Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

08 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він та відповідачі є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачу на праві приватної власності належить 1/5 частина вищезазначеної квартири, крім того, відповідно до рішення суду від 09.12.2015 року за позивачем визнано право власності на 1/20 частину квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Також за позивачем на підставі вищезазначеного рішення суду було визнано право власності на 1/8 частину автомобіля марки «Хюндай Акцент», 1995 року випуску, державний номер [NUMBER]. На сьогоднішній день відповідачі чинять перешкоди позивачу в користуванні власністю, не надають добровільного доступу до спірної квартири, здають зазначену квартиру стороннім особам, що унеможливлює користування нею та подальшого її розподілу між власниками. Крім права власності на частку в спірній квартирі позивач також зареєстрований в спірній квартирі, що підтверджується копією його паспорту, але користуватись та проживати в зазначеній квартирі позивач не має можливості. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні власністю в квартирі за адресою [ADDRESS], шляхом вселення в зазначену квартиру позивача, усунути перешкоди в користуванні власністю - автомобілем марки «Хюндай акцент» 1995 року випуску, державний номер [NUMBER], шляхом передачі зазначеного автомобіля позивачу та надання доступу до цього майна. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та пояснив, що в спірній квартирі наразі проживає квартирант, він особисто був в квартирі останній раз в січні 2016 року, спірним автомобілем він ним не керує, де він перебуває наразі йому не відомо. У позивача є ключі від квартири та у нього був вільний доступ, йому ніхто не чинить перешкод. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що після смерті матері в 2014 році в спірній квартирі ніхто не проживав, у зв'язку з чим вони разом вирішили здати квартиру в оренду. Позивач має ключі від квартири та не заперечував проти здачі квартири в оренду. Де знаходиться автомобіль їй не відомо, оскільки вона ним не користується та не чинить перешкод позивачу у користуванні квартирою та машиною. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивач та відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 12.11.2003 року та відповіддю КП ДМБТІ від 22.06.2015 року №6990 та №8790 (а.с. 11-12). Відповідно до рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2015 року за позивачем визнано право власності на 1/20 частину квартири за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], а також на 1/8 частину автомобіля марки «Хюндай Акцент», 1995 року випуску, державний номер [NUMBER]. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні спірною квартирою та автомобілем. Однак, суд критично ставиться до зазначених посилань позивача оскільки ним не було надано суду жодного належного доказу на підтвердження зазначених обставин. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Так, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідачі якимось чином перешкоджають йому потрапити до спірної квартири, а саме: забрали у нього ключі від квартири, змінили замки на вхідній двері або вчинили будь-які інші дії, які б перешкоджали позивачу користуватися належною йому часткою майна. Посилання позивача на ті обставини, що в квартирі проживають сторонні особи, що також унеможливлює користування нею, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивачем не порушуються питання про виселення зазначених осіб з квартири. Що стосується вимог позивача про усунення йому перешкод у користуванні автомобілем, то в цій частині вимог також необхідно відмовити, оскільки позивачем не надано доказів того, що спірний автомобіль знаходиться в розпорядження відповідачів та вони чинять йому перешкоди у користуванні ним. Таким чином суд знаходить не доведеним факт перешкоджання відповідачами у здійсненні позивачем права власності, у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed