Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

07.10.2019 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до відповідача Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Верхньодніпровська державна нотаріальна контора 08.10.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 21.11.2019 року. 21.11.2019 року проведене підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду на 21.11.2019 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 21.11.2019 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] помер її батько позивача [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору довічного утримання вона набула право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] після смерті відчужувача [PERSON] , ( договір довічного утримання від 06.08.1999 року). Після смерті [PERSON] , залишилося спадкове майно, яке складається із земельних ділянок, розташованих за адресою: [ADDRESS] (прибудинкова територія). 01.10.2019 року вона звернулася до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 01.10.2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично викладені в матеріалах справи пояснивши, що їй не було відомо про те, що за життя її батько приватизував присадибну земельну ділянку. При укладанні договору довічного утримання на даний факт ніхто не звернув уваги і нотаріус не повідомив їй про цю обставину. На даний час вона вирішила оформити кадастровий номер на присадибну земельну ділянку, але після виготовлення технічної документації було з`ясовано, що земельна ділянка була приватизована її батьком. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину після смерті [PERSON] , немає. Відповідач, представник Верхньодніпровської міської ради в судове засідання не з`явився подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився подавши заяву про розгляд справи у її відсутність письмових пояснень суду не надала. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, яка складається із земельних ділянок, розташованих за адресою: [ADDRESS] (прибудинкова територія). 01.10.2019 року позивач звернулася до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 01.10.2019 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови нотаріуса. З наведеного вище судом встановлено, що порушені права позивача щодо прийняття спадщини. Позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення її порушеного права, передбачений нормами ЦК України, а саме визнання причин пропуску подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд. Так, відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 06.08.1999 року був укладений договір довічного утримання між [PERSON] ,. (відчужувач) і [PERSON] , (набувач), за яким [PERSON] ,. передав у власність позивачки житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . в договорі зазначено, що земельна ділянка вказана по фактичному користуванню. Таким чином позивач є власником зазначеного вище житлового будинку. В подальшому було з`ясовано, що присадибна земельна ділянка біля зазначеного вище будинку була приватизована відчужувачем [PERSON] , проте про даний факт позивачеві було невідомо, так як в укладеному договорі довічного утримання зазначено, що до неї переходить домоволодіння в цілому, яке розташоване на земельній ділянці розміром 1347 кв.м., по фактичному користуванню. І про факт приватизації присадибної земельної ділянки спадкодавцем [PERSON] , позивачеві стало відомо лише в 2019 році при виготовленні технічної документації на земельну ділянку. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] , судом не встановлено. За наведених вище обставин причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем суд вважає поважними і вважає за можливе визначити позивачеві додатковий строк для прийняття спадщини. Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачеві тривалістю в три місяці з моменту набрання чинності рішенням суду, який буде достатнім для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Понесені позивачем витрати по сплату судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. суд, вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачається вини відповідача у порушенні прав позивача. На основі ст.ст.1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved