Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

09 листопада 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 25 грудня 2015 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , відповідач отримала кредит у розмірі 23730,90 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов`язань позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором, яка станом на 11 червня 2017 року становить - 21 675 грн. 18 коп., з яких: 16 472,30 грн. заборгованість за кредитом, 1 324,16 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1 317,78 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також 2 560,94 грн. штраф (фіксована частина), а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору. 24 березня 2020 року [PERSON] , після скасування заочного рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13 грудня 2017 року, вважаючи, що її зобов`язання за вказаним договором виконані подала до суду зустрічну позовну заяву, у якій просила: визнати припиненими зобов`язання перед АТ КБ «Приватбанк» за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 25 грудня 2015 року у зв`язку з його виконанням, стягнути з АТ КБ «Приватбанк» суму сплаченого судового збору - 840,80 грн. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що 14 листопада 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та нею укладено договір кредиту. Відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 25 грудня 2015 року, укладеної між цими ж сторонами, вона [PERSON] , взяла на себе зобов`язання повернути кредит в розмірі 23 730,90 грн. та сплатити заборгованість в строк до 31 грудня 2018 року. З січня 2018 року по вересень 2019 року вона належним чином виконувала свої зобов`язання, а у вересні 2019 року перевела на рахунок АТ КБ «Приватбанк» 20 000 грн. Посилаючись на вказані обставини [PERSON] просила зустрічний позов задовольнити, в задоволенні первісного позову просила відмовити. В судове засідання представник позивача за первісним позовом АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти задоволення первісного позову заперечувала. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги за первісним та зустрічним позовом не підлягають задоволенню з наступних підстав. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13 грудня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 20 714 грн. 24 коп. 08 січня 2020 року за заявою відповідача [PERSON] заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2017 року скасовано та призначено справу до розгляду. 13 квітня 2020 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про припинення зобов`язання за договором кредиту у зв`язку з його виконанням прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, справу призначено до судового розгляду в загальному позовному провадженні зі стадії підготовчого судового засідання. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 25 грудня 2015 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , відповідач отримала кредит у розмірі 23 730,90 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 31 грудня 2018 року. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідач не виконувала зобов`язання належним чином, внаслідок чого в неї виникла заборгованість, яка станом на 11 червня 2017 року становить 21 675,18 грн. з яких: 16 472,30 грн. заборгованість за кредитом, 1 324,16 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1 317,78 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також 2 560,94 грн. штраф (фіксована частина). Розмір зазначеної заборгованості відповідачем за первісним позовом не спростовано. Після звернення позивача до суду, відповідачем на користь позивача здійснювалися платежі в рахунок погашення заборгованості, на суму 23 900 грн., що підтверджено позивачем. З урахуванням вищезазначеного заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» станом на 11 червня 2017 року згідно розрахунку наданого позивачем до позовної заяви погашена в повному обсязі. З позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитом АТ КБ «Приватбанк» звернувся в листопаді 2017 року. Заборгованість була визначена Банком станом на 11 червня 2017 року. Таким чином позивач мав право на нарахування платежів, передбачених Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 25 грудня 2015 року за період з 11 червня 2017 року по час звернення до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості до листопада 2017 року. Належних та допустимих доказів на підтвердження повного виконання зобов`язань за договором кредиту від 25 грудня 2015 року та укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н [PERSON] до суду не надала. З огляду на вищезазначене, підстави для задоволення зустрічної позовної заяви відсутні. Зазначене не перешкоджає [PERSON] скористатися правом повторного звернення до суду з такими вимогами. Питання, про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed