Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

09.10.2014р. голова правління КС «Львівська» Семенюк О.Є. звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 03.06.2013року між Кредитною спілкою «Львівська» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір за №2013-0727 на суму 5000 грн. зі сплатою 33,5% річних строком на 24 місяців з кінцевим терміном погашення не пізніше 03.06.2015р. Вказує, що з метою забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором 03.06.2013року між позивачем та відповідачкою [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого остання поручилася за належне виконання позичальником умов кредитного договору. Зазначає, що умови вищевказаного кредитного договору позичальником порушені, зобов'язання тривалий час не виконуються. Відповідачка [PERSON] заборгувала позивачу за вказаним кредитним договором кошти в сумі 10642 грн. 05 коп., а саме: 4347,53 грн. - залишок по тілу кредиту; 1760,49 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 2881,97 грн. - заборгованість по додаткових відсотках; 135,78 грн. - три проценти річних за період з 04.09.2013р. по 19.09.2014р.; 1516, 28 грн. - упущена вигода членів спілки за період з 04.09.2013р. по 19.09.2014р. З огляду на наведене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за вищевказаним Кредитним договором в розмірі 10 642 грн. 05 коп. та сплачені судові витрати. 11.11.2014р. представник позивача надіслав на адресу заяву про збільшення позовних вимог. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 10.11.2014р. в сумі 11 516 грн. 90 коп., а саме: 4347,53 грн. - залишок по тілу кредиту; 2070,17 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 3221,08 грн. - заборгованість по додаткових відсотках; 154,36 грн. - три проценти річних за період з 04.09.2013р. по 10.11.2014р.; 1723,76 грн. - упущена вигода членів спілки за період з 04.09.2013р. по 10.11.2014р., а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 11 516 грн. 90 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, а саме визнала такий в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотках за користування кредитом. Пояснила, що своєчасно не виконала грошового зобов'язання перед позивачем через важке матеріальне становище. Щодо решти позовних вимог заперечила, покликаючись на те, що 3221,08 грн. заборгованості по додаткових відсотках, 154,36 грн. як три проценти річних за період з 04.09.2013р. по 10.11.2014р. та 1723,76 грн. упущеної вигоди членів спілки за період з 04.09.2013р. по 10.11.2014р. позивач нарахував безпідставно. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, а надіслала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає частково, зокрема не визнає позовних вимог в частині нарахованих відсотків, а також просить розглянути справу за її відсутності. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 03.06.2013 року між Кредитною спілкою «Львівська» - позивачем у справі, та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір №2013-0727 «Стандарт - Кредит - Готівковий», відповідно до якого позивач як кредитодавець надав відповідачці як позичальнику кредит на стоматологічні послуги у розмірі 5000 гривень терміном до 03.06.2015р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 33,5 річних, а позичальник зобов'язався погашати кредит та сплачувати проценти за кредитним договором щомісячно згідно з графіком (п.4.3 кредитного договору). Відповідно до підп.5,6 п.3.1.1 Договору кредитодавець (Кредитна спілка «Львівська») мав право збільшити відсоткову ставку за кредитом (місячний платіж по %) до 50 відсотків річних від початкової суми кредиту, якщо позичальник не здійснив (протермінував) сплату по кредиту та відсотках протягом календарного місяця, визначеного графіком сплат, або вніс суму по тілу кредиту чи по відсотках меншу, ніж визначена в п.4.3, а також вимагати сплати додаткових відсотків за кожен протермінований день з розрахунку 0,15 відсотків річних на залишок по кредиту для покриття завданих витрат. Крім того, відповідно до ст.ст.546, 553 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Відтак з метою забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов'язань по кредитному договору між позивачем та відповідачкою [PERSON] 03.06.2013р. було укладено договір поруки. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, врегульовані ст.554 ЦК України. Зі змісту цієї норми вбачається, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Надавши суму кредиту позичальнику, позивач виконав умови укладеного кредитного договору №2013-0727 від 03.06.2013року, однак відповідачка [PERSON] всупереч умовам такого свої зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 10.11.2014року має заборгованість перед кредитною спілкою на загальну суму 9 638, 78 гривень, з яких: 4 347,53 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 2070,17 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3221,08 гривень - заборгованість по додаткових відсотках. На письмові вимоги кредитної спілки ні позичальник, ні поручитель, відповідачі по справі, не відреагували, на час розгляду справи в суді простроченої заборгованості по кредитному договору не погасили. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією кредитного договору №2013-0727 від 03.06.2013року; копією розрахунку заборгованості по кредиту та відсотках; копією договору поруки від 03.06.2013року; копією заяви-анкети на кредит від 27.05.2013р. та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 611, 625, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Отже, беручи до уваги те, що відповідачка [PERSON] не виконувала умови кредитного договору №2013-0727 від 03.06.2013року, у зв'язку з чим вважається такою, що прострочила виконання зобов'язання, а також те, що згідно зазначеного вище договору поруки поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, що відповідає вимогам ст.554 ЦК України, суд приходить до висновку про обгрунтованність та законність позовних вимог на предмет солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості на загальну суму 9 638, 78 гривень. Суд не приймає до уваги доводів відповідачів в частині їх незгоди з сумою заборгованості в частині стягнення з них нарахованих відсотків за користування кредитом, в тому числі додаткових відсотків, так як вважає їх безпідставними та нічим об'єктивно не підтвердженими. Іншими словами, відповідачі не довели тих обставин, на які покликаються в обґрунтування своїх заперечень на позов, а обов'язок й розміри сплати відповідачами відсотків за користування кредитом та випадки сплати додаткових відсотків були передбачені відповідно умовами вищевказаного кредитного договору, з якими відповідачі попередньо ознайомлені та повністю погодилися на такі умови. Також суд не бере до уваги і покликання відповідачів на їх важке матеріальне становище та відсутність доходів, оскільки згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Не довели відповідачі і тих обставин, що порушення зобов'язання сталось внаслідок випадку чи непереборної сили, а тому останні не підлягають звільненню від відповідальності за прострочення зобов'язання. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідачів 154,36 грн. як 3% річних від простроченої суми відповідно до ст.625 ЦК України, суд звертає увагу на те, що у відповідності до згаданої статті цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов'язання на підставі ст.625 ЦК України настає у разі, коли в договорі не зазначено іншого розміру процентів. Суд враховує ті обставини, що в кредитному договорі, укладеному між сторонами, встановлено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням позичальником сплати боргу та збільшено плату за користування кредитом до ставки у розмірі 50 % річних (підп.5 п.3.1.1 Договору) та вважає збільшений розмір ставки іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Отже, беручи до уваги те, що в розрахунках заборгованості та відсотків, що наявні в матеріалах справи, є покликання на те, що такий розрахунок проведений з розрахунку і 50 % річних, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині покладення на відповідачів відповідальності за порушення грошового зобов'язання відповідно до правил ст.625 ЦК України до задоволення не підлягають. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів 1723, 76 грн. як упущеної вигоди, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 22 ЦК України упущеною вигодою є ті втрати, яких фактично зазнала особа внаслідок порушення цивільного права та інтересу та при обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення достовірності (реальності) тих доходів, які потерпіла особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідачів суми упущеної вигоди у розмірі 1723, 76 грн., оскільки під час розгляду справи не було встановлено і позивач не навів, яких саме втрат фактично зазнала кредитна спілка внаслідок порушення цивільного права та інтересу, не було визначено достовірності (реальності) тих доходів, які позивач передбачав отримати за звичайних умов цивільного обороту. Доказів на підтвердження розміру неодержаних доходів (упущеної вигоди) суду не надано. Крім того, відповідно до ч.4 ст.623 ЦК України при визначенні недоодержаних доходів враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Однак позивачем не надано суду доказів у підтвердження вжиття таких заходів та такі відсутні в матеріалах справи, а подано лише нічим не обґрунтований розрахунок розміру упущеної вигоди, чого, як вважає суд, недостатньо. Також у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів в користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати щодо сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем при подачі позову до суду сплачено 243,6 грн. судового збору. Заявлено позов на загальну суму 11 516, 90 грн. та задоволено позовні вимоги на суму в розмірі 9 638, 78 грн., що становить 83, 69 % (9 638, 78 грн. : 11 516, 90 грн.) Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути 203 грн. 87 коп. (243,6 грн.х83,69%) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved