Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

09 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що він навчається у Комунальному закладі Сумської обласної ради „Глухівський фаховий медичний коледж по спеціальності „Медсестринство спеціалізації „Лікувальна справа денної форми навчання на комерційній основі. Відповідач є його батьком, батьки розлучились і на даний час він перебуває на утриманні матері. Процес навчання є досить дорогим, а у зв`язку з тим, що навчається на денній формі, не має можливості влаштуватись на роботу, тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати. Відповідач своїм правом надати відзив не скористався, з будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не звернувся. Безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно довідки комунального закладу\~Сумської обласної\~ради „Глухівський\~фаховий медичний\~коледж \~№ 107 від 15.09.2020 року [PERSON] дійсно навчається у даному медичному закладі по спеціальності Медсестринство спеціалізації „Лікувальна справа, форма навчання денна, комерційна. Період навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року (а.с. 6). Згідно статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання. За таких обставин, з відповідача слід стягнути на користь та утримання позивача аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання до досягнення ним 23-річного віку. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до статті 141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Отже,\~з відповідача\~на користь\~держави необхідно\~стягнути судовий\~збір у\~розмірі 840,80\~грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved