Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

09.08.2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою вул. Грушевського, 24/4, в сел. Благодатному м. Нововолинська Волинської області. Вимоги мотивує тим, що вона є власником даного житла. В вищезазначеній квартирі зареєстроване постійне місце проживання її колишнього чоловіка [PERSON], який в спірному житлі не проживає після припинення сторонами подружнього життя з весни 2011 року. На даний час [PERSON] проживає за адресою: 5-мікрорайон, 5/17, м. Нововолинськ Волинської області. Відповідач не приймає участі в утриманні житла, оплаті комунальних послуг, не допомагає підтримувати квартиру в належному технічному стані. Позивач змушена нести витрати з оплати нарахувань за комунальні послуги, які проводяться через наявність реєстрації відповідача в її житлі. Формальна реєстрація [PERSON] в житловій квартирі, яка належить позивачу, обмежує її право власності, перешкоджає в повній мірі користуватися та розпоряджатися цим майном, а тому вважає, що є всі підстави визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, з наведених у позовній заяві підстав, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 4 в будинку №24 по вул. Грушевського в смт. Благодатному м [PERSON] Волинської області в зв'язку з відсутністю його в даному житлі понад один рік без поважних причин. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через засоби масової інформації. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечила щодо заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків [PERSON], [PERSON], які ствердили, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі понад рік, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в звязку з наступним. Житлова квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.12.2003 року (а.с.8) та копією договору купівлі продажу квартири від 13.05.2003 року (а.с.7). Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 28.07.2014 року, що набрало законної сили08.08.2014 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.11). Відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO] з 23.07.2009 року, що підтверджується копією будинкової книги (а.с.10). Як зазначено в актах від 27.11.2015 року, 30.03.2016 року, 17.07.2017 року складених комісією в складі представників ЖКП №2 (а.с.13-15) відповідач [PERSON]. не проживає по місцю реєстрації за адресою: вул. Грушевського, 24/4, смт. Благодатне м. Нововолинська Волинської області. Предметом спору розглядуваної справи є питання захисту права приватної власності позивача на житло, яке вирішується судом в межах цивільно-правових відносин. Житлова квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], а [PERSON], будучи зареєстрованим за вказаною адресою порушує її право власності, в т.ч. можливості на свій розсуд здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своїм майно. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, в суді встановлено, що [PERSON] понад один рік без поважних причин відсутній по місцю постійного проживання, і не належить до переліку осіб, за яким, у відповідності до ст.71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк. Судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі, а тому суд визнає [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, відповідно до вимог ст.405 ЦК України.

Outcome: approved