Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

07 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя не склалося. З вересня 2012 року позивачка виїхала до Ізраілю, де проживає і до теперішнього часу. Більше чотирьох років сторони проживають окремо, між ними втрачені почуття любові і взаєморозуміння. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим і таким, що суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду через представника за довіреністю [PERSON] нотаріально посвідчену заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі та прохала розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позов визнав та прохав розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, 26 вересня 1992 року відділом ЗАЦС Шосткинського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 554, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на «Андрикова». Також судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки за час подружнього життя сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння. Сторони не бажають зберегти шлюб. З вересня 2012 року проживають окремо. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам один одного та інтересам дитини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач та відповідач не мають наміру зберігати шлюб і причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а тому шлюб між сторонами підлягає припиненню шляхом його розірвання. Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved