Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

08.06.2015 року ПАТ АБ «Укрсоцбанк» в особі представника Довгей С.В. звернулося до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 8960 грн. 06 коп. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що між Банком та відповідачем [PERSON] 29.01.2008 року був укладений кредитний договір № 647/37-К37, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 3300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24 % річних та комісій згідно додатку І . В якості забезпечення виконання даного зобов'язання був укладений договір поруки від 29.01.2008 року між позивачем, відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], відповідно до якого останній, на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням боржника - [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 647/37-К37 від 29.01.2008 року, в повному обсязі цих зобов'язань. Посилаючись на те, що відповідачем [PERSON] умови кредитного договору не були виконані, позивач просить стягнути з нього та [PERSON] в солідарному порядку прострочену заборгованість за кредитом станом на 27.02.2015 року у розмірі 8960 грн. 06 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання 21.09.2015 року не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, в судовому засіданні 16.07.2015 року заперечував проти задоволення позову відносно нього, надав суду письмові заперечення проти позову та заяву про застосування наслідків пропущення строку позовної давності, на підставі викладеного просив суд в відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що між Банком та відповідачем [PERSON] 29.01.2008 року був укладений кредитний договір № 647/37-К37, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 3300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24 % річних та комісій згідно додатку І за наступним порядком погашення суми основної заборгованості: 1.1.1 - з лютого 2008 року до січня 2009 року - щомісячно до 10 числа 292 грн.; 1.1.2 - в січні 2009 року 288 грн., з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 27.01.2009 року ( а.с. 6-7 ). Відповідно до п. 4.1 Договору, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.5 цього Договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.8.3, 3.2.2, 4.4, 5.4 цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. В якості забезпечення виконання даного зобов'язання був укладений договір поруки від 29.01.2008 року між позивачем, відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], відповідно до якого останній, на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням боржника - [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 647/37-К37 від 29.01.2008 року, в повному обсязі цих зобов'язань. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. В зв'язку з цим, станом на 27.02.2015 року виникла заборгованість за кредитом - 2333,59 грн., заборгованість за відсотками - 3926,68 грн., пеня за несвоєчасне повернення кретину - 555,20 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 749,86 грн., інфляційні витрати за кредитом - 592,73 грн., інфляційні витрати за відсотками - 801,99 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості ( а.с.9-10 ), а тому вказана сума на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Що стосується вимоги кредитора в частині солідарного стягнення суми заборгованості та штрафних санкцій з боржника й поручителя, суд приходить з наступного: Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). Встановивши при розгляді справи, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, при цьому строк виконання позичальником свого зобов'язання з погашення чергового платежу за основним зобов'язанням настав у квітні 2008 року, а до суду з вимогами до поручителя позивач звернувся лише 08.06.2015 року, суд приходить до висновку про те, що на підставі частини 4 статті 599 ЦК України порука вважається припиненою. За таких обставин, сума заборгованості та штрафні санкції підлягають стягненню лише з позичальника [PERSON] Відповідно до положень статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial