Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

09.09.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі вони з відповідачем перебувають з 24.04.2009 року, від спільного подружнього життя у них народився син: [PERSON] [INFO]. Стверджує, що сімейне життя у них з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейні відносини та ведення спільного господарства. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, тому між ними часто виникали сварки та непорозуміння, які унеможлив спільне проживання і вони з липня 2014 року спільно не проживають, за цей час вони стали чужими людьми. Наголошує на тому, що їх шлюб набув формального характеру а примирення неможливим, просить шлюб розірвати а після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». У зв»язку з тим, що між ними не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 50% від заробітної плати та інших доходів в місяць. Позивачка в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заперечення та позов та заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає повністю, а в частині стягнення аліментів на дитину визнає частково, та готовий сплачувати аліменти у розмірі 500,00 грн. в місяць. Свою позицію мотивує тим, що на момент розгляду справи у суді він тимчасово безробітний та перебуває на обліку у Пустомитівському районному центрі зайнятості, що підтверджується довідкою № 870 від 19.09.2014 року, постійного та стабільного доходу у нього немає, а тому він не в змозі сплачувати грошове утримання у розмірі 50% від заробітної плати та інших доходів в місяць, як цього вимагає позивачка. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24.04.2009 року, зареєстрованому у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 464, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.04.2009 року. Від шлюбу у сторін народився син: [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 08.05.2010 року серія [NUMBER], виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення сторін відсутність згоди позивачки на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивачки про те, щоб залишити за нею право надалі іменуватися дошлюбним прізвищем - «[PERSON]», є законним та обґрунтованим. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на дитину, суд виходить з наступного. Згідно довідки Княжівської сільської ради Сокальського району Львівської області від 28.08.2014 року № 526 неповнолітній [PERSON] 2010 року народження проживає без реєстрації разом з позивачкою [PERSON] за адресою: с. Шпиколоси Сокальського району Львівської області. У відповідності із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням того, що на момент розгляду справи в суді відповідач не має постійного місця праці і постійного прибутку та сторони досягли згоди щодо стягнення з відповідача коштів на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 500,00 грн. щомісячно, суд вважає, що аліменти необхідно визначити у твердій грошовій сумі, яка буде достатньою і можливою до сплати відповідачем, у розмірі по 500,00 грн. щомісячно.

Outcome: partial