Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

07.11.2018 р. до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням. На обґрунтування вимог позивачі посилаються на те, що їи на праві приватної власності по Ѕ частині належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до акту від 31.10.2018 р. про фактичне місце проживання виданого КСН «Квітковий» за адресою: [ADDRESS] зареєстрований та фактично мешкає [PERSON] У звязку з тим, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі, просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 2 у будинку № 33 по вулиці Карасівській у місті Маріуполі Донецькі області. 14.11.2018 р. Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області направлено запит щодо реєстрації місця проживання відповідача. 28.11.2018 р. на адресу суду надійшла відповідь Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, відповідно до якої [PERSON] з 20.07.2012 р. зареєстрований за адресою: [INFO]. 05.12.2018 р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області позов залишений без руху. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 08.01.2019 р. відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду. Позивачі надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримали, наполягали на задоволенні позовних вимог, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином.\~\~Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив до суду не надходив, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України.\~\~ Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3231884, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності по Ѕ частці [PERSON], [PERSON]. Відповідно до інформації Центру надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 31.10.2018 р. № 57-126-661, за адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Згідно з актом від 31.10.2018 р. про фактичне місце проживання виданого КСН «Квітковий» за адресою: [ADDRESS] зареєстрований та фактично мешкає [PERSON], [INFO] Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 391 ЦК України одним із засобів захисту права власності є усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що оскільки відповідач більше року не проживає у спірній квартирі, останній добровільно не припиняє своєї реєстрації, тим самим порушує право позивачів користуватись та розпоряджатись майном на свій власний розсуд, тому вважає, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову. На підставі ч.1 ст. 319, ст. 391 ЦК України, ст.ст. 150, 163 ЖК Української РСР,

Outcome: approved