overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

08 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також, коштів на своє утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сином трирічного віку. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 5 березня 2008 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народився син [PERSON], який перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її та утримання дитини не надає. У відповідача від першого шлюбу із [PERSON] є на утриманні неповнолітня донька [PERSON]. Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід, просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивачка зменшила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти на сина в розмірі 400 грн. щомісячно, та 200 грн. на її утримання до досягнення сином трирічного віку. Третя особа [PERSON] будучи належним чином повідомлена про час та місце судового засідання до суду не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, а тому суд вважає за можливим розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину в розмірі 400 грн. щомісяця, та на дружину в розмірі 200 грн. щомісяця, визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

08 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання їх шлюбу, зареєстрованого 07 липня 2005 року у виконкомі Райгородської селищної ради Словянського району Донецької області, актовий запис за № 11, посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачем вони припинили у червні 2014 року, внаслідок відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на життя, відсутності спільних інтересів та належної підтримки з боку відповідача, вони втратили почуття любові, стали сваритися з різних приводів, в тому числі і із-за зловживання відповідачем спиртними напоями і небажання працювати, наполягала на розірванні їхнього шлюбу. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем і не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання телефонограми. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши додані матеріали і докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 07 липня 2005 року, зареєстрували його у виконкомі Райгородської селищної ради Словянського району Донецької області, про що свідчить актовий запис за № 11. Від сумісного життя вони мають неповнолітню дитину дочку роменську [PERSON] [INFO], яка проживає з матірю, позивачем по справі. Питання виховання і матеріального утримання дитини вирішені між сторонами добровільно. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у червні 2014 року. Подружжя разом не проживають протягом року, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні їхнього шлюбу. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які змушують позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам , а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

08 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання їх шлюбу, зареєстрованого 25 червня 1976 року у відділі ЗАГС виконкому Артемівської міської ради Донецької області, актовий запис за № 325, посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачем вони припинили у червні 2014 року, внаслідок відсутності взаємопорозуміння, постійних розбіжностей і втрати почуттів любові та поваги, наполягала на розірванні їхнього шлюбу. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем і проти заочного ухвалення рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судової повістки за останнім відомим місцем його мешкання у селі Піскунівка Словянського району. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши додані матеріали та докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 25 червня 1976 року у відділі ЗАГС виконкому Артемівської міської ради Донецької області, про що свідчить актовий запис за № 325. Від сумісного життя вони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у червні 2014 року. Подружжя разом не проживають більше року, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні їхнього шлюбу. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які змушують позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам , а тому шлюб між сторонами слід розірвати. . На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

08 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 07 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 249. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з березня 2014 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в звязку з різницею та несумісністю характерів, непорозуміннями, сварок, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 07 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 249, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з березня 2014 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

08 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між ними був укладений в 2010 році, мають дочку [PERSON], 2011року народження, який живе з позивачкою. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння. Це призвело до того, що вони припинили шлюбні стосунки. Просить шлюб розірвати. Позивачка в суді свої вимоги підтримує і пояснила, що не живуть спільно із серпня 2015 року, строку на примирення просить не надавати. Відповідач, повідомлений 07 жовтня 2015 року за його місцем реєстрації проживання про час та місце слухання справи, в судове засідання не прибув, заяви про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони припинили спільне проживання із серпня 2015 року, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, позивачка не бажає примиритися. Ці обставини встановлені з пояснень позивачки та письмових доказів - свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дочки. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, тому що подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

08 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Полонської міської ради, в якому вказує, що в січні 2015 року померла її баба [PERSON], яка залишила заповітна користь позивачки. Позивачка проживає в Іспанії, тому не змогла звернутися до нотаріуса в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця. Інших спадкоємців після смерті баби немає, тому що батько позивачки помер в 2001 році. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю три місяці. В суді представник позивачки [PERSON] доводи позову підтримує. Представник відповідача в суд не прибув. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON], яка мала на праві власності земельні ділянки, померла 26 січня 2015 року. За життя заповіла все своє майно позивачці. Позивачка [PERSON] живе в Іспанії. Доводи позовної заяви узгоджуються з письмовими доказами державними актами про право власності [PERSON] на земельні ділянки, свідоцтвами про смерть [PERSON], свідоцтвами про народження позивачки та її батька, заповітом [PERSON] на користь позивачки, паспортом позивачки для виїзду за кордон. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є підставними, оскільки [PERSON] проживає за кордоном і приїхала в Україну через шість місяців після смерті спадкодавця. Дану обставину суд вважає поважною причиною пропуску строку на звернення про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

08 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Полонської міської ради, в якому вказує, що в січні 2015 року померла її баба [PERSON], яка залишила заповітна користь позивачки. Позивачка проживає в Іспанії, тому не змогла звернутися до нотаріуса в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця. Інших спадкоємців після смерті баби немає, тому що батько позивачки помер в 2001 році. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю три місяці. В суді представник позивачки Казарець А.Г. доводи позову підтримує. Представник відповідача в суд не прибув. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON], яка мала на праві власності земельні ділянки, померла [INFO]. За життя заповіла все своє майно позивачці. Позивачка [PERSON] живе в Іспанії. Доводи позовної заяви узгоджуються з письмовими доказами - державними актами про право власності [PERSON] на земельні ділянки, свідоцтвами про смерть [PERSON], свідоцтвами про народження позивачки та її батька, заповітом [PERSON] на користь позивачки, паспортом позивачки для виїзду за кордон. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є підставними, оскільки [PERSON] проживає за кордоном і приїхала в Україну через шість місяців після смерті спадкодавця. Дану обставину суд вважає поважною причиною пропуску строку на звернення про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

08 вересня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі по 700 грн. щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем у шлюбі, але живуть окремо, син на її утриманні, відповідач, який має великі доходи від праці в м. Києві, що мають мінливий характер від тимчасових заробітків, коштів на утримання дитини добровільно не надає. В суді представник позивачки позовні вимоги підтримує повністю і пояснив, що позивачка немає постійного місця праці, отримує епізодичні доходи, але їх розмір йому невідомий і дану обставину він з позивачкою до судового засідання не обговорював. Відповідач позов визнає частково і пояснив, що в м. Києві працював в червні 2015 року, заробив 2000 грн. і більше в м. Києві не працював. На даний час отримує доходи від збору пляшок, від епізодичних заробітків і має можливість платити аліменти в сумі не більше 500 грн. в місяць. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Встановлено, що сторони шлюб розірвали, проживають окремо. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення їх сина, який проживає з позивачкою. Дані обставини встановлені з письмових доказів свідоцтвом про народження сина, паспортом позивачки. Згідно ст.ст. 182,184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню. Суд визначає розмір аліментів в сумі 500 грн. в місяць, тому що доказів на спростування твердження відповідача про те, що він не має можливості платити аліменти більше ніж 500 грн. в місяць, представник позивачки суду не надав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

08 вересня 2015 року до Петриківського районного суду звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме трудової книжки та дублікату трудової книжки посилаючись на те, що він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Петриківському районі про призначення пенсії, але йому було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту приналежності йому трудової книжки та дублікату трудової книжки, оскільки в трудовій книжці та дублікаті трудової книжки мається розбіжності у написанні місяця народження з даними паспорта та свідоцтва про народження. В судове засідання заявник не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх. Заінтересована особа управління Пенсійного фонду України в Петриківському районі Дніпропетровської області в судове засідання не зявились, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до паспорту громадянина України АК 164184, виданого 22 червня 1998 року Петриківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на імя [PERSON], дата народження останнього зазначена 26 червня 1955 року, місце народження с. Вербове, Пологівського району, Запорізької області (а.с.6-7). Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено встановлення судом факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з матеріалів справи, 15.08.1973 року на імя [PERSON] «26.07.1955» року народження заповнена трудова книжка, перший запис зроблено в Ремонтно-будівельному управлінні та зазначено про прийняття в якості транспортного робітника першого розряду. (а.с.9-11). 08.08.1997 року на імя [PERSON] «26.07.1955» року народження видано дублікат трудової книжки АК № 110210 (а.с.9). Як зазначив заявник вказана помилка виникла з вини працівника відділу кадрів підприємства при оформленні трудової книжки, яку ніхто не помітив, питання щодо належності вказаного документу виникло тільки під час оформлення пенсії. За таких обставин, з метою забезпечення права [PERSON] на пенсію, з урахуванням визнання вимог зацікавленою особою, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви. Судові витрати сплачені в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

08 вересня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 19 серпня 1995 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м.Києва, про що зроблено актовий запис №1106. Від шлюбу сторони дітей не мають. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовилися, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з травня 2015 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

08 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.09.2015р. о 13 год. 48 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби та несе небезпеку для себе і оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.09.2015р. о 13 год. 48 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON] КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий виказує маячні ідеї переслідування. Вважає, що його жінка в змові з СБУ. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - хронічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved