Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

07 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що 08.01.2009 року помер його батько [PERSON], після смертіякого відкрилась спадщина, в тому числі на земельну частку (пай) площею 2,5500 га, що знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (належало померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку). За життя [PERSON] заповіту не склав, тому право на спадкування за законом одержав [PERSON] Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну частку (пай), однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на земельну ділянку за спадкодавцем. Позивачу надали розяснення про те, що у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. На підставі зазначеного просив суд визнати заним право власності на земельну частку (пай) площею 2,5500 га, у межах згідно з планом, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області(згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯД №230248, виданим Фастівською РДА Київської області 10.05.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за №01:06:032:00167), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 08 січня 2009 року. В судове засідання позивач не зявився,про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідачв судове засідання не зявився, повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду від представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Частина 4 статті 174 ЦПК України встановлює, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 08 січня 2009 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 09.01.2009 року Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області, серія I-ОК № 145044 (а.с.9). Після смерті якого відкрилась спадщина на земельну частку (пай) площею 2,5500 га, що знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] заповіту не склав, тому право на спадкування за законом одержав позивач [PERSON], як син померлого (а.с.16). Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну частку (пай), однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на земельну ділянку за спадкодавцем. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постановівід 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщинувидається за письмовоюзаявоюспадкоємців, якіприйнялиспадщину в порядку, установленомуцивільнимзаконодавством. У разівідмовинотаріуса в оформленні права на спадщину особа можезвернутисядо суду за правилами позовногопровадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захистуцивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом Українивід 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Обєктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст.179 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.3 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у звязку з їх втратою та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також у даному [PERSON] зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальнійконторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Судом встановлено, що спадкодавець за життя набув у власність земельну ділянкуплощею 2,5500 га, у межах згідно з планом, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області після смерті дружини [PERSON], померлої 24.11.2007 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07.08.2007 року Державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] на імя [PERSON]. Проте отримавши свідоцтво спадкодавець звернувся до Державного комітету у Фастівському районі за переоформленням державного акту серії ЯГ №230248 на йогоімя, однак бланк державного акту на право приватної власності на землю був викрадений з їхнього приміщення, що підтверджується довідкою МВС України ГУ МВС України в Київській області щодо крадіжки майна та документів з приміщення управління Державного комітету (а.с.13). Згідно довідки № 374 Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області від 25.07.2017 року, [PERSON] дійсно проживав разом з батьком [PERSON] по день його смерті, вів спільне господарство й доглянув його до дня смерті (а.с.17). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадщину після смерті батька прийняв позивач, оскільки постійно проживав разом з померлим в спадковому будинку на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що\~ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тому набув право спадкування, але не має правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності правовстановлюючого документа не існує.\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved