Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

10.07.2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що вона зареєстрована та проживає в [INFO]. Вказаний будинок належить їй на праві приватної власності. До березня 2012 року у будинку №13 по вул. Каляєва у м. Кіровограді зареєстрований та проживав її колишній чоловік [PERSON], з яким на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда шлюбні відносини було розірвано. В березні 2012 року в присутності свідків [PERSON] і [PERSON], її колишній чоловік [PERSON] забрав всі свої особисті речі та виїхав з будинку №13 по вул. Каляєва до своєї нової дружини [PERSON] З моменту добровільної зміни відповідачем свого місця проживання та до часу звернення до суду з даним позовом, вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою знятися з реєстраційного обліку у будинку, так як їй доводиться багато сплачувати по рахункам за комунальні послуги в тому числі за користування газом та електрикою, але відповідач відмовився та пообіцяв їй з цього приводу тільки великі неприємності. З наведеного витікає, що відповідач в присутності свідків добровільно виселився і вивіз усе належне йому майно з її будинку, тобто добровільно змінив не тільки своє місце проживання, а й сімейний стан набувши нове право власності у новому шлюбі. Вибувши в інше жиле приміщення відповідач з березня 2012 року втратив право користування будинком №13 по вул. Каляєва у м. Кіровограді. Посилаючись на ст. 107 ЖК України просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №13 по вул. Каляєва у м. Кіровограді з часу його вибуття з березня 2012 року та таким, що підлягає зняттю з реєстраційного обліку в зазначеному приміщенні. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, про що представник позивача в адресованій до суду заяві не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 1989 року. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 червня 2013 року, яке набрало законної сили 18 червня 2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 19 серпня 1989 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №983 було розірвано ( а.с. 21). Встановлено, що власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Кіровоград, вул. Каляєва, 13 на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 11 липня 2003 року являється [PERSON] ( а.с. 19 ). З довідки квартального комітету №15 від 27.04.2015 року за №142 вбачається, що за адресою: м. Кіровоград, вул. Каляєва, 13 зареєстровані [PERSON], [INFO] ( власник житла ), [PERSON], [INFO] ( колишній чоловік ), [PERSON], [INFO] ( син). За вказаною адресою зареєстровано три особи, а проживає дві, [PERSON] з березня 2012 року за даною адресою не проживає ( а.с. 20 ). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, яке було придбано подружжям в період шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). У відповідності до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Статтею ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи, що житловий будинок №13 по вул. Каляєва у м. Кіровограді сторонами був придбаний у період перебування у шлюбі, суд вважає, що він є їх спільною сумісною власністю. Доказів того, що спірний будинок належить на праві приватної власності лише позивачу, остання суду не надала і таких не здобуто в ході судового розгляду. У зв'язку з цим доводи позивача, що будинок №13 по вул. Каляєва у м. Кіровограді є її особистою власністю, а також її посилання на норму ст. 107 ЖК України, є безпідставними. За таких обставин сторони мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання своїм майном, внаслідок чого відповідач не може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Крім того, суду не було наведено жодних належних доводів та не надано доказів в їх підтвердження щодо наявності законних підстав для позбавлення відповідача права користування зазначеним житловим будинком. Що стосується доводів позивача, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги, а також показань свідків [PERSON] та [PERSON], викладених у заявах, щодо добровільного не проживання відповідача за місцем реєстрації, не проживання відповідача у спірному будинку з березня 2012 року, не сплати за комунальні послуги, розірвання шлюбу та наявності у відповідача іншої жінки, то вони не можуть бути враховані судом як підстави для припинення права відповідача на користування житловим будинком, оскільки відповідач відносно даного майна має такі ж права, що і позивач. У відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed