overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

09 липня 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому вона просила стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.27/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином /а.с.26/. Тому суд вважає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у його відсутність, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 24 березня 2012 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №122 /а.с.5/. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] і, згідно наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком /а.с.3/. Дитина проживає разом з позивачем /а.с.6-7/. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і тому позов підлягає задоволенню. При цьому, розмір аліментів, відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути менший, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Тому згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

09 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що з 22 серпня 2012 року по 14 лютого 2015 року проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у сторін народилася дитина: син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні був відсутній, проте про дату, час і місце розгляду справи, був належним чином повідомлений в телефонній розмові, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання. В телефонні розмові [PERSON] повідомив, що позов визнає в повному обсязі, та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши надані суду докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що від спільного життя в сім'ї сторін народилася дитина: син [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 31 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №745, з якого видно, що батьком дитини записаний [PERSON]. Відповідно до довідки №6306000414 від 17 лютого 2015 року, [PERSON] разом з дитиною [PERSON], були переміщенні з тимчасово окупованої території, та мешкають за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Гонтово-Ярської сільської ради Валківського району Харківської області №198 від 03 липня 2015 року, дитина - [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), що відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до Закону України «Про судовий збір» суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

09 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 05 червня 2004 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 червня 2004 року, актовий запис № 533 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 4). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

09 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилась, направила до суду заяву відповідно до якої позов підтримала повністю, просить провести розгляд справи без її участі. Зазначила, що 11 лютого 1973 року Малокліщівською сільською радою Народицького району Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалось, спільне господарство не ведеться. Нормальні відносини в сім'ї не складаються вже досить тривалий час. Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджується те, що сторони з 11 лютого 1973 року перебувають у шлюбі. ( арк..с.5). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

09 липня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона із відповідачем з 28 жовтня 2002 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, актовий запис № 420. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з червня 2013 року через різні погляди на життя, постійні сварки. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Просила позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО №177413, виданого 28 жовтня 2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №420, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Майновий спір на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище позивачу залишити без змін «Кузіна».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

09 липня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину зазначивши ,що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з вересня 2012 року. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає , вона просить суд стягувати з аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача щомісяця , починаючи з 09.07.2015 року до повноліття дитини. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився , про день та час слухання справи повідомлений належно , причини неявки суду невідомі . На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивачки , суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні ,сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2012 року. Від сумісного життя вони мають доньку [PERSON] , [INFO], яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки дитина , що потребує допомоги , перебуває на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка у розмірі 1/ 6 частини заробітку відповідача , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини . Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє. Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в доход держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

09 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 липня 2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1602. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO] Зазначає, що спочатку сімейне життя проходило в дусі поваги один до одного, розуміння, злагоди. З часом ці властивості почали втрачатися. Вказує, що сімейне життя у них не складалось, стали чужими людьми. Шлюбні і сімейні відносини понад 1 рік не підтримують, проживають окремо, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. Після розірвання шлюбу бажає залишитись на прізвищі «Радкевич». В\~судове\~засідання\~позивачка\~не з'явилась, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов\~підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, подав суду заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розірвати шлюб. Відповідно до вимоги ст.\~169\~ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати за його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів. Згідно ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін суд\~вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немаєх, а тому розгляд справи слід провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу.\~ Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 липня 2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1602. Від спільного шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

09 липня 2018 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 14 липня 2001 року він перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У підготовче судове засідання позивач не зявилася, проте в прохальній частині позову зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності (а.с. 3). Відповідач у підготовче судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності (а.с. 19). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у підготовчому судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2001 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб Серії І-АМ № 224152 (а.с. 6). Від спільного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується повторною копією свідоцтва про народження Серії І-АМ № 397735 (а.с. 7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Збереження шлюбу між ними неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

09 липня 2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 02 липня 2007 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У підготовче судове засідання позивач не зявилася, проте в прохальній частині позову зазначила, що просить розглянути справу за її відсутності (а.с. 3). Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, однак подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності (а.с. 19). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у підготовчому судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 липня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-АМ № 037964 (а.с. 6). Від спільного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії 1-АМ № 177861 (а.с. 7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Збереження шлюбу між ними неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У звязку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати, повязані зі сплатою судового збору в сумі 704,80 грн, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

09 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 07 листопада 2012 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], у виконкомі Криничанської селищної ради Совєтського району м. Макіївки Донецької області, актовий запис № 68. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що ведення ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Сімя розпалась остаточно, відновлювати подружні стосунки позивач не бажає. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. Надав суду письмову заяву, згідно якої просив суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилась. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог не заперечувала. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. З свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 07 листопада 2012 року у виконкомі Криничанської селищної ради Совєтського району м. Макіївки Донецької області, актовий запис № 68. Свідоцтвом про народження підтверджується, що подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], актовий запис № 127. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинились, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Згідно до положень статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Аналізуючи вищезазначене,

Outcome: approved