Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

07.10.2016 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 02.06.2012 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, сімейні відносини між сторонами припинилися, з лютого 2015 року сторони проживають окремо, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, у звязку з чим постійно виникали сварки, свідком яких була дитина. Просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісяця, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач подала заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглянути справу за її відсутності, не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02.06.2012 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 535, серія І-ТП № 089892 (а.с. 18). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8). У звязку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають, примирятися не бажають, мір для цього не приймають. Таким чином, суд приходить до висновку, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У звязку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають, примирятися не бажають, мір для цього не приймають. Таким чином, суд приходить до висновку, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Малолітня дитина проживає разом із матірю та повністю знаходиться на її утриманні. Статтею 180 СК України передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 СК України встановлено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на2017 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зобов'язаний здійснювати її утримання до досягнення нею повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дітей і платника аліментів, відсутність в останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню, тому суд стягує з відповідача аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., які суд вважає, можуть сплачуватись відповідачем по справі. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. В частині позову про стягнення аліментів з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, так як позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначних ч. 3 ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved