Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

09.10.2018 року [PERSON] в інтересах, якої діє адвокат [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. У позовній заяві зазначено, що 29.09.2012 року Донецьким міським відділом РАЦС за актовим записом №1010. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони проживають окремо, діти проживають з матір'ю, перебуває на її утриманні, матеріальної підтримки від батька не отримує. [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не виявляє бажання спілкуватися з ними. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання заяви та до досягнення повноліття. Ухвалою суду від 10.10.2018 року було розєднано позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, останні вимоги були продовжені в даному провадження (справа № 242/5266/18). Ухвалою суду від 10.10.2018 року відкрито провадження по даній справі та призначено судовий розгляд у спрощеному провадженні. В установлений судом строк відповідачем [PERSON], відзив на позовну заяву не надано. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання буді-якої сторони про інше. Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-НО № 301071 виданого Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області від 29.09.2012 року за актовим записом № 1010 (а.с.9). Судом встановлено, що позивач та відповідач мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО №579088 від 08.04.2014 року та серії І-НО №776090 від 11 квітня 2018 року (а.с.7-8). Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і після пологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування». Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…». Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8\~ст.\~7\~Сімейного кодексу\~України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.\~180\~Сімейного Кодексу\~України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. З урахуванням зазначених обставин, інтересів неповнолітніх дітей, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у статті 7 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. В силу ч. 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved