Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

10.02.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, де вказує, що вона працює вчителем світової літератури та української мови загальноосвітньої школи Дубенської виховної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області. В 2012 році вона була проатестована на підтвердження вищої категорії та присвоєно звання «старший вчитель». В 2002 році вона була прийнята на роботу в Дубенську загальноосвітню школу ІІ-ІІІ ступенів №9 на посаду вчителя зарубіжної літератури, а з 2012 року працювала вчителем світової літератури, української мови та літератури з повним тижневим навантаженням. Директор школи [PERSON] розподілила їй навантаження на 2015-2016 навчальний рік лише 2,5 годин художньої культури. На даний навчальний рік їй не було надано та не запропоновано для викладання годин світової літератури, української мови та літератури. Внаслідок зменшення тижневого навантаження з 18 до 2,5 годин розмір її заробітної плати істотно зменшився. Зміна розміру оплати праці відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України є зміною істотних умов праці, а тому працівника необхідно було попередити адміністрацією закладу не пізніше ніж за два місяці про таку зміну умов праці. Просить визнати незаконним та скасувати п.1.6 наказу №317 від 31.08.2015 року директора Дубенської загальноосвітньої школи ІІ-ІІІ ступенів №9 «Про розподіл педагогічного навантаження вчителів школи на І семестр 2015-2016 навчального року», в частині про визначення їй як вчителю - предметнику тижневого навантаження у 2,5 години. Стягнути з ВК втрачений заробіток з 18 годинного тижневого навантаження. Внаслідок неправомірних дій відповідачів, які призвели до порушення її прав, що виразилось у погіршенні умов праці, зменшенні заробітної плати, чим завдано їй моральну шкоду, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку з приниженням її як людини, як вчителя з багаторічним педагогічним стажем. Яку вона оцінює в розмірі 3 тис. грн. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Просить позов задоволити. Так як вона звільнилася з роботи з 31.08.2016 року, то немає необхідності у поновленні її на попередні умови праці. Просить стягнути втрачений заробіток за період з 1.09.2015 року по 12.08.2016 року, згідно довідок, які представленні відповідачем. Також стягнути моральну шкоду в розмірі 3 тис. грн. Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, подали заперечення на позов, де просять відмовити в задоволенні позовних вимог та застосувати строк позовної давності. Вислухавши доводи позивача, ознайомившись з матеріалами справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 2002 року по 2012 рік працювала вчителем зарубіжної літератури загальноосвітньої школи №9 Дубенської виховної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області. В 2012 році пройшла курси підвищення кваліфікації при РОІППО та проатестована на підтвердження вищої категорії та присвоєння звання «старший вчитель». З того часу почала працювати вчителем світової літератури, української мови та літератури, з повним 18 годинним тижневим навантаженням. Наказом директора школи №317 від 31.08.2015 року, [PERSON] розподілили тижневе навантаження у 2,5 годин художньої література (а.с.7). При цьому, наказу по школі адміністрацією Дубенської виховної колонії про зміну істотних умов праці вчителя [PERSON] не видавався, остання не була письмово попереджена про зміну істотних умов праці та не давала згоди на зменшення тижневого навантаження. Що суттєво вплинуло на розмір заробітної плати, яка зменшилася більше як у чотири рази. Відповідно до ч.3 та 4 ст.32 КЗпП України, що у звязку із змінами організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. А якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п.6 ст.36 КЗпП України. Адміністрацією Дубенської виховної колонії не було дотримано вимог ч.3 ст.32 КЗпП України, щодо зміни істотних умов праці [PERSON], що призвело до суттєвого погіршення умов праці, внаслідок зменшення тижневого навантаження вчителя та зменшення заробітної плати, а тому п.1.6 наказу №317 від 31.08.2015 року про зменшення тижневого навантаження серед вчителів - [PERSON] 2,5, є незаконним, який підлягає скасуванню. При визначенні розміру втраченого заробітку позивачем, суд виходить з поданих Дубенською виховною колонією довідки про доходи та розрахунку заробітної плати вчителя вищої категорії. Згідно довідки №53 від 12.09.2016 року, [PERSON] як учитель при 2.5 годин тижневого навантаження, отримала заробітну плату за період з 1.09.2015 року по 12.08.2016 року в розмірі 9454 грн. 93 коп., а заробітна плата вчителя вищої категорії при 18-ти годинному тижневому навантаженні за той самий період становила 47331 грн. 71 коп., що стверджується розрахунком від 12.09.2016 року. За таких умов, розрахунок втраченого заробітку визначається шляхом виплати різниці між фактично отриманою заробітною платою та втраченим доходом, що становить 37\~876 грн. 78 коп. (47331,71 грн. 9454,93 грн. = 37\~876,78 грн.). Позивачка просить також стягнути моральну шкоду. Як зазначає ч.3 ст. 23 ЦК України, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. [PERSON] обґрунтувала заподіяну їй моральну шкоду душевним хвилюванням, приниженням її гідності як вчителя вищої категорії, вона змушена була звільнитися з роботи, а тому суд прийшов до висновку, що моральну шкоду необхідно стягнути в розмірі 1000 грн., з врахуванням того, що відповідач є бюджетною організацією. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем доведені позовні вимоги щодо незаконності прийняття наказу Дубенською загальноосвітньою школою №317 від 31.08.2015 року про зменшення їй щотижневого навантаження та втраченого нею заробітку. Доводи відповідача в частині зменшення годин тижневого навантаження вчителю [PERSON] з 18 до 2,5 годин - є необґрунтованими та безпідставними. Що стосується строку позовної давності при зверненні позивачем в суд, то доводи відповідача є безпідставними. Як зазначає ч.2 ст. 233 КЗпП України, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Outcome: approved