Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

07 серпня 2015 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором,стверджуючи, що 03 липня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №PL-505/002/2008. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 15008,00 грн. 16.07.2010 року між банком та ТОВ «Фінансова компанія «[PERSON]Факторинг» було укладено договір факторингу, відповідно до якого позивач набув право вимоги за вказаним кредитним договором. Позивач вказує, що в порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання за кредитним договором не виконує, у звязку з чим станом на 16.07.2010 року виникла заборгованість у розмірі 10992,00 грн. У звязку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» заборгованість за кредитним договором №PL-505/002/2008 від 03.07.2008 року в сумі 10992,37 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у зв'язку з неявкою відповідача за даною цивільною справою, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 03 липня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №PL-505/002/2008. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 15008,00 грн. (а.с.7-9). 16.07.2010 року між банком та ТОВ «Фінансова компанія «[PERSON]Факторинг» було укладено договір факторингу, відповідно до якого позивач набув право вимоги за вказаним кредитним договором (а.с.14-17). В порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання за кредитним договором не виконує, у звязку з чим станом на 16.07.2010 року виникла заборгованість у розмірі 10992,00 грн. (а.с.13). Згідно ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Положеннями статей 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання не допускається. Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1056 - 1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved