Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

07.10.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача і просила постановити рішення, яким стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісяця, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття; стягнути з відповідача в її користь аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи стягувати з дня подання позовної заяви до суду і, до досягнення донькою трьох років; стягнути з відповідача в її користь понесені нею судові витрати, а саме, витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 28 липня 2018 року зареєструвала шлюб з відповідачем в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 1526. У шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Однак подружнє життя між ними не склалося, а тому на сьогоднішній день проживають окремо, малолітня дочка залишилася проживати з нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Окрім того, на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, у зв`язку із цим не працює, а тому немає змоги утримувати дочку, а також себе. Просить стягувати з відповідача аліменти щомісячно на утримання дочки у розмірі по 3000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на її утримання в розмірі по 2000 грн. щомісячно за період з моменту пред`явлення позову і до досягнення дочкою трьох років. Стягнути в її користь понесені судові витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала і пояснила, що вона має на утриманні маленьку дитину, якій виповниться в липні цього року один рочок, і на її утримання йдуть значні кошти, оскільки дитини росте, потрібно памперси, продукти харчування, одяг та інше. Однак самостійно забезпечити всім необхідним дочку не має можливості, оскільки знаходиться в декретній відпустці, а чоловік, який працездатний, працює в Польщі зобов`язаний утримувати дитину. А тому змушена звернутися з позовом до суду, просила стягувати на утримання дитини аліменти в розмірі по 3000 грн. щомісячно та на її утримання до трьохрічного віку дитини в розмірі по 2000 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що після одруження переїхав жити до дружини, там зробив ремонт, облаштував відповідний побут, проте дружина була постійно незадоволена. Їздив за кордон для покращення матеріального стану сім`ї, а після народження дитини відносини погіршилися. Допомагає дружині коштами постійно, купляє подарунки дитині, однак позивач не дає йому бачитись із дочкою. Офіційно не працює, має мінливі доходи, проживає разом із батьками, які є пенсіонерами, а тому той розмір, який просить позивач для нього завеликий, погоджується на розмір аліментів в 1200 грн. щомісячно. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини категорично заперечує, так як дружина утримує допомогу знаходячись в декретній відпустці, працює вдома, здійснюючи онлайн продаж через інтернет. Він не працює, не має сталого заробітку, змушений допомагати батькам, які є пенсіонерами, хоча утримують пенсію. Заслухавши сторін, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України,\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28 липня 2018 року в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 1526, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.07.2018 року (а.с.5). В шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 серпня 2019 року (а.с.6). Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. За приписами абз. 3 ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу,\~мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ч. 2\~ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3\~ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У визначений судом строк відповідачем подано відзив на позов та докази, які обґрунтовують заперечення відповідача проти позову. Як вбачається із доданих до відзиву відповідача доказів, що позивач працює здійснює продаж товарів через інтернет та отримує дохід, що не заперечила і позивач (а.с.20-26). Відповідач не працює, має не регулярний дохід, проживає з батьками, які є пенсіонерами. Як встановлено в судовому засіданні, що позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання. Відповідач надає кошти на дитину, однак позивач зазначила, що їх не достатньо та не носять періодичних характер. Відповідач по справі є непрацюючий, проживає разом з батьками пенсійного віку, допомагає матеріально, а відтак не має можливості надавати допомогу на утримання дитини в тому розмірі в якому просить позивач, а тому позов слід задовольнити частково. Тому суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище сторін, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України\~принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, з відповідача слід стягувати щомісячно аліменти на утримання дочки в розмірі по 1200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення аліментів на її утримання, оскільки відповідач не має можливості надавати таку матеріальну допомогу, а позивач отримує мінливий дохід займаючись продажем товарів через інтернет. Відповідно до ст. 137 ч.2 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Оскільки позивач надав суду належно оформлений договір про надання правничої допомоги та квитанцію про сплату наданої послуги, суд вважає, що позовна вимога, щодо стягнення коштів затрачених позивачем на правничу допомогу підлягає задоволенню в розмірі 1000 грн. (а.с7-8). Позивач звільнена від сплати судового збору, згідно\~ст.5 ч.1 п.3, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року\~за\~№3674-VІ. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: partial