Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

10.07.2014 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача в якій просить стягнути з відповідача, [PERSON] на користь Кредитної спілки «Лозівський взаємний кредит» суму заборгованості за договором споживчого кредиту (пенсійний) ПС №691 за період з квітня 2014 року по червень 2014 року в розмірі 2500 грн. та суму заборгованості по відсотках за період з липня 2014 року по серпень 2014 року в розмірі 308,80 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. 20.08.2014 року представник позивача надала суду уточнену позовну заяву в якій просить стягнути з відповідача, [PERSON] на користь Кредитної спілки «Лозівський взаємний кредит» суму заборгованості за договором споживчого кредиту (пенсійний) ПС №691 за травень 2014 року по червень 2014 року в розмірі 1592,85 грн. та суму заборгованості по відсотках за липень 2014 року по серпень 2014 року в розмірі 171,22 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача Шаповалова Я.Ю. не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на уточнених позовних вимогах наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідача, просить винести заочне рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно до положення ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: 22.08.2013 року між Кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту (пенсійний) ПС №691, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 6000 грн., під 44% річних, загальним строком користування 12 місяців, з обов'язком погасити кредит до 22.08.2014 року. У відповідності до п.3.3 договору сторони домовились, що проценти за користування кредитом відповідач сплачує авансом в день підписання кредитного договору. Погашення кредиту здійснюватиметься в сумі 500 грн. кожного місяця не пізніше останнього робочого дня поточного місяця шляхом внесення готівки в касу або платіжним дорученням на поточний рахунок позивача. Згідно п.4.2 договору протягом дії кредитного договору або до повного погашення заборгованості по кредиту позичальник зобов'язується щомісячно сплачувати кредит в сумі 500 грн. з рахунку відкритого в Лозівському відділенні АТ «Ощадбанку» протягом 12 місяців, починаючи з наступного місяця після укладення кредитного договору. Відповідно до п.3.3 договору, який передбачає безготівкове погашення кредиту, відповідач 22.08.2013 року уклав з Лозівським відділенням АТ «Ощадбанк» форму №190 на списання щомісячного регулярного платежу на їх користь протягом 12 місяців по 500 грн., починаючи з вересня 2013 року. Однак починаючи з квітня 2014 року платежі взагалі не надходили. Відповідач в рахунок погашення боргу по кредиту та відсотків, сплатив 1000 грн. (а.с.8,9). Для врегулювання спору в досудовому порядку позивачем 07.06.2014 року за було направлено на адресу відповідача вимогу №07/06 про виконання зобов'язань на суму 1000 грн., однак останній на неї не відреагував (а.с.10). З довідки про стан заборгованості по кредиту за договором споживчого кредиту (пенсійний) ПС №691 від 22.08.2013 року, наданого позивачем вбачається, що відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з цим, станом на серпня 2014 року включно утворилась заборгованість в розмірі 1764,07 грн., яка складається з 1592,85 грн. - заборгованість за кредитом, 171,22 грн. - заборгованість по відсотках (а.с.40,41). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Уклавши кредитний договір сторони взяли на себе певні зобов'язання. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відносно викладеного, необхідно зазначити, що згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved