Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

08.11.2016 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, який неодноразово уточнював, та в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить: - визнати недійсним розпорядження органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №10663 від 19 травня 2014 року; - визнати недійсним Свідоцтво про право власності на житло від 19 травня 2014 року, видане на двокімнатну квартиру [ADDRESS]; - скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; - скасувати договір дарування квартири [ADDRESS] серія та номер: 1100, від 04.08.2016 року посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Тетяною Юріївною; - зняти з реєстраційного обліку та виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Свої позов [PERSON] обґрунтовує тим, що 27 травня 2009 року виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради на ім'я [PERSON], як працівнику виконавчого комітету, на склад сім'ї - [PERSON] (чоловік) та [PERSON] (син), було видано ордер № 943 серія НФ на двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 62,7 кв.м., житловою площею -26,9 кв.м. 09.06.2009 року [PERSON] спільно з [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у вищезазначеній квартирі. На момент отримання ордеру на вищезазначену квартиру позивач та [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі, якій було розірвано рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.02.2011 року. Позивач також зазначає, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2013 року, позов [PERSON] до [PERSON] про виселення, зняття з реєстраційного обліку та відшкодування майнової шкоди задоволено. Виселено [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення та знято його з реєстраційного обліку за цією адресою. Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.04.2014 року скасовано рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2013 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.11.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.02.2016 року та ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09.06.2016 року, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що стратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, виселення та стягнення майнової шкоди. [PERSON] вважає порушеним своє право на приватизацію спірної квартири, яка відбулась без його згоди, та на підставі наведеного просить суд задовольнити її позов. В судовому [PERSON] доводи заяви підтримав, наполягав на задоволенні позову у повному обсязі. Представник органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, просила відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, просила відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, просила відмовити у його задоволенні. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні просила суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову, мотивуючи тим,що у разі його задоволенні будуть порушені права малолітніх дітей. В судовому засіданні [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] Представник органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради в судовому засіданні поклалася на розсуд суду при вирішенні питання щодо задоволення позову [PERSON] та зустрічного позову. Представник КП «Білгород-Дністровське МБТІ» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Приватний нотаріус Чухрай Т.Ю. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Щодо позовних вимог стосовно визнання недійсним розпорядження органу приватизації; визнання недійсним Свідоцтва про право власності на житло; скасування державної реєстрації права власності за [PERSON];скасування договору дарування квартири. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінню, яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, яким передбачено процедуру такої передачі. Відповідно до п. 4 цього Положення Передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника. Відповідно до вимог ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Судом встановлено, що: 27 травня 2009 року виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради на ім'я [PERSON], як працівнику виконавчого комітету, на склад сім'ї - [PERSON] (чоловік) та [PERSON] (син), було видано ордер № 943 серія НФ на двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 62,7 кв.м., житловою площею -26,9 кв.м. (а.с. 7, 78) З 09.06.2009 року позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 6) Таким чином, на момент отримання ордеру на спірну квартиру та на час реєстрації позивача у ній, [PERSON] та [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі, якій було розірвано рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.02.2011 року. (а.с. 8) Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2013 року, позов [PERSON] до [PERSON] про виселення, зняття з реєстраційного обліку та відшкодування майнової шкоди задоволено. Виселено [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення та знято його з реєстраційного обліку за цією адресою. (а.с. 140-141, 145-147) Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.04.2014 року скасовано рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2013 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 9) 19 травня 2014 року розпорядженням органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №10663, задоволено заяву [PERSON] на приватизацію квартири [ADDRESS], передано у приватну власність останньої вказану квартиру. (а.с. 89) На підставі розпорядження органу приватизації, [PERSON] оформлено право власності на квартиру [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 19 травня 2014 року, а також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний №22732543. (а.с. 13, 90) Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.11.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.02.2016 року та ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09.06.2016 року, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що стратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, виселення та стягнення майнової шкоди. (а.с. 44-45, 119-132) Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна, на підставі договору дарування квартири від 04.08.2016 року, серія та номер: 1100, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 217-217) Під час розгляду справи встановлено, що на момент отримання ордеру на спірну квартиру та на час реєстрації позивача у ній, [PERSON] та [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі, рішення суду, на підставі якого позивача було визнано таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] на даний час скасовано, отже письмова згода [PERSON],була обов'язковою при передачі спірної квартири у власність. Таким чином суд вважає, порушеним право позивача на приватизацію квартири [ADDRESS], у зв'язку з чим розпорядження органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №10663 від 19 травня 2014 року та Свідоцтво про право власності на житло від 19 травня 2014 року, видане на двокімнатну квартиру [ADDRESS] підлягають визнанню не дійсними, а право власності за [PERSON] на вищезазначену квартиру скасуванню. Крім того, оскільки на момент вчинення договору дарування квартири від 04.08.2016 року, серія та номер: 1100, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., відповідач [PERSON] не мала правових підстав на його здійснення, зазначений договір також підлягає скасуванню. Аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині вимог щодо визнання недійсним розпорядження органу приватизації, визнання недійсним Свідоцтва про право власності на житло, скасування державної реєстрації права власності за [PERSON],скасування договору дарування квартири підлягає задоволенн. Щодо позовних вимог стосовно зняття з реєстраційного обліку та виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Разом із тим відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідачем [PERSON] в судовому засіданні було надано витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до яких, на підставі договору дарування квартири від 25.07.2017 року, серія та номер: 2760 власниками квартири [ADDRESS] в рівних частках є малолітні: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 242-244) Таким чином власниками квартири [ADDRESS] на даний час є не [PERSON], до якої з вимогами про зняття з реєстрації та виселення звернувся позивач, а її малолітні діти. У свою чергу, позовні вимоги до [PERSON], [PERSON], [PERSON], які на теперішній час є власниками спірного майна, позивачем не пред'являлися, позов у цій частині [PERSON] не уточнював. Враховуючи те, що за загальним правилом місцем проживання неповнолітньої особи є місце проживання її батьків, на думку суду, мати не може бути примусово виселена з житла, власниками якого є її малолітні діти та у якій вони проживають, крім того, виселення особи з житла без надання іншого жилого приміщення є крайньою мірою, отже передбачені законом підстави для виселення [PERSON] зі спірної квартири відсутні. На підставі наведеного, суд дійшов до висновку, про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог в частині зняття з реєстраційного обліку та виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS].

Outcome: partial