Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

09 січня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем зареєструвала шлюб 23 січня 2016 року, а 06 вересня 2016 року шлюбу за рішенням суду було розірвано. Від зазначеного шлюбу 29 листопада 2016 року у них народилась донька [PERSON], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно ніякої допомоги на утримання дитини не надає, тому вона просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку щомісячно на утримання їх малолітньої доньки до досягнення нею повноліття та стягнути з нього аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення їхньою дитиною трьох років, оскільки вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, і має потребу в матеріальній допомозі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від його доходів та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі ? частки від його доходу. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та відповідачем 23 січня 2016 року було укладено шлюб. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року (арк.с.8), шлюб між сторонами було розірвано. Від зазначеного шлюбу у них 29 листопада 2016 року народилась дитина [PERSON], яка є рідною донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (арк.с.6). Дитина проживає разом з позивачкою (арк.с.7) та повністю знаходиться на її утримані, добровільно допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Як слідує з положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина. 08 липня 2017 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» за № 102 від 08 червня 2017 року, яким внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якого розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Отже, відповідно до вищезазначеного мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно з ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Для задоволення вимоги про стягнення аліментів, подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині незалежно від цієї обставини. Право на утримання у дружини існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тому положення ст.84 СК України визначають безумовне право позивачки на отримання аліментів на її утримання. Відповідно до ст.80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У звязку з тим, що позивачка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, суд приходить до висновку, що вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач на обліку у лікарів не значиться, аліменти нікому не платить, непрацездатних батьків на його утриманні не має, і він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини у розмірі ? частки всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення їхньою дитиною трьох років. Тому з урахуванням потрібностей позивачки та можливостей відповідача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на утримання позивачки аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно до досягнення їхньою дитиною трьох років. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 704 грн. 80 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved