Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

07 листопада 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому, просить змінити розмір аліментів, які сплачує [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], і просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. щомісячно на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивувала тим, що розмір отримуваних аліментів на даний час в сумі 650 грн. на дитину є низьким і не може забезпечити потреб дитини. Позивач несе витрати на розвиток дитини та син перебуває на її утриманні, а відповідач - є здоровим та працездатного віку, має можливість працювати. Просить збільшити розмір аліментів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просить його задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, вказує, що розмір аліментів в сумі 10 000 грн. є непомірно великим та нічим не обґрунтованим, відповідач приймає участь у вихованні дитини, купує одяг, ліки, шкільне приладдя та інші необхідні речі. Оскільки відповідач не має постійного місця роботи, то погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1 000 грн., щомісячно. За клопотанням представника відповідача, судом витребовувались докази із Державної прикордонної служби України. Представником відповідача 28.02.2019 року надано відзив на позов. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.09.2016 року на користь позивача з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з 16.06.2016 року і до повноліття дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182\~СК України\~передбачено обставини,\~які враховуються\~судом при\~визначенні розміру\~аліментів,\~а саме:\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~доведені стягувачем\~аліментіввитрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини частково, суд виходить з того, що відповідач, як батько [PERSON], [INFO], зобов'язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. В судовому засіданні позивачем не надано доказів про дохід відповідача, з якого можливо сплачувати аліменти в розмірі 10 000 грн., а [PERSON] визнає позов частково в сумі 1 000 грн. Оскільки, відповідно до положень ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01.01.2019 року складає 2 027 грн., то суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення позову в розмірі 1 100 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. На підставі викладеного, суд враховує ті обставини, що дитина проживає з позивачем, усі обовязки щодо її утримання і виховання позивач несе самостійно. Оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, тому суд вважає за необхідне задоволити позов частково і змінити розмір аліментів. Стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1 100 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. В решті позову слід відмовити. Стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved