Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

07.11.2012 року ТОВ «Кредекс Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Київського районного суду м.Донецьк від 14 березня 2013 року позовні вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» задоволено. 02.09.2013 року [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Київського районного суду м.Донецьк від 17 жовтня 2013 року у задоволенні заяви [PERSON] відмовлено. Не погодившись з заочним рішенням Київського районного суду м.Донецьк від 14 березня 2013 року [PERSON] подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду скасувати та постановити нове. Вважає, що рішення є незаконне та необґрунтованим, оскільки суд помилково не застосував строк позовної давності до тих правовідносин, що виникли між банком та позичальником, оскільки кредитний договір діє до його повного виконання, а закінчення строку дії договору не звільняє позичальника від виконання обов'язків за кредитним договором. Судом першої інстанції встановлено наступне. 27 квітня 2005 року АТ «Кредит Банк «Україна» ( правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк») та фізична особа [PERSON] уклали Кредитний догорів №1Ф-425. Банк видав позичальнику кредит у сумі 58 897,00 на строк до 1 квітня 2010 року. Згідно п 2.2. Кредитного договору кредитні кошти було надано для здійснення часткової оплати за договором купівлі-продажу автомобіля марки Opel, дата випуску 2005 р. Перерахування підтверджується Меморіальним ордером №54004 від 27.04.2005./а.с.10-12/ У забезпечення виконання зобов'язань 27 квітня 2005 року було укладено договір застави, згідно якого предметом застави є рухоме майно: автомобіль OPEL ASTRA, державний реєстраційний номер [NUMBER], V = 1367 cub. сm, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого Донецьким МРЕВ - Донецької області 15 квітня 2005 року. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав./а.с.17-20,21/ 6 жовтня 2010 року ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» уклали договір відступлення права вимоги, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №1Ф-425 від 27 квітня 2005 року, що був укладений між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON]ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право кредитора до [PERSON]./а.с.22-35/ Відповідно до Додатку № 6 до договору відступлення права вимоги від 6 жовтня 2010 року, станом на 01.10.2010 року відповідач має прострочену заборгованість по кредиту в сумі 18 483 грн. 2 коп. Ця загальна сума включає в себе заборгованість по кредиту 15 931,35 грн; несплачені проценти 2 341,77 грн., несплачені комісії 210,00 грн./а.с.36/ Позивач надсилав відповідачу повідомлення про заміну кредитора з вимогою про погашення заборгованості рекомендованим листом з повідомленням./а.с.44/. Вислухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України у кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України), та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином/ відступленням права вимоги. Відповідно до ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене за договором або законом. Відповідно до ст.. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь прострочення зобов'язання, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Апеляційним судом встановлене, що 27 квітня 2005 року АТ «Кредит Банк «Україна» ( правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк») та фізична особа [PERSON] уклали Кредитний догорів №1Ф-425. Банк видав позичальнику кредит у сумі 58 897,00 на строк до 1 квітня 2010 року. Згідно п 2.2. Кредитного договору кредитні кошти було надано для здійснення часткової оплати за договором купівлі-продажу автомобіля марки Opel, дата випуску 2005 р. Перерахування підтверджується Меморіальним ордером №54004 від 27.04.2005./а.с.10-12/. У забезпечення виконання зобов'язань 27 квітня 2005 року було укладено договір застави, згідно якого предметом застави є рухоме майно: автомобіль OPEL ASTRA, державний реєстраційний номер [NUMBER], V = 1367 cub. сm, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого Донецьким МРЕВ - Донецької області 15 квітня 2005 року. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав./а.с.17-20,21/ 6 жовтня 2010 року ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» уклали договір відступлення права вимоги, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №1Ф-425 від 27 квітня 2005 року, що був укладений між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON]ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право кредитора до [PERSON]./а.с.22-35/. Відповідно до Додатку № 6 до договору відступлення права вимоги від 6 жовтня 2010 року, станом на 01.10.2010 року відповідач має прострочену заборгованість по кредиту в сумі 18 483 грн. 2 коп. Ця загальна сума включає в себе заборгованість по кредиту 15 931,35 грн; несплачені проценти 2 341,77 грн., несплачені комісії 210,00 грн./а.с.36/ Позивач надсилав відповідачу повідомлення про заміну кредитора з вимогою про погашення заборгованості рекомендованим листом з повідомленням./а.с.44/. Відповідно до п.4.1. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний повернути Банку кредит у повному обсязі і в порядку і терміни, передбачені Кредитним договором. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно протягом усього строку кредитування у сумі 999 грн. Відповідно до п.3.6. Договору у випадку неповернення Позичальником кредиту в термін, визначений у п. 2.1, а саме до 1 квітня 2010 року, на вимогу Банку Позичальник сплачує пеню, вказану у п.5.1 Договору. Як вбачається з п.5.1 Договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором Пози чальник сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної у п.3.2 Договору. Відповідно до п.3.2 Договору та додаткового договору № 1 від 27.04.2005 року за користування кредитом Позичальник сплачує Банку 21,5 % річних. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач тривалий час сплачував кредит щомісячно та останній платіж за кредитом скоїв 26.06.2009 року у сумі 625 грн. 80 коп./ а.с.153/. Залишок по тілу кредиту на 26.06.2009 року склав 15931,35 грн. Позивач з позовом звернувся 7 листопада 2012 року. В апеляційній скарзі відповідач наполягав на тому, що позивач пропустив строк звернення з вказаним позовом до суду, а суд не застосував до вказаних правовідносин цей строк, хоча він наполягав на цьому. Аналізуючи доводи апелянта про неправильне застосування судом першої інстанції норм цивільного законодавства при стягненні заборгованості за кредитом, а саме неприйняття його доводів про пропуск строку позовної давності, суд прийшов до наступного. Відповідно до умов договору, відповідач повинен був щомісяця сплачувати бог за кредитом у сумі 999 грн. Перестав він сплачувати 26.06.2009 року. Враховуючи, що відповідно до договору відповідач повинен був сплачувати заборгованість щомісяця у сумі 999 грн. на протязі 60 місяців, апеляційний суд вважає,що у позивача виникло право вимагати повернення кредиту/ щомісячного платежу, згідно умов договору з 1 липня 2009 року. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст..61- ЦК України. Згідно ч.2.ст.551 ЦК України кщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог стягнення неустойки, застосовується позовна давність в один рік. Ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов'язано його початок. Тобто стягнення неустойки/ пені, штрафу/ обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня/ місяця/, з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Відповідач у запереченнях проти позову та в апеляційній скарзі наполягав на застосуванні до спірних правовідносин строку позовної давності. Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивач частково погодився з апеляційною скаргою у цій частині, та надав суду свій розрахунок з урахуванням строків позовної давності, відповідно до якого тіло кредиту з відсотками становить 7935, 65 грн., пеня за рік за прострочення сплати боргу становить 3094,90, та 3% річних за прострочення сплати боргу становить 884,44 грн., інфляційне збільшення суми боргу - 79,36 грн. Саме ця сума повинна бути стягнута з відповідача. Відповідно до ст.. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права, або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Як вбачається з рішення суду першої інстанції, суд стягнув з відповідача комісію у сумі 210 грн., але сума комісії у кредитному договорі не вказана, тому у суду першої інстанції не було підстав для стягнення з відповідача вказаної суми комісії, тому рішення у цій частині підлягає скасуванню. У зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, на підставі п.2 ч.1,2 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції у частині стягнення комісії, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у позові у цій частині необхідно відмовити. Інша частина рішення підлягає зміні.

Outcome: partial