Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

08.12.2017 року позивач [PERSON] звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 12 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №134, зазначивши підставою позову ст.110,112 Сімейного кодексу України (далі - СК України), у спосіб захисту передбачений ст.16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). В обґрунтування вимог, позивач зазначила, що 12 червня 2008 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від даного шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначаючи на те, що з відповідачем спільного господарства не ведуть та шлюбно-сімейних відносин не підтримують з червня 2017 року у зв'язку зі взаємними непорозуміннями в питаннях побуту та зловживання відповідачем алкогольними напоями, посилаючись на те, що примирення між ними неможливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 12 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №134; після розірвання шлюбу, позивач просить залишити їй прізвище «[PERSON]». У судове засідання сторони не з'явились. Позивач [PERSON], надала до суду через канцелярію письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 27). Відповідач [PERSON] також надав до суду через канцелярію письмову заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення (а.с.28). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку: Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 червня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №134 (а.с.7), від шлюбу мають спільну дитину- сина [PERSON] (а.с.6). На даний час шлюбні стосунки не поновлені, шлюб носить формальний характер, сторони спільне господарство не ведуть. Підстав для збереження шлюбу між сторонами судом не встановлено. Спору щодо нажитого в шлюбі майна та визначення місця проживання дитини - сторони не заявляли. Згідно є ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Згідно ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дослідивши матеріали справи, суд враховуючи, що позивач зазначила на неможливість примирення та подальшого проживання разом з відповідачем однією родиною, відповідач визнав позовні вимоги, суд вбачає підстави для задоволення позову, оскільки дійшов висновку, що сім`я остаточно розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, при цьому встановлено, що визнання відповідачем позову, є безумовним, не суперечить закону й не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст.115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved