Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

10.05.2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, укладений 21.10.1995 року. В обґрунтування позову зазначено, з 2015 року подружні відносини фактично припинені через непорозуміння в питаннях повсякденного життя. Спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO] Позивачем зазначено, що майновий спір між ним та відповідачкою відсутній. Також, позивачем вказано, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та буде суперечити їх інтересам. Вказане і стало підставою звернення до суду з даним позовом. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд позов задовольнити. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, прохала суд позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, враховуючи що відповідач позов визнає, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з оригіналом свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 037315, що наявне в матеріалах справи, 21.10.1995 року [PERSON] (08.04.1975 р.н.) та [PERSON] (23.08.1973 р.н.) зареєстрували шлюб в Гаркушинській сільській Раді Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 11. Прізвище дружини після одруження залишено дівоче «Замятіна». Подружжя має спільну повнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 176225, актовий запис № 3. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з 2015 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спірного майна не мають, що сторонами не заперечується. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливе, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved