Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

07.11.2014 року представник [PERSON] звернувся з позовом про визнання припиненим договору поруки №210649 від 12.06.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки №210649 в якості забезпечення виконання умов про надання споживчого кредиту, укладеного між банком та [PERSON] Відповідач без відома позивача збільшив розмір процентної ставки за кредитом, встановив платежі за супутні послуги на користь третіх осіб, зокрема, страхування, послуги нотаріусів, державне мито, послуги за проведення оцінки предмету забезпечення, змінив графік погашення кредиту, що призвело до збільшення обсягу відповідальності позивача перед відповідачем, а тому вважає, що наявні підставі для задоволення позовних вимог. Представник позивача і третьої особи в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача повторно не з'явився в судове засідання, причин неявки суду не повідомив, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 12.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (далі - Банк) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту №1135895500 (а. с. 8 - 14), відповідно до п. 1.1 якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти в сумі 48 720,00 дол. США, що дорівнює 236 447,90 грн., а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених в договорі. Строк кредитування не пізніше 12.06.2029 року (п. 1.2.2 договору). За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,50 % річних. У якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним договором, 12.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (Кредитор) та [PERSON] (Поручитель) укладено договір поруки №210649 (а. с. 6 - 7). В силу п. 1.1 договору, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №11358955000 від 12.06.2008 року. Поручителю відомі всі умови основного договору. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, плату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій (п. 1.3 договору). Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п. 1.4 договору). Пунктом 2.1 договору поруки встановлено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. 10.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №1135895500 від 12.06.2008 року (а. с. 30 - 35), змінено графік погашення кредиту, внаслідок чого кредитні зобов'язання збільшилися на 193,33 долари США, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем. В матеріалах справи відсутні докази погодження з поручителем (позивачем) вказаних змін до основного договору, внаслідок чого збільшено обсяг відповідальності поручителя, позивач стверджує про відсутність такого погодження. Між сторонами виник спір у зв'язку із тим, що на думку позивача без його згоди збільшено обсяг його відповідальності, як поручителя за кредитним договором, у зв'язку зі зміною графіку платежів, збільшенням процентної ставки за кредитом, встановлення платежів за супутні послуги на користь третіх осіб. Частинами 1, 2 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доводи позивача про збільшенням процентної ставки за кредитом і встановлення платежів за супутні послуги на користь третіх осіб не підтверджені жодними доказами і є безпідставними. Проте, доводи про збільшення обсягу відповідальності поручителя за кредитним договором, у зв'язку зі зміною графіку платежів, заслуговують на увагу і підтверджені належними доказами, а саме: графіком платежів у першій редакції (а. с. 15-20), зміненим графіком платежів (а. с. 30-35) і наданим розрахунком позивача, з яких вбачається збільшення обсягу відповідальності поручителя на 193,33 долари США. Частиною 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5 передбачено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. У постанові Верховного Суду України (справа 6-73цс12 від 18.06.2012) висловлена правова позиція, яка є обов'язковою для всіх судів України згідно ст. 360-7 ЦПК України, відповідно якої до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Судом встановлено, що у зв'язку зі зміною графіку платежів відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя за кредитним договором, проте, на порушення п. 2.1. договору поруки, така зміна умови основного договору не погоджувалася з поручителем, а тому на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, наведеної вище правової позиції Верховного Суду України (справа 6-73цс12 від 18.06.2012) та роз'яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5 (п. 22), суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і необхідність його задоволення, договір поруки №210649 від 12.06.2008 року визнається припиненим.

Outcome: approved