overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

08.11.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір без №, за яким остання отримала кредит у розмірі 15200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але умови договору відповідачем не виконуються і станом на 15.10.2014 року вона заборгувала перед позивачем 16867,87 грн., з яких: 11829,72 грн. заборгованість за кредитом; 3058,73грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 700,00 грн-заборгованість з пені і комісії за користуванням кредитом,а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг: 500,00- штраф(фіксована частина) та 779,42 грн.- штраф(процентна складова). У зв*язку з цим,позивач,крім суми заборгованості, просить стягнути з відповідача і судові витрати,понесені ним при звернені з цим позовом до суду у сумі 243,60 грн.(судовий збір). Представник позивача надала суду письмову заяву, в якій, підтримуючи позовні вимоги,просить про розгляд спави за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з*явилась ,хоча була повідомлена про нього належним чином і не надала пояснень своєї поведінки. Дослідивши матеріали справи,суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні знайшли підтвердження ті обставини на які вказує позивач,а саме те,що у відповідності до умов вищезазначеного договору,який був укладений з відповідачем, остання на добровільних засадах зобов*язовівалась погашати у встановленому порядку отриманий кредит і відповідати в повному обсязі по невиконанним зобов*язанням,чого не виконала і не представила суду доказів і заперечення, що порушення прийнятих нею зобов*язань сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Тому,вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором,як обгрунтовані на умовах вищезазначеного договору ,а також на ст.ст.526,610,625, 1050,1054 ЦК України- підлягають задоволенню у повному обсязі, як і його вимоги в частині стягнення з відповідача понесених ним витрат по сплаті судового збору у сумі 243,60грн., що підтверджується документально. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

08.11.2012р. сторони зареєстрували шлюб від якого мають доньку [PERSON], [INFO]., і в свідоцві про її народження відповідач записаний батьком. Посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає і вона в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4частини з усіх видів доходів, але неменше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття доньки та на своє утримання в розмірі 500грн. щомісячно до досягнення донькою трьохрічного віку. В судове засідання сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності, стягувати аліменти на дитину в розмірі 1/4ч. доходів але неменше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на дружину по 100грн.. Справу розглянуто в порядку ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Позов заявлено відповідно до ст. ст. 180 - 183 СК України, де передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів визначається у частці від заробітку батька дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з врахуванням матеріального стану і стану здоров'я боржника, або в твердій грошовій сумі, якщо відповідач має мінливий заробіток. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 75-84СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи згоду сторін на сплату аліментів на дитину в розмірі 1/4ч. доходів відповідача але неменше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на дружину по 100грн., суд приходить до висновку, що вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного, ст.ст. 75-84, 79, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

08.11.2013 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вказувала на те, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Оскільки матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач в добровільному порядку не надає, позивачка просила суд стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до її повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] та представники позов визнали. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] Неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю - [PERSON]. Відповідач [PERSON] працює, однак в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] не надає. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08.11.2013 р. до досягнення нею повноліття. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

08.11.2013р. заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання її сина [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS], недієздатним внаслідок психічної хвороби та призначення її опікуном над сином. В судовому засіданні від 13.02.2014 року заявник заявила клопотання про залишення без розгляду її вимог в частині призначення її опікуном, оскільки на цей час відсутнє подання Органу опіки та піклування Красноармійської міської ради щодо неї і ухвалою суду від 13.02. 2014 року її клопотання задоволене. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що її син [PERSON] є інвалідом другої групи строком до 01.03.2015р. Знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-психіатра Красноармійської ЦРЛ з діагнозом «Шизофренія параноїдальна». Внаслідок психічного захворювання він не може повною мірою розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного піклування, а тому заявниця просила визнати її сина [PERSON], [INFO], недієздатним та призначити її опікуном над сином. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. Представник зацікавленої особи Органу опіки та піклування Красноармійської міської Ради Донецької області в судовому засіданні повністю підтримав заявлені вимоги. Представник зацікавленої особи Красноармійської ЦРЛ до суду не з'явився, належним чином повідомлений про дату та час слухання справи. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], - син заявниці [PERSON], який народився від її шлюбу з [PERSON].(а.с.3, 12, 13а). Згідно довідки, наданої суду КП Красноармійський ЦЄЗ від 05.11.2013р., [PERSON], [INFO] мешкає разом з заявницею [PERSON] на [ADDRESS].(а.с.13) З довідки Красноармійської ЦРЛ(а.с.6-а) вбачається, що [PERSON], [INFO] знаходиться на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті з діагнозом «Шизофренія параноїдальна», є інвалідом 2-ї групи (а.с.4) Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 168(гр.) від 19.12.2013 року, [PERSON], [INFO], страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноідної шизофренії, безперевний тип перебігу, зростаючий параноідний дефект. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Для захисту цивільних прав потребує опіки.(а.с.22-24). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON], [INFO]. Згідно ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оскільки судом встановлено, що [PERSON], [INFO] року народження, за своїм психічним станом на цей час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними суд вважає, що вимоги заявника слід задовольнити, [PERSON], [INFO], визнати недієздатним внаслідок психічного захворювання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

08.11.2013 року [PERSON] звернувшись до суду, просить розірвати шлюб з [PERSON] зареєстрований 23.03.2012 року в Тернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 49. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказує, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 23.03.2012 року. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені в травні 2013 року. Під час спільного проживання з відповідачем між ними були досить складні відносини, через різні характери, погляди на життєві цінності, сім'ю та шлюб, між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, що призвели до втрати взаємної поваги та почуття кохання один до одного. Позивач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими. Судом встановлено, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23.03.2012 року. Шлюбні відносини між ними припинені в травні 2013 року, з причини відсутності взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, через різні характери та погляди на сімейне життя. Суперечки про розподіл майна між сторонами не існує. За таких обставин, суд вважає, що в порядку заочного провадження, у відповідності зі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позовна заява про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

08.11.2013 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача зазначивши, що 09 вересня 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського районного управління юстиції Житомирської області. Мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на утримання дитини добровільно не надає, дитина знаходиться на повному її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитись не вдалось, вона змушена звернутись до суду, прохаючи задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з`явилася, надала письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі. В поданій суду письмовій заяві відповідач позов визнав в повному обсязі, просив розглянути справу в його відсутність. Відповідно до ст.158 ч.2 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст.197 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO]. Відповідач працездатного віку, інших утриманців не має, не інвалід, має добрий стан здоров'я. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181СК України, аліменти присуджуються у частці від доходу, або у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач має можливість та зобов'язаний надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, має постійний регулярний дохід, тому позовна вимога позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

08.11.2013 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить суд визнати її чоловіка - [PERSON], [INFO], недієздатним, посилаючись на те, що він на підставі довідки МСЕК від 28.08.2013 року визнаний інвалідом 1 групи «Б», потребує звичайного стороннього догляду, тростини, ходунків, інвалідної й прогулянкової коляски, допоміжних засобів для підняття. З 03.05.2013 р. до 18.05.2013 р. він знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні ЦМЛ м.Жданівка з діагнозом: Ішемічний інсульт (03.05.2013 року) у басейні ЛСМА з лівостороннім глибоким прозо парезом лицьового нерву, повною моторною, частковою сенсорною афазією, глибоким правостороннім геміпарезом до плетні у руці. Виражений астено-невротичний синдром. Після лікування стан [PERSON] не покращився. Через хворобу він не може розуміти значення своїх дій, керуватися ними, потребує опіки. В результаті хвороби він має неадекватну орієнтацію у часі, не може самостійно приймати їжу, висловлювати свої думки, мова невиразна, без сторонньої допомоги не може пересуватися. У судовому засіданні [PERSON] підтримала свою заяву і просила її задовольнити. Зацікавлена особа - представник Органу опіки та піклування Жданівської міської радив судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Прокурор у судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечувала, вважає, що заява підлягає задоволенню. Суд, вислухавши заявника, представника органу опіки та піклування, прокурора, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що згідно висновку судової-психіатричної експертизи № 584а від 25 грудня 2013 року [PERSON] страждає на стійкий хронічний психічний розлад - судинну деменцію з гострим початком ( редакція Міжнародної класифікації хвороб 10- го перегляду). За своїм психічним станом на теперішній час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. ). Таким чином, у суду є всі підстави визнати [PERSON], [INFO], недієздатним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

08.11.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, пояснюючи вимоги наступним: вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22.10.2010 року, одруження було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов’янську Слов’янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 608, від шлюбу мають неповнолітню дитину – доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини на теперішній час між ними припиненні, оскільки у них різні погляди на життя, відсутні обопільні інтереси, належна підтримка і допомога, відповідач байдуже ставився до сім’ї і сімейних проблем, зловживає спиртними напоями. Дитина після розірвання шлюбу буде мешкати разом з нею. Спору про розподіл спільного майна між нею та відповідачем не має. Просила суд розірвати шлюб, Прізвище після розірвання шлюбу залишити «Буланова». Стягнути з відповідача на її користь витрати за надання правової допомоги в сумі 200,00 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з’явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з’явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином у суду є усі підстави для часткового задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім’ї [PERSON] неможливе. Враховуючи інтереси дитини, суд вважає за необхідне залишити дитину – доньку [PERSON], [INFO], на вихованні її матері – [PERSON]. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «Буланова». Стосовно відшкодування позивачеві понесених нею витрат з надання правової допомоги суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цієї частині, так, як правова допомога позивачеві в судовому засіданні адвокатом або іншим фахівцем в галузі права не надавалась; зазначена позовна вимога сформульована позивачем не конкретно і в судовому засіданні не уточнювалася. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

08.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO]. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона з 2003 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Від даних відносин мають доньку Аліну, [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання доньки відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами вона була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком доньки позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, - а.с.2. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Таким чином суд вважає необхідним задовольнити позов в повному обсязі і відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10,11, 60, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

08.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Посилається на те, що шлюб між ними було зареєстровано 21 липня 1990 року міським відділом РАГС м. Нікополя. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з грудня 2012 року. Спільне життя не склалося з причини, що за час спільного проживання в кожного були різні погляди на сімейне життя, в результаті чого спільне проживання виявилося неможливим і фактично припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Після подання до суду позовної заяви, про розірвання шлюбу, позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» Позивачем до суду була надана заява в якій вона просить справу розглянути без неї, позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Відповідачем до суду також була надана заява в якій він просить справу розглянути без нього, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 21 липня 1990 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Шлюбні відносини припинені з грудня 2012 року. Позивач наполягає на розірвані шлюбу, так як подальше життя та збереження сім'ї неможливе. Сторони бажають розірвати шлюб, збереження його суперечило б їх інтересам, тому суд вважає, що шлюб потрібно розірвати.

Outcome: approved