Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

08.10.2021 в провадження судді Ільєвої Т.Г. надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Кишені Володимира Сергійовича про ухвалення додаткового рішення по справі №757/19852/20-ц за позовом [PERSON] до прокуратури Київської області, Державної казначейської служби про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої незаконними діями органами дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду. Так, в обґрунтування зазначеної заяви, вказано, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2021 року у справі №757/19852/20-ц позов [PERSON] до прокуратури Київської області, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду - задоволено частково, а саме: вирішено стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету на користь [PERSON] грошову компенсацію моральної шкоди в сумі 2 474 500 грн. та матеріальної шкоди у розмірі 150 000,00 грн. Разом з тим, позивачем подавалися до суду докази на підтвердження факту понесення судових витрат, а саме витрат на правову допомогу, у зв`язку з розглядом справи: копії Договору про надання правничої (правової) допомоги від 23 грудня 2019 року, акта №1 прийому-передачі наданих послуг від 06.05.2020 року, квитанції. Так, витрати на правову допомогу позивача складаються із витрат на професійну правничу допомогу: - складання позовної заяви - 10000,00 грн. - представництво інтересів в судовому засіданні - 5000,00 грн. за одне судове засідання (всього представник брав участь у двох засіданнях). Загальна сума, що підлягає стягненню на користь [PERSON] становить: 20000 (двадцять тисяч) гривень. Разом з тим, у прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів із єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь [PERSON] понесені судові витрати, у зв`язку із розглядом даної справи. Однак, судом при ухваленні рішення не вирішено питання про судові витрати, що стало підставою для звернення позивача із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів із єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь [PERSON] понесені судові витрати у розмір 20 000,00 грн., у зв`язку із розглядом даної справи. Представник заявника просив задовольнити заяву та здійснювати даний розгляд без технічної фіксації. Представник прокуратури Київської області подав письмові заперечення, в яких заперечував щодо задоволення вимог заяви, оскільки заявлені витрати є неспівмірними, необґрунтованими та не підтверджуються належним чином, а тому, як наслідок не можуть бути стягнутими. Суд, дослідивши матеірали заяв та заперечення, прийшов до наступних висновків. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як передбачено ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, в прохальній частині було заявлено вимогу щодо стягнення судових витрат на правову допомогу, однак при ухваленні рішення 14.07.2021 суд не вирішив питання щодо судових витрат. З врахуванням зазначеного, представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000, 00 грн., що підтверджується документами,які містяться в матеріалах справи, а саме: договором про надання правової допомоги (а.с. 127-129), актом прийому-передачі (а.с.131-132). Так, статтею 141 ЦПК України передбачено вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК Україниінші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім цього, ч. 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, рішенням суду від 14.07.2021 позовні вимоги позивача було задоволено, а тому судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача. З врахуванням зазначеного, вирішення питання щодо витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню шляхом компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на користь позивача.

Outcome: approved