Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

09 грудня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини та на її утримання в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 18.10.2008 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання з відповідачем народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач коштів на утримання дитини та на її утримання не надає. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, коштів не вистачає, тому змушена звертатися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно. В частині стягнення з нього 400 грн. щомісячно на утримання дружини просив відмовити, оскільки він не працює та не має можливості надавати матеріальну допомогу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. 18.10.2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 18.10.2008 року (а.с.4). Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] (а.с.5), батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство. Згідно з копією трудової книжки відповідача, 22.07.2014 року відповідач [PERSON] звільнений з роботи (а.с. 11-12), доказів на підтвердження, що він працює надано не було. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Малолітня дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 180 СК України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 2, 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд вважає за необхідне відмовити позивачці [PERSON] в задоволенні позовних вимог в частині стягнення на її користь аліментів на її утримання в розмірі 400 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, оскільки позивачкою не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження можливості відповідача надавати матеріальну допомогу. Окрім того, позивачці було роз'яснено її обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial