Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

08 грудня 2020 року на адресу суду надійшов позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач, АТ КБ «Приватбанк) до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 13378,20 грн. за кредитним договором №б/н від 09.02.2009 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.02.2009 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором. Станом на 28.10.2020 року заборгованість за кредитним договором становить 13378,20 грн., в тому числі: 10429,31 грн. - заборгованість за тілом кредиту в тому числі за простроченим тілом кредиту, заборгованість за простроченими відсотками - 2254,63 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК Ураїни - 694,26 грн. З наведених мотивів та підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 13378,20 грн. за кредитним договором №б/н від 09.02.2009 року та понесені судові витрати по справі. До початку розгляду справи представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи судом встановлено, що 09.02.2009 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого останній отримав банківські послуги у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. [PERSON] підтвердив свою згоду на укладення кредитного договору, підписавши заяву разом з умовами надання банківських послуг та правилами користування платіжною карткою. Крім того, при укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В порушення вищезазначених правових норм та умов кредитного договору позичальник своєчасно не повертає кредит, не сплачує нараховані відсотки за користування кредитними коштами за кредитним договором, тобто порушує свої зобов`язання перед банком, у зв`язку з чим, станом на на 28.10.2020 року заборгованість за кредитним договором становить 13378,20 грн., в тому числі: 10429,31 грн. - заборгованість за тілом кредиту в тому числі за простроченим тілом кредиту, заборгованість за простроченими відсотками - 2254,63 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК Ураїни - 694,26 грн., що підтверджується письмовим розрахунком заборгованості. Що стосується вимог про стягнення процентів, нарахованих згідно ст.625 ЦК України, суд враховує таке. У постановах Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року №6-167цс14, від 22 жовтня 2014 року №6-127цс14, висловлена правова позиція, відповідно до якої кінцевим строком виконання кредитного зобов`язання у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку є строк дії відповідної картки. З наданої позивачем довідки слідує, що остання платіжна картка, яка видана відповідачу, діє до січня 2023 року (а.с.17). Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд зауважує, що на відмінно від процентів за правомірне користування грошовими коштами, які передбачені для договорів позики у ст.1048 ЦК України, проценти визначені у ст.625 ЦК України нараховуються у разі неправомірного користування грошовими коштами, в тому числі у разі прострочення грошового зобов`язання із повернення всієї суми позики. У розглядуваному випадку сторони передбачили, що відповідач повинен повернути всю суми позики до останнього дня грудня 2022 року - тобто до строку дії картки та, відповідно, договору позику. До цього моменту позивач має право нараховувати лише відсотки за правомірне використання чужих грошових коштів, як це передбачено ст.1048 ЦК України. Беручи до уваги обставини, підтверджені належними та допустимими доказами, які були досліджені судом, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором від 09.02.2009 року станом на 28.10.2020 року в розмірі 12683,57 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» платіжним дорученням сплатило судовий збір у розмірі 2 102 грн. (а.с.1). Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково в сумі 12683,57 грн., тому на користь позивача слід присудити у пропорційному розмірі судовий збір, що становить 1992,86 грн. ((12683,57 / 13378,20) * 2 102,00)). На підставі ст.ст.526, 549, 551, 634, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial