overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

08 квітня 2016 року позивач [PERSON]. звернувся до Вінницького районного суду із даним позовом до відповідача. Свій позов позивач мотивував тим, що він із відповідачем зареєстрували шлюб 28 квітня 1990 року у виконавчому комітеті Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №2. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Вказує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, з підстав того, що у них різні погляди на сімейне життя. Однією сім'єю вони прожили до серпня 2015 року. Після цього часу, вказує, що їх сім'я фактично розпалась, оскільки відповідач проявляла до нього та дітей неповагу, вчиняла сварки та стала вести аморальний спосіб життя. Тому, вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу - неможливе та суперечить його інтересам та інтересам дітей, в зв'язку з чим він звернувся із даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON]. не з'явився, проте надав до суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явилась, однак подала до суду заяву в якій зазначила, що позов визнає, просить суд розглянути справу у її відсутність. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 квітня 1990 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що відповідає вимогам закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

08 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 24 квітня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис за № 662. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалось, оскільки мають різні характери, різні погляди на життя. Протягом шести місяців позивач та відповідач не проживають однією сімєю та не ведуть спільного господарства. З огляду на зазначене вище позивач дійшов висновку про необхідність звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 квітня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 662, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 144911, видане 24 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 3). Сімейне життя не склалось, оскільки мають різні характери, різні погляди на життя. Протягом шести місяців позивач та відповідач не проживають однією сімєю та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Виниклі правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

08 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги він мотивує тим, що шлюбні відносини вони не підтримують, шлюб між ними є формальним, тривалий час мешкають окремо. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не зявився, надав заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, надав згоду на заочний розгляд справи (а.с.25). Відповідачці [PERSON] судові повістки неодноразово надсилалися за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку: вул. Миру, 51, с. Зоря Саратського району Одеської області (а.с.11). Однак, судові виклики повертались з поміткою листоноші, що відповідачка відмовилась від отримання повістки (а.с. 12, 23). За змістом ч.8 ст.76 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Частина 4 ст. 169 ЦПК України встановлює, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У звязку з чим, відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України, за згодою позивача, суд постановив заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Частина 1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. 10 вересня 1995 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 250719, виданого виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с. 4). Шлюбні відносини сторони не підтримують з січня 2016 року, за цей час примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому після розірвання шлюбу відповідачці слід залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

08 квітня 2016 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути с відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], 18.11. [INFO], батьком яких є відповідач, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Сторони до суду не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка свій позов підтримала. Відповідач позов визнав повністю. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БП№078232 (а.с.5). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.6,7). З довідки про склад сімї від 05.04.2016 року , виданої ПП «Марс», вбачається, що діти проживають разом з позивачкою (а.с.9). Відповідач працює, але добровільно допомогу на утримання дітей не надає Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дитину. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 183 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач добровільно забезпечувати дітей матеріально відмовляється, хоча працює і має таку можливість. На його утриманні неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків не має. За таких обставин з нього необхідно стягнути аліменти через суд в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Крім того, в силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

08 квітня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 21 січня 1993 року вона розірвала шлюб із [PERSON], свідоцтво про розірвання шлюбу 1-НМ № 343373 від 21.01 1993 р. Від цього шлюбу вони мають сина - [PERSON], 09 квітня 1998 року народженння. В жовтні 2002 року Коломийський міськрайонний суд ухвалив рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина. 09 квітня 2016 року синові виповнилося 18 років і оплата аліментів буде припинена, але на даний час він навчається на денній формі навчання в Коломийському політехнічному коледжі на другому курсі. Термін навчання з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2018 року. Вона одна утримує та виховує сина, матеріальний стан їхньої сімї є тяжким, а тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], для продовження навчання у розмірі 1/4 усіх його доходів до 30.06.2018 року. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач теж подав до суду заяву, згідно якої позов визнає та просить справу розглядати без його участі. Зясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] /а.с.4/. 09 квітня 2016 року [PERSON] виповнилося 18 років і він досягнув повноліття. Однак продовжує навчатись на денній формі навчання в Коломийському політехнічному коледжі на другому курсі. Термін навчання з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2018 року. Позивачка одна утримує та виховує сина, матеріальний стан їхньої сімї є тяжким. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітній син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати його до досягнення двадцяти трьох років за умови що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину у твердій грошовій сумі, або у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України. Відповідач працездатний, стан його здоров'я задовільний, інших утриманців немає, офіційно працює, проти задоволення позову не заперечує, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчатися, в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на весь період навчання до 30 червня 2018 року. На підставі ст.,ст. 198-200 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

08 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем одружені з 10 травня 2013 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] ([INFO]). У червні 2014 року між ним та відповідачем припинено подружні стосунки та ведення спільного господарства, через постійні сварки та непорозуміння з приводу відсутності спільності у поглядах на різні життєві ситуації (а.с.2). Позивачка у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та наполягала на їх задоволені. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував, вважає, що шлюбні стосунки не можливо поновити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 травня 2013 року, який зареєстровано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 337, від шлюбу мають малолітню сина - [PERSON] ([INFO]), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження (а.с. 3,6). Також у судовому засіданні судом встановлено, що з червня 2014 року між сторонами було припинено подружні стосунки ч через постійні сварки та непорозуміння з приводу відсутності спільності у поглядах на різні життєві ситуації, шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, зберігати сім`ю сторони не бажають, строком на примирення наданим судом не скористались, спору щодо майна між ними не має, тому сторони наполягають на розірванні шлюбу, що підтверджуються поясненнями наданими сторонами у судовому засіданні. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та відносини між сторонами по справі не поновлювались, сторони наполягають на розірванні шлюбу, строком на примирення наданим судом не скористались, зберігати шлюб не бажають й вважають, що це не можливо, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. Суд приймає до уваги ту обставину, що позивач судові витрати взяв на себе і просив не стягувати судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

08 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (АТ «ЗАлК) про стягнення заробітної плати, належних сум у зв`язку зі звільненням, середнього заробітку за невиплачену в строк заробітну плату, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, В обґрунтування позову зазначивши, що наказом № ЗАлК-19-П025/02а від 04.03.2019 року її було звільнено 04.03.2019 року з посади заступника генерального директора з правових питань підрозділу підпорядкування генерального директора на підставі п.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору. Також, наказом № ЗАлК-19-П026/02а від 04.03.2019 року її було звільнено 04.03.2019 року з посади адвоката юридичного відділу підрозділу підпорядкування генерального директора на підставі п.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору. Проте, в порушення ст.47 та 116 КЗпП України, жодного розрахунку з нею проведено не було. Листом від 22.03.2019 року вона зверталась до відповідача з заявою про видачу довідки про заборгованість з усіх належних їй виплат та компенсацій, однак розрахунок так і не отримала. Разом з цим, позивач зазначає про те, що відповідно до розрахункового листка за лютий 2019 року станом на 01.03.2019 року за підприємством рахувалася заборгованість з виплати їй заробітної плати у розмірі 67 045,78 грн.. Оскільки 04 березня 2019 року був останнім робочим днем позивача, однак у зв`язку з неотриманням довідки про наявність заборгованості, відсутності розрахункового листа за березень 2019, позивачем було надано свій розрахунок заборгованості з виплати заробітної плати за березень, відповідно до якого заборгованість з виплати заробітної плати за березень 2019 року становить 2 567,89 грн. Також, позивач зазначає про те, що оскільки її було звільнено з займаних посад за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов трудового та колективного договорів, тобто на підставі п.3 ст.38 КЗпП України, а тому відповідно до ст. 44 КЗпП України вона має право на отримання вихідної допомоги у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Враховуючи наведене, та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

08 квітня 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження [PERSON] . Позов мотивований тим, що у жовтні 1994 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, спільно вони проживали в його квартирі за адресою: [ADDRESS] , під час подружнього життя виявилося, що відповідач страждає на психічне захворювання і з весни 1998 року вона на тривалий час перебувала на лікуванні у стаціонарному відділенні в лікарні с. Халявіно Чернігівської області, з того часу подружні відносини було припинено, а шлюб між ними офіційно розірвано 04.12.2003 року. [INFO] року відповідач народила сина [PERSON] , і оскільки вони перебували в офіційному шлюбу, батьком дитини згідно з ч.1 ст.122 СК України записано його. Однак він не погоджується з тим, що він є батьком дитини, оскільки з весни 1998 року не спілкувався з відповідачем, наприкінці 1998 року він почав проживати з іншою жінкою, тому його батьківство щодо [PERSON] виключається, окрім того так як він не вважав [PERSON] своїм сином, то не спілкувався з ним, участі у його вихованні не брав, фінансової допомоги не надавав, і за рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 16.02.2007 року його позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] Оскільки можливість виключити відомості про батьківство з актового запису про народження можливе лише за рішенням суду, позивач заявив відповідні вимоги. У підготовче судове засідання сторони та треті особи не з`явились, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, які містять клопотання про ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні без їх участі, з огляду на визнання відповідачем позовних вимог /а.с.36-41/. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

08 квітня 2019 року позивач звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 березня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області України, актовий запис № 54, мотивуючи свій позов тим, що подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, вони виявилися людьми з різними характерами, з різними поглядами на життя, через що не можуть порозумітися, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON] , [INFO] . 19 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 20 травня 2019 року. Позивач в судове засідання надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Сторони перебувають у зареєстрованому 11 березня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області України, актовий запис № 54, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с.12). Основною причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, вони виявилися людьми з різними характерами, з різними поглядами на життя, через що не можуть порозумітися, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. Судові витрати по справі розподілити між сторонами відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: approved