overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

09 лютого 2016 року позивачка звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу на підставі того, що сімейні відносини між сторонами не склалися, сім'я носить формальний характер. Як причину розпаду сім'ї позивач вказує на той факт, що сторони є різними за характером людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися складні відносини, численні спроби взаєморозуміння виявилися марними. Подружні відносини сторони не підтримують, не ведуть спільне господарство. Від шлюбу народилися діти донька [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву від 09.03.2016 року, в якій вимоги позову підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву від 15.02.2016 року, в якій вимоги позову визнав у повному обсязі, просив розгляд справи провести у його відсутності. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що 18.09.1999 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №80. Сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сім'ї. Від шлюбу народилися діти донька [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Сторони є різними за характерами людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися відчужені відносини. Несумісність характерів сторін призвела до припинення шлюбних відносин. Майновий спір та спір про місце проживання дитини відсутній. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

09 лютого 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 07 червня 2013 року у відділі ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач з урахуванням наданих уточнень до позовної заяви просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, заперечень проти задоволення позову не мав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі (а.с.5), який розірвано на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2016 року (а.с.15), від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

09 лютого 2016 року Полонська районна державна адміністрація (далі - РДА) звернулася з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з неї аліменти у твердій грошовій сумі по 100 грн. щомісячно на утримання її неповнолітньої дочки [PERSON], 2003 року народження. Вимоги обґрунтовує тим, що у відповідачки дочка відібрана за рішенням суду, батько дитини записаний зі слів матері, дочка перебуває в центрі реабілітації дітей, на її ім»я відкрито рахунок в Ощадному банку України. Відповідачка не працює, її доходи мають мінливий характер від тимчасових заробітків, коштів на утримання дитини добровільно не надає. В суді представник РДА Поліщук Л.В. позовні вимоги підтримує повністю і пояснила, що одночасно як керівник служби у справах дітей представляє інтереси третьої особи, що дочка відповідачки [PERSON] зараз перебуває в прийомній сім»ї. Відповідачка позов не визнає повністю і пояснила, що бажає, щоб дочка жила з нею. Пояснила, що не працює, перебуває на обліку в Центрі зайнятості, отримує 544 грн. допомоги. Інших неповнолітніх дітей не має. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що за рішенням суду від відповідачки відібрано дочку [PERSON], яка перебуває в прийомній сім»ї. Дочка відповідачки [PERSON] отримала статус дитини, позбавленої батьківського піклування. В державному Ощадному банку України на ім.»я дочки відповідачки [PERSON] відкрито рахунок. Відповідачка зареєстрована в Центрі зайнятості і отримує допомогу по безробіттю в сумі 544 грн. в місяць. Дані обставини встановлені з письмових доказів - свідоцтвом про народження дочки [PERSON], рішенням суду, рішенням РДА про надання [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, рахунком [PERSON] в банку, паспортом позивачки та довідкою про отримання нею допомоги по безробіттю. Згідно ст.ст. 182,184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню. Суд визначає розмір аліментів в сумі 100 грн. в місяць, враховуючи майнове становище відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

09 лютого 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було винесено заочне рішення та 04.03.2016 р. видано виконавчий лист. 24.05.2016 р. від публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» надійшла заява про виправлення описки у виконавчому листі , оскільки не вірно зазначено дату пред*явлення виконавчого листа до виконання, вказано 04.03.2016 р. за мість правильної 04.03.2017 р. Сторони в судове засідання не зявились, але неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку про необхідність виправлення допущеної описки в звязку з наступним. Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі. Оскільки, у виконавчому листі по справі № 531/2013/15-ц дійсно допущено описку при зазначенні дати предявлення до виконання виконавчого листа, то суд вважає за необхідне її виправити .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

09 лютого 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 17.02.2012 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2015 року має заборгованість 25648,19 грн., що складається з 5992,10 грн. - заборгованість за кредитом, 16143,43 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1815,13 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф 1697,53 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 25648,19 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 17.02.2012 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9-11). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 31.12.2015 року відповідач має заборгованість у сумі 25648,19 грн., що складається з 5992,10 грн. - заборгованість за кредитом, 16143,43 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1815,13 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф 1697,53 грн . (а.с. 6-8). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 25648,19 грн., а також судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

09 лютого 2016 року ТОВ «Дата [PERSON]» звернулося до суду \~з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № 500369282 від 07 травня 2013\~ року у розмірі 27872 грн. 68 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення\~ справи, суд\~ вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає \~задоволенню. \~ Судом встановлено, що 07 травня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» і відповідачем був укладений договір за № 500369282, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 13517 грн. 60 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 00,01 % річних. Відповідно до договору факторингу № б/н від 30 вересня 2014 року, додатку № 2 до цього договору, ПАТ «Альфа-Банк» відступило права кредитора за кредитним договором за № 500369282 від 07 травня 2013\~ року ТОВ «Дата [PERSON]». Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 08 січня 2016 року, у нього виникла заборгованість у загальній сумі 27872 грн. 68 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 12958 грн. 20 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 01 грн. 61 коп.; заборгованості за комісією 12462 грн. 87 коп.; штрафу 2450 грн. 00 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

09 лютого 2016 року ухвалено рішення, згідно якого позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення нею 23 років. А також стягнуто з [PERSON] у прибуток держави судовий збір у розмірі 487, 20 грн. 03.03.2016 року до суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення, так як у рішенні від 09.02.2016 року не зазначено час з якого аліменти підлягають стягненню. У судове засідання сторони не зявилися, з невідомих причин, про розгляд справи повідомлялися. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 220 ч. 1 п. 4 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з мотивувальної частини рішення, позивач просила стягнути аліменти з [PERSON] з жовтня 2013 року. Суд, оцінивши надані докази, прийшов до висновку, з врахуванням положень ч.1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, присудити аліменти з 17.11.2015 року, тобто від дня предявлення позову. Проте з приводу вказаної вимоги не ухвалено рішення. Тому, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, зазначивши дату з якої, аліменти підлягають стягненню з 17.11.2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

09 лютого 2017 року [PERSON] [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 08 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають малолітню доньку, яка проживає з нею. Сімейні стосунки припинені, через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. Представник позивачки в судовому засіданні повністю підтримав заявлені вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, а також через оголошення у пресі у порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2 (а. с. 5), від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 6), яка проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки, за клопотанням представника останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

09 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що після смерті 09 грудня 2013 року дядька [PERSON] відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок та надвірні споруди по вул. Центральна, 50А, в с. Осівці Камінь-Каширського району. Своїм заповітом [PERSON] належне собі майно заповів йому. Після смерті дядька він пропустив шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, оскільки, здійснюючи догляд за будинком, користуючись ним, вважав, що прийняв спадщину та є власником спадкового майна. У звязку з наведеним, просить визначити йому додатковий строк тривалістю в два місяці для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] Представник позивача при розгляді справи позовні вимоги підтримав повністю із підстав, зазначених в позовній заяві, просить їх задовольнити, строк пропущений з поважних причин, оскільки позивач хворіє. Відповідач позовні вимоги визнав, про що подав відповідну заяву, де просить розгляд справи провести без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Судом установлено, що після смерті 09 грудня 2013 року [PERSON] (свідоцтво про смерть (а.с. 5), відповідно до ст. ст. 1220, 1221 ЦК України відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок і надвірні будівлі по вул. Центральна, 50А, в с. Осівці Камінь-Каширського району, що вбачається із довідки Осівцівської сільської ради Камінь-Каширського району від 06 лютого 2017 року № 221 (а.с. 9). [PERSON] своїм заповітом (а.с. 8) все належне йому майно заповів позивачу. Відповідно до ст. 1270 ч. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач у згаданий строк після смерті [PERSON] не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що вбачається із довідки завідуючої Камінь-Каширською державною нотаріальною конторою від 07 лютого 2017 року № 71/01-16 (а.с. 6). Згідно ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини до нотконтори оскільки хворів і не мав можливості цього зробити. Зважаючи на ці обставини, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини і що йому слід визначити додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини тривалістю в два місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

09 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved