Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

08.11.2017 року позивачі звернулися до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначають, що [INFO] помер їх батько [PERSON], який ще за життя склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів дочкам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. На день його смерті заповіт не скасовано і не змінено. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається із: - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] -земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] Позивачі як спадкоємці за заповітом прийняли спадщину шляхом подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, проте оформити спадкові права на зазначений вище житловий будинок позивачі не можуть, в зв'язку із тим, що невірно зазначено прізвище спадкоємця в заповіті, а державний акт містить підчистки, і вирішення зазначеного питання підлягає в судовому порядку. 05.12.2017 року представником позивачів [PERSON] було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій останній просив до того ж суд встановити факт родинних відносин між [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання позивачі та їх представник не з'явились, представник позивачів надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся, надіслав до суду заяву, просив розгляд справи проводити без участі його представника. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] року у с. Білка Радомишльського району Житомирської області, у Свідоцтві про народження від 02.01.1964 року серії [NUMBER] її батьками вказані: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.10). Позивач [PERSON] народилась [INFO] року у с. Білка Радомишльського району Житомирської області, у Свідоцтві про народження від 06.02.1959 року серії [NUMBER] її батьками вказані: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.11,12). 04.10.2010 року батько позивачів [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповідає в рівних долях дочкам [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Заповіт складено, посвідчено секретарем Кримоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області Ясиненко Р.Р. та зареєстровано в реєстрі за № 39. Під час друку тексту вказаного заповіту в ньому було допущено помилку, а саме невірно зазначено прізвище спадкоємця, в заповіті вказано «[PERSON]», а згідно паспорту вірним написанням прізвища дочки спадкодавця є «[PERSON]». [PERSON] помер [INFO] у віці 74 років у с. Таборище Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 19.07.2011 року серії [NUMBER] (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 08.05.2007 року, виданого на підставі рішення Кримоцької сільської ради від 10.11.2006 року за № 28(а.с.15-17,18,19); -земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.21). Спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивачі шляхом подачі до нотаріуса заяв про прийняття спадщини, що підтверджує відповідь приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу Мельниченко Н.М. від 10.11.2017 року № 479/02-14 (а.с.34). Згідно повідомлення за № 517/02-14 від 05.12.2017 року приватного нотаріусу Радомишльського районного нотаріального округу Мельниченко Н.М., позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] не відповідає вимогам законодавства, а саме містить підчистки. Окрім того, під час друку тексту заповіту від 04.10.2010 року в ньому було допущено помилку, а саме невірно зазначено прізвище спадкоємця, в заповіті вказано «[PERSON]» замість «[PERSON]». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо . Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивачів на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved