Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

08.11.2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно одержаних грошей, процентів за користування грошима, спричинених збитків та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що за час перебування у шлюбі з відповідачем, а саме 30.08.2007 року було придбано автомобіль марки «Mitsubishi Outlander» 2007 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. 09.02.2011 року заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб між ними розірвано. 17.09.2011 року відповідача без її на те згоди відчужив зазначений вище автомобіль [PERSON] за 130 040, 82 грн. При цьому, ринкова вартість автомобіля на момент продажу складала 179 829, 12 грн., що підтверджує звітом № 1412 від 17.09.2012 р. по визначенню ринкової вартості транспортного засобу. Різниця між ринковою вартістю автомобіля і фактичною ціною продажу склала 49 788, 30 грн. Також послалась на те, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.06.2013 року встановлено, що зазначений автомобіль є її з відповідачем спільною сумісною власністю, як подружжя, а також встановлено факт продажу цього ж транспортного засобу відповідачем без її згоди. В порядку поділу майна, що належить до спільного майна подружжя за нею визнано право власності на ? частину вартості автомобіля марки «Mitsubishi Outlander» 2007 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Відчуживши автомобіль, відповідач без належних правових підстав набув кошти за це майно, ? з яких, а саме 65 020, 00 грн. належить їй. За період користування, належними їй грошовими коштами, а саме з 17.09.2011 р. по 15.11.2013 р., що становить 787 днів, відповідач зобов»язаний сплатити проценти в розмірі облікової ставки НБУ, що складає 10 374, 25 грн. Крім того, позивач послалась на те, що внаслідок порушення відповідачем її права на власність, що мало місце у зв»язку з відчуженням автомобіля, вона не отримала дохід від його продажу за ринковою вартістю. Ринкова вартість автомобіля відповідно до звіту про визначену вартість транспортного засобу від 17.09.2012 р. складала 179 829, 12 грн., а за довідкою-рахунком майно продано за 130 040, 82 грн. Різниця склала суму 49 788, 30 грн., відповідно її частка становить 24 894, 15 грн. Позивач також зазначила, що зазначеними діями, а саме порушення її права на власність, відповідач завдав їй моральну шкоду, оскільки позбавив її коштів на які вона розраховувала для оздоровлення, спільного з відповідачем, малолітнього сина - [PERSON], який має проблеми зі здоров»ям. Просила стягнути з відповідача безпідставно отримані ним кошти у розмірі 65 020 грн., проценти за користування цими коштами у розмірі 10 374, 25 грн., збитки у розмірі 24 894, 15 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а також відшкодувати судові витрати. У судове засідання сторони не з»явилися. Представник позивача подала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, повідомивши суд, що заявлені [PERSON] позовні вимоги з зазначених у позовній заяві підстав підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, у судове засідання не з»явився повторно, судові виклики направлені за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. З огляду на викладене, врахувавши думку представника позивача, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін у справі, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги до [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.07.2007 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції у м. Києві. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]».(а.с. 6). 09.02.2011 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7-8). 17.06.2013 р. Апеляційним судом Київської області за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Обухівського районного суду Київської області ухвалено рішення, яким апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Обухівського районного суду Київської області скасовано та ухвалено нове рішення (а.с. 9-15). Зазначеним вище рішенням Апеляційного суду Київської області встановлено факт проживання однією сім»єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу в період з липня 2005 року по липень 2007 року. В порядку поділу майна, що належить до спільного майна подружжя, визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на ? частки вартості автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», кузов № [NUMBER], відчуженого [PERSON] за 130 040, 82 грн. За правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, за даними довідки-рахунку від 17.09.2011 року. автомобіль «Mitsubishi Outlander», кузов № [NUMBER] продано [PERSON] за 130 040, 82 грн. (а.с. 16). За даними витягу зі звіту № 1412 по визначенню ринкової вартості транспортного засобу, складеного ФОП [PERSON] 17.09.2011 року, ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Outlander XL 3.0i V6, реєстраційний номер [NUMBER] на дату оцінки складала 179 829, 12 грн. (а.с. 19). Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує, що відповідач без її на те згоди розпорядився належним їй на праві власності майном, реалізував його за ціною, що була нижчою від ринкової вартості реалізованого майна та не повернув їй вартість ? частки автомобіля «Mitsubishi Outlander», кузов № [NUMBER], що визнаний судом їх спільною сумісною власністю. Зазначені позивачем обставини, як підстави для позову підтверджені належними та допустимими доказами, а тому приймаються судом до уваги. Відповідно до правил ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 1212 ЦК України: особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно) набуте майно), зобов»язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла у себе за рахунок іншої особи. При зверненні в суд з позовом, позивач заявила вимоги про стягнення з відповідача 12 частину грошових коштів, отриманих від реалізації, належного їм на праві спільної сумісної власності автомобіля «Mitsubishi Outlander», кузов № [NUMBER], що мала місце 17.09.2011 року за 130 040, 82 грн., а саме 65 020, 00 грн., а також просила відшкодувати збитки у розмірі 24 894, 15 грн., що складають 12 частину різниці від ціни за яку було реалізовано зазначений автомобіль та його ринкової вартості на час реалізації, оскільки відповідач 17.09.2011 року продав автомобіль «Mitsubishi Outlander», кузов № [NUMBER] за 130 040,82 грн. у той час, як станом на день реалізації цього ж автомобіля його ринкова вартість складала 179 829, 12 грн. на підтвердження чого надала суду звіт спеціаліста. Зазначені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі відповідно до правила ст. 1212 ЦК України. Відтак, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 12 частки вартості автомобіля «Mitsubishi Outlander», кузов № [NUMBER] підлягають задоволенню. за правила ст. 1212 ЦК України. Крім того, підлягають задоволенню і позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь відсотків у розмірі облікової ставки , оскільки відповідач, отримані від реалізації належної на праві власності позивачу 12 частки автомобіля «Mitsubishi Outlander», кузов № [NUMBER] не передав останній виручені грошові кошти та використовує їх і по теперішній час, а правилами п. 2 ст. 1214 ЦК України, яким визначено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. При зверненні в суд з позовом, позивач навела розрахунок відсотків, які просила стягнути з відповідача з тих підстав, що останній незаконно використовує належні їй грошові кошти за період з 17.09.2011 року і по 15.11.2013 року, а на час вирішення справи судом не скористалася своїм правом на збільшення розміру відсотків, а тому суд приймає до уваги наведений позивачем розрахунок відсотків у позовній заяві, оскільки він проведений з застосуванням розміру облікової ставки НБУ, який доведений суду належним чином. Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути відсотки у розмірі 10 374, 25 грн. за користування протиправно набутими грошовими коштами. Що ж стосується вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь 5 000, 00 грн. відшкодування моральної шкоди, то вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За правилами ст.ст. 23, 1167 ЦК України: особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.; Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В обґрунтування заявлених вимог у частині відшкодування моральної шкоди, позивач зазначила порушення відповідачем її права на власність, а також неотримання належних їй грошових коштів, які мала намір витратити і на оздоровлення їх спільної дитини, яка має проблеми зі здоров»ям. Зазначені позивачем обставини щодо протиправних дій відповідача відносно майна, що є її власність, а також утримання грошових коштів виручених від реалізації майна знайшли своє підтвердження. Крім того, судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON], який народився [INFO] року. Дитина проживає з матір»ю, яка за даними довідок про доходи № 661/868, 661/866 працює в Національному авіаційному університеті, її дохід з вересня по грудень 2010 р. склав 2 853, 85 грн, а за 2011 рік - 12 979, 99 грн. (а.с. 20,21,22). Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.10.2010 року [PERSON], зобв»язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі !; частини зі всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до його повноліття (а.с. 23). За даними довідки від 10.02.2010 р., виданої Національною дитячою спеціалізованою лікарнею «Охматдит» [PERSON] встановлено діагноз: перинотальне ураження ЦНС змішаного ґенезу, реконвалізцент кефалогематоми тіменної кістки, реконвалісцент набряку головного мозку, відкрите овальне вікно у серці, хорда в порожнині лівого шлуночка серця (а.с. 24). Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням усіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позивач зазнала моральних страждань з вини відповідача, оскільки останній протиправно розпорядився її власність, не передав позивачу грошові кошти від продажу належного їй на праві власності майна, чим позбавив останню можливості використати їх за призначенням у тому числі і на оздоровлення сина. Крім того, порушення відповідачем права на майно та розпорядження належними їй грошовими коштами від його продажу є триваючим у часі, для відновлення порушеного відповідачем права позивача, остання змушена була звертатися до суду. Отже, при визначенні розміру грошової суми, що може компенсувати моральні страждання позивача, суд приймає до уваги характер порушеного права, яким завдано моральну шкоду, тривалість порушення такого права, що не було усунуто відповідачем і на час розгляду заявленого спору судом, а тому приходить до висновку, що завдана позивачу моральна шкода може бути компенсована грошовою сумою у розмірі 4 000, 00 грн., яку необхідно стягнути з відповідача. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору при зверненні в суд з позовом підлягають відшкодуванню відповідачем за правилами ст.. 88 ЦПК України в межах задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial