Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

08 грудня 2004 року померла [PERSON]. До складу спадщини після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 3,23 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Дружба» с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], однак не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом 05 жовтня 2017 року звернувся до суду. У судове засідання [PERSON] не зявився, просив справу слухати у його відсутності (а.с. 4). Представник відповідача - сільський голова Лучинчицької сільської ради в судове засідання не зявився, подав суду заяву про слухання справи за його відсутності та про визнання позовних вимог (а.с. 25). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу суд, вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об'єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов'язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (с. 1 ст. 1220 ЦК України). [PERSON] померла 08 грудня 2004 року в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 7). Довідкою виконавчого комітету Лучинчицької сільської ради № 560 від 10 листопада 2016 року (а.с. 10), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № Ж-361/0-0.29-512/141-17 від 26 липня 2017 року (а.с. 11) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Дружба» с. Лучинчик площею 3,23 умовних кадастрових гектара. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. На випадок своєї смерті [PERSON] 10 січня 2004 року склала заповіт (а.с. 8), яким все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла [PERSON]. Факт наявності і чинності заповіту від імені [PERSON] на користь [PERSON] стверджується відміткою Лучинчицької сільської ради у цьому ж заповіті (зворот а.с. 8) та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49299397 від 30 вересня 2017 року (а.с. 13). Оглянутою в судовому засіданні спадковою справою № 256/2017 доведено факт прийняття позивачем спадщини за заповітом після смерті [PERSON], а також обставина, що інших спадкоємців не виявлено і ніхто інший за оформленням спадкових прав не звертався. З оголошення в газеті «33 канал» від 26 липня 2017 року (а.с. 9) слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (а.с.12). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнає позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved