Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

07 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, після смерті сина [PERSON], померлого 24 червня 2014 року. У судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24 червня 2014 року помер син позивача [PERSON] Після смерті останнього відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 8,1188 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ,розташованої на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, яку померлий успадкував після смерті своєї дружини. [PERSON], своєчасно звернувся до наторіальної контори для отримання спадщини але отримати державний акт на вищевказану земельну ділянку на своє ім'я за свого життя не встиг, так як помер. Заповіту померлий не залишив. Позивач своєчасно звернулась до нотаріальної контори для отримання відповідного свідоцтва але в частині отримання спадщини саме на зазначену земельну ділянку їй було відмовлено ,враховуючи,що померлий не отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду за захистом свого не визнаного права та просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 8,1188 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ,розташовану на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 24 червня 2014 року. В судове засідання представник Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області не зявився, надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову позивача [PERSON] не заперечує. Суд заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Зі змісту свідоцтва про народження ( серія ФЮ №631184, виданого Куйбишевською селищною радою Казахської РСР від 22 березня 1950 року) вбачається, що [PERSON], народився, 23 грудня 1949 року, його матірю в свідоцтві про народження вказана: [PERSON]. Згідно свідоцтва( серія VІІ-УР №908922 виданого Волоськобалаклійською сільською радою Шевченківського району Харківської області 3 березня 1965 року)позивач за справою 3 березня 1965 року зареєструвала шлюб та набула прізвища [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 жовтня 2009 року, посвідчене державним нотаріусом Шевченківського району Харківської області [PERSON] успадкував майно після смерті своєї дружини [PERSON], яка померла 19 березня 2008 року. Свідоцтва про смерть ( серія І-ВЛ № 437786, видане виконавчим комітетом Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області 25 червня 2014 року), засвідчує факт смерті [PERSON], 24 червня 2014 року. З відповіді №1752 голови комісії з реорганізації Відділу Держземагенства у Шевченківському районі Харківської області від 10 липня 2015 року вбачається, що станом на 01 січня 2013 року, земельна ділянка загальною площею 8.1188 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія І-ХР № 068458, зареєстрованого в книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою договорів оренди землі (Розділ 1) від 26 березня 2003 року за №36, та на підставі відмітки, проставленої на даному державному акті державним нотаріусом Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області про перехід права власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 жовтня 2009 року, на праві приватної власності належить [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину засвідчує той факт що [PERSON] успадкувала майно після смерті [PERSON]П Згідно листа від 03 липня 2015 року № 396/01-16), Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області вбачається ,що позивачу відмовлено у видачі відповідного свідоцтва, в зв'язку з відсутністю державного акту на земельну ділянку, для вирішення питання рекомендовано звернутися до суду. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 1216 Цивільного кодексу України , передбачено ,що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкоємці відповідно до ст. 1258 Цивільного Кодексу України одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України мають діти спадкодавця, у тому числі зачатті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 4.15 Наказу Мін'юсту від 22.02.2012 № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Статтею 1225 Цивільного кодексу України передбачено ,що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку , а також враховуючи ,що позивач є спадкоємцем першої черги, визнання за нею права власності не порушають нічиїх прав та інтересів , суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved