Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

08.07.2015 року [PERSON]М та [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди внаслідок самовільного привласнення торгівельного місця. В обґрунтування заявлених вимог вказали, що вони за власні кошти побудували торгівельне місце № 189 на авторинку «Успіх», за місцем розташування м. Одеса, проспект Маршала Жукова, будинок 2-а. За рахунок власного капіталу вони забезпечили свою зайнятість та інших осіб. На торгівельному місці № 189 вони створили власний бізнес та є його добросовісними набувачами. За трудовим договором у якості реалізатора позивачі винайняли [PERSON], який нещодавно помер. До моменту смерті [PERSON], не погоджуючи цього питання із [PERSON] та [PERSON], уклав договір оренди торгівельного місця позивачів № 189 із [PERSON], яка незаконно його почала використовувати без згоди із позивачами, тим самим його привласнила. В теперішній час позивачі не можуть потрапити до свого торгівельного місця з вини відповідача. Товар позивачів протиправно реалізовується відповідачем. Ринкова вартість торгівельного місця складає 40000,00 доларів США, що в еквіваленті до курсу гривні дорівнює 890800 гривень. На обєкті торгівлі були також у наявності особисті речі позивачів: компютер і факс, меблі та інший торговий інвентар, загальна вартість якого 28 000 доларів США, що в еквіваленті гривні складає 1\~514 360 гривень. Позивачі вважають, що заявлений спір виник із правочину внаслідок укладення недійсної угоди від 05.01.2015 року №189, тому просять суд стягнути з відповідача [PERSON] завдану позивачам матеріальну шкоду у розмірі 1\~514 360 гривень, та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1218 грн. У судових засіданнях позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] підтримали позов та просили його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи СК «Успіх-Авто» [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та надала суду письмові пояснення (а.с.107-113), в яких зазначила, що загальними зборами засновників Споживчого кооперативу «Успіх-авто», оформлених протоколом № 1 від 22.08.2012 року, були прийняті рішення, зокрема, щодо створення споживчого кооперативу, визначення місцезнаходження споживчого кооперативу: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 2-а та формування статутного капіталу споживчого кооперативу за рахунок внесків до статутного капіталу торгівельних павільйонів, магазинів та частин вартості користування земельними ділянками (під магазинами та павільйонами), розташованими за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 2-а. [PERSON] рішення було прийнято відносно майна [PERSON], а саме торгівельного місця №189, площею 30 кв.м., 2001 року будівництва. 20.12.2012 року торгівельне місце №189, площею 30 кв.м., 2001 року будівництва було внесено до Статутного капіталу (пайового фонду) СК «Успіх Авто», про що видано свідоцтво, згідно із протоколом № 3/1 Загальних зборів членів СК «Успіх Авто». Будучи власником майна, [PERSON] розпорядився ним, зробивши внесок до Статутного капіталу СК «Успіх Авто». Право власності члена кооперативу підлягає захисту, у звязку з чим СК «Успіх Авто» як добровільне обєднання громадян визначає пріоритетним завданням в діяльності кооперативу. Представник третьої особи ТПФ «Успіх» ТОВ [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову та просила суд відмовити у його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення сторін та їй представників, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається із позовної заяви, позивачі наполягають на тому, що відповідачем [PERSON] спричинено їм майнова шкода, у звязку з чим, до вказаних правовідносин слід застосовувати нормативно-правові положення що регулюють питання відшкодування шкоди. У відповідності до ч.1. ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язки по доказуванню і поданню доказів покладаються на сторони (ч. 2, 3 ст.\~10, ч. 1,\~2\~ст.\~60 ЦПК України). Таким чином, під час розгляду справи про відшкодування шкоди підлягає встановленню наявність завданої шкоди, неправомірність дій особи, яка її завдала, безпосередній причинний зв'язок між такими діями і шкодою, вина зазначеної особи, за виключенням випадків прямо передбачених законодавством. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.86-87) нежитлові будівлі магазину з мийкою та адміністративно-побутовими приміщеннями, які розташовані за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Маршала Жукова, буд. 2а зареєстровані на праві власності за ТПФ «УСПІХ» ТОВ. 01.07.2015 року рішенням Господарського суду Одеської області визнано недійсним свідоцтво про право власності на нежитлові будівлі магазину з мийкою та адміністративно-побутовими приміщеннями серії САЕ №067095 від 12.07.2010 року. 15.09.2015 року постановою Одеського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Одеської області від 01.07.2015 року залишено без змін. Загальними зборами засновників Споживчого кооперативу «Успіх-авто», оформлених протоколом № 1 від 22.08.2012 року, були прийняті рішення, зокрема, щодо створення споживчого кооперативу, визначення місцезнаходження споживчого кооперативу: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 2-а та формування статутного капіталу споживчого кооперативу за рахунок внесків до статутного капіталу торгівельних павільйонів, магазинів та частин вартості користування земельними ділянками (під магазинами та павільйонами), розташованими за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 2-а, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с.106). 20.12.2012 року торгівельне місце №189, площею 30 кв.м., 2001 року будівництва було внесено до Статутного капіталу (пайового фонду) СК «Успіх Авто», про що видано свідоцтво, згідно із протоколом № 3/1 Загальних зборів членів СК «Успіх Авто», відповідно до якого торгівельний павільйон №189 дійсно належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.52). Відповідно договору про надання торгівельного місця в павільйоні №189 від 05.01.2015 року ЧП [PERSON] надав ЧП [PERSON] для здійснення торгових послуг 15 кв.м. в павільйоні №189 на території «Авторинку «Успіх» (а.с.11). У судовому засіданні позивачі зазначили, що [PERSON] шахрайськими діями заволоділа їх майном та перешкоджає позивачам потрапити до магазину, в наслідок чого вони не можуть перерахувати товар який завезено ними до торгівельного місця №189 для реалізації, вважають що товарів в магазині вже не має оскільки його викрадено. Доводячи протиправну поведінку відповідача [PERSON], позивачі посилались на те, що [PERSON], не погоджуючи питання з ними, уклав договір оренди торгівельного місця позивачів №189 із [PERSON], яка почала його використовувати без згоди із позивачами (а.с.11-14). На підтвердження заподіяння матеріальних збитків надали перелік запчастин, які на їх думку, мали знаходитись в торгівельному павільйоні № 189 (а.с.24-29). Однак суд не може визнати доводи позивачів обґрунтованими з огляд на наступне. Відповідно до статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди. За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Суд наголошує на тому, що суб'єктом відшкодування шкоди відповідно до вказаної статті є особа, яка її завдала. Крім цього, для застосування таких засобів відповідальності, як відшкодування шкоди в порядку ст. 1166 ЦК України необхідними є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками, вини. Разом з тим, відсутність хоча б одного із зазначених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення. При цьому, на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість, вина боржника у порушенні зобов'язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону чи іншого нормативного акту, або виявляється у невиконанні чи неналежному виконанні договірного зобов'язання, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні позивачі та їх представник зазначили, що неодноразово звертались до правоохоронних органів з приводу розкрадання [PERSON] їх майна, але на сьогоднішній день будь-якого вироку суду по кримінальним провадженням не ухвалювалось. Позивачами та їх представником у судовому засіданні не надано доказів знищення або пошкодження торгівельного місця та майна, яке знаходиться в ньому. З огляду на викладене, в ході розгляду справи позивачами не доведено елементи цивільного правопорушення, такі як наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. Також, суд наголошує на тому, що витяг з кримінального провадження 312015160480002523 (а.с.61) не доводить вину [PERSON] в привласненні нею торгівельного павільйону №189. Крім того, укладення договору оренди торгівельного місця №189 від 05.01.2015 року між ЧП [PERSON] та ЧП [PERSON] для здійснення торгових послуг не свідчить про незаконне знищення спірного торгівельного місця та майна, яке знаходиться в ньому. \~ Оскільки, позивач не ставить в своєму позові вимог про витребування майна з чужого володіння, а спричинення матеріальної шкоди позивачі не довели, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed