overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

07 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.09.2015р. о 19 год. 53 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.09.2015р. о 19 год. 53 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий дезорієнтований у місці, часі, виражені розлади пам'яті. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічне ураження головного мозку судинного генезу, психоорганічний синдром, стан декомпенсації. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

07 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.09.2015р. о 10 год. 41 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.09.2015р. о 10 год. 41 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» без направлення лікаря-психіатра за заявою чоловіка. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, напружена, настрій швидко змінюється, до чогось прислухається. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

07 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.09.2015р. о 15 год. 44 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.09.2015р. о 15 год. 44 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДМП №1» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, настрій швидко змінюється, виказує маячні ідеї впливу. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

07 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.09.2015р. о 12 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є небезпечним у зв'язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 04.09.2015р. о 12 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий агресивний, злобний, напружений, вважає, що він «Бог», ночами не спить. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

07 вересня 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 31065,62 грн. та 310,66 грн. судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного кредитного договору № 500934232 від 10.04.2014 року, ПАТ «Альфа-Банк» надало кредит в сумі 29 995,44 грн. Відповідно до умов договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на 11.08.2015 року становить 31 065,62 грн. і складається з наступних сум: - 23 580,38 грн. прострочена заборгованість за кредитом; - 23 580,38 грн. заборгованість по відсоткам; - 2 116,87 грн. заборгованість по комісії; - 3 968,37 грн. - штраф. У зв»язку з систематичним порушенням боржником своїх обов»язків зі сплати кредиту відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому було нараховано неустойку, на 11.08.2015 року розмір неустойки становить штраф - 14 00,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати у розмірі 310,66 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не зявилася, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10.04.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, а.с.5-10. Відповідач взяті на себе зобовязання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк» по кредитному договору №500934232 в розмірі 31 065,62 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: - 23 580,38 грн. прострочена заборгованість за кредитом; - 23 580,38 грн. заборгованість по відсоткам; - 2 116,87 грн. заборгованість по комісії; - 3 968,37 грн. - штраф. У зв»язку з систематичним порушенням боржником своїх обов»язків зі сплати кредиту відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому було нараховано неустойку, на 11.08.2015 року розмір неустойки становить штраф - 14 00,00 грн.(а.с. 5-10) Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 31 065,62 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 310,66 грн. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

07 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15 лютого 2011 року він уклав шлюб, зареєстрований Виконкомом Родинської міської ради м. Красноармійська Донецької області, актовий запис № 7 з відповідачкою по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть, а тому позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON]. позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 15 лютого 2011 року Виконкомом Родинської міської ради м. Красноармійська Донецької області, актовий запис № 7 (а.с. 10). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

07 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на його користь в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно до досягнення ним 23-річного віку, посилаючись на те, що в 2015 році він поступив на 1 й курс до професійно-технічного училища № 44 м. Миргорода за спеціальність «Електромонтер» з денною формою навчання. Згідно рішення суду батько надавав йому матеріальну допомогу на користь його матері [PERSON] на його утримання, однак відразу після досягнення ним 18-ти річного віку, ці виплати з боку відповідача припинилися. Відповідач по справі його батько [PERSON] здоровий та працездатний, має основне місце роботи , не має на утриманні інших непрацездатних осіб, а тому може надавати матеріальну допомогу на його утримання. Зважаючи на це він потребує матеріальної допомоги від батьків для підтримки своєї нормальної життєдіяльності. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився , надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.20). Відповідач [PERSON]. не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає (а.с.21). Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого Жовтневою сільською радою Решетилівського району І-КЕ № 005275 від 13 серпня 1997 року вбачається, що батьками позивача по справі є батько [PERSON] , відповідач по справі та мати [PERSON] (а.с.2). З довідки професійно-технічного училища № 44 м. Миргорода № 104 від 4 вересня 2015 року вбачається, що [PERSON] є студентом даного училища та навчається на денному відділенні за спеціальністю «Електромонтер»( а.с.3) Згідно ч.1ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідачем не надано жодних доказів неможливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому синові [PERSON], який продовжує навчання, а лише останній просить суд встановити виплату аліментів у розмірі ? частки з усіх видів заробітку ( доходу) відповідача щомісячно. За таких обставин суд находить, що із врахуванням матеріального та сімейного становища відповідача, останній має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину [PERSON] який продовжує навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

07 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 05 травня 2007 року у відділі РАЦС Чернівецького МУЮ, за актовим записом № 538 між ним та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу в них є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя між ними не склалося через відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні відносити та сімейні обовязки, ведення сільського господарства. Позивач зазначає, що шлюбні відносини між ними припинені більше шести місяців тому, спільне господарство не ведеться, між ними втрачені всі фізичні та духовні звязки. Таким чином, збереження сімї неможливе, а тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та розірвати їхній шлюб. Спору про майно на даний час не виникає. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Також просить не стягувати з відповідача на його користь судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала, доводів позивача не спростувала. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який зареєстровано 05 травня 2007 року у відділі РАЦС Чернівецького МУЮ, за актовим записом № 538 (а.с.4). Від шлюбу в них є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Спору про майно не виникає. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, загальне господарство не ведуть, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

07 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 березня 2013 року помер його дядько [PERSON] та після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Красноокнянської селищної ради Красноокнянського району Одеської області, площею 4,71 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД №061588. За життя [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно, заповів йому /позивачу/. Однак він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, причиною чого стало те, що він є юридично необізнаним і сплутав трирічний строк позовної давності з строком для прийняття спадщини і помилково вважав, що оформити спадщину він може протягом трьох років. Тому він змушений звернутися до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не зявився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.15/. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Однак, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає /а.с.23/. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер 14 березня 2013 року /а.с.5/. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Красноокнянської селищної ради Красноокнянського району Одеської області, площею 4,71 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД №061588 /а.с.7-8/. [PERSON] залишив заповіт, згідно якого все своє майно, яке належатиме йому на день смерті, заповів позивачу [PERSON] /а.с.6/. Згідно наданої Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась /а.с.22/. Згідно із ст.1270 ЦК України, строк для звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 14 вересня 2013 року. Враховуючи юридичну необізнаність позивача, що останній сплутав трирічний строк позовної давності з строком для прийняття спадщини і помилково вважав, що оформити спадщину він може протягом трьох років після смерті [PERSON], що представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, а також беручи до уваги відсутність інших осіб, які б претендували на спадкове майно, суд вважає за можливе, відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який він пропустив з поважних причин..

Outcome: approved