Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

07 грудня 2017 року [PERSON], в інтересах якого діє адвокат [PERSON], звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі Донецької філії ПАТ «Приватбанк» відділення «Костянтинівська філія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Костянтинівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 26 травня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 01.02.2013 року в сумі 72897,03 грн., з урахуванням заборгованості за кредитом у розмірі 7819,80 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 55648,80 грн., пені та комісії у розмірі 3100,00 грн., штрафу у розмірі 3328,43 грн., витрат, повязаних з вчиненням виконавчого напису, у розмірі 3000,00 грн. Про вчинення виконавчого напису нотаріуса він дізнався на початку листопада 2017 року, після отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №54803460 від 28.09.2017 року. Вважає, що даний виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням діючого законодавства та є таким, що не підлягає виконанню. Зауважив, що для одержання виконавчого напису додається оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, проте між ним та відповідачем ніякого кредитного договору, в розумінні ст.1055 ЦК України, не укладалося. Крім того, вважає незаконним нарахування пені та штрафів після 14 квітня 2014 року з огляду на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Також просив стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 640,00 грн. та вартості оплати за правову допомогу у розмірі 1500,00 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав відзив на позовну заяву (а.с.27-29), в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, оскільки виконавчий напис нотаріуса вчинений з дотриманням ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1., п. 3.2. гл. 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору,- Костянтинівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання належним чином, не зявився, надав заяву про розгляду справи за відсутності представника, будь-яких заперечень проти позову не надав (а.с.67). Суд,\~заслухавши представника\~позивача,\~зясувавши обставини\~справи,\~дослідивши докази, подані на їх підтвердження, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що 26\~травня 2017\~рокуза виконавчим написом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4669, було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 01.02.2013 року в сумі 72897,03 грн., у тому числі залишок заборгованості за кредитом у розмірі 7819,80 грн., залишок заборгованості за відсотками в розмірі 55648,80 грн., пені та комісії у розмірі 3100,00 грн., штраф у розмірі 3328,43 грн., витрати, повязані з вчиненням виконавчого напису, у розмірі 3000,00 грн. Зазначено, що строк, за який проводиться стягнення, становить чотири роки один місяць тридцять днів, а саме з 01.02.2013 року по 31.03.2017 року Виконавчий напис набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто з 26.05.2017 року (а.с.3). На підставі виконавчого напису нотаріуса головним державним виконавцем Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області [PERSON] відкрито виконавче провадження ВП № 54803460 з примусового виконання виконавчого напису №4669, виданого 26.05.2017 року (а.с.4). Відповідно до\~ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. За п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з п.3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Отже, основними умовами такого позасудового врегулювання спору, як вчинення виконавчого напису нотаріусом, є безспірність розміру заборгованості, а також та умова, що з дня виникнення права вимоги повинно минути не більше трьох років. Будь-яких документів на підтвердження наявності за позивачем заборгованості за кредитним договором б/н від 01.02.2013 року, відповідачем не надано. Крім того, з виконавчого напису нотаріуса вбачається, що стягнення заборгованості проводиться з 01.02.2013 року по 31.03.2017 року, тобто більш ніж за чотири роки, що є порушенням умови щодо стягнення заборгованості поза межами трирічного строку. Відповідно до п.5.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Проте, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було дотримано вимоги Порядку, адже виконавчий напис виконано не на оригіналі документу, що встановлює заборгованість. Згідно з п.10 витягу з узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року № 2 однією з обєктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Між тим, суд вважає спірним нарахування відповідачем пені, комісії та штрафів, виходячи з такого: Законом України № 1669-У11 від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення АТО забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розяснення по реалізації норми про заборону нарахування пені та штрафів по кредитам згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» надав Національний банк України в листі № 18-112/64483, де в своєму розясненні підкреслює, що реалізація прав осіб, передбачених статтею 2 Закону, не потребує отримання банком любих інших документів, в тому числі сертифікатів про форс-мажорні обставини торгово-промислової палати. Відповідач мешкає в зоні проведення АТО м. Костянтинівка Донецької області і таким чином дія вказаного Закону поширюється на нього. Виходячи з наведеного, суд дістає висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням діючого законодавства та є таким, що не підлягає виконанню. Тож в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позов слід задовольнити. Щодо вирішення питання стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~повязану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правничої допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги від 07 листопада 2017 року та розписка адвоката [PERSON] від 10 листопада 2017 року про отримання ним від [PERSON] винагороди у розмірі 1500,00 грн. Проте, детального опису наданих адвокатом послуг, здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та документального підтвердження сплати позивачем таких послуг, матеріали справи не містять. Тож у задоволенні вимог [PERSON] про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн. слід відмовити. Відповідно до ст.\~141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, повязані зі сплатою судового збору (а.с.1).

Outcome: partial