Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

08.05.2014 року позивач звернувся із позовом, в якому просив виселити відповідачку без надання іншого житла з житлового будинку №8 по провул. І. Моргуненка в м. Первомайськ Миколаївської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.05.2014 року [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку придбав у [PERSON], [PERSON] будинок №8 по провул. І. Моргуненка в м. Первомайськ Миколаївської області. Пізніше з’ясувалось, що [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку як колишня власниця, в зв’язку з чим порушуються права позивача, як власника житла. Договір між позивачем та відповідачем на користування квартирою не укладався, відповідачка участі в утриманні будинку та оплат за послуги не приймає і висилятись добровільно не бажає. В судове засідання позивач не з’явився, надав заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглядати у його відсутність, згоден на заочний розгляд справи. Відповідачка належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання повторно не з’явилася, заперечень по суті позову не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. [PERSON] є власником будинку №8 по провул. І. Моргуненка в м. Первомайськ Миколаївської області, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу [PERSON] 07.05.2014 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а копією будинкової книги підтверджено, що у вищевказаному будинку зареєстрована відповідач. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім’ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. У випадку порушення його прав, не пов’язаного з позбавленням права власності, власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні. В разі, коли такі перешкоди полягають у неправомірному користуванні житлом власника, або іншим належними йому приміщенням для цілей проживання, останній вправі, відповідно до положень житлового законодавства вимагати виселення із належного йому приміщення. Відповідачка проживає у вказаному будинку не як член сім’ї власника. Оскільки договір на користування спірним будинком між сторонами не укладався, відповідачка не набула самостійного права користування житлом, яке належить іншій особі, а тому має статус тимчасового мешканця. Правовий статус тимчасових мешканців жилих приміщень не залежить від виду житлового фонду, а тому до спірних правовідносин можуть застосовуватись за аналогією закону норми права, які регулюють подібні за змістом житлові правовідносини, а саме ст. 98 ЖК України частина 3 якої передбачає, що тимчасові жильці на вимогу наймача зобов’язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного суд знаходить позовні вимоги доведеними і вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved