Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

08 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на те, що 20.03.2001 року вона отримала Державний акт на право приватної власності на землю, який на сьогодні нею втрачений при зміні місця проживання. В даний час заявником проводиться збір необхідних документів для проведення державної реєстрації її права власності на земельну ділянку та отримання свідоцтва про справо власності на нерухоме майно - земельну ділянку, але в процесі цього їй стало відомо про те, що її ім'я, зазначене в паспорті не співпадає з іменем, зазначеним у Державному акті на право приватної власності на землю, копію якого, посвідчену в установленому законом порядку, вона отримала у відділі Держземагентства у Софіївському районі, де зберігається другий примірник Державного акта на право приватної власності на землю, виписаний на її ім'я. Для того, щоб зареєструвати своє право власності на земельну ділянку в реєстраційній службі заявнику потрібно отримати у відділі Держземагентства витяг із ДЗК, але отримати такий витяг неможливо, так як у відділі Держземагентства їй повідомили, що через невідповідність її імені, зазначено в паспорті, з іменем, зазначеним в копії Державного акта на право приватної власності на землю, посвідченій належним чином, що має силу оригіналу, видати витяг з Державного земельного кадастру неможливо, так як документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а тому заявник змушена звернутися до суду із даною заявою. Заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримує, на задоволенні заяви наполягає, просить розглянути справу за її відсутності про що надала відповідну заяву. Заінтересована особа - відділ Держземагентства в Софіївському районі Дніпропетровської області проти заяви не заперечують, просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, про що надали відповідну заяву. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, беручи до уваги заяви заявника, заінтересованої особи, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлення юридичного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволяє їй реалізувати своє право на власність. Як встановлено в судовому засіданні, 20.03.2001 року заявник отримала Державний акт на право приватної власності на землю (а.с. 3), який на сьогодні нею втрачений при зміні місця проживання. В даний час заявником проводиться збір необхідних документів для проведення державної реєстрації її права власності на земельну ділянку та отримання свідоцтва про справо власності на нерухоме майно - земельну ділянку, але в процесі цього їй стало відомо про те, що її ім'я, зазначене в паспорті (а.с. 11) не співпадає з іменем, зазначеним у Державному акті на право приватної власності на землю (а.с. 3), копію якого, посвідчену в установленому законом порядку, вона отримала у відділі Держземагентства у Софіївському районі, де зберігається другий примірник Державного акта на право приватної власності на землю, виписаний на її ім'я. Для того, щоб зареєструвати своє право власності на земельну ділянку в реєстраційній службі заявнику потрібно отримати у відділі Держземагентства витяг із ДЗК, але отримати такий витяг неможливо, так як у відділі Держземагентства їй повідомили, що через невідповідність її імені, зазначено в паспорті, з іменем, зазначеним в копії Державного акта на право приватної власності на землю, посвідченій належним чином, що має силу оригіналу, видати витяг з Державного земельного кадастру неможливо, так як документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Заявник працювала в колгоспі ім. Жданова, де їй було виписано трудову книжку і в графі «ім'я» помилково було вказано «[PERSON]», а правильно «[PERSON]» (а.с. 12). У подальшому така ж помилка була допущена у Списках до Державного акту на право постійного користування землею (а.с. 4-9) та в Державному акті на право приватної власності на землю (а.с. 3). Встановлення даного факту потрібне заявнику для отримання витягу та державної реєстрації права власності на належну їй земельну ділянку. Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів, що підтверджують, що при оформлені Державного акта на право приватної власності на землю була допущена помилка при написанні імені заявника, і замість «[PERSON]», було записано «[PERSON]», що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження заявника (а.с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд немає підстав для сумніву, що вказаний вище документ виданий на ім'я заявника та, враховуючи, що описку в написанні імені заявника наявну в державному акті на право приватної власності на землю неможливо виправити іншим шляхом, і враховуючи наявність фактів підтверджуючих належність документів, важливість та необхідність для заявника визнання даного факту, суд вважає вимоги підлягаючими задоволенню. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved