Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

09 січня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 14 лютого 2013 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останньому наданий кредит в розмірі 9640,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача на Заяві. В зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за його користування позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 24181,13 грн., згідно доданого до позовної заяви розрахунку, а також судові витрати по справі. Представник позивача Гребенюк О.С. згідно поданої заяви, позовні вимоги підтримав, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечив. Відповідач [PERSON] , у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 21 березня 2019 року строк, відзив на позовну заяву не подав. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Враховуючи, що відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 лютого 2013 року на підставі заяви позичальника [PERSON] між останнім та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір, у відповідності до якого позичальник 14 лютого 2013 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та надає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною договору, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Пунктом 2.1.1.12.10 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. [PERSON] з Умовами та правилами надання банківських послуг та з тарифами банку ознайомлений, надав свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, правилами користування платіжною карткою складає Договір між ним та банком, що підтверджено його підписом в анкеті-заяві від 14 лютого 2013 року. Як вбачається із довідки-розрахунку заборгованості внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] допустив заборгованість перед банком, розмір якої станом на 09 грудня 2018 року складає 24181,13 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 8683,24 грн., відсотки за користування кредитом - 6104,25 грн., пеня - 7765,97 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1127,67 грн. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в силу ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений договором строк. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та встановлений договором розмір нарахованих процентів. У відповідності до ст. 1049 ЦК України, положення якої застосовуються до відносин за кредитним договором, позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищенаведеного, суд встановив, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу (тіла кредиту), відсотків за користування кредитом та пені підтверджуються відповідним розрахунком і підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій, зокрема штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1127,67 грн. штрафу (процентна складова), то в цій частині позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами укладеного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. В той же час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 347/1910/15-ц. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми штрафу (фіксованої частини та процентної складової). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основна сума боргу (тіло кредиту) в сумі 8683,24 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 6104,25 грн. та пеня за прострочення зобов`язання в сумі 7765,97 грн., а всього 22553,46 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial