Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

07 вересня 2018 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 10 вересня 2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умова передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов'язався своєчасно погашати заборгованість за договором, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Дотепер відповідач свої обов'язки належним чином не виконує, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 21 червня 2018 року в сумі 21054,58 гривень, яка складається з: 6708,94 гривень тіло кредиту; 3240,08 гривень нарахованих відсотків за користування кредитом; 9626,77 гривень нарахованої пені; штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень (фіксована частина) та 978,79 гривень (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10 вересня 2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.7). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складають між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Таким чином, датою укладення між сторонами договору є дата підписання заяви, тобто 10 вересня 2014 року. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до Умов договору, тобто зобов'язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Договору, відповідач зобов'язався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цих Договором. Згідно п. 2.1.1.5.7 Договору відповідач зобов'язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов'язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цих договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленій Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за договором. У встановлені договором строки, відповідач зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 21 червня 2018 року утворилась заборгованість в сумі 21054,58 гривень, яка складається з: 6708,94 гривень тіло кредиту; 3240,08 гривень нарахованих відсотків за користування кредитом; 9626,77 гривень нарахованої пені; штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень (фіксована частина) та 978,79 гривень (процентна складова). В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Разом з цим, у правовій позиції Верховного Суду України в справі № 6-2003цс15 зазначено що, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає що вимоги позивача в частині стягнення нарахованої пені у розмірі 9626,77 гривень є подвійним нарахуванням неустойки, а тому вимоги банку в цій частині не підлягають задоволенню. Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення отриманого ним ліміту кредитування, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов'язань у розумінні норм ЦК України, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial