Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

07 червня 2021 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа на боці позивача, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору: Корюківська районна державна нотаріальна контора, про визнання власником спадкового майна та просить: визнати за нею право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме, визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на право на земельну частку (пай) площею 6,6 умовних кадастрових гектарів по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Україна» на території Олександрійської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, що належав померлій на підставі втраченого сертифікату на право власності на земельну частку (пай) ЧН №059279. В судове засідання позивач не прибула, в позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі, позов підтримала. Від відповідача в судове засідання подано письмову заяву про слухання справи без їх участі, заперечень не мають. Від Корюківської районної державної нотаріальної контори заперечень не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено що, [INFO] баба позивача, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим 31 липня 2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області. 3а життя вона працювала та була членом місцевого колективного господарства «Україна» с. Олександрівка Корюківського району Чернігівської області, під час розпаювання якого вона була включена до списку осіб, які мають право на майнові та земельні паї даного колективного сільськогосподарського підприємства, а в наступному їй був виданий сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії ЧН №059279 на земельну частку площею 6,6 умовних кадастрових гектарів по КСП «Україна», який був зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №276. На майно померлої баби відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) в сільськогосподарському підприємстві право померлої на яку підтверджується сертифікатом на право власності на земельну частку (пай) серія ЧН №059279. За життя баба розпорядилась своїм майном, склала заповіт, яким заповідала їй все своє майно, заповіт посвідчений 20 травня 1997 року Олексанрівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області, реєстраційний номер 16, заповіт не змінювався та не скасовувався, що підтверджується відповідним записом на заповіті. Після смерті баби вона прийняла спадщину, бо хазяйнувала у її будинку, обробляла присадибну ділянку, на час смерті баби постійно проживала разом з нею. Зараз вона вирішила отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належне померлій майно, тому звернулась до Корюківської районної державної нотаріальної контори, де надала відповідні документи, але в документах померлої не знайшла виданого на померлу сертифіката на право на земельну частку (пай). За відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно. Відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишились його членами. Відповідно до п.24 Постанови ПВСУ від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член КСП, включений до списку, що додається до державного акту про право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлої і має право успадкувати земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved