Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

09 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на своє утримання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини, хоча має таку можливість. Враховуючи, що вона не працює, оскільки доглядає дитину, а інших джерел доходу, крім соціальних виплат не має, просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. на своє утримання. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки та в силу ч. 1 ст. 224 ЦПК України у суду є підстави для проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Крім того, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження дитини серії І-ФП № 212986, копією свідоцтва про шлюб серії І-ТП № 096243 та довідкою ОСББ «Гай» № 112 від 05 жовтня 2015 року про склад сімї позивачки. Частинами 2 та 4 ст. 84 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання про можливість стягнення утримання з чоловіка на утримання його дружини, необхідно враховувати його майновий стан, наявність працездатності, інших утриманців тощо. В добровільному порядку відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання позивачки. Аналізуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] є працездатною особою, інших утриманців, крім свого малолітнього сина, не має, а тому він може надавати матеріальну допомогу [PERSON] до досягнення їх сином віку трьох років. Обставини, які б унеможливлювали виконання обов'язку відповідачем по утриманню дружини за станом його здоров'я або за іншими обставинами, відсутні. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд діючи в межах заявлених позовних вимог, та на підставі наданих сторонами доказів враховує, що позивачка не працює, отримує соціальну допомогу по народженню дитини. Таким чином, на підставі вище викладеного, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1300 грн., а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved