Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

08 січня 2020 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23 вересня 2000 року вони з відповідачем уклали шлюб. У шлюбі з чоловіком в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться з серпня 2019 року. З цього часу дитина проживає разом з позивачем, окремо від відповідачата знаходиться на утриманні позивача. Позивач у позові зазначив, що дочка [PERSON] навчається у школі, відвідує додаткові курси з англійської мови та математики. Також позивач вказувала на те, що дитина часто хворіє та потребує систематичного лікування. Посилаючись у позові на зазначені вище обставини, позивач просив стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 2500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому 25.02.2020 подала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити; розгляд справи просила проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при цьому 25.02.2020 також подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі; розгляд справи просив проводити без його участі. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2000 року (а. с. 5). У шлюбі у подружжя народилася дочка [PERSON] , [INFO] . [PERSON] і [PERSON] є батьками - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 6). Дочка [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується Актом про проживання від 28 грудня 2019 року, а також копією Договору оренди квартири від 15 серпня 2019 року (а. с. 7 - 10). Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У пункті 17 в абзаці 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Будь - яких обставин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти на утримання дитини за станом здоров`я, або з інших причин, судом не встановлено. Отже, відповідач як батько дитини зобов`язаний надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дочки [PERSON] . Згідно з положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведене вище, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: approved