Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

10.02.2021 представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач вказав, що 16.07.2014 відповідач, з метою отримання банківських послуг підписав заяву б/н, відповідно до якої йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування контрахунку, яка надана до позову. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та привалами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua., складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач, при укладанні договору, дав свою згоду щодо прийняття будь- якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Позивач свої зобов,язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та вимог договору позичальник своїх зобов`язань за договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 18.01.2021 у сумі 52785,09 грн., з яких: 44768,93 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредиту; 44768,93 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00грн.- заборгованість за нарахованими відсотками; 8016,16 грн.- заборгованість за простроченими відсотками; 0,00- заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії. Добровільно сплатити на користь позивача суму заборгованості відповідач відмовляється. Просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16.07.2014 у розмірі 52785,09 грн. та судові витрати по справі в сумі 2270,00 грн. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.02.2021 прийнято до розгляду цю позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 17.03.2021 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнає та зазначає, що до позову позивач надав розрахунок заборгованості, який не містить даних стосовно нарахованої заборгованості по основному боргу, процентів за користування кредитними коштами та пені, а тому є лише випискою про рух коштів по особовому рахунку відповідача; відсутні посилання на розмір кредитного ліміту та відомості про ознайомлення відповідача з ним і з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Просить відмовити у задоволенні позову (а.с.-84-88). 30.04.2021 представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якій вказав, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та Правила надання банківських послуг та інформація про тарифи банку в письмовому вигляді, що підтверджується його підписом на заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Підписавши заяву банк і клієнт приєднуються і зобов,язуються виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах банку- договорі банківського обслуговування в цілому. На підставі цієї заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок- ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач, та номер мобільного, який відповідач вказав у заяві. Крім того, відповідач за шість останніх років з моменту оформлення кредиту, не звертався до банку за фактом неправильного нарахування відсотків обслуговування, що свідчить про те, що він знав про розмір процентної ставки та інші умови обслуговування. Також зазначає, що отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку, з якого вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов,язання за кредитом, а тому знав про умови кредитування та визнав свої зобов,язання за договором. Просить задовольнити позов у повному обсязі ( а.с. 108-113). У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в прохальній частині позову міститься його клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку. Відповідач у судове засідання не з,явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що 16.07.2014 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої виявив бажання оформити на своє ім.,я кредитний ліміт (а.с. -20). Відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банка, що підтверджується його підписом на анкеті-заяві від 16.07.2014 (а.с.- 20). Дослідивши вказані докази, суд дійшов висновку що матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов ознайомився відповідач і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема ,саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (16.07.2014 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які містяться в матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16.07.2014 шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові по справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року. Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі отриманого кредиту, а саме: 44768,93 грн. Заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 44768,93 грн. та заборгованість за простроченими відсотками в сумі 8016,16 грн., стягненню не підлягають. За таких обставин, з урахуванням не надання відповідачем доказів про погашення заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню частково. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог, тому відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України судовий збір необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що буде складати 1924,96 грн. На підставі ст. ст. 257, 264, 267, 525, 526, 549, 611, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial