Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

07 червня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за місцем фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] , з одночасним зняттям неповнолітніх дітей з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог, з урахуванням уточнення від 30.092019 року, позивач зазначає, що 01 жовтня 2005 року я зареєструвала шлюб із [PERSON] , та мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . 19 травня 2017 року шлюб між ними розірвано. Протягом останніх двох років та по сьогоднішній день неповнолітні діти проживають разом зі нею в [ADDRESS] , але залишаються бути зареєстрованими [ADDRESS] , хоча даний житловий будинок є не придатним для проживання, тому вона вимушена була разом з дітьми переїхати до м. Миколаєва, де придбала разом із своєю матір`ю частину житлового будинку. На сьогоднішній день вона змінила своє місце проживання з неповнолітніми дітьми, а саме переїхали проживати до будинку, який є придатним для житла та нею були подані відповідні заяви до відділу реєстрації фізичних осіб по Корабельному району управління державної реєстрації фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Миколаївської міської ради. Однак у реєстрації дітей за вказаною адресою їй було відмовлено через відсутність згоди другого законного представника - батька дітей. Відповідач відмовляється надати їй письмову згоду на зняття дітей з реєстрації та реєстрацію за новим місцем проживання, через що вона була змушена звернутися до суду із даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримала. Пояснила, що реєстрація дітей на сьогоднішній день не відповідає їх фактичному місцю проживання та місцю проживання їх батьків. Підстави відмови відповідача в зміні реєстрації місця проживання дітей невідомі, проте таке не відповідає інтересам дітей. Відповідач [PERSON] до суду не прибув, про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надіслав, про дату, час т місце судового засідання повідомлявся належно, у зв`язку з чим, з урахуванням вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача. Зі змісту наданих стороною позивача письмових доказів слідує наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2005 року по [INFO] . В шлюбі народились їх діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач разом з дітьми зареєстровані по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про № 906 від 30.05.2019 року про склад сім`ї. В той же час фактично вони мешкають в [ADDRESS] , який перебуває у частковій власності позивача, її матері [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16-18, 31-36), та останні подали письмову заяву про згоду на реєстрацію неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] за вище вказаною адресою ( а.с. 42-47). Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ст. 6 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або -представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку. Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Статтею 7 вище вказаного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до п 2.2. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 №1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за № 2109/22421, для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС, а після утворення центрів надання адміністративних послуг - до відповідного центру, окрім інших документів, документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання; свідоцтво про народження, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16- річного віку. Пунктом 2.3 вказаного Порядку встановлено, що відомості про дітей до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вноситься до заяви одного з них. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 № 207 також передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла і 4 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому законом порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала необхідних документів або інформації. Згідно ч. 1 от. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Положеннями ч.4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 150,155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мата першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків. Враховуючи вище наведене, приймаючи до уваги фактичне місце проживання дітей та їх матері, що житловий будинок за місцем реєстрації не є придатним для проживання та не відповідає дійсному місцю їх проживання, що всі співвласники житлового будинку, серед яких і мати неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , не заперечують проти реєстрації дітей за вказаною адресою, в той же час у такій реєстрації відмовлено через відсутність згоди батька дітей (а.с.50-52), то суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та необхідним задовольнити.

Outcome: approved