Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

08.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання за ним майнового права - права на оформлення у власність (право на приватизацію) земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], без погодження її меж із суміжним землекористувачем - співвідповідачем [PERSON] В обґрунтування позову зазначив, що відповідач - Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради відмовляється від погодження проекту землеустрою щодо відведення йому у власність зазначеної вище земельної ділянки без погодження меж із фактичним суміжним землекористувачем - співвідповідачем [PERSON], який безпідставно ухиляється від підписання акту погодження меж земельної ділянки. Таким чином, відповідачі перешкоджають йому в реалізації права на приватизацію земельної ділянки. У судовому засідання представники позивача заявлені вимоги підтримали і наполягали на їх задоволенні. Співвідповідач та його представник позов не визнали. Вони вважають, що позивач не має право на приватизацію земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], в зв'язку з тим, що вона входить до складу іншої земельної ділянки площею 1250 м2, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка перебуває в постійному користуванні співвідповідача. Представники відповідача і третіх осіб не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Треті особи про причини неявки їхніх представників не повідомили. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Чернігівської міської ради від 31.08.2012 року позивачу надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0.0488 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] (далі - земельна ділянка). Після розробки проекту землеустрою позивач подав його для погодження відповідачеві. Втім, листом від 15.04.2014 року останній повідомив позивача про неможливість погодження проекту землеустрою з тих підстав, що в доданому до нього акті встановлення та погодження меж земельної ділянки відсутній підпис співвідповідача як суміжного землекористувача. Позивач стверджує, що ухилення співвідповідача від підписання акта встановлення та погодження меж земельної ділянки та пов'язана з цим відмова відповідача в погодженні проекту землеустрою, в сукупності позбавляють його майнового права - права на оформлення у власність (право на приватизацію) земельної ділянки, і змусило звертатися до суду з позовом з метою його захисту. Відповідно до положень частин шостої, сьомої, восьмої, десятої статті 118 Земельного кодексу України (далі - Кодекс) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Статтею 1861 Кодексу встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Зазначений орган зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Наведені норми Кодексу не передбачають можливість відмови в погодженні проекту землеустрою у зв'язку з ухиленням суміжного землекористувача від підписання акта встановлення та погодження меж земельної ділянки. Крім того, як убачається з цього акту (а.с. 40), співвідповідач [PERSON] не є суміжним землекористувачем позивача, оскільки спірна і суміжна ділянки (№ [NUMBER] і №[NUMBER]) належать до земель запасу. Вказаний висновок підтверджується й судовими рішеннями Апеляційного суду Чернігівської області від 18.12.2013 року та від 30.01.2014 року (а.с. 12 - 19), якими встановлено, що співвідповідач [PERSON] не довів свого права користування земельною ділянкою площею 1250 м2, розташованою за адресою: [ADDRESS], до складу якої входить й спірна земельна ділянка, в зв'язку із закінченням строку дії договору користування нею 11.08.2002 року, який укладався з попереднім землекористувачем 11.08.1947 року строком на 55 років, і не оформленням співвідповідачем прав на земельну ділянку. В силу статті 12 Кодексу розпорядження землями територіальних громад належить до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад. У даному випадку, право розпорядження спірною земельною ділянкою належить до компетенції Чернігівської міської ради, а не відповідачів. Заявлена позивачем вимога про визнання за ним права на приватизацію земельної ділянки кореспондує обов'язку Чернігівської міської ради передати земельну ділянку у власність позивача. Проте зазначена особа до участі в справі в якості відповідача не залучалася. Таким чином, позивачем заявлено вимогу до неналежних відповідачів, які не є розпорядниками земель територіальної громади міста Чернігова, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні позову. Утім, зазначене не позбавляє позивача можливості оскарження відмови відповідача в погодженні проекту землеустрою без відповідної згоди співвідповідача порядку адміністративного судочинства, якщо він вважає, що така відмова може негативно вплинути на ухвалення Чернігівською міською радою рішення щодо передачі йому земельної ділянки у власність у порядку приватизації.

Outcome: dismissed