Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

09.10.2020 року [PERSON] (далі заявник) звернулась до Московського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово непідконтрольній території України. Обґрунтовуючи заявлені вимоги заявник вказує на те, що [INFO] в населеному пункті м. Довжанськ (Свердловськ) Луганської області помер її батько [PERSON] , [INFO] . Заявник зверталась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті на тимчасово непідконтрольній території України але отримала відмову у видачі свідоцтва про смерть. Встановити факт смерті в судовому порядку необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану і отримання відповідного документа - свідоцтва про смерть у відповідності до діючого законодавства України. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2020 вищевказану заяву залишено без руху. 13.10.2020 року до Московського районного суду м. Харкова надійшла заява [PERSON] про усунення недоліків. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.10.2020 відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 16.10.2020 року. У судове засідання заявник не з`явилась, проте подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з приписами частини 1 статті 317 Цивільного процесуального кодексу України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Зі змісту свідоцтва про народження вбачається, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] Відповідно до довідки, виданої Міністерством юстиції України відділом реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області від 25 січня 2005 року, № 04-88/181-086, [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , актовий запис № 786, після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] » , зазначений шлюб було розірвано 16 липня 1985 року, про що зроблено відповідний запис акту № 332. Відповідно до довідки, виданої Міністерством юстиції України відділом реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області від 24 січня 2005 року, № 04-88/182-086, [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 566, після реєстрації любу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 10 жовтня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Свердловського міського управління юстиції Луганської серії [NUMBER] , вбачається, що після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , останній після розірвання шлюбу залишено прізвище « [PERSON] ». Таким чином з наданих документів достовірно встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , та має право звертатися із відповідною заявою до суду. Згідно з довідкою № 6343-5000144466 від 18.06.2019 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорту, [PERSON] , народився [INFO] у м. Київ, Україна, є громадянином України, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , на території непідконтрольній Україні, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Довжанськ ( Свердловськ ) Луганської області. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 622 від 24.05.2020, смерть [PERSON] , настала [INFO] . Причиною смерті є атеросклеротичний кардіосклероз. Заявником на підтвердження факту смерті батька також надано свідоцтво про поховання, реєстраційний № 621 від 15.09.2020 року. Постановою Верховної Ради України від 12.05.2016 № 1351-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» було перейменовано, зокрема, місто Свердловськ на місто Довжанськ. Відповідно до\~розпорядження Кабінету\~Міністрів України\~№ 1085-р\~від 07.07.2014\~«Про затвердження\~переліку населених\~пунктів,\~на території\~яких органи\~державної влади\~тимчасово не\~здійснюють свої\~повноваження,\~та переліку\~населених пунктів,\~що розташовані\~на лінії\~зіткнення» м. Довжанськ відноситься до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області 08.10.2020 року відмовив заявнику у реєстрації факту смерті [PERSON] , оскільки заявником на підтвердження факту смерті було пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Як вбачається із роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в інформаційному листі щодо окремих питань застосування Закону України від 4 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів. Разом з тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду відповідної категорії справ. Крім того, суд враховує, що згідно з приписами статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Вказане завдання превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для подальшої реєстрації цього факту в органах реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документа свідоцтва про смерть у відповідності до вимог діючого законодавства України. На підставі\~викладеного,\~враховуючи сукупність\~досліджених доказів,\~які підтверджують\~факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Довжанськ Луганської області, приймаючи до уваги наявність об`єктивних перешкод для проведення державної реєстрації факту смерті, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті чоловіка заявниці.

Outcome: approved