Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

07.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що 03.06.2013 року помер її дід [PERSON], який на день смерті проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після смерті діда залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із земельної ділянки, площею 1,7813 га, розташованої на території Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Вона є спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом від 12.05.1998 року. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті діда [PERSON] їй відмовлено 25.10.2017 року у оформленні у звязку із пропуском строків звернення з заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк, як того вимагає ст.1270 ЦК України. Причиною пропуску строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини стало те, що вона не знала про наявність заповіту на її імя. Про наявність заповіту дізналася у 2017 році, коли звернулася в сільську раду з цього приводу після того, як її матір [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) Р.В. згадала, що дід при житті повідомляв про своє бажання скласти заповіт на імя онуки, тобто її. Зазначену причину пропуску строку для прийняття спадщини вважає поважною. Просить визнати строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті 03.06.2013 року її діда [PERSON] пропущеним нею з поважних причин та визначити їй додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в два місяці. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с.37). Представник відповідача Стрільницької сільської ради в судове засідання не зявився. Стрільницький сільський голова [PERSON] 17.11.2017 року подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] сільська рада визнає (а.с.32). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від неї до суду 20.11.2017 року надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує (а.с.33). В судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивачка, представник відповідача та третя особа подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд встановив факт, що 03.06.2013 року в с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ №261289 (а.с.6), який на день смерті проживав в [INFO] на вул. Л. Українки, 8. Згідно запису в по господарській книзі № 2 особовий рахунок №92 на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ніхто не проживав (а.с.8). Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є внучка останнього [PERSON] (а.с.9-12), що підтверджується дублікатом заповіту від 12.05.1998 року, посвідченого секретарем виконкому Стрільницької сільської ради [PERSON], що виданий позивачці 17.10.2017 року (а.с.7). Позивачка [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) О.М. дійсно є онукою спадкодавця [PERSON] по матері, що підтверджується свідоцтвом про її народження в сімї [PERSON] та [PERSON] (а.с.9), свідоцтвом про її одруження з [PERSON] (а.с.10), свідоцтвом про народження матері позивачки [PERSON] та свідоцтвом про одруження матері позивачки із [PERSON] і присвоєння в результаті одруження дружині прізвища «Скорич» (а.с.11, 12). [PERSON] не подала вчасно нотаріусу заяву про прийняття спадщини через те, що не знала про наявність заповіту на її імя і дізналася про можливу наявність заповіту тільки у 2017 році зі слів своєї матері [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) Р.В. та пересвідчилася про цю обставину після звернення в Стрільницьку сільську раду, де дійсно 17.10.2017 року отримала дублікат заповіту від імені діда [PERSON] на своє імя. Отримавши 17.10.2017 року дублікат заповіту від імені [PERSON] на своє імя позивачка 25.10.2017 року звернулася до державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області [PERSON] з метою оформлення спадщини, проте, отримала відмову в оформленні спадщини за заповітом після смерті [PERSON] у звязку із пропуском строків прийняття спадщини (а.с.14). При цьому, виходячи з аналізу доказів, суд прийшов до переконання, що позивачка пропустила строки звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не знала про наявність заповіту спадкодавця на своє імя. Встановленим судом фактам відповідають спадкові правовідносини, які регулюються Конституцією України та Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Позивачка [PERSON], спадкоємець майна померлого [PERSON] за заповітом, своєчасно не прийняла спадщину оскільки не знала про наявність заповіту на її імя, тому пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, у звязку із чим є підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1272 ЦК України, тобто для визначення додаткового строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини. До вказаного висновку суд прийшов, виходячи із правової позиції Верховного Суду України, висловленої 06.09.2017 року у цивільній справі №6-496цс17, відповідно з якою «відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними… Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права». При цьому, виходячи із вказаної вище правової позиції ВСУ, суд встановив, що за даними Спадкового реєстру не заведено спадкової справи до майна померлого [PERSON], відсутні спадкові договори, а заповіт від імені спадкодавця [PERSON], посвідчений виконкомом Стрільницької сільської ради 12.05.1998 року, зареєстрований у Спадковому реєстрі лише 19.07.2006 року (а.с.30, 31). До того ж, докази того, що виконкомом Стрільницької сільської ради, який посвідчував заповіт [PERSON], чи нотаріусом вчинялися дії для повідомлення позивачки про відкриття спадщини, що виконком Стрільницької сільської ради після смерті [PERSON] здійснював виклик позивачки як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця відсутні. Вказані обставини свідчать про поважність пропуску позивачкою строків звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до абз.6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини 4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи, що представником відповідача [PERSON] визнано позовні вимоги [PERSON], що вбачається із письмової заяви (а.с.32), то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Отже, суд вважає, що позов підлягає\~ задоволенню.

Outcome: approved