Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

08 травня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 4300,20грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.04.2007, який розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02.12.2010. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини. Відповідач у вихованні сина та в додаткових витратах на дитину участі не приймає, аліменти сплачує нерегулярно та несвоєчасно, у звязку з чим за [PERSON] виникла заборгованість. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22.11.2010 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 300,00грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25.11.2015 збільшено розмір аліментів на дитину до 700,00грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 12 червня 2018 року позов був прийнятий до провадження суду і призначений до розгляду у судовому засіданні на 09\~липня 2018\~року о\~15год.\~30хв. в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідачу був наданий п'ятнадцятиденний строк зі дня отримання ухвали на подання письмового відзиву на позов. 14 серпня 2018 року відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на позовну заяву, у якому зазначив, що не згоден із позовними вимогами [PERSON], оскільки остання надала неправдиві відомості державному виконавцю по сплаченим сумам аліментів за період з листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року, за якими було зроблено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, яка на той час становила 3181,93грн., і, відповідно, було обраховано розмір пені, який не відповідав дійсності. Крім того, після отримання копії позовної заяви [PERSON] 03.08.2018 [PERSON] самостійно погасив заборгованість та запросив від державного виконавця перерахунок заборгованості за період з грудня 2015 року по 31 липня 2018 року. Останній зазначив також, що після погашення заборгованості по сплаті аліментів та подальшого перерахунку державним виконавцем заборгованості зявилась переплата у сумі 1128грн., тому у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 21 квітня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, якій було укладено у Відділі реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2010 року шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25.11.2015 ухвалено збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22.11.2010 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 700,00грн. щомісяця, до повноліття дитини. Як вбачається з інформаційної довідки, наданої виконавчим комітетом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області № 1687/1 від 24.04.2018 за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Лялюки, вул. Польова, б. 12, зареєстрована позивач [PERSON] та її син [PERSON], [INFO]. З розрахунку заборгованості по стягненню аліментів, складеного старшим державним виконавцем Нововодолазького РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого листа № 635/8142/15-ц, виданого 15.08.2016 Харківським районним судом Харківської області, вбачається, що станом на 28 лютого 2018 року заборгованість по сплаті аліментів складає 14120,00грн. Згідно ст.\~180\~СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі статтею 196\~цього Кодексу при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст.\~196\~СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Однак, згідно наданого відповідачем [PERSON] розрахунку заборгованості по стягненню аліментів від 06.09.2018, складеного старшим державним виконавцем Нововодолазького РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого листа № 635/8142/15-ц, виданого 15.08.2016 Харківським районним судом Харківської області, вбачається, що станом на 01 вересня 2018 року загальна сума переплати по аліментам становить 1118,07грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі\~ст.\~ст.\~76,\~77,\~78-79\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення по\~справі. Належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, відповідачем [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів було сплачено, станом на 01 вересня 2018 року останній має переплату у розмірі 1118,07грн., тому суд не знаходить підстав для задоволення позову [PERSON] З огляду наведеного, у задоволенні позовної заяви [PERSON] слід відмовити. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та залишає судовий збір за рахунок держави, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Outcome: dismissed