Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

07.09.2021 року позивач [PERSON] звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтувала тим, що рішенням виконкому Краматорської міської ради народних депутатів №59 від 18.02.1993 р. їй було дозволено змінити на себе договір найму житлового приміщення та переоформити на себе особові рахунки на п`яти кімнатну квартиру жилою площею 74,0 кв.м. по [ADDRESS] , яку раніше отримав її колишній чоловік [PERSON] на підстав ордеру на житлове приміщення №2479 від 30.10.1985 р. В даній квартирі відповідно до довідки територіальної громади Краматорської міської ради №32963 крім позивача зареєстровані відповідачі по справі, однак з жовтня 2018 р. вони в зазначеній оселі не проживають, комунальні платежі не сплачують, особистих речей в квартирі не мають, з заявою до територіальної громади Краматорської міської ради про те, що будуть відсутні за місцем реєстрації та збереження за ними права користування квартирою не писали. Через те, що в квартирі прописані відповідачі, позивач несе додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню квартири та не може отримати субсидію. Просить визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились за невідомою суду причиною, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення слухання справи не надали. Відзив на позов, також, від них не надходив. Суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних доказів з винесенням заочного рішення. Суд, вислухав пояснення позивача, розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Судом встановлено, що відповідно до виписки з рішення виконкому Краматорської міської ради народних депутатів №59 від 18.02.1993 р. позивачу по справі було дозволено змінити на себе договір найму житлового приміщення та переоформити на себе особові рахунки на п`яти кімнатну квартиру жилою площею 74,0 кв.м. по [ADDRESS] , яку раніше отримав її колишній чоловік [PERSON] на підстав ордеру на житлове приміщення №2479 від 30.10.1985 р.. В квартирі значаться зареєстрованими, зокрема, сторони по справі, що підтверджується довідкою УПР № 32963 від 05.07.2021 року. Згідно акту про не проживання від 05.07.2021 року, засвідченого головою правління ОСББ «Дніпропетровська-5» Плахутою Т.С., відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не мешкають з жовтня 2018 року. Статтею 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Зшідно з ч.1 ст.61 Житлового кодексу Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.64 Житлового кодексу Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим, приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно зі ст.107 Житлового кодексу Української РСР, наймач або член сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням із дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Згідно п.11 Постанови Пленуму ВС України № 2 від 12.04.1985 року, на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресування кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , також в даній квартирі зареєстровані відповідачі по справі понад строки, встановлені ст.71 ЖК України, в спірному приміщенні не мешкають, оплату комунальних послуг не здійснюють, їх речей в квартирі немає. Відомостей щодо наявності підстав для зберігання жилого приміщення за тимчасово відсутніми членами родини наймача понад шість місяців, суду не має. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку із чим відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved