Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

07.12.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування в особі - Служби у справах дітей Токмацької державної адміністрації, Орган опіки та піклування в особі - Служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, в позові вказано, що 27.11.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. В шлюбі у них народилася дитина [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. З січня 2011 р. відповідач покинув позивачку вагітною і більше не цікавився ні її станом, ні станом дитини після її народження. 13.09.2012 р. шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано. Відповідно до рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 15.08.2011 р. з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до її повноліття. З моменту народження дитини, відповідач по справі з дитиною не спілкується, фактично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини. Тобто, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Позивач вказала, що відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.3007 р., зазначені нею фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомо нехтування ними своїми обов'язками. Позивач вже зверталася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 01.07.2014 р. позивачці було відмовлено в задоволенні позову в зв'язку з недоведеністю позовних вимог. Позивач сподівалась, що після суду, батько поміняє своє ставлення до дитини і тому не стала оскаржувати рішення суду в апеляційній інстанції. Не зважаючи на судовий процесс стосовно позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], відповідач [PERSON] не змінив свого ставлення до дитини і не виконує своїх обов'язків по відношенню до неї. Так згідно акту обстеження умов проживання від 15.11.2017 р., який складений ССД Михайлівського РДА слідує, що батько дитини [PERSON] разом з дитиною не проживає, не приїздить, не телефонує, на протязі певного часу не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не утримує. Крім цього, відповідно до довідки КЗ «Тимошівської ЗОШ І-ІІІ ступенів» Михайлівської РД ЗО від 13.11.2017 р. №289, слідує, що батько вихованням дитини займається. В школі жодного разу не був. Окрім цього, відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного 13.11.2017 р. депутатом Тимошівської сільської ради слідує, що батько бачив дитину останній раз 16.06.2016 р., до дитини не приїздить, не телефонує, життям дитини не цікавиться. Крім цього, станом на 09.11.2017 р. відповідач [PERSON] по аліментам має заборгованість в сумі 23318,91 грн., що підтверджується довідками та розрахунками Токмацького МРВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області. Всі ці обставини в своїй сукупності вказують на те, що [PERSON] ухиляється від виховання дитини і його дії носять свідомий характер. Позивач вважає, що ухилення від виконання свого обов'язку щодо виховання дочки є актом свідомої поведінки відповідача, оскільки він не вчиняє відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість, а тому повинен бути позбавлений батьківських прав відносно своєї дитини. В зв'язку з цим позивач просила суд позбавити [PERSON], [INFO], громадянина України, мешканця с.Переможне, Токмацького району, Запорізької області, батьківських прав щодо малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON], в зв'язку з тим, що він поганий батько. Позивач вказала, що відповідач не допомагає дитині, не цікавиться її життям, не приїздить до дитини ні на які свята, в неділю (11 березня 2018 р.) приїхав перший раз за два роки. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] стосовно позбавлення батьківських прав [PERSON] оскільки відповідач взагалі не виконує свої батьківські обов'язки. З урахуванням інтересів дитини необхідно його позбавити батьківських прав, оскільки він не піклується про її фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загально визначених норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не виконує належним чином свої обов'язки щодо утримання дитини, що підтверджується довідками ВДВС про суми заборгованості, яка перевищує 30000 грн. Позбавлення батьківських прав буде в інтересах дитини, її матері і самого відповідача. Це вже друге звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] Рішенням Токмацького районного суду від 01.07.2014 р. було відмовлено в задоволенні позовних вимог, оскільки не були доведені позовні вимоги. Позивачка сподівалася, що вказане рішення відповідач прийме як сигнал і змінить своє ставлення щодо виховання дитини, але виявилося навпаки. Після цього рішення [PERSON] взагалі перестав спілкуватися з дитиною, став рідше сплачувати аліменти, відчув безкарність в цьому питанні. Дитина підростає, а він все рідше і рідше приїздить до неї. Це була його свідома поведінка, що він взагалі не цікавився станом здоров'я, розвитку дитини і тому позивачка змушена вдруге звернутися з зазначеним позовом. На підтвердження позовних вимог позивачка надала докази, а саме: акт обстеження умов проживання від 15.11.2017 р., в якому вказується, що батько дитини [PERSON] разом з дитиною не проживає, не приїздить, не приймає участь у вихованні, матеріально не утримує. Відповідно до довідки школи, де навчається дитина, батько вихованням дитини не займається, в школі жодного разу не прибував. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 13.11.2017 р. батько бачив дитину останній раз 16.06.2016р., до дитини не приїздить, життя дитини не цікавиться. Згідно довідки нараховано аліментів [PERSON] 26465,15 грн. на дитину і на позивачку 4623,35 грн., всього 31 тисяча гривень. Хоча ці кошти могли бути витрачені на матеріальне забезпечення дитини. Є ряд доказів, що підтверджують, що відповідач взагалі вихованням дитини не займається. Що стосується акту органу опіки та піклування Токмацької РДА, то до нього не додані документи на підставі яких він складений, факти які викладені в зазначеному документі, або є неправдиві, або повністю підтверджують сторону позивача. Висновок є необґрунтованим, носить рекомендаційний характер. В зв'язку з цим представник позивача просив суд не брати до уваги даний висновок. Відповідач свої заперечень на позов жодним чином не підтвердив. Вважає, що відповідач є безнадійною особою, і чим швидше його буде позбавлено батьківських прав, тим буде краще для дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він буде відвідувати дитину та їй допомагати, хоче поїхати до дитини 25 березня, щоб одіти та обути її. Зобов,язується сплачувати аліменти. 11 березня він відвідував дитину. Останній раз він відвідував дитину в минулому році. Тривалий час не відвідував дитину через те, що весь час працює. У нього хворіє мати і всі зароблені грошів він віддає на її лікування. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Служби у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації [PERSON] пояснила, що з'ясувавши всі обставини, поспілкувавшись з [PERSON], з'ясовано, що батько має намір приймати участь у житті та вихованні дитини, цікавитися її успіхами, станом здоров'я, забезпечувати доньку фінансовою та моральною підтримкою. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed