свідчить квитанція про сплату судового збору. З врахуванням того, що позовна заява позивача підлягає задоволенню, суд,

Outcome: approved