Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

10.03.2020 року [PERSON] , діючи в інтересах позивачки [PERSON] , звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Позов обґрунтовує тим, що з 30.10.2004 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 25.10.2013 року розірваний. У шлюбі сторони народили дитину сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає постійно із позивачкою [PERSON] , а відповідач у свою чергу участі у житті дитини не приймає, аліменти на утримання сина у повному обсязі не сплачує. В період шлюбу за спільні сімейні кошти колишнім подружжям було придбано житловий будинок [ADDRESS] , про що 20.01.2009 року укладено договір купівлі-продажу в якому вказано покупцем відповідача [PERSON] . Зазначає, що оскільки вищевказаний будинок був придбаний за спільні кошти та в період шлюбу сторін тому він є спільною сумісною власністю подружжя. На день звернення з даним позовом до суду між сторонами не досягнуто домовленості про порядок поділу нерухомого майна. Просить визнати за нею право власності на 1/2 частку будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнути судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 18.03.2020 року провадження у справі було відкрито і справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Крім того, ухвалою суду від 30.03.2020 року в порядку забезпечення позову, було накладено арешт на житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні представники позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що дійсно у період шлюбних стосунків із позивачкою [PERSON] ними було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку було зареєстровано по Ѕ частині на нього та на позивачку. Однак після припинення шлюбних відносин фактично квартира залишилась у користуванні лише позивачки [PERSON] , а відповідач припинив користування квартирою, натомість відповідач залишився проживати у спірному будинку, при цьому позивачка не мала пред`являти на нього будь-яких вимог, про що між ними було досягнуто домовленість. Оскільки позивачка не проживає у спірному будинку вже довгий час. Не витрачає кошти на його утримання, не сплачує витрати на комунальні послуги, не займається його ремонтом та благоустроєм, відповідач просив суд задовольнити позов частково, та визнати за позивачкою право власності на 1/3 частину будинку, а за ним залишити право власності на 2/3 частини спірного будинку. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст.ст.55,\~124 Конституції України\~та\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом\~ст.12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи. Відповідно до вимог\~ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин. Частиною 1\~ст. 82 ЦПК України, передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що з 30.10.2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новобузького районного районного суду Миколаївської області від 25.10.2013 року розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданим 30.10.2004 року та копією рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 25.10.2013 року по справі № 481/1614/13-ц (а.с.6,7). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 21.07.2017 року у справі № 481/751/17 із [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. За час перебування у шлюбі, [INFO] сторонами придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 18.11.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В., зареєстрованого в реєстрі за №2583, який укладений на ім`я [PERSON] на Ѕ частину, та на ім`я [PERSON] на Ѕ частину (а.с.14-23) . Крім того, за час перебування у шлюбі, [INFO] року сторонами придбано будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 20.01.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Самойленко С.М., зареєстрованого в реєстрі за №85, який укладений на ім`я [PERSON] (а.с.134-135) . Заявою від 20.01.2009 року на ім`я приватного нотаріуса Самойленка С.М., позивачка [PERSON] дала згоду на укладення даного договору чоловіком [PERSON] , за гроші, які є спільною сумісною власністю, а придбана нерухомість буде об`єктом права спільної сумісної власності (а.с.136). Статтею 60 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і\~стаття 368 ЦК України. Частиною 2\~ст.60 СК України\~встановлено презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу. Аналізуючи зазначену норму, суд вважає, що реєстрація права на майно, придбане під час шлюбу, лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. За нормами сімейного законодавства, умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя (ч.3 ст.61\~та ч.4 ст.65 Сімейного кодексу України). Згідно зі\~статтею 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 Сімейного кодексу України\~та\~статтею 372 Цивільного кодексу України. Приписами\~статті 69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до частини першої\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч.1 та ч.2\~ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Положеннями ч.2\~ст.372 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й одним із подружжя може оспорюватись поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17. Згідно роз`яснень, що містяться в п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч.3\~ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3\~ст.325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Пунктом 24 цієї\~Постанови\~роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Верховний Суд України в постанові від 11 березня 2015 року в справі №6-211цс14 дійшов до висновку, що під час вирішення спору щодо поділу майна частка кожного з подружжя в спільному майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін у придбане майно, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання майна вкладено, крім спільних коштів, кошти, що належали одній зі сторін, то частка в цьому майні відповідно до розміру внеску є її власністю. Правовою позицією Верховного Суду України, висловленої в постанові від 01 липня 2015 року в справі №6-612цс15, передбачено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Аналогічна правова позиція міститься в постанові від 16 грудня 2015 року в справі №6-2641цс15, в постанові від 05 квітня 2017 року в справі №6-399цс17. З`ясувавши обставини справи та оцінивши докази, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що вказане домоволодіння за адресою: [ADDRESS] є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки вказане\~майно придбано\~в період\~шлюбу та\~за спільні\~кошти,\~що також\~підтвердив у\~судовому засіданні\~і відповідач, і його слід поділити у відповідності до\~ст. 70 СК України, визнавши рівними частки дружини та чоловіка, по 1/2 частці кожному. Будь-яких обставин, якими може бути обґрунтоване відступлення від рівності часток у майні відповідачем не надано, зважаючи на те, що відповідач не приймає ніякої участі в утриманні іншого спільно майна квартири, власником Ѕ частини якої він також являється. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч.3\~ст.372 ЦК України). З поділом нерухомого майна право [PERSON] та [PERSON] спільної сумісної власності на нерухоме майно (будинок) припиняється, відповідно, нерухоме майно (будинок) набуває статусу спільної часткової власності сторін на майно, де ідеальна частка кожного рівна 1/2. Визнання в порядку поділу майна за кожним права власності на майно в ідеальній частці, що є рівною для кожного 1/2, не позбавляє сторони права в подальшому звернутися до суду з вимогами про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, в порядку\~статті 364 ЦК України, чи про припинення права на частку у спільному майні в порядку\~статті 365 ЦК України, рівно як і не позбавляє права на укладення цивільно-правових угод щодо майна, яким володіють на праві спільної власності. З поділом спільного майна подружжя в ідеальних частках майно з об`єкту права спільної сумісної власності стає об`єктом права спільної часткової власності. Крім того, відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~стягненню з відповідача підлягають витрати по сплаті судового збору в розмірі\~\~1322,67 грн. На підставі ст.ст.\~57,\~60,\~61,\~65,\~69-71 СК України,

Outcome: approved