Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

09 червня 2016 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що між нею та [PERSON], 06 вересня 2013 року, був зареєстрований шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, про що 06 вересня 2013 року складено відповідний актовий запис № 755. Під час шлюбу в них народилася дитина, донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різних поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, поглядів на ведення спільного господарства та виховання і утримання дитини. Відповідач з грудня 2014 року став проживати окремо. Крім цього позивач переконана, що збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. Суперечок з приводу поділу майна, яке є їхньою спільною власністю та місця проживання дитини в них немає. На підставі викладеного просила суд, шлюб, укладений між нею, [PERSON], [INFO], уродженкою м. Кременчука Полтавської області та відповідачем [PERSON], [INFO], уродженцем м. Кременчука Полтавської області, зареєстрований 06 вересня 2013 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, за актовим записом № 755- розірвати. При розірванні шлюбу за позивачем залишити дошлюбне прізвище [PERSON]. Визначити місце проживання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з відповідачем [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві. Проти задоволення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: Сторони по справі одружилися 06 вересня 2013 року, про що видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER], зареєстроване у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, про що 06 вересня 2013 року складено відповідний актовий запис № 755. Під час шлюбу в них народилася дитина, донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 липня.2014 року, зареєстроване Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, про що складено відповідний актовий запис № 660. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різних поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, поглядів на ведення спільного господарства та виховання і утримання дитини. Відповідач з грудня 2014 року став проживати окремо. Крім цього позивач переконана, що збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. Суперечок з приводу поділу майна, яке є їхньою спільною власністю та місця проживання дитини в них немає. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитии, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved