Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

09 квітня 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій, посилається на те, що з 12 травня 2012 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбу, від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. 06 березня 2015 року відповідач звернувся до Дніпровського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, Ухвалою дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2015 року було надано строку для примирення терміном 6 місяців, після чого відповідач перестав надавати кошти на утримання малолітньої дитини та дружини. Дитина проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Позивач на даний час офіційно не працює, стабільного доходу не має, оскільки здійснює догляд за дитиною. Відповідач офіційно працевлаштований та має високий та стабільний дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу, інших утриманців не має. В позовній заяві представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]: аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 3000,00грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; аліменти на утримання дружини в розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судове засідання не з'явилась, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 01.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трьох років. Відповідач в судове засіданні не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутність, в якій позовні вимоги в розмірі, зазначеному в заяві про зменшення позовних вимог, визнав повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.05.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10). Сторони разом не проживають, дитина проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою форми 3, виданою ТОВ «ЮК «Юрсервісгруп» 18.02.2015. (а.с. 14) Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно Довідки виданої ТОВ «Н.Н.Н.» 02.07.2015р., [PERSON], працює в ТОВ «Н.Н.Н.» на постійній основі з 17.04.2008р. на посаді інженера-конструктора, а з 04.01.2011р. обіймає посаду начальника виробництва та в період з січня по червень 2015 року включно отримує середньомісячний дохід в розмірі від 3200,00грн. до 64000,00грн. (а.с.39) Відповідно до платіжних доручень [PERSON] періодично добровільно надавав грошову допомогу [PERSON] на утримання сина [PERSON] по червень 2015 року включно (а.с. 49-53). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, між 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України Постановою № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в підпункті 4 пункту 17 зазначив, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до вимог ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Враховуючи зазначені вище обставини, те, що позивач на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач має регулярний стабільний дохід та в змозі сплачувати аліменти на утримання як дитини так і дружини, враховуючи інші встановлені судом обставини, що мають значення для вирішення даної справи, суд враховуючи положення ст. 11 ЦПК України щодо розгляду справи в межах позовних вимог та сплату відповідачем коштів на утримання дитини по червень 2015 року включно, дійшов висновку про те, що вимоги позову у зменшеному розмірі про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача та неповнолітнього сина підлягають задоволенню, та підлягають стягненню з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 01.07.2015р. і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок, від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач. На підставі викладеного, ст.ст. 7, 79, 84, 141, 180-183Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved