Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

08.02.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач вказала, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем з жовтня 2014 року. В них [INFO] народилась спільна дитина - дочка [PERSON] , яку відповідач визнав і відповідно до свідоцтва про народження дитини відповідач є батьком дитини. З 25.06.2018 року фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, відповідач вигнав їх з дитиною. Їх спільна дитина залишилася проживати з нею, на її піклуванні та утриманні. Всупереч вимогам ст.180 СК України, відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини, наразі їй доводиться самостійно утримувати малолітню дитину. Інших дітей, окрім їх спільної дитини відповідач на утриманні не має, він не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема хворих батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку. Між нею та відповідачем на момент пред`явлення даного позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та його обов`язкової участі у вихованні дитини. Відповідач фактично тримає бізнес, має дві фури для перевезень, які формально оформленні на інших осіб. Відповідно до даних сервісу Мін`юсту щодо безкоштовного пошуку відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач є фізичною особою - підприємцем, провадження підприємницької діяльності не перебуває в процесі припинення, вид діяльності - роздрібна торгівля на ринках. Але офіційно наскільки їй відомо, відповідач податки сплачує тільки з мінімального доходу, що дорівнює розміру мінімальної заробітної плати. З врахуванням викладеного, він має мінімальний фактичний дохід орієнтовно в розмірі 30000 грн. на місяць. В той час вона змушена сама утримувати та виховувати дитину віком до трьох років, одночасно працювати задля матеріального забезпечення себе та їх спільної дитини, при тому, що вона отримує дохід в розмірі, якого не достатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання як неповнолітньої дитини так і її особистого проживання. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріально їй не допомагає, внаслідок чого вона не має можливості сама належним чином фінансово утримувати їх неповнолітню дитину. Отже, відповідач має достатній рівень доходу для сплати ним аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 6000 грн.. Тому позивач просить позов задоволити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн. щомісячно, з подальшою індексацією, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що дитина перебуває на її утриманні та вихованні, відповідач регулярно та в достатньому розмірі коштів на утримання дитини не надає. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач визнає позовні вимоги частково, згідний сплачувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, оскільки 13.03.2019 року він звільнився з роботи та на даний час не працює. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №87/02 від 09.01.2019 року Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, [PERSON] , зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач добровільно, регулярно та в достатньому розмірі матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно наказу №2-к від 13.03.2019 року ФОП [PERSON] , [PERSON] звільнено з роботи з 13.03.2019 року за власним бажанням, з виплатою компенсації за невикористану відпустку за 32 дні. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 07.05.2019 року, виданої [PERSON] , останній працював водієм в ФОП [PERSON] та був звільнений з роботи за власним бажанням 13.03.2019 року. Під час роботи в ФОП [PERSON] в зв`язку з службовою необхідністю (здійсненням вантажних перевезень) він неодноразово відбував у відрядження, в тому числі за кордон, в зв`язку з чим на його картковий рахунок в АТ «ОТП Банк» роботодавцем здійснювалися перерахування авансових платежів на відрядження. До складу витрат на відрядження входили, зокрема витрати на паливно-мастильні матеріали та обслуговування службового транспортного засобу, добові витрати ( в тому числі на харчування) та інші витрати відповідно до ст.121 КЗпП України та постанови КМУ від 02.02.2011 року №98. Відповідні витрати зі сторони [PERSON] були підтвердження наданими ним чеками та квитанціями. Заборгованості по оплаті службових відряджень з сторони роботодавця ФОП [PERSON] немає. Витребувана за клопотанням позивача інформація про рух коштів на рахунках відповідача в АТ «ОТП Банк» підтверджує отримання останнім надходження на вказаний рахунок в основному авансів на відрядження та не містить відомостей про доходи, розмір яких дозволяв би сплачувати аліменти в розмірі 6000 грн. щомісячно. Не підтверджує вказаних обставин і виписка по рахунку відповідача в АТ КБ «Приватбанк». Враховуючи наведене, те що відповідач являється особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, а також вік дитини, виходячи з мінімальних потреб дитини, її належного забезпечення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимоги слід відмовити, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти в розмірі 6000 грн. щомісячно, але не менше ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, та має достатній заробіток (дохід). Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 128,06 грн. (6000/1000=6; 768,40/6=128,06). На підставі ст.ст.2,12,13,76,81,141,258,259,263-265,430 ЦПК України, ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України, ст.51 Конституції України, суд -

Outcome: partial