Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

07.11.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], присуджених згідно рішення Апеляційного суду Харківської області від 07.06.2016 року, та стягнути з позивача на утримання доньки [PERSON] аліменти в сумі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення повноліття. В обгрунтування вказаних підстав. Посилається на наступне. 07.06.2016 року рішенням Апеляційного суду Харківської області позовні вимоги [PERSON] задоволено частково в частині визначення способу стягнення аліментів, та стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі 2000,00 грн., починаючи з 05.08.2015 року і до її повноліття. Сімейне становище позивача змінилось, а саме позивачем було укладено шлюб, та від цього шлюбу в нього народилась інша дитина. А тому враховуючи це, його дружина є непрацездатною та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а до цього перебувала на лікарняному у зв'язку з вагітністю та пологами. Позивач тривалий час не працює, доходів ніяких не отримує. 31.03.2017 року позивачем була здійснена виплата аліментів у розмірі 15000,00 грн., вказані кошти були взяті в борг. Відповідач після отримання вказаних коштів поїхала відпочитати в Іспанію, та здійнює виїзди за межі митної території України, вона є працездатною, отримує заробітну платню, в той час як позивач є непрацездатний. А тому визначений розмір аліментів в сумі 2000,00 грн. для позивача є занадто обтяжливим, та ставить його в скрутне матеріальне становище. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом належним чином та своєчасно, надіслав до суду електронне повідомлення, в якому просить розглядати позов без його участі, та позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що дитина відвідує різноманітні гуртки, за які необхідно сплачувати кошти, а якщо зменшиться розмір аліментів, то відповідач не вмозі буде самостійно забезпечити належить розвиток своїй дитині. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано. Від цього шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем. Відповідач зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів з позивача, та 23.09.2015 року рішенням Київського районного суду м. Харкова, було стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.08.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач не погодившись з даним рішенням, звернувся до Апеляційного суду Харківської області з апеляційною скаргою на вказане рішення суду, за результатами розгляду якої рішенням апеляційного суду Харківської області від 07.06.2016 року, дане рішення було змінено в частині визначення способу стягнення аліментів, та стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] щомісячно в розмірі 2000,00 грн., починаючи з 05.08.2015 року і до її повноліття. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до висновку Верховного Суду України щодо застосування ст.181-183,192 СК України, викладеного у постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13, і який згідно ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу ) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В судовому засіданні встановлено, що позивач на даний час перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі, від якого в нього є дитина - донька [PERSON], [INFO], яка перебуває разом з дружиною, яка перебуває в декретній відпустці, на утриманні позивача, та проживають вони за адресою: [ADDRESS]. Позивач є працездатний та наразі не працевлаштований. До суду надано як докази по справі роздруковані фотокартки, на яких відповідач відпочиває за кордоном. З роз'яснень, викладених у пункті 17 вищевказаної Постанови та частини першої статті 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що непрацевлаштованість позивача, хоча довідки про доходи матеріали справи не містять, а також наявність тієї обставини, що в його житті відбулися суттєві зміни, викликані народженням дитини в іншому шлюбі, не можуть бути підставою для задоволення його вимоги про зменшення розміру аліментів, оскільки обставина, що позивач офіційно не працює існувала на час розгляду справи про стягнення аліментів, а народження іншої дитини не може вважатись достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а те, що його дружина також перебуває на його утриманні матеріалами справи не підтверджується, оскільки довідки про її доходи до суду надано також не було. Враховуючи зазначене, позивачем не доведено існування передбачених законом підстав для зменшення розміру стягуваних з нього за рішенням суду аліментів, тому суд в задоволенні позову вважає за необхідне відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed