Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

09 червня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини. Він тимчасово не працює, але виїжджає за кордон на заробітки, де заробляє чималі кошти, але на утримання дитини виділяється мало. Тому вона просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. щомісяця. Позивач в судове засідання не зявилась, однак в позовній заяві просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає частково в розмірі 50% прожиткового мінімуму, так як на даний час він ніде не працює /а.с.13/. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 27 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №170 /а.с.2/. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], і, згідно наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком /а.с.3/. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні /а.с.5, 6/. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 182, 184 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач постійного місця роботи не має. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що аліменти слід стягнути в твердій грошовій сумі. Що стосується розміру аліментів, суд прийшов до наступного. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до роз'яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 ''Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів'' вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тому суд повинен при вирішенні справи захищати законні права позивача, при цьому не порушуючи права відповідача на достатній рівень життя. Ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 1600 грн. щомісяця, а також того, що дитина за станом здоровя чи з інших обєктивних причин потребує утримання саме в такому розмірі, позивач, в порушення ст.60 ЦПК України, не надала. При цьому, так як ч.1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, то суд вважає, що аліменти на неповнолітню дитину слід стягнути в розмірі половини прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 травня 2017 року складає 1426 грн. Тому розмір аліментів на дитину [PERSON] слід визначити в розмірі по 713 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Тому згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави.

Outcome: partial