Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

07 травня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] у місті Пустомити відділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області за актовим записом №20, було зареєстровано шлюб про, що видано свідоцтво про одруження серії І-СГ №074134. Від спільного подружнього життя у сторін народилося троє дітей, син Юрій [INFO], син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO], які на даний час проживають з позивачкою за місцем її реєстрації. Позивачка просить розірвати шлюб, покликаючись на те, що протягом тривалого часу, приблизно з січня 2014 року вона та відповідач не проживають однією сімєю та не підтримують подружніх стосунків. За час спільного проживання позивачка переконалася, що у них не має спільних інтересів, спільного господарства не ведуть, відповідач самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обовязків, жодної участі в утриманні та вихованні малолітніх дітей не приймає. Вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, оскільки в неї не має жодного бажання продовжувати спільне життя з відповідачем, так як вона втратила почуття любові та поваги до нього. Шлюб носить формальний характер, примирення не можливе. При розірванні шлюбу просить залишити за нею прізвище «Умриш» та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак від неї надійшла заява згідно якої просить справу слухати за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак від такого надійшла заява згідно якої він просить справу слухати у його відсутності, заявлені позивачкою позовні вимоги, визнає. Згідно ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приймаючи до уваги письмові заяви позивачки та відповідача, з проханням розірвати шлюбні відносини, суд вважає за доцільне позовну заяву задоволити. Статтею 112 ч. 2 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, судом встановлено, що у сторін різні погляди на життя, вони не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо один від одного, подальше існування сім'ї буде суперечити інтересам такої сімї. Крім цього сторони не мають наміру зберігати сімейні відносини та на примирення не згідні. Зважаючи на вимоги ст. 24 СК України згідно яких, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд не може примушувати сторони до продовження шлюбних відносин. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і чоловіка та приходить до переконання про остаточний розпад сім'ї та наявність підстав до розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, вимоги позивачки щодо залишення за нею прізвища «Умриш» підлягають задоволенню. Статтею 88 частина 1 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи не те, що позивачкою при подачі позовної заяви до суду було оплачено судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок, що підтверджено квитанцією про сплату судового збору, яка долучена до матеріалів справи, суму сплаченого судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved