Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

09.11.2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу. Вимоги позивача мотивовано тим, що через невірне зазначення його прізвища у Державному акті на право власності на землю, він не має можливості в повній мірі скористатися своїм правом користування та розпорядження належним йому майном. Виправлення помилки у вказаному документі на даний час неможливе, що й змусило заявника звернутися до суду з даною заявою. Заявник в судове засідання не з'явився, подавши суду клопотання про можливість розгляду справи без його участі. Від заінтересованої особи, також надійшла письмова заява про визнання заяви [PERSON] та про розгляд справи у відсутність представника адміністрації. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 р. № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно паспорту заявника серії ВС 397820 від 04.09.2000 року, посвідчення водія заявника ЯНА № 174437 від 23.05.1997 року, заявник є [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] (а.с. 4-5, 9). Державний акт на право приватної власності на землю, розташовану на території АСГК колг. ім. Кірова, Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, виданий на імя [PERSON] (а.с. 6). Даний акт виданий на підставі розпорядження голови Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області від 11.06.1998 року № 282-р, згідно якого «надати гр. [PERSON] у приватну власність для сільськогосподарського призначення земельну ділянку…..» (а.с. 8). Аналізуючи досліджені документи, суд приходить до висновку про наявність розбіжностей в написанні прізвища заявника в різних документах виданих на його імя. Згідно листа міськрайонного управління у Великоновосілківському районі та м. Донецьку ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, внесення змін у Державні акти на землю на даний час не можливі в звязку з припиненням посвідчення прав на землю шляхом видачі Державних актів (а.с. 7) Відповідно до п. 12 Постанови пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, проаналізувавши надані позивачем докази суд вважає доведеним факт належності Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІV-ДН № 040847 від 22.12.1998 року [PERSON]. Таким чином, судом встановлено правомірність звернення заявника до суду із заявленими вимогами, оскільки про це свідчать письмові докази, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved