Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

08.06.2021 року позивач [PERSON] через свого представника звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою в обґрунтування якої зазначила, що 09.11.2019 року вона зареєстровала шлюб із відповідачем [PERSON] . Від шлюбу спільних дітей у них немає. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться та починаючи з 06.06.2020 року вони проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим, а шлюб існує суто формально. Враховуючи наведене, просить суд розірвати шлюб, який 09.11.2019 року було укладено між нею та [PERSON] , що зареєстрований Луцьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області за актовим записом № 1664, а судові витрати залишити за нею. Представник позивача до початку судового засідання подав заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 25). Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить витяг із офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» про вручення [PERSON] судової повістки (а.с. 24 ). Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 09.11.2019 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб, який зареєстровано Луцьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області за актовим записом № 1664, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через втрату взаєморозуміння, почуття поваги та любові, а також різні погляди на шлюб і сімейне життя. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сімейний побут не ведеться, у кожного з них окремий бюджет, починаючи з 06.06.2020 року вони проживають окремо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. У своєму позові [PERSON] за наслідками розгляду даного позову просив залишити судові витрати за ним, а тому підстав для їх стягнення за рахунок відповідача немає. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved