Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

07 червня 2017 року Комунальний заклад «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» звернувся в суд із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS], який був госпіталізований 07 червня 2017 року о 10:20 год. у відділення № 2 ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка. Заява мотивована тим, що направлення на госпіталізацію було видано черговим лікарем приймального відділення Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» [PERSON], яка після особистого огляду [PERSON] зробила висновок про необхідність його госпіталізації в психіатричний стаціонар для лікування у зв'язку із наявністю в нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих, суттєву шкоду його здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути добровільно госпіталізована до психіатричного закладу за її усвідомленою згодою. [PERSON] відмовився від госпіталізації до лікарні, але був госпіталізований в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» в зв'язку з тим, що пацієнт поводить себе неадекватно, може вчинити дії (дратівливий, агресивний, вдома багато ночей майже не спав, намагався кудись тікати, був збуджений, погрожував оточуючим фізичною розправою, кидався на жінку з ножем, постійно тримає біля себе гострі та ріжучі предмети, щоб захиститись від уявних переслідувачів), що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, може завдати значної шкоди своєму здоров'ю, не може усвідомлювати свої дії оскільки знаходиться під впливом хворобливих переживань. По своєму психічному стану не може дати усвідомленої згоди на госпіталізацію, потребує госпіталізації в примусовому порядку. 07 червня 2017 року о 11: год. 00 хв. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів лікарні, яка підтвердила доцільність його госпіталізації для надання психіатричної допомоги. З огляду на зазначене вище, заявник звернувся до суду із даною заявою. На виїзному судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували щодо задоволення заяви про госпіталізацію [PERSON], в примусовому порядку без його згоди та просили у її задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17 квітня 2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з акту огляду комісії лікарів-психіатрів особи, яка потребує госпіталізації в примусовому порядку № 01-2-17/986 від 07 червня 2017 року, комісія оглянула [PERSON], в результаті чого, було встановлено, що він виявляє ознаки психічного розладу у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу. [PERSON] відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» представляє безпосередньо небезпеку для себе та оточуючих, може завдати значної шкоди своєму здоров'ю та здоров'ю оточуючих, не може повністю усвідомлювати свої дії, оскільки знаходиться під впливом хворобливих переживань. Враховуючи дані анамнезу, заяву батьків про неадекватну поведінку, небезпеку для себе та оточуючих (дратівливий, агресивний, вдома багато ночей майже не спав, намагався кудись тікати, був збуджений, погрожував оточуючим фізичною розправою, кидався на жінку з ножем, постійно тримає біля себе гострі та ріжучі предмети, щоб захиститись від уявних переслідувачів), потребує госпіталізації в примусовому порядку без його згоди (а.с. 3). Відповідно до заяви сусідів [PERSON], з якою вони звернулись до КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка», останній веде себе неадекватно та агресивно (а.с. 6). Однак, заява сусідів про поводження [PERSON] агресивно та неадекватно, за відсутності інших належних та допустимих доказів даної обставини, не дає підстави стверджувати, що хворобливий стан [PERSON] вимагає примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару. Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що представник заявника зазначив, що заява була подана сусідами заінтересованої особи [PERSON], однак, не заперечувався той факт, що зазначених осіб встановлено не було. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] в судовому засіданні не проявляв агресію, абсолютно логічно, послідовно, змістовно надавав пояснення, чітко відповідав на запитання, взявши до уваги відсутність та не підтвердження в судовому засіданні обставин наявності в [PERSON] тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, беручи до уваги відсутність доказів неспроможності даної особи самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення, оскільки представником психіатричного закладу не доведено в судовому засіданні наявність тяжкого психічного розладу здоров'я [PERSON] Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed