Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

09.10.2018 позивач звернулась до Вінницького районного суду із даним позовом, який мотивовано тим 29.09.2017 року помер батько позивача [PERSON], останнім місцем проживання, місцем смерті спадкодавця та місцем відкриття спадщини є с. Тютюнники, пров. Коцюбинського, 3, Вінницького району, Вінницької області. Вказує, що після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 0520684000:01:006:0024, площею 1,9162 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належало померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №775256. Зазначає, що за життя спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт на випадок своєї смерті, відповідно до якого він все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось заповів своїй дочці [PERSON] Вказує, що спадкодавець на момент смерті проживав разом з позивачем за однією адресою: вул. Коцюбинського, 3, с. Тютюнники, Вінницького району, Вінницької області. Зазначає, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки в строк звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори та фактично вступила в управління спадковим майном . Вказує, що 31.07.2018 року постановою державного нотаріуса [PERSON] Вінницької районної державної нотаріальної контори від 31.07.2018 року №1581/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті 29.09.2017 року [PERSON], так як втрачено оригінал документу, який посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку, необхідний для вчинення нотаріальних дій. Просить суд визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку кадастровий номер: 0520684000:01:006:0024, площею 1,9162 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №775256, яка належала [PERSON], який помер 29.09.2017 року. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, через канцелярію суду представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.24). Представник відповідача- Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області також в судове засідання не зявився та надав заяву про розгляд даної справи у його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.23). Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов частково обґрунтований та такий, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом установлено, що 29.09.2017 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). За життя [PERSON] 07.04.2014 склав заповіт, яким заповів [PERSON], все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом (а.с.9). Даний заповіт не змінено і не скасовано. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина відповідне спадкове майно, в тому числі на земельну ділянку кадастровий номер: 0520684000:01:006:0024, площею 1,9162 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №775256 виданого [PERSON] 24.11.2008 року на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 08.09.2008 року №1765, про що свідчить копія Державного акту (а.с.7). Однак даний Державник акт було втрачено спадкодавцем, про що свідчить копія відповідного оголошення в газеті (а.с.17). Позивач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла, оскільки подала до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], що підтверджується заявою від 15.11.2017 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], яка була витребувана на ухвалу суду (а.с.32-39). Крім цього, [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою, про що свідчить довідка, видана виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 05.07.2018 №1314 та копія паспорту позивача, з якої убачається, що позивач зареєстрована за вищевказаною адресою (а.с.4, 6). Інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні, що підтверджується спадковою справою, заведеною після смерті [PERSON] (а.с.32-39). Постановою Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.07.2018 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову земельну ділянку, оскільки у спадкоємця відсутні докази родинних відносин між [PERSON] та померлим 29 вересня 2017 року [PERSON], як між дочкою та батьком, а також документи, що посвідчують право на спадкове майно (а.с.16). На підтвердження родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлим 29 вересня 2017 року [PERSON] позивачем суду надано акт затверджений Мізяківсько-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницької області від 05.07.2018 року складеного в присутності жителів с. Тютюнники Вінницького району, відповідно до якого дійсно [PERSON] є рідною донькою [PERSON], [INFO], який помер 29 вересня 2017 року. За життя [PERSON] визнавав себе батьком [PERSON], та виховував її як батько. [PERSON] з народження проживала разом з батьком [PERSON] до дня його смерті та з матір'ю [PERSON] за адресою: с. Тютюнники, провулок Коцюбинського, 3. Батьки [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебували. Після смерті [PERSON] його поховання здійснила донька [PERSON] разом з матір'ю. (а.с.10). Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 ст. 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, судом убачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи зібрані докази у справі суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на спадкову земельну ділянку кадастровий номер: 0520684000:01:006:0024, площею 1,9162 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва підлягає до часткового задоволення, оскільки, матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, установлено, що 29.09.2017 року помер [PERSON], який за життя склав заповіт, яким заповів дочці [PERSON], усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі усе те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, даний заповіт не змінено і не скасовано. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки подала до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом та постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою, інших спадкоємців за заповітом, осіб, які б мали право на обовязкову частку в спадковому майні, після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину - не має. Постановою Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.07.2018 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову земельну ділянку, оскільки у спадкоємця відсутні докази родинних відносин між [PERSON] та померлим 29 вересня 2017 року [PERSON], як між дочкою та батьком, а також документи, що посвідчують право на спадкове майно. В судовому засіданні також позивачем не надано доказів того, що вона є рідною донькою спадкодавця [PERSON], який склав на її користь заповіт. Однак, з акту затвердженого Мізяківсько-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницької області від 05.07.2018 року судом установлено, що за життя спадкодавець [PERSON] визнавав себе батьком [PERSON], та виховував її як батько; [PERSON] з народження проживала разом з [PERSON] до дня його смерті та з матір'ю [PERSON], однак спадкодавець [PERSON] та мати позивача - [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебували. Тому, склавши заповіт, [PERSON] вважав [PERSON] своєю донькою, але юридично [PERSON] не є рідною донькою спадкодавця, оскільки мати позивача не перебувала в офіційному шлюбі при житті з спадкодавцем. Відсутність спорідненості\~між спадкодавцем\~та позивачем\~у даному\~випадку не\~має преюдиціального\~значення,\~оскільки з\~наданих документів\~спадкової справи,\~заведеної,\~після смерті\~[PERSON]\~убачається,\~що інші\~спадкоємціза заповітом, спадкоємці першої черги за законом, особи, які мають право на обовязкову частку в спадковому майні, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позасудового шляху захистити свої спадкові права у позивача не має, тому з урахування обставин справи, позовні вимоги необхідно задовольнити частково. В інші частині позову необхідно відмовити за недоведеністю.

Outcome: partial