Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

08 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], про позбавлення права користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] в м. Слов'янську Донецької області. Також у спірному будинку зареєстрований її син, [PERSON] Останній не проживає в даному будинку, його особистих речей в будинку немає, спірним будинком він не цікавиться. Перешкод у користуванні будинком відповідачеві не чинили. Відповідач добровільно спірним жилим приміщенням не користується з березня 2014 року без поважних причин. У зв'язку з викладеним позивач просила позбавити відповідача права користування житловим будинком [ADDRESS] в м. Слов'янську Донецької області. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні в повному обсязі. Представник, [PERSON], який діє на підставі договору від 01.04.2015р., в судове засідання не з'явився, про час дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON], про позбавлення права користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до договору міни від 29.01.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Причепою В.Р. (а.с.4), [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №37367109 від 12.05.2015 року (а.с.27). Як вбачається з копії домової книги для прописки громадян, які мешкають в буд. [ADDRESS] м. Слов'янська, за зазначеною адресою, окрім інших, зареєстрований [PERSON], що також підтверджується довідкою виконкому Слов'янської міської ради від 10.03.2015р. (а.с.5, 9-10). Проте, [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] м. Слов'янська Донецької області фактично не проживає з березня 2014 року по теперішній час, його особистих речей в будинку немає, що підтверджується актом комітету мікрорайону Артема - Лісний м. Слов'янська від 03.04.2015р. за №285 (а.с.11). Судом встановлено, що відповідач вибув з даного житлового будинку за власним бажанням. Перепон у користуванні житлом йому ніхто не чинив. За приписами ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Проте відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім'ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що відповідач не мешкає в житловому будинку [ADDRESS] м. Слов'янськ Донецької області з березня 2014 року, в добровільному порядку виписатися з вказаного будинку не бажає. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач, погодившись з позовом, визнав обставини, якими позивач обґрунтувала свої вимоги, та прийняв їх, що на суперечить положенням частини 4 статті 174 ЦПК України. Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. Позивач не вимагає компенсації понесених нею судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved