Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

07 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що 18 червня 2008 року зареєструвала шлюб із [PERSON] За декілька місяців до цього відповідач за її згодою зареєструвався і почав проживати у її будинку на [ADDRESS]. З вересня 2014 року із [PERSON] припинили спільне проживання, оскільки останній забрав свої речі і переїхав на постійне проживання до своїх батьків в с. Черниш Маневицького району. 14 лютого 2017 року шлюб із відповідачем було розірвано. На її неодноразові звернення про припинення реєстрації в належному їй житловому будинку, відповідач в добровільному порядку це робити відмовляється. У зв'язку з викладеним, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення на [ADDRESS] внаслідок відсутності у ньому понад один рік. Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та пояснила, що відповідач не проживає у належному їй будинку понад три роки, а тому вважається таким, що втратив право користування ним. Просить позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду шляхом публікації в пресі оголошення про його виклик, на розгляд справи не з'явився, причин неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Судом установлено, стверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності (а.с. 7), що [PERSON] є власником житлового будинку на [ADDRESS], а згідно будинкової книги (а.с. а.с. 8-10), вона зареєстрована та проживає у ньому. За цією ж адресою 18 березня 2008 року зареєстроване місце проживання [PERSON]. Даний факт підтверджується копією аркушів з вищезгаданої будинкової книги та довідкою Личинівської сільської ради Камінь-Каширського району № 871 від 31 жовтня 2017 року (а.с. 11) згідно якої [PERSON] зареєстрований, але не проживає у вказаному будинку з 20 вересня 2014 року. В силу ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, [PERSON], як член сім'ї власника житлового будинку [PERSON], будучи відсутнім за місцем реєстрації більше одного року, тобто понад установлені ст. 71 ЖК України та ст. 405 ЦК України строки, втратив право користування жилим приміщенням, що по [ADDRESS]. В судовому засіданні доведено відсутність [PERSON] протягом шести місяців за місцем його реєстрації, тобто в будинку [PERSON] Підстав збереження за відповідачем жилого приміщення, що згідно ст. 163 ЖК України передбачені п.п.1, 5 ч.3 і ч.4 ст.71 цього ж Кодексу, судом не знайдено. Не відомо суду і про будь-яку домовленість між сторонами, що надає право користуватись житловим приміщенням позивача [PERSON] за відсутності у ньому останнього. Задовольняючи позов, суд, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягує із відповідача в користь держави судовий збір, оскільки позивач від сплати такого звільнена на підставі ст. 5 ч. 1 п. 9 Закону України «Про судовий збір» як інвалід ІІ групи (а.с. 1). Враховуючи, що ставка судового збору за подачу позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 1600 грн., розмір судового збору буде складати 640 грн.

Outcome: approved