Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

09.07.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому позивач просить суд: - визнати виконавчий напис № 7471, вчинений 18.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 631320776 від 19.12.2019 року у розмірі 37064,92 грн та витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 650,00 грн; - судові витрати покласти на відповідача. І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що дійсно ще у 2019 році, у зв`язку з хворобою близьких родичів у неї виникла потреба у коштах на їх лікування, тому вона вимушена була взяти кошти у кредит та уклала кредитний договір з АТ «Альфа-Банк», отримала у кредит грошові кошти на картку у розмірі близько 20000,00 грн з лімітом кредитної лінії 200000,00 грн. Однак, точної суми позивач не пам`ятає, бо документи були нею втрачені. Як пояснила позивач, вона виплачувала кредит згідно з графіком погашення кредиту та з березня 2020 року виконувала погашення кредиту не у повному обсязі, у зв`язку з карантинними обмеженнями. Також, як зазначила позивач, існують розбіжності щодо визначення точної суми її заборгованості перед АТ «Альфа-Банк». Тому позивач вважає, що спірний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушеннями вимог чинного законодавства України. Крім того, позивач стверджує, що на час вчинення спірного виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором. У судовому засіданні представник позивача зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Як зазначила представник позивача, за відомостями із спірного виконавчого напису, позивач має кредитну заборгованість перед відповідачем у розмірі 37064,92 грн. Представник позивача пояснила, що позивач отримала кредитні кошти за кредитним договором, працювала та погашала суму кредиту. Проте в ході карантину позивач звільнилась з роботи та мала певні фінансові проблеми, з огляду на що, у неї і утворилась кредитна заборгованість. Водночас між сторонами є спір щодо розміру заборгованості. При цьому позивач зверталась до відповідача з заявами про уточнення суми кредитної заборгованості, проте так і не отримала відповіді. Відповідач у встановлений судом строк надав суду відзив на позовну заяву, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, від 22.09.2021 року у вигляді правового обґрунтування щодо відмови у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень проти задоволення позовних вимог відповідач зазначив, що 19.12.2019 року згідно з офертою на укладення угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії, позивач [PERSON] запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Позивач самостійно звернулась з пропозицією відкрити на його ім`я поточний рахунок та видати міжнародну платіжну карту строком на 3 роки з лімітом 200000,00 грн, за умови оплатності. Банк прийняв пропозицію позивача, згідно з акцептом. У зв`язку з невиконанням позивачем належним чином своїх обов`язків за кредитним договором та наявності у неї заборгованості, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною було вчинено спірний виконавчий напис. За поясненнями відповідача, факти, які підтверджують відсутність боргу або невідповідність суми боргу у матеріалах справи відсутні. Позивачем не було надано суду жодних розрахунків, які б підтверджували спірність суми заборгованості за оспорюваним виконавчим написом. Також, як зазначив відповідач, предметом спору у справі є не дійсний розмір боргу позивача перед кредитором або відсутність такого, а дотримання нотаріусом діючого законодавства України при вчиненні виконавчого напису. На думку відповідача, такі порушення не можуть бути підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. При цьому банком були надані нотаріусу всі необхідні документи, визначені Переліком документів, затверджених Кабінетом Міністрів України, які підтверджують наявний розмір заборгованості позивача. Отже, АТ «Альфа-Банк» правомірно та без порушень законодавства України, умов кредитного договору, звернулось до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, надало всі встановлені чинним законодавством України документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. З огляду на викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . У судовому засіданні представнику позивача було повідомлено про надходження на адресу суду відзиву на позову у вигляді правового обґрунтування щодо відмови у задоволенні позовних вимог від 22.09.2021 року, надано час для ознайомлення з ним. Вона зазначила, що не отримувала вказаний відзив на позов, проте не заперечувала проти його долучення до матеріалів справи та врахування під час вирішення справи як заяви по суті спору. Третя особа у встановлений судом строк не подала до суду письмових пояснень по суті спору. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 16.06.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни належним чином завірені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис 18.02.2021 року. У судове засідання, призначене на 02.12.2021 року представник відповідача не з`явився, проте 05.11.2021 року подавав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа у судове засідання 02.12.2021 року також не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце проведення судового засідання, причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши думку представника позивача, на підставі ст.ст. 128, 211, 223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності представника відповідача та третьої особи. У судовому засіданні з розгляду справи по суті спору судом були заслухані пояснення представника позивача по суті спору, досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи, заслухано заключне слово представника позивача. У судовому засіданні 02.12.2021 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, що містяться в матеріалах справи. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.12.2019 року [PERSON] (клієнт) було підписано оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №\~631320776, якою запропоновано АТ «Альфа-Банк» (банк) укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між [PERSON] та банком. За умовами оферти клієнтом було запропоновано банку відкрити їй поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні, ліміт у кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн. Банк 19.12.2019 року акцептував пропозицію клієнта [PERSON] на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Це підтверджується анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» (договір) (а.с.16, 17). 18.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором №\~631320776 від 19.12.2019 року, укладеним з Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (стягувач), на заборгованість за кредитним договором №\~631320776 від 19.12.2019 року; строк платежу за кредитним договором №\~631320776 від 19.12.2019 року настав, боржником допущено прострочення платежів; стягнення заборгованості проводиться за період з 19.08.2020 року по 04.01.2021 року; загальна сума заборгованості складає 37714,92 грн (а.с.14). 31.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексієм Анатолійовичем було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження, ВП № 65005958, щодо примусового виконання виконавчого напису № 7471, виданого 18.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором №\~631320776 від 19.12.2019 року, укладеним з Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (стягувач), загальна сума заборгованості складає 37714,92 грн (а.с.33-34). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 7471, вчинений 18.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 631320776 від 19.12.2019 року у розмірі 37064,92 грн, та витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 650,00 грн. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2\~Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3\~Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172\~(далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому\~стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06.05.2020 року, справа № 320/7932/16-ц, Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, у подібних правовідносинах, а також Верховного Суду України, викладеною в постанові від 05.07.2017 року, справа № 6-887цс17, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», що для нотаріуса підтверджується формальними ознаками: наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року, справа № 310/9293/15-ц, зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.\~Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частин 5, 6 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Частинами 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі дока зам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У ході судового розгляду справи судом було встановлено, що відповідач не довів того факту, що на момент вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису позивач мав безспірну кредитну заборгованість саме такого розміру, який зазначений у виконавчому написі станом на час його вчинення. Крім того, спірний виконавчий напис вчинено на підставі копії кредитного договору, який не є нотаріально посвідченим. З-поміж іншого, твердження відповідача спростовуються також тим, що з матеріалів справи не видно, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від позивача як боржника первинні бухгалтерські документи щодо погашення ним кредиту (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), враховуючи, що позивач заперечує розмір заборгованості, вказаний у спірному виконавчому написі за період з 19.08.2020 року по 04.01.2021 року. Також з наявних в матеріалах справи письмових доказів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису заборгованість позивача була саме такого розміру, який зазначений у виконавчому написі. При цьому відповідачем не було доведено факту направлення на адресу позивача та отримання ним вимоги відповідача про сплату наявної кредитної заборгованості, надання її нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Отже, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача та відповідач не довів суду безспірність розміру кредитної заборгованості, зазначеної нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі. Своєю чергою, позивач звернувся до суду після вчинення виконавчого напису нотаріуса та заперечує наявність боргу у вказаному у ньому розмірі. Це є достатньою правовою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.ст.\~133, 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги [PERSON] задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн за подання позовної заяви.

Outcome: approved