Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

09 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, треті особи Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення фактів, які мають юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що його тітка [PERSON] у відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ № 305868, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-09-126-00470 від 04 березня 2009 року, була власником земельної ділянки площею 4,000 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. У відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ № 305869, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-09-126-00469 від 04 березня 2009 року, [PERSON] була власником земельної ділянки площею 4,000 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. 02 квітня 2009 року [PERSON] склала заповіт, яким належні їй земельні ділянки, заповідала йому, [PERSON]. Позивач зазначив, що 02 грудня 2014 року [PERSON] померла. В установлений законом строк він звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після [PERSON], померлої 02 квітня 2009 року, але 03 липня 2015 року постановою нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в заповіті від імені [PERSON], посвідченому секретарем виконавчого комітету Піщанської сільської ради 02 квітня 2009 року за реєстровим № 24 та в державних актах на право власності на земельну ділянку маються розбіжності, а саме: дата видачі відмінна від дати видачі державного акту, зазначеного у заповіті. Дійсно, у заповіті, складеному спадкодавцем [PERSON], посвідченого секретарем виконкому Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 02 квітня 2009 року за реєстровим № 24, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: що заповідає належну їй земельну ділянку, посвідчену державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 305868 від 04.03.2008 року в розмірі 4.000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку, посвідчену державним актом на право приватної власності на земельну ділянку, серія ЯЗ № 305869 від 04.03.2008 року в розмірі 4.000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Але в зазначеному заповіті зроблена помилка, а саме дата видачі державних актів - 04.03.2009 року. В звязку з наведеним, в позовній заяві позивач [PERSON] просив суд: -встановити факт, який має юридичне значення, а саме, що в заповіті [PERSON], посвідченому секретарем виконкому Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 02 квітня 2009 року за реєстровим № 24, правильним вважати дату видачі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 305868 не 04.03.2008 року, а - 04.03.2009 року; -встановити факт, який має юридичне значення, а саме, що в заповіті [PERSON], посвідченому секретарем виконкому Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 02 квітня 2009 року за реєстровим № 24, правильним вважати дату видачі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 305869 не 04.03.2008 року, а - 04.03.2009 року; -визнати за ним, [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 4.000 гектарів, яка розташована на території Піщанської сільської ради, Новомосковського району, Дніпропетровської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серія ЯЗ № 305868, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-09-126-00470 від 04 березня 2009 року, кадастровий номер 1223285500-01-025-0399 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 02 грудня 2014 року; -визнати за ним, [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 4.000 гектарів, яка розташована на території Піщанської сільської ради, Новомосковського району, Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серія ЯЗ № 305869, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-09-126-00469 від 04 березня 2009 року, кадастровий номер 1223285500-01-035-0688 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 02 грудня 2014 року. В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Піщанська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, як відповідач, в своїй заяві просила суд розглядати справу без участі її представника. Новомосковська районна державна нотаріальна контора та Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, як треті особи, в своїх листах просили суд розглядати справу без участі їх представників. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що у відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ № 305868, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-09-126-00470 від 04 березня 2009 року, [PERSON] була власником земельної ділянки площею 4,000 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ № 305869, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-09-126-00469 від 04 березня 2009 року, [PERSON] була власником земельної ділянки площею 4,000 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Судом встановлено, що 02 квітня 2009 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, згідно якого, заповідала належні їй земельні ділянки [PERSON], в заповіті зазначені дати видачі державних актів на право власності на земельні ділянки 04 березня 2008 року. Встановлено, що [PERSON] померла 02 грудня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно до спадкової справи, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлої 02 грудня 2014 року звернувся [PERSON], інших спадкоємців судом не встановлено. 03 липня 2015 року постановою нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в заповіті від імені [PERSON], посвідченому секретарем виконавчого комітету Піщанської сільської ради 02 квітня 2009 року за реєстровим № 24 та в державних актах на право власності на земельну ділянку маються розбіжності, а саме: дата видачі відмінна від дати видачі державного акту, зазначеного у заповіті. Як зазначалося вище, державні акти на право власності [PERSON] на земельні ділянки були видані 04.03.2009 року, а в заповіті дати видачі зазначені 04.03.2008 року. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Враховуючи наведені позивачем докази, суд приходить до висновку, що в заповіті [PERSON] були допущені описки щодо дати видачі державних актів на право власності на земельні ділянки, в звязку з чим, вимоги про встановлення фактів, які мають юридичне значення обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, судом встановлений факт щодо належності майна, зазначеного в заповіті спадкодавцю, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно.

Outcome: approved