Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

09.10.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , у якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.12.2009 у розмірі 7715,96 грн. станом на 31.08.2020 та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 15.12.2009, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту, Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2020 має заборгованість - 7715,96 грн. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30.03.2016 було задоволено стягнути заборгованість в розмірі 23300,68 грн. нараховану станом на 31.12.2015. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за вказаним договором не погашена, що є порушенням законним прав позивача, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 23.01.2016 по 31.08.2020 в розмірі 7715,96 грн. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, в своєму позові просить в разі неявки в судове засідання відповідача, банк не заперечує проти розгляду справу за відсутності представника банку, та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою представника позивача та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відповідно до укладеного договору №б/н від 14.12.2009 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Взятих на себе зобов`язань за кредитним договором відповідач не виконала. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30.03.2016, яке набуло чинності, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.12.2009 у розмірі 23300,68 грн. Матеріали справи не містять доказів виконання вказаного судового рішення. Позивачем наведено розрахунок трьох відсотків річних та інфляційні витрати за період з 23.01.2016 по 31.08.2020, сума яких складає 7715,96 грн., з яких: 5557,81 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 1658,15 грн. - 3% річних від простроченої суми. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу. Так, у ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання щодо повернення кредиту та судовим рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача грошову суму, зокрема заборгованість за кредитом у розмірі 23300 грн. 68 коп. (тіло кредиту), таке зобов`язання щодо виконання вказаного судового рішення зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов`язанням, у зв`язку з чим невиконання відповідачем судового рішення в частині сплати вказаної суми коштів дає підстави для застосування відповідальності за неналежне виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України. Наведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного суду від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц та Верховного суду України, яка викладена у постанові від 30.03.2016 року №6-2168цс15. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати позивача, понесені у зв`язку з оплатою судового збору, відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд також стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved