Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

08 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої неналежними умовами утримання під вартою. Позов обґрунтував тим, що в період часу з 10.06.2009 року й по день подачі позову відносно ньго триває досудове розслідування та додаткове розслідування за обвинуваченнями у скоєнні злочинів за ст. .ст. 115 ч.2 п.1,6,9,12,187 ч.3,4,263 ч.1 КК України у зв'язку з чим він у певний період часу знаходився у приміщенні Ізолятору тимчасового увязненння, який знаходиться в Костянтинівському відділенні поліції Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області,а саме: з 11 червня по 17 червня 2009 року; - з 03 липня по 10 липня 2009 року; - з 27 липня по 31 липня 2009 року; - з 07 серпня по 14 серпня 2009 року; - з 18 вересня по 22 вересня 2009 року; - з 02 грудня по 04 грудня 2009 року; - з 26 вересня по 28 вересня 2012 року; - з 01 листопада 2012 року по 02 листопада 2012 року; - з 03 грудня по 05 грудня 2012 року; - з 13 грудня по 13 грудня 2012 року; - з 20 грудня по 24 грудня 2012 року; - з 02 червня по 04 червня 2015 року; - з 23 червня по 26 червня 2015 року; - з 13 липня по 16 липня 2015 року; - з 04 серпня по 06 серпня 2015 року; - з 07 вересня по 11 вересня 2015 року; - з 08 жовтня по 09 жовтня 2015 року; - з 19 жовтня по 21 жовтня 2015 року; - з 23 листопада 2015 року по 26 листопада 2015 року; - з 04 квітня 2016 року по 07 квітня 2016 року; - з 11 квітня по 14 квітня 2016 року. Стверджував,зокрема, що умови тримання в у приміщенні Ізолятору тимчасового ув'язненння, який знаходиться в Костянтинівському відділенні поліції Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області були неналежними, а саме: у камері № 6 ІТТ, куди його було доставлено 02 червня 2015 року, був забитий санвузол і цілу добу він не мав змоги справляти природні потреби. У камерах № 6 та № 9 віконні прорізи сильно загартовані та закриті щільною металевою сіткою, яка забита пилом та павутинням, тому вони погано освітлені, розміри вікон не відповідають встановленим стандартам, електричне освітлення не достатнє, що впливає на можливість готуватися до судових засідань та робити записи. Вікна та квартирки у камерах відкриваються тільки зовні, тому обмежений доступ свіжого повітря, вентиляція не працює. У вечірній час з туалету камер розповзалися слизняки (GASTROPODA), що розповсюджують різні інфекції. Всупереч санітарних вимог у камерах ІТТ вологі бетонні підлоги замість дерев'яних, туалети і раковини не належного стану, вода подається із іржавої труби, що сторчить зі стіни, та відкривається тільки зовні персоналом ізолятора. Туалети з камерах не дозволяють усамітнитися, бо не є відокремленими від камери, а тільки від умивальника, коли він користувався туалетом, то перебував на виду у співробітників ІТТ. Норми харчування не відповідали вимогам Постанови КМУ від 16 червня 1992 року № 336 «Про норми харчування осіб, які тримаються в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, ізоляторах тимчасового тримання». Площа камер, зокрема, камери № 7, куди його було доставлено 04 серпня 2015 року, не відповідає вимогам міжнародних стандартів та міжнародного законодавства та є меншою ніж 4 кв.м на людину без урахування туалету, умивальнику, тощо. У період з 04 квітня по 07 квітня 2016 року у камерах ІТТ додатково з'явилися клопи. Вказані неналежні умови заподіювали йому значних моральних страждань, призвело до виникнення в емоційному стані суттєвих негативних змін( моральнимх страждань), які з огляду на їх інтенсивність та тривалість перешкоджали активному соціальному функціюванню як особистості, у реалізації власних амбіцій, почуття честі та гідності, реалізації відчуття безпеки і правової захищеності щодо себе з боку правоохоронних органів. За данними фактами він неодноразово звертався до Костянтинівської міжрайонної прокуратури Донецької області, до Костянтинівського міжрайонного прокурора, Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини, начальника Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, начальника Бахмутського відділу ГУ НП в Донецькій області з чисельними скаргами щодо неналежного утримання. На його скарги щодо неналежних умов утримання під вартою йому було надано відповіді Костянтинівської міжрайонної прокуратури № 56-3755вих-15 від 21 серпня 2015 року та № 56-4010вих-15 від 11 вересня 2015 року, у яких було зазначено, що за результатами проведення у період з червня по серпень 2015 року чергової перевірки додержання вимог законодавства при утриманні в ізоляторі тимчасово тримання Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області порушень не встановлено. 19 жовтня 2015 року був змушений звернутися до представника Уповноваженого ВРУ з прав людини, згідно відповіді на його звернення № 7-4/7-к254275.15/05-94 від 11 листопада 2015 року зазначено, що обставини, викладені у зверненні щодо незадовільних умов тримання в ІТТ підтвердилися повністю та на підставі ст. 17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» вживаються заходи щодо усунення зазначених недоліків та приведення умов тримання в цій установі відповідно до національних та міжнародних стандартів. Згідно відповіді представника Уповноваженого ВРУ з прав людини Бєлоусова Ю.Л. за № 7-4/7-к254275.15-2/05-94 від 20 листопада 2015 року, у межах відкритого за його зверненням провадження внесено подання Генеральному прокурору України від 16 листопада 2015 року № 1.-2729/В249174.15-94 «Щодо неналежного виконання працівниками прокуратури Донецької області своїх обов'язків у частині здійснення нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян». На його скаргу до Костянтинівської місцевої прокуратури на неналежні умови утримання в ІТТ від 18 квітня 2016 року керівником Костянтинівської місцевої прокуратури Ткачук В. було надано відповідь від 08 травня 2016 року про те, що доводи скарги знайшли часткове підтвердження в частині порушення норм мінімально-допустимих показників освітлення, відсутності вільного доступу до води, не обладнання санітарних вузлів дверима, відсутності змивних напівавтоматичних кранів для туалетів та кранів на умивальниках, дерев'яного покриття підлоги. Також, у відповіді на його звернення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лутковської В.В. за № 7-4/7-10254275.15-4/05-94 від 07 квітня 2016 року було зазначено, що 16 березня 2016 року до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшов лист за підписом прокурора Донецької області Любовича А.О. про проведення службової перевірки керівництвом ГУНП в Донецькій області за результатами якої вжито заходів до усунення порушень, які не потребують додаткового фінансування. Крім того, відповідно до наказу НПУ від 04 лютого 2016 року «Про реформування ізоляторів тимчасового тримання» прийнято рішення про ліквідацію ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області. При цьому, незважаючи на рішення про ліквідацію, ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області продовжував функціонувати, зокрема позивач був доставлений до нього та перебував у неналежних умов утримання у квітні 2016 року. Заподіяну йому переліченими вище діями та бездіяльністю посадових осіб відповідача моральну шкоду він оцінює у 750 000 грн., виходячи з аналізу судової практики Європейського суду з прав людини, вважає, що вказані ним умови утримання в ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області підпадають під жорстоке поводження та принижують людську гідність, він впродовж тривалого часу з 11 червня 2009 року по цей час продовжує піддаватися катуванню та нелюдяному поводженню, з метою уникнення чого змушений приймати участь в судових засіданнях у кримінальному провадженні в режимі відео конференції, що суттєво обмежує його права як обвинуваченого і порушує його право на захист. Враховуючи положення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.ст. 23, 1176 ЦК України просив стягнути з Державного бюджету України на його користь у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 750 000 грн. шляхом списання коштів з відповідного рахунку відповідача Державної казначейської служби України. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої неналежними умовами утримання під вартою позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн. В іншій частині позову відмовлено. Не погодившись з рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2017 року позивач та його представники подали апеляційні скарги. Просили рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. [PERSON], діючий в інтересах [PERSON] обґрунтував апеляційну скаргу тим, що суд першої інстанції: - суд першої інстанції не врахував, що [PERSON] неодноразово скаржився на неналежні умови його тримання в ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області,але будь- які реагування з боку правоохоронних органів були відсутні. - необґрунтовано не узяв до уваги порушення прав позивача на надання медичної допомоги в умовах ІТТ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області; - неправомірно послався на відсутність доказів на підтвердження обмежень права позивача як обвинуваченого у кримінальному провадженні внаслідок неналежних умов тримання під вартою; - суд не мотивував розмір моральної шкоди яку стягнув з відповідача на користь позивача. [PERSON] обґрунтував апеляційну скаргу тим, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: - суд першої інстанції не врахував, що [PERSON] неодноразово скаржився на неналежні умови його тримання в ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області,але будь- які реагування з боку правоохоронних органів були відсутні. - необґрунтовано не узяв до уваги порушення прав позивача на надання медичної допомоги в умовах ІТТ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області; - неправомірно послався на відсутність доказів на підтвердження обмежень права позивача як обвинуваченого у кримінальному провадженні внаслідок неналежних умов тримання під вартою; - при встановленні суми заподіяної [PERSON] моральної шкоди не врахував практику Європейського суду з прав людини щодо розміру моральної шкоди; [PERSON], діючий в інтересах [PERSON], апеляційну скаргу обґрунтував тим, що суд першої інстанції: - незаконно послався на недоведеність доводів позивача про порушення його прав на надання медичної допомоги в умоваї ізолятора тимчасового тримання Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, нявність у позивача хронічних захворювань та періоду їх виникнення, несвоєчасності медичної допомоги; - не звернув уваги щодо доводів позивача що стосується доступу до туалетів та умов, де туалети розміщені в куті камери і не відділені від місця, де перебувають ліжка ув'язнених та доводів позивача щодо наявності у приміщенні слідчого ізолятора тарганів, гризунів, бліх, вошей, клопів та інших паразитів; - суд першої інстанції поклав тягар доказування на позивача при наявності такого обов'язку у відповідачів; - не згоден з розміром стягнутої судом суми моральної шкоди. В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник [PERSON] апеляційні скарги підтримали та просили суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Донецькій області Лапшенков Я.В. та представник прокуратури Донецької області Сєрова Н С. заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили скарги відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Представник Державної казначейської служби України та представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання апеляційного суду не з'явилися , про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином ( а.с.201,211), суд не повідомили про причини неявки, відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України вважаються такими що не з'явилися у судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши доповідь судді доповідача, позивача, його представника,представника відповідача та прокуратури Донецької області, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з таких підстав. Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення суду першої інстанції у частині визначення суми моральної шкоди не відповідає цим вимогнам. З матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] є обвинуваченим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42015050000000197 від 29 квітня 2015 року, за ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115 КК України, у зв'язку з чим утримується під вартою з часу затримання - 11 червня 2009 року, що підтверджується копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10 червня 2009 року (т. 2 а.с. 82-84), по теперішній час, що відповідачами не оспорювалося. Як вбачається з повідомлення Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області за вих. № 17315/204/05-16 від 26 жовтня 2016 року (т.1 а.с. 112), за період часу з 01 січня 2015 року по теперішній час [PERSON] перебував в ІТТ Костянтинівського ВП 10 разів, а саме: - з 02 червня по 04 червня 2015 року; - з 23 червня по 26 червня 2015 року; - з 13 липня по 16 липня 2015 року; - з 04 серпня по 06 серпня 2015 року; - з 07 вересня по 11 вересня 2015 року; - з 08 жовтня по 09 жовтня 2015 року; - з 19 жовтня по 21 жовтня 2015 року; - з 23 листопада 2015 року по 26 листопада 2015 року; - з 04 квітня 2016 року по 07 квітня 2016 року; - з 11 квітня по 14 квітня 2016 року. При цьому, надати інформацію щодо періодів перебування [PERSON] в ІТТ за період часу з 17 червня 2009 року по 31 грудня 2014 року неможливо, бо у зв'язку з ліквідацією Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області на підставі п. 2.13 наказу МВС № 530 від 25 травня 2006 року граничні строки зберігання документів були скорочені, про що додатково повідомлено відповіддю за № 18363/204/05-16 від 11 листопада 2016 року (т. 1 а.с. 155). Відповідно до відповіді на запит суду Бахмутської УВП в Донецькій області (№6) за вих. № 15739 від 10 листопада 2016 року (т.1 а.с. 149-150) згідно алфавітної картки Форми 1 щодо руху [PERSON] у період з 17 червня 2009 року по теперішній час, останній: прибув до установи - 17 червня 2009 року, вибув до ІТТ м. Костянтинівки - 03.07.2009р.- повернутий до установи-10.07.2009 р.,вибув до ІТТ м. Костянтинівки - 27.07.2009р.- повернутий до установи-31.07.2009 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-07.08.2009р.- повернутий до установи-14.08.2009 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-18.09.2009р.- повернутий до установи-22.09.2009 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-23.10.2009р.- повернутий до установи-26.10.2009 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-05.11.2009р.- повернутий до установи-06.11.2009 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-26.11.2009р.- повернутий до установи - 30.11.2009 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-02.12.2009р.- повернутий до установи-04.12.2009 р. Вибув до Донецького слідчого ізолятора у розпорядження Апеляційного суду Донецької області -05.01.2010р., повернутий до установи - 20.09.2012 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-26.09.2012р.- повернутий до установи-28.09.2012 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-01.11.2012р.- повернутий до установи-02.11.2012 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-03.12.2012р.- повернутий до установи-05.12.2012 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-13.12.2012р.- повернутий до установи-13.12.2012 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-20.12.2012р.- повернутий до установи-24.12.2012 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки - 26.02.2013р.- повернутий до установи-28.02.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -26.03.2013р.- повернутий до установи-29.03.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -21.05.2013р.- повернутий до установи-24.05.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -04.06.2013р.- повернутий до установи-11.06.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -18.06.2013р.- повернутий до установи-20.06.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -25.06.2013р.- повернутий до установи-27.06.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -03.09.2013р.- повернутий до установи-06.09.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -10.09.2013р.- повернутий до установи-20.09.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -29.10.2013р.- повернутий до установи-05.11.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -26.11.2013р.- повернутий до установи-03.12.2013 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -14.01.2014р.- повернутий до установи-16.01.2014 р. Вибув до Донецького слідчого ізолятора у розпорядження Апеляційного суду Донецької області-19.01.2014р. повернутий до установи-10.02.2014 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -18.02.2014р.- повернутий до установи-21.02.2014 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -19.03.2014р.- повернутий до установи-20.03.2014 р. Вибув до ІТТ м. Дружківки -04.04.2014р.- повернутий до установи-10.04.2014 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки - 02.06.2015р.- повернутий до установи-04.06.2015 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -23.06.2015р.- повернутий до установи-26.06.2015 р. Вибув до ІТТ м. Артемівська - 02.07.2015р.- повернутий до установи-02.07.2015 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -13.07.2015р.- повернутий до установи-16.07.2015 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -04.08.2015р.- повернутий до установи-06.08.2015 р. Вибув до ІТТ м.Артемівська-27.08.2015р.- повернутий до установи-27.08.2015 р. Вибув до ІТТ м. Артемівська -01.09.2015р.- повернутий до установи-01.09.2015 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -07.09.2015р.- повернутий до установи-11.09.2015 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -08.10.2015р.- повернутий до установи-09.10.2015 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -19.10.2015р.- повернутий до установи-21.10.2015 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -23.11.2015р.- повернутий до установи-26.11.2015 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -28.01.2016р.- повернутий до установи-28.01.2016 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -02.02.2016р.- повернутий до установи-02.02.2016 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -25.02.2016р.- повернутий до установи-25.02.2016 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки-23.03.2016р.-повернутий до установи-23.03.2016 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -04.04.2016р.- повернутий до установи-07.04.2016 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -11.04.2016р.- повернутий до установи-14.04.2016 р. Вибув до ІТТ м. Костянтинівки -19.05.2016р.- повернутий до установи-19.05.2016 р. 26 червня 2015 року, 20 липня 2015 року позивач звертався із заявами на ім'я начальника Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області (т. 1 а.с. 14-15, 16, 23-24, 25), у яких виклав скарги на умови утримання в ізоляторі тимчасового тримання - забитий санвузол, недостатність природного та електричного освітлення, розміри вікон, відсутність вентиляції та доступу до свіжого повітря, бетонні підлоги камер, неналежний стан раковин та туалетів, розповсюдження слизняків, при цьому, просив доставити його до лікаря-проктолога та забезпечити конфіденційність медичного обстеження. У відповідь на вказані звернення позивачеві слідчим СВ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області Джафаровим Р.А. повідомлено, що згідно з наказом Мінюсту України та МОЗ України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров'я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров'я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, медична допомога особам, узятим під варту надається за місцем утримання, тому [PERSON] належить звернутися за медичною допомогою до адміністрації Артемівського СІ УДПтСУ у Донецькій області (т.1 а.с. 17, 26). Як вбачається з копій карт виїзду швидкої медичної допомоги № 12726 від 05 серпня 2015 року, № 12779 від 06 серпня 2015 року, № 14799 від 08 вересня 2015 року, № 6563 від 05 квітня 2016 року (т.1 а.с. 27-30), позивача [PERSON] у зв'язку зі скаргами на самопочуття було оглянуто медичними працівниками із наданням медичної допомоги, встановленням попереднього діагнозу: - 05 серпня 2015 року - хр. парапроктит, вегето-судинна дистонія за гіпертонічним типом, рекомендовано огляд хірурга, надано лікарські засоби; - 06 серпня 2015 року - хр. геморой, парапроктит, надано лікарські засоби, рекомендовано лікування; - 08 вересня 2015 року - вегето-судинна дистонія за змішаним типом, категорична відмова від ін*єкцій, надані лікарські засоби, може утримуватися в ІТТ; - 05 квітня 2016 року - вегето-судинна дистонія за гіпертонічним типом, надано лікарські засоби, тощо. Факт реєстрації скарг позивача [PERSON] на стан здоров'я та виклику медпрацівників вбачається з дослідженої судом копії журналу первинного обстеження і реєстрації медичної допомоги особам, які тримаються в ІТТ Костянтинівського МВ № 1367 (розпочатого 01 січня 2015 року. Закінченого 06 листопада 2015 року) (т.1 а.с. 211-229, т.2 а.с. 61-65) записи за п/№ 18, 28, 30, 33, 39, а також журналу надання медичної допомоги особам, які тримаються в ІТТ Костянтинівського ВП № 191 (розпочатого 18 січня 2016 року) (т.1 а.с. 230-242, т.2 66-73), запис за п/№ 8, тощо. 20 липня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Костянтинівського міжрайонного прокурора Донецької області із скаргою на бездіяльність відповідальних працівників ІТТ Костянтинівського МВС (т.1 а.с. 18-20, 21), вказуючи на неналежні умови утримання в ізоляторі тимчасового тримання - забитий санвузол, недостатність природного та електричного освітлення, розміри вікон, відсутність вентиляції та доступу до свіжого повітря, бетонні підлоги камер, неналежний стан раковин та туалетів, неможливість усамітнитися у туалеті, невідповідність норм харчування встановленим вимогам, внаслідок чого погіршився стан його здоров'я, а відповідальні працівники ІТТ не забезпечили надання йому медичної допомоги та не доставили його до лікаря. При цьому, просив зобов'язати відповідальних працівників ІТТ доставити його до лікаря-проктолога та забезпечити конфіденційність медичного обстеження, провести комплексне обстеження приміщення ізолятора та зобов'язати його працівників усунути зазначені ним порушення, своїм приписом закрити ІТТ до усунення виявлених порушень. Листом Костянтинівського міжрайонного прокурора Ткачук В. від 31 липня 2015 року [PERSON] повідомлено про направлення його заяви для відповідної перевірки начальнику Костянтинівського МВ (т.1 а.с. 22). У подальшому позивачеві надано відповіді прокурора за № 56-3755вих.-15 від 21 серпня 2015 року, за № 56-4010вих-15 від 11 вересня 2015 року про проведення у період з 15 червня по 15 липня 2015 року, з 01 червня по 14 серпня 2015 року чергових перевірок Костянтинівської міжрайонної прокуратури додержання вимог законодавства при утриманні в ізоляторі, під час якої порушень не встановлено, в тому числі, за результатами службового розслідування щодо незаконних дій відносно позивача (т.1 а.с. 31-32). 19 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернувся з письмовою заявою на ім'я Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лутковської В.В. (т. 1 а.с. 33-37, 38), з приводу неналежного виконання своїх професійних обов'язків відповідальними працівниками Костянтинівської міжрайонної прокуратури Донецької області та Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області щодо умов тримання в ІТТ - забитий санвузол, недостатність природного та електричного освітлення, розміри вікон, відсутність вентиляції та доступу до свіжого повітря, бетонні підлоги камер, неналежний стан раковин та туалетів, неможливість усамітнитися у туалеті, невідповідність норм харчування встановленим вимогам, внаслідок чого погіршився стан його здоров'я. Його огляд у лікаря у Костянтинівській ЦРЛ, куди він доставлений, не був конфіденційним. Зазначив, про звернення із скаргами на неналежні умови утримання під вартою до керівників Костянтинівського МВС та Костянтинівської міжрайонної прокуратури, які від їх розгляду фактично ухилися, відмовившись від виконання своїх безпосередніх обов'язків. При цьому, просив, здійснити комплексну перевірку умов тримання ув'язнених в ІТТ Костянтинівського МВ ГУМВС України у Донецькій області, перевірити стан додержання встановлених прав і свобод людини і громадянина щодо умов його тримання в ІТТ та ненадання можливості отримати своєчасну медичну допомогу, у випадку виявлення порушень - направити у відповідні органи акти реагування для вжиття необхідних заходів. Згідно відповіді представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на адресу позивача за № 7.4/7-К254275.15/05-94 від 11 листопада 2015 року, у межах відкритого за попередніми зверненнями ув'язнених провадження Уповноваженого, 16 вересня 2015 року здійснено моніторинговий візит до ІТТ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, за результатами якого встановлено, що викладені у зверненні відомості щодо незадовільних умов тримання в зазначеній установі підтвердилися повністю та наразі вживаються заходи щодо усунення зазначених недоліків та приведення умов тримання у відповідність до національних та міжнародних стандартів (т.1 а.с. 39). Додатково позивачеві представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, листом за № 7.4/7-К254275.15-2/05-94 від 20 листопада 2015 року (т.1 а.с. 40) повідомлено про внесення подання Генеральному прокурору України від 16 листопада 2015 року № 1.-2729/В249174,15-94 «Щодо неналежного виконання працівниками прокуратури Донецької області своїх обов'язків у частині здійснення нагляду за додержаннями законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян». Зі змісту подання (т.1 а.с. 92-94) вбачається, що в ході відвідування працівниками Департаменту з питань реалізації національного превентивного механізму Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини ізолятору тимчасового тримання Костянтинівського МВВС було також опитано ув'язнених осіб - які надали свідчення щодо неналежних умов тримання в ІТТ та неякісного харчування, та було встановлено факт надання Уповноваженому прокурором Донецької області недостовірної інформації та факт неналежного виконання своїх службових обов'язків посадовими особами прокуратури Донецької області і частині здійснення нагляду за додержанням законів при вкидання судових рішень у кримінальних справах, а також при застосування інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Виходячи зі змісту відповіді Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лутковської В.В. за № 1/7-К254275.15-4/05-94 від 07 квітня 2016 року (т.1 а.с. 41), за вказаним вище зверненням Уповноваженого прокурором Донецької області внесено вказівку начальнику ГУНП в Донецькій області про усунення порушень законодавства щодо умов тримання ув'язнених у зазначеній установі, за результатами розгляду якої проведено службову перевірку, вжито заходів до усунення порушень, які не потребують додаткового фінансування, а також відповідно до наказу Національної поліції від 04 лютого 2016 року № 97 «Про реформування ізоляторів тимчасового тримання» прийнято рішення про ліквідацію ІТТ Костянтинівського ВП Артемівського ВП ГУНП в Донецькій області. При цьому, у зв'язку із наданою начальнику ГУНП в Донецької області вказівкою про усунення порушень вимог діючого законодавства, виявлених під час перевірки в ІТТ Костянтинівського ВП Артемівського ВП ГУНП в Донецькій області, прокурором Донецької області листом на адресу представника Уповноваженого ВРУ з прав людини листом за № 16/1-96 вих-16 від 09 березня 2016 року (т.1 а.с. 98) повідомлено, що усунення більшості виявлених порушень потребує значного виділення коштів, які упродовж 2015 року не надходили. Про вжиті заходи реагування за скаргами ув'язнених на умови тримання в ІТТ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області також викладено у повідомленні Генерального прокурора України Шокіна В. на адресу Уповноваженого ВРУ з прав людини Лутковської В.В. від 09 грудня 2015 року за № 16/1-679вих-15 (т. 1 а.с. 95-97), зі змісту якого вбачається підтвердження скарг щодо: рівня штучного та природного освітлення, розміру вікон, відсутності у всіх камерах ізолятора дерев'яної підлоги, нерегулярних прибирань, потреби у ремонті, виявлення паразитичної фауни - слимаків, порушень корисної площі на одну особу з огляду на наявні спальні місця, відсутності козирків у дворика для прогулянок, недостатності меблів, відсутності дверей у санвузлах, квартирок у вікнах, системи підігріву повітря, кнопки виклику постового у камерах, необхідності заміни посуду для ув'язнених, відсутності санітарних книжок у працівників ізолятора, що роздають їжу, відсутності вільного доступу до питної води, а також систем радіомовлення та ефірного телебачення, необхідних нормативно-правових актів для ув'язнених, тощо. 18 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернувся із скаргою на ім'я прокурора м. Костянтинівки Ткачук В.О. у якій вказав, що незважаючи на рішення про ліквідацію ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області прийняте відповідно до наказу Національної поліції від 04 лютого 2016 року - 04 квітня 2016 року його було доставлено до ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, де він знаходився у період часу з 04 квітня по 07 квітня 2016 року і з 11 квітня по 14 квітня 2016 року, при цьому будь-яких змін щодо умов утримання в ізоляторі не відбулося, що впливає на стан його здоров'я, завдає страждань (як фізичних, так і моральних) та в цілому порушує його гарантовані нормами міжнародного законодавства, Конституцією України та законами України права. При цьому, просив, в тому числі, здійснити комплексну перевірку умов тримання ув'язнених в ІТТ та суді, перевірити правові підстави функціонування ізолятора та заборонити утримання в ньому осіб через ліквідацію зазначеної установи вищевказаним наказом. Відповіддю керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Ткачук В. за № 90-5659/вих-16 від 08 травня 2016 року (т.1 а.с. 46) [PERSON] додатково повідомлено, що його доводи за результатами проведеної перевірки в ІТТ Костянтинівського ВП знайшли часткове підтвердження в частині порушення норм санітарно-допустимих показників освітлення, відсутності вільного доступу до питної води, не обладнання санітарних вузлів дверима, відсутності змивних напівавтоматичних кранів для туалетів та кранів на умивальниках, дерев'яного покриття підлоги. Прокуратурою Донецької області позивачеві листом за вих. № 16-17/1/1-79-15 від 29 вересня 2016 року повідомлено про застосування до Костянтинівського міжрайонного прокурора Ткачук В.О. та прокурора цієї прокуратури Шгояна Г.Н. заходів реагування у виді позбавлення премії у грудні 2015 року за результатами перевірки працівниками Генеральної прокуратури відомостей, викладених у поданні Уповноваженого ВРУ з прав людини від 16 листопада 2015 року № 1.-2729/В249174.15-94 (т.1 а.с. 90). Також, у ході розгляду судом кримінального провадження № 42015050000000197 від 29 квітня 2015 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115 КК України останній 18 квітня 2016 року звертався до суду із клопотанням про здійснення етапування [PERSON] для участі у судовому розгляді з Артемівської УВП УДПтСУ в Донецькій області №6 безпосередньо до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з подальшим поверненням до Артемівської УВП УДПтСУ в Донецькій області № 6 без залишення його в ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області через ліквідацію цієї установи (т.1 а.с. 162-163). Як вбачається із складених за результатами перевірки дотримання санітарного законодавства актів № 199 від 18-21 вересня 2015 року (т.1 а.с. 199-200, т.2 а.с. 55-56), № 01 від 11 січня 2016 року (т.1 а.с. 197-198, т.2 а.с. 53-54), № 24 від 22 квітня 2016 року (т.1 а.с. 195-196, т.2 а.с. 51-53), складених комісією представників Костянтинівської районної філії Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України», у приміщенні ІТТ Костянтинівського ВП Артемівського ВП ГУПН в Донецькій області, відібрані проби питної води, встановлення обладнання камер санітарним прибором типу чаша «генуя» і раковиною, підведення питної води до кожного прибору, встановлення регулюючих вентилів у коридорі, стіни - оштукатурені та побілені, підлога у двох камерах дерев'яна, в інших - бетонна стяжка, системи опалення - центральна, вентиляція штучна у робочому стані, досліджені параметри мікроклімату, наявність дезкамери, душової та водонагрівача, побутової пральної машинки полуавтоматичної, засобів дезінфекції, проведення прибирань один раз на тиждень, триразового харчування, тощо. Згідно копій протоколів дослідження питної води за пробами в ІТТ № 2768, № 2769 від 21 вересня 2015 року, № 2284, № 2285 від 08 серпня 2016 року (т.1 а.с. 201-208, т.2 а.с. 45-48, 57-58), висновок - проби питної води відповідають вимогам Держсанепідемнагляду 2.2.4-171-10. З копій актів № 37 від 25 березня 2015 року, № 174 від 25 листопада 2015 року вбачається проведення виконавцем робіт - Костянтинівською районною філією ДУ «Донецький ОЛД ДСЕСУ» дератизації в будинках і спорудах, проф. дезінфекції приміщень (ізолятор тимчасового тримання) (т.1 а.с. 209-210, т.2 а.с. 49-50). Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими в частині завдання йому моральної шкоди порушенням норм санітарно-допустимих показників умов тримання в ізоляторі тимчасового тримання, і вважає, що такі порушення у дійсності мали місце. … Разом з тим, суд першої інстанції не узяв до уваги доводи позивача щодо порушення прав позивача на надання медичної допомоги в умовах ізолятора тимчасового тримання Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, оскільки ці доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Також суд першої інстанції не узяв до уваги доводи позивача про те, що внаслідок неналежних умов утримання під вартою зазнали обмежень його права як обвинуваченого у кримінальному провадженні. Встановивши, що позивач в ізоляторі тимчасово тримання знаходився 97 днів з порушенням норм санітарно-допустимих показників, суд прийшов до висновку про відшкодування моральної шкоди в сумі 500 грн. Розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачами регулюються ст.23 Цивільного кодексу України, та законом України «Про попереднє ув'язнення». Відповідно до частин 1 та 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В силу ч.1 ст. 4 Закону України «Про попереднє ув'язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання. Згідно ст. 11 Закону України «Про попереднє ув'язнення » особам, взятим під варту, забезпечуються побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни. Норма площі в камері для однієї взятої під варту особи не може бути менше 2,5 квадратного метра, а для вагітної жінки або жінки, яка має при собі дитину, - 4,5 квадратного метра. Особам, взятим під варту, надаються безплатно за єдиними нормами, встановленими Кабінетом Міністрів України, харчування, індивідуальне спальне місце, постільні речі та інші види матеріально-побутового забезпечення. В необхідних випадках їм видається одяг і взуття встановленого зразка. Медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув'язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров'я. Порядок надання ув'язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув'язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров'я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України. Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на те, що така йому заподіяна внаслідок неналежних умов утримання в ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, підпадають під жорстоке поводження та принижують людську гідність, він з метою уникнення цього змушений приймати участь в судових засіданнях у кримінальному провадженні в режимі відео конференції, що суттєво обмежує його права як обвинуваченого і порушує його право на захист. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими в частині завдання йому моральної шкоди порушенням норм санітарно-допустимих показників умов тримання в ізоляторі тимчасового тримання, і вважав, що такі порушення у дійсності мали місце. Суд першої інстанції також обґрунтовано не узяв до уваги доводи позивача щодо порушення прав позивача на надання медичної допомоги в умовах ізолятора тимчасового тримання Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, оскільки ці доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, та доводи позивача про те, що внаслідок неналежних умов утримання під вартою зазнали обмежень його права як обвинуваченого у кримінальному провадженні. З цих підстав доводи апеляційних скарг щодо того, що суд першої інстанції необґрунтовано не узяв до уваги порушення прав позивача на надання медичної допомоги в умовах ІТТ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області та неправомірно послався на відсутність доказів на підтвердження обмежень права позивача як обвинуваченого у кримінальному провадженні внаслідок неналежних умов тримання під вартою є необґрунтованими. Перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача та його представників щодо неправильного визначення розміру моральної шкоди, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими з огляду на таке. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіювач шкоди тощо). Якщо законодавством встановлені межі відшкодування моральної шкоди, суд визначає її розмір з урахуванням цих меж. Визначивши розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви. Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок порушення норм санітарно-допустимих показників умов тримання в ізоляторі тимчасового тримання продовж 97 днів та дійшовши висновку про стягнення на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 500 грн., вважав, що цей розмір моральної шкоди є розумним та справедливим. З таким розміром моральної шкоди, апеляційний суд не погоджується з таких підстав. В апеляційних скаргах [PERSON] та його представники посилалися на те, що суд першої інстанції не врахував, що [PERSON] неодноразово скаржився на неналежні умови його тримання в ІТТ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області,але будь- які реагування з боку правоохоронних органів були відсутні. Зазначені підстави підтверджуються матеріалами справи, згідно яких при зверненні [PERSON] до Костянтинівського міжрайонного прокурора із зазначеною скаргою, він отримав відповідь Костянтинівського міжрайонного прокурора Ткачук В. від 31 липня 2015 року, про направлення його заяви для відповідної перевірки начальнику Костянтинівського МВ (т.1 а.с. 22). У подальшому позивачеві надано відповіді прокурора за № 56-3755вих.-15 від 21 серпня 2015 року, за № 56-4010вих-15 від 11 вересня 2015 року про проведення у період з 15 червня по 15 липня 2015 року, з 01 червня по 14 серпня 2015 року чергових перевірок Костянтинівської міжрайонної прокуратури додержання вимог законодавства при утриманні в ізоляторі, під час якої порушень не встановлено, в тому числі, за результатами службового розслідування щодо незаконних дій відносно позивача (т.1 а.с. 31-32). Лише після звернення [PERSON] з письмовою заявою на ім'я Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лутковської В.В. (т. 1 а.с. 33-37, 38), з приводу неналежного виконання своїх професійних обов'язків відповідальними працівниками Костянтинівської міжрайонної прокуратури Донецької області та Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області щодо умов тримання в ІТТ, та внесенням останньою подання Генеральному прокурору України від 16 листопада 2015 року № 1.-2729/В249174,15-94 «Щодо неналежного виконання працівниками прокуратури Донецької області своїх обов'язків у частині здійснення нагляду за додержаннями законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян», Генеральна прокуратура України перевірила наведені доводи [PERSON] щодо умов тримання в ІТТ та встановила, що доводи [PERSON] повністю підтверджені( а.с.95-97). Зазначені обставини судом першої інстанції не враховані, що вплинуло на оцінку судом глибини моральних страждань позивача та призвело до їх невірної оцінки. Враховуючи зазначені обставини та зазначаючи, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, та факт того,що компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, апеляційний суд застосовує ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» за аналогією для визначення розміру моральної шкоди, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом і оцінює моральну шкоду позивача в 10000 грн. Правильно встановивши обставини справи та давши їм правильну оцінку, суд першої інстанції не врахував вимоги об'єктивності, розумності й справедливості та обставини справи щодо визначення розміру моральної шкоди, а тому колегія суддів вважає за необхідне ухвалене у справі судове рішення змінити та розмір на відшкодування моральної шкоди визначити у 10000 грн. Підставами для цього у відповідності п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Outcome: partial