overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

09 січня 2018 року позивач звернулась до суду до відповідача з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 28 жовтня 2011 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Купянську Купянського міськрайонного управління юстиції Харківській області за актовим записом № 287. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сімї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Майнового спору між ними немає. Згодом, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого судового збору в розмірі 704, 80 грн. Позивач в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, вимоги позову підтримує та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Корягіна». Відповідач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову визнає та просить їх задовольнити. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягаєзадоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 жовтня 2011 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Купянську Купянського міськрайонного управління юстиції Харківській області за актовим записом № 287 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сімя фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спір про місце проживання дитини та майновий спір відсутній, в звязку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також треба стягнути і судові витрати, які складаються з розміру сплаченого судового збору 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

09 січня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 19.05.2001 року вона разом з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів громадського стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що причиною розпаду сімї є те, що вона з відповідачем не знаходять спільної мови з більшості питань стосовно ведення сімейного бюджету, у відношеннях один до одного. Категорично заперечую проти примирення з відповідачем. Тому, посилаючись на вищевикладене, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не зявилася, але надала письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 19 травня 2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділ реєстрації актів громадянського стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області, (актовий запис № 49), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ФП № 046257. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження І-ФП № 086603. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, позивачка категорично заперечує примирення з відповідачем. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України). Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами розірванню. В силу ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

09 січня 2018 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 05.04.2014 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбно-сімейні стосунки між нею та відповідачем припинено з півроку тому, до чого призвела відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] до підготовчого судового засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала та просила вирішувати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] також до підготовчого судового засідання не прибув, надавши заяву про визнання пред'явленого позову у повному обсязі. Просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 05 квітня 2014 року, актовий запис № 103. У шлюбі мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених нею та документально підтверджених витрати з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст. 60 ЗУ «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

09 січня 2018 року позивачка звернулась в суд з позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем та зареєстрований 22 жовтня 2011 року Новенською селищною радою Кіровського району міста Кіровограда, актовий запис №98. Зазначає, що шлюбні стосунки припинені з причин відсутності взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. В підготовче судове засідання позивач надала заяву щодо розгляду справи без її участі, позов підтримала, строк на примирення просила не надавати. Відповідач до суду також подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.\~Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.\~ Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Судом встановлено, що сторонами у жовтні 2011 року було укладено шлюб, який зареєстровано Новенською селищною радою Кіровського району міста Кіровограда, актовий запис №98. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, примирятись не бажають. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спір про місце його проживання відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, намірів зберегти сім'ю у сторін немає, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

09 січня 2018 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідачка [PERSON], від участі у вихованні і утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоров'я і розвиток дитини. Поведінка та спосіб життя відповідачки негативно впливали на психічний стан малолітньої дитини, що загрожувало її життю та здоров'ю. В ході судового розгляду позивачка позов підтримала та направила заяву в якій зазначила, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутність, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідачка до суду не з'явилась. Третя особа, під час судового розгляду направила лист з якого видно, що з позовом погоджується. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважних причин протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Так, судом встановлено, що відповідачка [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]), яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], не працевлаштова є матір»ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина перебуває фактично на утриманні у позивачки. Відповідачка від участі у вихованні і утриманні дитини ухиляється, при цьому має постійне місце проживання, що підтверджується довідкою з місця проживання від 21.12.2017 року (а.с.10). Згідно письмових пояснень відповідачки вона не заперечує проти позбавлення батьківських прав (а.с.7). Відповідно до вищеназваних документів видно, що відповідачка маючи постійне проживання, але фактично вихованням дитини не займається. Суд вважає, що ці обставини шкідливо впливають на дитину. Відповідно до висновку районного органу опіки та піклування Овідіопольської РДА від 15.11.2018 року, суд вважає, доцільно позбавити відповідачку батьківських прав. Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. При поданні позову позивачка сплатила судовий збір в розмірі 640 грн., суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в повному обсягу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

09 січня 2018 р. ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 09.01.2018 р. повернуто вищезазначену справу для належного оформлення в частині вирішення питання щодо стягнення судових витрат. Сторони в судове засідання, призначене судом для усунення недоліків, визначених ухвалою від 09.01.2018 року, не з'явились, що не перешкоджає розгляду відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення внаслідок наступного. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати . Так, 01 грудня 2017 року ухвалено рішення Хмельницького міськрайонного суду за вище вказаним позовом, яким вирішено стягнути з [PERSON], і.к. [NUMBER], на користь [PERSON] відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 7000 грн. та 256, 20 грн. витрат на правову допомогу у цивільній справі. При ухваленні рішення, суд не вирішив питання відносно судових витрат, а саме судового збору. Відповідно до ч.1, ч.6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На момент подачі позову, позивач [PERSON] був звільнений від сплати судового збору, а саме державного мита та витрат на інформаційно технічне забезпечення, які у 2009 році становили державне мито 51 грн., а ітз 15 грн. При цьому, 07.09.2017 року позивачем було збільшено позовні вимоги, ціна позову всього на суму 56 603, 82 грн. Судовий збір, який підлягав би до сплати у 2017 р. становить 640 грн., однак позивача звільнено від сплати судового збору, а тому судові витрати слід стягнути із відповідача на користь держави пропорційно до задоволених вимог. А тому, враховуючи, що позов задоволено частково, судовий збір який підлягатиме до стягнення становитиме 73 грн. (судовий збір який підлягав до сплати становить 589 грн.( 640 грн. - 51 грн.) * 7000грн. /56 603, 82 грн.) Оскільки судом в рішенні не вирішено питання відносно судових витрат, тому відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON], і.к. [NUMBER], на користь держави судовий збір в сумі 73 грн. та ітз в сумі 2 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

09 січня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області 13 лютого 1993 року, запис № 10, посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними припиненні, вони спільного господарства не ведуть з грудня 2015 року, збереження сім'ї неможливе у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, втратою почуття любові та взаємоповаги. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату розгляду справи повідомлена відповідно до вимог ЦПК України. В надісланій на адресу суду заяві відповідачка позовні вимоги визнає повністю, просить розірвати шлюб. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, про надання строку для примирення клопотання не подали. Дані обставини підтверджуються даними паспортів сторін, свідоцтвом про одруження, довідкою про склад сім'ї позивача і не оспорюються сторонами. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась, їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. Судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

09 січня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 07 вересня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №531. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з грудня 2018 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У підготовче судове засідання позивач та відповідач не зявились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07 вересня 2002 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №531 (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.9). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved