Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

07 травня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення пені за заборгованістю по аліментах, що становить 38938,70 грн., а також витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Березнегуватським районним судом Миколаївської області 25.07.2016 року ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/2 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з червня 2016 року і до досягнення повноліття. Вказує, що заборгованість за аліментами становить 38938,70 грн. Зазначає, що на даний час сума пені за заборгованості по аліментах становить 96206,60 грн. разом з тим, просить стягнути 38938,70 грн, у відповідності до ч.1 ст.196 СК України, оскільки розмір пені не може перевищувати 100 відсотків загальної заборгованості. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили стягнути 38938,70 грн пені за заборгованості по аліментах та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн. Представник відповідача часткового погодилась з позовними вимогами в частині стягнення 38938,70 грн пені за заборгованості по аліментах, вказану суму не оспорювала, однак не погодилась з сумою витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. Вважає, що вказана сума є занадто завищеною, не підтверджується доказами по справі, а тому просить її зменшити до 1000 грн. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Березнегуватським районним судом Миколаївської області 25.07.2016 року ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 21 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.19). Крім того, на виконанні Березнегуватського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №470/412/16-ц, виданого 25.07.2016 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області (а.с.18). З розрахунку заборгованості по аліментам, виданого Березнегуватського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 16.04.2021 року за № 3011, заборгованість відповідача по аліментам за період з червня 2016 року по березень 2021 року, та становить 38938,70 грн. (а.с.7-8). З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем сплачувались не регулярно, що відповідно до ст. 196 СК України, дає підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Частиною 1 статті 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення пені у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому, за змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Суд при розгляді справи враховує правову позицію викладену у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) про те, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Так, позивачем в позовній заяві проведено розрахунок пені, за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідно до розрахунку позивача, пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з червня 2019 року по лютий 2021 року, становить 96206,60 грн. Надані позивачем розрахунки представником відповідача фактично не оспорювались, оскільки сума заборгованості за пенею не може перевищувати заборгованості по аліментах, та вона впливає на суму стягнення. З сумою заборгованості по аліментах погодилась. За таких обставин, суд погоджується з позицією позивача про те, що згідно вимог ч.1ст. 196 СК України, розмір пені не може перевищувати 100% заборгованості по аліментах, тому вважає, що сума пені за прострочення сплати аліментів повинна бути стягнута з відповідача, у розмірі 38938,70 грн., що не перевищує 100 % суми заборгованості по аліментах. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за заборгованістю по аліментах. При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: договір про надання послуг з правничої допомоги від 26.04.2021 року №1/26-04/21; акт виконаних робіт від 01.05.2021 року з описом послуг з професійної правничої допомоги та опис послуг, квитанції на суму 6000 грн. Згідно Договору про надання правової допомоги від від 26.04.2021 року, укладеного позивачем з її представником, адвокат приймає на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта, надавати усі види правової допомоги, а клієнт зобов`язаний оплатити всі види правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору. Пунктом 5.1 передбачено розмір гонорару за годину фактично відпрацьованого часу, що складає 2000 грн. Опис послуг з професійної правничої допомоги представник позивач вказав в акті приймання-передачі наданих послуг від 01.05.2021 року, в якому вказано: консультація, укладення договору про надання правової допомоги, складання позовної заяви, розрахунку пені та надання додатків до позову - вартість 6000 грн. Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідача на її користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. Однак, квитанції щодо сплати позивачем адвокату залишку суми в розмірі 4000 грн., або доказів надання адвокатом будь-яких інших послуг, до суду не надано, заяву про надання таких доказів сторона позивача до закінчення судових дебатів не робила. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, яке не є складною, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було складено лише позовну заяву та прийнято участь у одному судовому засіданні, яке не було тривалим у часі, тобто витрачено порівняно невеликий проміжок часу відповідних робіт (надання послуг), суд вважає, що розмір гонорару в 10000 грн. є необґрунтованим та явно завищеним. Крім того, укладення договору про надання правової допомоги не входить до послуг наданих адвокатом для захисту інтересів клієнта. Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми витрат відповідача на правничу допомогу до 4000 грн., що буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому заява представника позивача підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved