Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

09 лютого 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, у якій просила припинити дію рішення про стягнення аліментів на її користь з [PERSON] винесеного у справі № 2-949/08 від 30.05.2008 року; стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] до їх повноліття аліменти в розмірі ? частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, з відповідачем перебула у зареєстрованому шлюбі з 05.08.2000 року. Заочним рішенням суду від 15.09.2014 року шлюб розірвано. Від цього шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей. Відповідач не надає своєчасної та належної матеріальної допомоги на їх утримання. Тому 30.05.2008 року Новоград-Волинським міськрайонним судом винесено рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 200 грн., щомісячно. На утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] відповідач матеріальної допомоги не надає. Відповідач здоровий, працездатний має нерегулярний мінливий дохід, який дозволяє надавати грошову допомогу на утримання їхніх дітей. В судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву, в якій просить справу слухати без її участі, уточнила позовні вимоги та просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання трьох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 350 грн. на кожну дитину щомісяця до повноліття дітей. Відповідач в судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій просить справу слухати без його участі, зазначаючи, що уточнені позовні вимоги в розмірі по 350 грн. на кожну дитину визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження [NUMBER] від 11 липня 2001 року та [NUMBER] від 07.08.2003 року [NUMBER] від [INFO] [PERSON] та [PERSON] сторони у справі - є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], (а.с.11,12,13). Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 15 вересня 2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.3). Відповідно до виконавчого листа № 2-949/08 від 30 травня 2008 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 200 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з 22.04.2008 року і до їх повноліття (а.с.14). Діти знаходяться на утриманні позивача та проживають з нею (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є здоровою та працездатною особою молодого віку, постійного офіційного місця роботи не має, має нерегулярний мінливий дохід. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві). Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. З'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами - будь-яких обставин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїм дітям, у розмірі, що зазначений позивачем у позовній заяві, на момент розгляду справи судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний та погоджується сплачувати аліменти в розмірі по 350,00 грн. на кожну дитину щомісяця, а тому, задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved