Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

09 січня 2020 року [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою він перебуває у шлюбі з 29 жовтня 2011 року; шлюб зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 557. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися восени 2019 року і на теперішній час вони проживають окремо, у кожного своє особисте життя. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, причиною стало те, що зникли почуття взаємної поваги та розуміння, подружжя має протилежні погляди на сімейне життя, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місце проживання дітей сторони не мають. В наданій суду письмовій заяві позивач [PERSON] зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов, розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в наданій до суду письмовій заяві просить суд розглянути справу в підготовчому судовому засіданні без її участі, зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 25.03.2020 року за клопотанням відповідача сторонам надавався строк для примирення тривалістю три місяці, але сторони не примирилися та просять шлюб розірвати. Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 29 жовтня 2011 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 557 (арк.с. 8). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (арк.с. 8). Як зазначив позивач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися восени 2019 року. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачкою подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місце проживання дітей сторони не мають. Причиною фактичного припинення подружніх стосунків згідно позовної заяви стало те, що зникли почуття взаємної поваги та розуміння, подружжя має протилежні погляди на сімейне життя. Як позивач, так і відповідачка не повідомили суду будь-яких спроб з їх боку протягом часу для примирення тривалістю три місяці до налагодження подружніх стосунків. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу стане примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати інтересам сторін; адже, незважаючи на те, що суд надавав можливість сторонам зберегти сім`ю, надаючи час для примирення, позитивним результатом для збереження сім`ї це не стало, тому суд вважає, що за таких обставин шлюб між сторонами збережений бути не може і позов необхідно задовольнити. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд

Outcome: approved