Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

08.01.2019 року позивач Державний вищий навчальний заклад «Херсонський державний аграрний університет» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідачки суму вихідної допомоги сплаченої при звільненні у розмірі 6635,40 грн. та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач [PERSON] працювала на посаді доцента кафедри прикладної математики та економічної кібернетики. Наказом від 26.06.2017 року № 343/3 з 28.08.2017 року змінено розмір ставок ряду працівників навчального закладу, в тому числі і ставки відповідачки з 1,0 до 0,15. Внаслідок відмови від продовження роботи із зміною істотних умов праці, наказом від 15.08.2017 року № 446/3 відповідача звільнено з роботи за п. 6\~ст. 36 КЗпП України\~з 28.08.2017 року. Наказом ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» від 04.04.2018 року №225/3 відповідачку поновлено на роботі з 28.08.2017 року. Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 20.09.2018 р. зазначене рішення суду залишено без змін. Посилаючись на положення\~статті 1212 ЦК України\~просив задовольнити позов. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб. Відповідачем 13.03.2019 р. подано відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із його необґрунтованістю через добровільність здійснення відповідачем виплат. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 березня 2019 року суд вирішив призначити справу до розгляду з викликом сторін на підставі ч.5 ст. 279 ЦПК України. 06.06.2019 року від відповідача надійшли додаткові пояснення щодо позовних вимог, відповідно до яких вихідна допомога не входить до фонду заробітної плати. 28.02.2020 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 28.02.2020 року від представника відповідача адвоката Білецького О.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчив зміст позовних вимог та заперечень на позов, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Наказом Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» №446/3 від 15.08.2017 року (п.1.10) [PERSON] , доцента кафедри економіки підприємства ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» прикладної математики та економічної кібернетики на 1,0 ставки звільнено з 28.08.2017 року у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці за п.6\~ст. 36 КЗпП України\~(арк. справи 10). При звільненні [PERSON] нараховано до виплати вихідну допомогу в розмірі 6635,40 грн. (арк. справи 11). Наказом Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» № 225/3 від 04.04.2018 року [PERSON] поновлено на роботі на посаді доцента кафедри прикладної математики та економічної кібернетики з 28.10.2018 року (арк. справи 12). [PERSON] надсилалися претензії про повернення вихідної допомоги № 1 від 24.04.2018 р. (арк. справи 13), № 2 від 27.11.2018 р. (арк. справи 14), № 13 від 06.12.208 р. (арк. справи 15), № 4 від 20.12.2018р. (арк. справи 16). Згідно п. 6\~ст. 36 КЗпП\~підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Статтею 44 КЗпП України\~визначено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті\~36\~та пунктах 1, 2 і 6 статті\~40\~цього\~Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Відповідно\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга). Отже, зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. Статтею 1215 ЦК України, визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; Відповідно до положень пункту 3.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої\~Наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року № 5, не відноситься до заробітної плати і платежів, що прирівнюються до неї, однак є допомогою, а отже на неї поширюються дія пункту 1 частини першої\~статті 1215 ЦК України. За таких обставин грошова сума виплаченої вихідної допомогине підлягає поверненню, якщо особа, яка її сплатила, не доведе, що виплата була здійснена внаслідок рахункової помилки з її боку або недобросовісності з боку набувача. При цьому, добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету. Недобросовісність [PERSON] не встановлено. Доказів рахункової помилки суду не надано. Таким чином, враховуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд вважає, що сума вихідної допомоги у розмірі 6635,40 грн., яка сплачена [PERSON] при звільненні та сума процентів за її користування поверненню позивачу не підлягає, оскільки позивачем не доведено, що виплата була здійснена внаслідок рахункової помилки або недобросовісності з боку відповідачки. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, який викладений у постанові від 20.02.2019 року по справі № 174/406/16-ц провадження № 61-3287 зпв 18 Суд, застосовуючи положення ч.4 ст. 263 ЦПК України щодо враховування висновків Верховного Суду при виборі та застосування норм права до спірних правовідносин, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. За приписами ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору через відмову у задоволенні позову покладаються на позивача. Про наявність інших судових витрат сторонами не заявлено. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Рішення в повному обсязі складено у нарадчій кімнаті 28 лютого 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed