Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

08.05.2019 р. позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 29.05.2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у сторін народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Яремчанського міського суду від 19.10.2017 року шлюб сторін розірвано, неповнолітніх дітей залишено на проживання з матір`ю. З часу припинення шлюбних відносин , відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участь у їх вихованні. Діти сторін проживають із позивачем та перебувають на повному її утриманні. Відповідач є молодим, фізично здоровим, інших осіб, крім дітей, на утриманні не має.А тому, просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 2500 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення ними повнолітня. Позивач в судове засідання 12.08.2019 року не з`явилася, в попередньому судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі і просила позов задовольнити. Не заперечила проти заочного розгляду справи, надавши суду відповідну заяву. Відповідач в судове засідання 12.08.2019 року не з`явився, в попередньому судовому засіданні позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти в розмірі по 1100 грн., оскільки офіційно не працює, тільки сезонно при наявності роботи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Як вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 03.11.2010 року та серії [NUMBER] від 22.03.2013 року, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Яремчанського міського суду від 19.10.2017 р., яке набрало законної сили (а.с.6), шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх синів [PERSON] ти [PERSON] залишено на проживання з матір`ю. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, неповнолітні діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні.Проживання дітей сторін з позивачем також стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.9). Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ст.180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача (а.с.45), майновий стан відповідача та те, що відомості про його доходи в матеріалах справи відсутні. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З урахуванням наведених положень, беручи до уваги, що позивач просить про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини слід визначити в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Враховуючи те, що відповідач не надав доказів щодо стану свого здоров`я, однак є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має, що не спростовано матеріалами справи, належних доказів неспроможності сплачувати аліменти відповідач суду не надав, суд приходить до висновку про можливість та обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. А, виходячи з принципу справедливості і розумності та з урахуванням потреб позивача, спільних неповнолітніх дітей, можливостей відповідача, суд вважає, що слід визначити розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1800 ( одній тисячі вісімсот) гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення ними повноліття, що буде відповідати інтересам дітей та зможе забезпечити їх належний фізичний та духовний розвиток, не порушуватиме прав відповідача та норм чинного законодавства. Вимога позивача щодо стягнення більшої суми аліментів на кожну дитину, перед судом не доведена. Відповідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 768,40 гривень судового збору. Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 1500 грн. витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження вищевказаних обставин, позивач надала суду договір про надання правової допомоги, Акт виконаних робіт від 02.05.2019 р. та квитанцію за надані послуги адвоката від 02.05.2019 р. Тому вимога про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу також підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст.ст.141, 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial