Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

08 серпня 2018 року до Кобеляцького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. 14 серпня 2018 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 01.10.2018. 01 жовтня 2018 року в судове засідання сторони не з'явилися: позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті, позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити; відповідач [PERSON] належним чином не повідомлений про розгляд справи, оскільки судова повістка повернулася до суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання»; представник третьої особи - Служби у справах дітей Кобеляцької районної державної адміністрації Калакуцька Л. О. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті, а також не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Ухвалою суду від 01.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20 листопада 2018 року за участю сторін. 20.11.2018 сторони в судове засідання не з'явилися: позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги пітримала, прохала задовольнити; відповідач належним чином не повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки судова повістка повернулася до суду не врученою з відміткою «За закінченням встановленого строку зберігання»; представник третьої особи - Служби у справах дітей Кобеляцької районної державної адміністрації Фролова М. С. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала щодо поданого позову. Ухвалою суду від 20.11.2018 розгляд справи відкладено на 23.01.2019 з викликом відповідача до суду через оголошення на веб-сайті судової влади України. Позивач [PERSON] вказувала, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо місця проживання їх спільної дитини [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між сторонами, дитина залишилася проживати з матір'ю, яка самостійно забезпечує всі необхідні умови для життя сина, а батько має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 46 810,37 грн. Тому, позивач прохала суд визначити місце проживання дитини з нею. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги пітримала, прохала задовольнити, в частині вимог щодо стягнення з відповідача на її користь судових витрат відмовилася. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, що підтверджується опублікованим на веб-сайті судової влади України оголошенням від 21.11.2018, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей Кобеляцької районної державної адміністрації Калакуцька Л. О. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Суд, розглянувши та дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. В матеріалах справи є відомості про те, що [PERSON] та [PERSON] з 06.05.2005 по 10.12.2010 перебували в зареєстрованому шлюбі. Однак, 10.12.2010 рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області шлюб між ними розірвано. За час шлюбно-сімейних відносин у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с.6). Після розірвання шлюбу малолітня дитина постійно проживає з позивачем, відповідач проживає окремо. Оскільки взаємної домовленості між батьками щодо визначення місця проживання їх дитини не досягнуто, то позивач вимушена звертатися з цим питанням до суду. Судом встановлено, що мати самостійно забезпечує належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку її дитини. [PERSON] регулярно піклується про стан здоров'я дитини, оскільки згідно довідки поліклінічного відділення Кобеляцької ЦРЛ [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря офтальмолога та йому рекомендоване постійне лікування (а.с.8). Батько не приймає участі у житті дитини, не займається її вихованням та матеріальним забезпечинням, про що свідчить заборгованість по сплаті ним аліментів на утримання дитини в сумі 46 807,12 грн ( а.с.10), а також відомості адміністрації Держприкордонслужби від 20.08.2018 про те, що [PERSON] у період з 13.09.2013 по 19.07.2018 одинадцять раз перетинав кордони із Польщею (а.с.26). Отже батько дійсно проживає окремо від дитини. Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку свого малолітнього сина [PERSON] ( а.с.4). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов'язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. Згідно письмового пояснення дитини [PERSON], останній вказує, що бажає проживати разом з матір'ю [PERSON] Беручи до уваги викладене вище, суд вважає за потрібне визначити місце проживання [PERSON], [INFO] з матір'ю, [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER]. Оскільки ухвалою судді від 14 серпня 2018 року позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду, то судові витрати потрібно стягнути, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в доход держави, а саме в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved