Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

08.07.2019 року позивач [PERSON] , яка вказує, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] - звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням через не проживання у ньому: [PERSON] з листопада 2014 року, [PERSON] з червня 2013 року, їх місце фактичного проживання невідоме. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] є членами її сім`ї: сином чоловіка від першого шлюбу та онукою (дочкою [PERSON] ), яким за їх проханням вона надала дозвіл відповідно в 1995 та в 2005 роках на реєстрацію їх місця проживання у належному їй будинку. Посилаючись на вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, суду пояснили, що відповідачі не підтримують спілкування з позивачем, по неперевіреним даним можуть проживати в Російській Федерації. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, судом належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, виклик до суду здійснено шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 23.06.2014 року Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою позивач [PERSON] набула у приватну власність житловий будинок [ADDRESS] . З 1995 року відповідач [PERSON] та з 2005 року відповідач [PERSON] зареєстровані у житловому будинку, але [PERSON] з листопада 2014 року, [PERSON] з червня 2013 року в будинку без поважних причин не проживають, їх місце можливого фактичного проживання зі слів позивача - Російська Федерація, чим створюють власнику перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю. Докази наявності поважних причин не проживання відповідачів в житловому приміщенні в матеріалах справи відсутні. Проте згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами не проживання відповідачів за місцем реєстрації без поважних причин є акт складений головою квартального комітету №4 від 04.07.2019 року за участі сусідів, з якого слідує, що період не проживання відповідачів є тривалим: відповідача [PERSON] з листопада 2014 року, відповідача [PERSON] з червня 2013 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили обставини викладені в акті №4 від 04.07.2019 року. Оскільки відповідачі є членами сім`ї позивача, як власника житла, а тому відносини між сторонами повинні регулюватися ст. 405 ЦК України. Згідно статті 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Outcome: approved