Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

08.04.2015 [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому остаточно уточнивши позовні вимоги (а.с.83-84) просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно 65 201,05 грн. - боргу процентів по позиці за період з 01.07.2014 по 31.05.2015, 24 247,60 грн. - пені по несплачених відсотках за період з 01.07.2014 по 31.05.2015, 70 503,14 грн. - пені по несплаченій позиці за період з 01.07.2014 по 31.05.2015, а всього в сумі 159 951 грн. 79 коп.; стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно 20 000 грн. штрафу відповідно до п.п. 6.4., 4.1. Договору застави від 05.01.2011; стягнути з [PERSON], як солідарного боржника, 556 682,68 грн. боргу [PERSON] за договором позики від 04.01.2011; передати їй в заклад (володіння), шляхом вилучення у [PERSON] або у іншої особи, у володінні якої будуть заставлені транспортні засоби: автомобіль марки RENAULT, модель 11GTA11, тип сідловий тягач-Е, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], номерний знак [NUMBER], та напівпричіп бортовий марки ПП модель KRONE, тип напівпричіп бортовий-Е, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], номерний знак [NUMBER] разом з відповідними свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів та ключами від транспортних засобів; в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором позики від 04.01.2011 у сумі 716 634,47 грн., звернути стягнення на предмет застави за договором застави від 05.01.2011 на транспортні засоби, що належать на праві власності [PERSON]: автомобіль марки RENAULT, модель 11GTA11, тип сідловий тягач-Е, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], номерний знак [NUMBER], та напівпричіп бортовий марки ПП модель KRONE, тип напівпричіп бортовий-Е, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], номерний знак [NUMBER], шляхом продажу нею транспортних засобів з укладенням від імені [PERSON] договорів купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з правом зняття з обліку в органах ДАІ України цих транспортних засобів, а також з наданням їй всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, встановивши початкову ціну на транспортні засоби на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 04.01.2011 між нею та [PERSON] був укладений договір позики на суму 296 000,00 грн. зі сплатою 24 % річних, строком дії до 04.01.2016. В забезпечення виконання зобов'язання за договором позики від 04.01.2011 між нею та [PERSON] був укладений договір застави автомобілів, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 05.01.2011, зі змінами внесеними договором, посвідченого 01.06.2013 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], та договір поруки від 04.01.2011. Вказує, що за вищевказаними договорами застави були передані в заставу 2 автомобіля-тягачі та 2 напівпричіпа, які [PERSON] не мав права відчужувати без згоди заставодержателя, однак останній 07.05.2014 продав заставлені спірні транспортні засоби [PERSON] та повідомив про продаж заставодержателя. Вказує, що вона, як заставодержатель, згоду на продаж заставлених транспортних засобів не надавала і не мала наміру продавати транспортні засоби у позасудовому порядку передбаченому договором застави, оскільки на заставлені автомобілі було зареєстроване звернення стягнення у встановленому чинним законодавством порядку - у Державному реєстрі застав рухомого майна. Вважає, що при продажу транспортних засобів були порушені її права передбачені ст. ст. 10, 26, 30 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», пункт 3.1.6. Договору застави, а тому [PERSON] не може бути добросовісним набувачем згідно ст. 388 ЦК України, а майно підлягає поверненню його власнику. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.07.2014 їй відмовлено у визнанні договорів відчуження транспортних засобів недійсними. Вказує, що 06.01.2013, 26.07.2013, 04.08.2014 відповідачам направлялися вимоги-повідомлення про застосування нею позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяженням зобов'язання, шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження, визначений умовами розділу 6 договору та ст. 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», що підтверджується особистими підписами на звороті документа та поштовою квитанцією щодо [PERSON] від 04.08.2011, проте в порушення умов договору застави, транспортні засоби відповідачами не були їй передані у володіння для їх реалізації. Отже, за не передачу їй транспортних засобів для продажу, пунктом 4.1. договору застави від 05.01.2011 передбачено штраф у розмірі 5 % від вартості предмету застави, що становить 20 000 грн., які підлягають стягненню в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] Зазначає, що після пред'явлення позову, [PERSON] провів відчуження заставлених спірних транспортних засобів [PERSON], яка є власником транспортних засобів на даний час і в силу ст. 27 ЗУ «Про заставу», застава зберігає чинність у випадку переходу права власності до нового власника. Посилаючись на ст. 25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», вважає, що предмет застави має бути переданий їй у заклад та має бути встановлена початкова ціна предмету застави. Крім того, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.10.2014 було стягнуто з [PERSON] на її користь 556 682,68 грн. заборгованості за договором позики. Враховуючи, що вищезазначене рішення суду на даний час боржником не виконане, то з [PERSON], як з поручителя, підлягають стягненню на її користь у солідарному порядку 556 682,68 грн. боргу [PERSON] за договором позики від 04.01.2011. На даний час [PERSON] продав належні йому транспортні засоби і після пред'явлення йому повідомлення на оплату боргу [PERSON], сплатив 238 392 грн. в рахунок виконання зобов'язань боржника за договором позики від 04.01.2011. Загальний розмір позовних вимог про стягнення боргу за договором позики від 04.01.2011 з [PERSON] згідно наданого розрахунку становить 65 201,05 грн. - боргу процентів по позиці за період з 01.07.2014 по 31.05.2015, 68 192,64 грн. - пені по несплачених відсотках за період з 01.07.2014 по 30.04.2015, 70 503,14 грн. - пені по несплаченій позиці за період з 01.07.2014 по 30.04.2015, 99 152,90 грн. - збитків внаслідок інфляції на заборгованість по процентам, 95 294,06 грн. - збитків внаслідок інфляції на заборгованість по позиці, а всього - 398 343,79 грн. Посилаючись на ст. 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовими зобов'язанням, вважає, що за рахунок сплаченої 02.05.2015 суми 238 392 грн. підлягають задоволенню вимоги по відшкодуванню: 99 152,90 грн. - збитків внаслідок інфляції на заборгованість по процентам, 95 294,06 грн. - збитків внаслідок інфляції на заборгованість по позиці та 43 945,04 грн. - пені по несплачених відсотках. Таким чином, загальний розмір позовних вимог про стягнення з [PERSON] коштів боргу за договором позики від 04.01.2011 з урахуванням сплачених 02.05.2015 [PERSON] 238 392 грн. становить всього 159 951,79 грн. У судовому засіданні 06.07.2015 до участі в розгляді справи в якості третьої особи ухвалою суду було залучено приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] В судове засідання позивач або її представник не з'явилися, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи (а.с.162,164), через канцелярію суду позивач подала заяву про розгляд справи без її участі та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.181-182). Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги в частині своїх довірителей не визнав, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях (а.с.99-103), просив відмовити у задоволенні позову в даній частині. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи (а.с.159,169-170,188), від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, заперечує проти задоволення позовних вимог в частині [PERSON] (а.с.186). Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи (а.с.171-172), з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася. Тому, беручи до уваги положення ч. 5 ст. 74 ЦПК України та враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України явка до суду є правом, а не обов'язком сторони у справі, суд вважає можливим розглядати справу за відсутністю нез'явившихся сторін по справі на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступник підстав. У судовому засіданні встановлено, що 04.01.2011 [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, згідно якого [PERSON] зобов'язується надати [PERSON] гроші в сумі 296 000,00 грн., терміном повернення 04.01.2016, зі сплатою позикодавцю відсотків в розмірі 24 % річних до 1 числа кожного наступного місяця (а.с.51). Пунктом 8 Договору позики визначено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з погашення позики та/або сплати процентів за її користування більше 10 днів, позичальник зобов'язаний сплатити на користь позикодавця пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення, від суми прострочених зобов'язань. 24.10.2014 Новозаводським районним судом міста Чернігова стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 296 000 грн. позики, 218 232,85 грн. боргу процентів за позикою за період з травня 2011 року по 30.06.2014, 24 388,36 грн. - пені по несплаченим відсоткам за період з 01.08.2013 по 30.06.2014, 18 061,47 грн. - пені по несплаченій позиці за період з 01.08.2013 по 30.06.2013, а всього 556 682,68 грн. (а.с.5-6). Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 04.01.2011, 05 січня 2011 року між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON], та [PERSON] було укладено Договір застави, посвідчений 05.01.2011 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 15, відповідно до умов якого [PERSON] виступив майновим поручителем по зобов'язаннях [PERSON] по договору позики від 04 січня 2011 року. В забезпечення виконання зобов'язання були передані транспортні засоби: автомобіль марки RENAULT модель MAGNUM тип сідловий тягач-Е, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та н/причіп бортовий марки KAISER модель S 380 3L тип н/причіп бортовий- Е, 1992 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Пунктом 1.3 визначена оцінка предмета застави в сумі 296 000 грн. Згідно п. 4.1. визначена відповідальність за порушення будь-яких умов договору у вигляді сплати заставодавцем на користь заставодержателя штраф в розмірі 5 % від вартості заставного майна (а.с.10-11). 01.06.2013 між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON], та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін до договору застави, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, 05 січня 2011 року за р. № 15, від 01.06.2013, посвідчений 01.06.2013 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 744, відповідно до умов якого сторони узгодили збільшити предмет застави, виклавши п. 1.2 в новій редакції і зазначили транспортні засоби, які передаються в заставу: - автомобіль марки RENAULT модель MAGNUM тип сідловий тягач-Е, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; - н/причіп бортовий марки KAISER модель S 380 3L тип н/причіп бортовий- Е, 1992 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; - автомобіль марки RENAULT модель 11GTA11 тип сідловий тягач-Е, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; - н/причіп бортовий марки ПП модель KRONE тип н/причіп бортовий- Е, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Предмет застави сторонами оцінений в сумі 400000 грн. (а.с.12-13). 30.01.2014 зареєстровано заставу та звернення стягнення на об'єкти обтяження : - автомобіль вантажний, номер об'єкта [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER], автомобіль марки RENAULT модель MAGNUM тип сідловий тягач-Е, 1998 року випуску; - інший транспортний засіб, номер об'єкта [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER], н/причіп бортовий марки KAISER модель S 380 3L тип н/причіп бортовий- Е, 1992 року випуску; - автомобіль вантажний марки, номер об'єкта [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER], автомобіль марки RENAULT модель 11GTA11 тип сідловий тягач-Е, 2000 року випуску; - інший транспортний засіб, номер об'єкта [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER], н/причіп бортовий марки ПП модель KRONE тип н/причіп бортовий- Е, 1998 року випуску, а також внесено відомості про обмеження відчуження, згідно яких відчуження заставного майна має здійснюватися виключно за погодженням з обтяжувачем, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.14). Доводів представника відповідача [PERSON] - [PERSON] щодо відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження спірного рухомого майна, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються безпосередньо самим вищезгаданим витягом, а наявність двох реєстраційних дій з одним реєстраційним записом узгоджується з Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 за № 73/5. Разом з тим, як вбачається з довідки УДАІ УМВС України в Чернігівській області від 09.06.2015, автомобіль марки RENAULT, модель 11GTA11, тип сідловий тягач-Е, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], номерний знак [NUMBER]; напівпричіп бортовий марки ПП модель KRONE, тип напівпричіп бортовий-Е, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], номерний знак [NUMBER], на момент розгляду даної справи перебувають у власності [PERSON] (а.с.154). Також, судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 04.01.2011 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати перед позикодавцем в повному обсязі за виконання боржником зобов'язань, що виникають з договору (а.с.4). Статями 553, 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель, відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Ч. 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п. 9 Договору позики, позичальник зобов'язаний повністю повернути позику та сплатити нараховану плату за користування позикою, незалежно від настання строку виконання зобов'язання у випадках: у разі невиконання позичальником зобов'язань за цим Договором та несплати відсотків за користування позикою та суми позики, якщо прострочення виконання цих зобов'язань більше трьох місяців. [PERSON] вручила позичальнику [PERSON] та його поручителю [PERSON] вимогу-повідомлення про повне дострокове виконання взятих зобов'язань за договором позики від 04.01.2011, з відстроченням її виконання на 10-ти денний термін з дня отримання цієї вимоги (а.с.16), яке було вручено [PERSON] 26.01.2013, а [PERSON] - 26.07.2013. З Договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання позичальником або поручителем своїх зобов'язань, що виникають з договору, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. За таких обставин, суд вважає, що оскільки позивачем відповідно до умов кредитного договору був змінений строк виконання основного зобов'язання, то відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України вимоги до поручителя могли бути заявлені у межах шести місяців від дня настання цього строку. Таким чином, враховуючи встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку щодо припинення вищезгаданої поруки і у зв'язку з чим, позов в частині стягнення з [PERSON] солідарно заборгованості за договором позики за період після 01.07.2014 та стягнення боргу [PERSON] з [PERSON] у розмірі 556 682,68 грн., як солідарного боржника, задоволенню не підлягають. Стосовно позовної вимоги про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно 20 000 грн. штрафу за невиконання умов договору, то дана вимога також не підлягає задоволенню, у зв'язку з наступним. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.07.2014, вже стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] штраф за невиконання умов договору в сумі 20 000,00 грн. (а.с.7-9), а притягнення особи двічі до однієї відповідальності за одне й те саме правопорушення, є недопустимим. Щодо вимоги відносно [PERSON], то останній не є стороною Договору застави від 05.01.2011, а тому він не може нести відповідальність, передбачену даним договором. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави ( ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу»). Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Крім того, беручи до уваги умови Договору застави, положення ст. 27 Закону України «Про заставу», ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та враховуючи обставини даної справи та встановлені рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.07.2014 (а.с.7-9), суд приходить до висновку, що за позивачем [PERSON], станом на час розгляду справи, зберіглося право заставодержателя на спірний транспортний засіб, в т.ч. і право звернення стягнення на предмет застави та право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням, шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Щодо розрахунку заборгованості, то суд враховує заявлений в межах позовних вимог розмір заборгованості і не спростований в судовому засіданні відповідачами по справі, за період, починаючи з 01.07.2014 (15 9951,79грн.) (а.с.44,45); розмір стягнутого боргу за рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.10.2014 (556 682,68грн.); розмір грошової суми, сплаченої [PERSON] 02.05.2015, як фінансового поручителя по зобов'язаннях [PERSON] по вищезгаданому договору позики (238 392 грн.) і час її сплати (тобто, вже після проведеного розрахунку боргу по даній справі, що не впливає на визначення його розміру) (а.с.74). При цьому, вищезгадану суму коштів, сплачену в рахунок боргу, суд скеровує, згідно з вимогами ст. 534 ЦК України, безпосередньо на погашення боргу за вищезгаданим судовим рішенням, і приходить до висновку, що заборгованість [PERSON] перед позивачем на час розгляду даної справи становить 478 242 грн. 47 коп. Жодних інших доказів щодо виконання вищезгаданого рішення суду, в судове засідання сторонами не представлено і не обґрунтовано поважності причини цьому. Суд не приймає варіант розподілу вищезгаданих коштів на погашення боргу, запропонований позивачем, оскільки відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили є обов'язковими для всіх в т.ч. і для позивача по справі. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 Закону. Отже, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором позики від 04.01.2011 в сумі 478 242 грн. 47 коп., необхідно звернути стягнення на предмети застави, а саме на: автомобіль марки RENAULT, модель 11GTA11, тип сідловий тягач-Е, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], номерний знак [NUMBER]; напівпричіп бортовий марки ПП модель KRONE, тип напівпричіп бортовий-Е, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу транспортних засобів [PERSON] з укладенням від імені [PERSON] договорів купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з правом зняття з обліку в органах ДАІ України цих транспортних засобів, а також з наданням їй всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, зі встановленням початкової ціни предмета застави на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час його продажу. Щодо вимоги [PERSON] про передачу спірного предмету застави в заклад, то вона узгоджується з положеннями п.3 ч.2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» і у зв'язку з чим підлягає задоволенню. Відносно позовної вимоги про одночасне стягнення з [PERSON] суми заборгованості за договором позики від 04.01.2011 у сумі 159 951,79 грн., то враховуючи безпосередньо вибраний позивачем спосіб звернення стягнення, суд вважає, що одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет застави, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення зазначеного боргу призведе до стягнення на користь кредитора однієї і тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна (подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові). Дана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в листі від 01.02.2015 за результатами проведеного Аналізу судової практики застосування законодавства, яке регулює іпотеку, як заставу нерухомого майна. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вищезгадана вимога не підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, в розмірі 3 654,00 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial