Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

09.06.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Богунського районного відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції, про скасування арешту боржника. В обґрунтування позову вказує, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який вирішила продати, з приводу чого звернулася до приватного нотаріуса Ружинського районного нотаріального округу Власюка П.В.. При перевірці інформації у реєстру обтяжень приватним нотаріусом виявлено - обтяження - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10354022, яке зареєстровано 12.10.2010 18:24:40 реєстратором:Житомирська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Підставою для обтяження зазначеного постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №598440 від 12.10.2010 року Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського управління юстиції, державний виконавець Товкач Р.В. об`єктом обтяження зазначено все майно в межах боргу. Так дійсно у 2010 році Богунським відділом ДВС відносно позивачки було відкрито виконавче провадження №20496995 щодо стягнення грошових коштів у розмірі 8200, 00 грн.. У період з жовтня 2010 року по липень 2011 року частково дана сума заборгованості була погашена. 28.12.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, оскільки в позивача на той час було відсутнє майно, на яке можна було звернути стягнення. При цьому у п.3 зазначеної постанови вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 28.12.2013 року. Однак, станом на сьогоднішній день, даний виконавчий документ до виконання повторно пред`явлено не було. Але державним виконавцем не було виключено відомості про арешт майна, в результаті чого позивачка не може розпорядитися своїм майном. Однак у відповідь вона отримала лист від 25.05.2020 року №91049, де зазначено, що будь-яких виконавчих проваджень відносно неї у провадженні виконавчої служби не має. Але зняти арешт вони не мають можливості у зв`язку з тим, що термін зберігання архівних документів - 3 роки, а тому рекомендовано звернутися до суду. 19.04.2021 року ухвалою суду в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено- [PERSON] . На підставі викладеного просить скасувати заходи забезпечення, що були прийняті на підставі постанови державного виконавця Товкань Р.В. Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського управління юстиції, у зв`язку з відсутністю основного зобов`язання. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач Богунський районний відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції, в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Подав відзив на позов, в звдоволенні позову просив відмовити. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду письмові пояснення , в яких просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити, зняти ареш з майна, так як позивачка повінстю повернула їй борг, вона до неї будь-яких претензій не має. Просила справу розглядати у її відсутність. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно договору купівлі - продажу житлового будинку від 08.04.2017 року, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 08.04.2017 року за №84602091 державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори Ставничим О.В., позивачка [PERSON] є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.17-18). Відповідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованого 15.09.2021 року за №274926245 приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Житмоирської області Власюком П.В. у реєстру обтяжень приватним нотаріусом виявлено - обтяження - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10354022, яке зареєстровано 12.10.2010 18:24:40 реєстратором:Житомирська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Підставою для обтяження зазначено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №598440 від 12.10.2010 року Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського управління юстиції, державний виконавець Товкач Р.В. об`єктом обтяження зазначено все майно в межах боргу (а.с.86-88). Відповідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВН №20496995 від 26.07.2020 року державним виконавцем Товкач Р.В. Богунського відділу ДВС відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 8200, 00 грн., підстава виконавчий лист №2-3367 виданий 21.07.2010 року Богунським районним судом м.Житомира, дане підтверджується рішенням Богунського районного суду м.Житомира (а.с.9, 69-70). Відповідно постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 28.12.2012 року старшим державним виконавцем Товкачем р.В. Богунського ВДВС виконавчий документ було повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника на яке можливо звернути стягнення згідно реєстраційних установ (Інспекція Держтехнагляду в Житомирській області, Управління Держкомзему в м.Житомирі, Державної податкової інспекції у м.Житомирі, УДАІ УМВС в Житомирській області, бюро технічної інвентаризації) та акта державного виконавця. Інші доходи в боржника відсутні. Залишок заборгованості становить 6117, 93 грн.. Тобто з даного вбачається, що позивачкою частково було погашено борг, що підтверджується також квитанціями від 13.10.2010 року, 13.01.2011 року, 15.03.2011 року, 14.04.2011 року, 15.06.2011 року, 11.07.2011 року (а.с.10-13). Позивачу відповідно листа начальника Богунського ВДВС у м.Житомирі за №91049 від 25.05.2020 року, відмовлено у знятті виконавцем арешту з усього майна за відсутності підстав відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «про виконавче провадження» у зв`язку з чим запропоновано звернутися до суду (а.с.15-16). Як вбачається з відзиву на позов поданого відповідачем, станом на 03.02.2021 року згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень будь-які виконавчі документи про стягнення заборгованості з [PERSON] на виконання до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі не надходили та на виконанні не перебувають (а.с.46-48). Відповідно письмових пояснень в порядку ст..ст.43, 53 ЦПК України, поданих третьою особою - [PERSON] , які надійшли на адресу суду, вбачається, що станом на 21.07.2021 року залишок боргу в сумі 6117,93 грн., позивачка [PERSON] третій особі, [PERSON] погасила повністю. Претензій матеріального характеру остання до позивачки не має, а тому просить її позов задовольнити, оскільки підстав для подальшого обтяження нерухомого майна позивача через існуючу заборгованість не має (а.с.78-79). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ч. 1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ч.2 ст.319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з роз`ясненнями п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Відповідно ч.2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). З вищевикладеного вбачається, що наявність арешту на майно порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження`особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч.2ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1,2,3ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Арешт майна має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положенняст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що накладення арешту на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , є перешкодою у здійсненні позивачем своїх прав власника нерухомості, а також відсутності підстав для існування такого арешту, суд вважає за необхідне задовольнити позов та звільнити майно з-під арешту. Однак, що стосується позовної вимоги про виключення запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суд вважає, що ця вимога не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі, зокрема, рішення суду. Крім того, відповідно до положень пункту 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус знімає заборону відчуження майна, зокрема, за рішенням суду. Згідно пункту 6.1 глави 15 розділу ІІ зазначеного Порядку, про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Отже, рішення суду про скасування арешту з дня набрання ним законної сили є підставою для реєстрації припинення обтяження, однак суд не може перебирати на себе дискреційні повноваження вказаних вище суб`єктів. Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial