Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

09.01.2019 року заявник [PERSON] звернулася до суду з означеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки площею 2,00 га наданої для ведення особистого підсобного господарства, згідно державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1050 та виданий за підписом голови Новотроїцької селищної ради 27.12.2002 року. Проте в державному акті на право приватної власності земельної ділянки, власником земельної ділянки значиться [PERSON], тобто в правовстановлюючому документі допущено орфографічну помилку в графі прізвище, а саме прізвище «[PERSON]» змінено на «[PERSON]» та в рафі по батькові, а саме «[PERSON]» змінено на «[PERSON]», що є помилкою. При зверненні до Новотроїцького ЦНАП отримала відмову в отриманні витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, так як в діючому законодавстві відсутня процедура виправлення помилок у державних актах. Просить встановити факт належності їй державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 27.12.2002 року. Заявник та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали заяви про слухання справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, належним чином про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу із рішення Новотроїцької селищної ради від 20.03.2002 року № 18 та додатку № 1 до нього, заявниці було передано, безоплатно, у приватну власність земельну ділянку площею 2,00 га та розпорядженням голови районної державної адміністрації від 10.12.2002 року № 703 затверджено технічну документацію на вказану земельну ділянку. У зазначених документах вказано, що земельна ділянка, площею 2,00 га, передається [PERSON], яка проживає в [ADDRESS]. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] заявник - [PERSON], а державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 27.12.2002 року виданий на ім'я [PERSON], що є явною помилкою. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у державному акті, допущено помилку у написанні по-батькові власника, усунення якої є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності вказаного документу має для заявника юридичне значення, оскільки наявність такої розбіжності позбавляє її можливості розпоряджатися своїм майном, а відтак суд вважає заяву заявника обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved