Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

09.10.2019 року [PERSON] , діючи від імені та в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням . В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача зазначено, що він є власником квартири [ADDRESS] . На житловій площі, належної [PERSON] на праві власності квартири зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] , котрий фактично не проживає у належній йому на праві власності квартирі протягом останніх трьох років. На час придбання спірної квартири у власність позивачу було повідомлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований , однак у квартирі не проживає, Факт реєстрації відповідачів на житловій площі зазначеної квартири створює для нього перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні майном, у зв`язку з чим просила визнати [PERSON] такими, що втратив право користування належним [PERSON] на праві приватної власності житловим приміщенням за адресою - [ADDRESS] . 10.01.2020 року, після усунення недоліків позовної заяви [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, було відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. 07.05.2020 року позивача у справі [PERSON] було замінено на його правонаступника [PERSON] 10.03.2021 року підготовче провадження закрито. У судовому засіданні позивачка відсутня, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, повідомивши суд, що заявлені позовні вимоги підтримує, проти судового розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, судові повістки надіслані на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку його місця проживання повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про причини повернення - за закінченням встановленого строку зберігання. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у порядку, передбаченому правилами статті 280 ЦПК України. . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджено договором купівлі-продажу квартири від 28.11.2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мужейдовою Т.О., зареєстрований в реєстрі за №3068 (а.с.40). Право приватної власності плозивачки [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , 28.11.2019 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 34357392 (а.с.41). Судом також встановлено, що продавець за договором купівлі-продажу квартири від 28.11.2019 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мужейдовою Т.О., зареєстрований в реєстрі за №3068 - [PERSON] право власності, на квартиру [ADDRESS] набув на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 14.10.2014 року з [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу в реєстрі за №2424 (а.с.10-13). За даними Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб за адресою - - [ADDRESS] , витяг №10465928 від 11.10.2019 року на зазначеній житловій площі квартири зареєстрований [PERSON] , [INFO] з 15.01.2015 року по теперішній час (а.с.24). За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Звертаючись до суду з позовом, представник позивача [PERSON] стверджувала, що відповідач [PERSON] на житловій площі належної останньому на праві приватної власності квартири не проживає фактично з моменту реєстрації. Позивачка [PERSON] , підтримавши позовні вимоги адвоката Дрижакової Д.Ю., заявлені в інтересах [PERSON] , підтвердила факт непроживання відповідача в належній ії на праві приватної власності квартирі [ADDRESS] . Зазначені позивачем обставини, як підстави позову та докази на їх підтвердження не можуть бути перевірені судом через відсутність у судовому засіданні відповідача. Зважаючи на те, що відповідач у справі не проживає у спірній квартирі без поважних на те причин більше одного року, витрат по утриманню спірного житлового приміщення не несе, місцеперебування його невідоме, останній не є членом сім`ї позивачки, відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог про визнання [PERSON] таким , що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] , шляхом зняття його з реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved