Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

09 червня 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , у якому просили стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 06 лютого 2017 року № 969652/060217 у розмірі 14164 грн 84 коп. та судові витрати у сумі 2 270 грн. 00 коп. Свої вимоги мотивували тим, що 06 лютого 2017 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено заяву про приєднання № 969652/060217 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) на суму 10000,00 грн на споживчі потреби строком на 36 місяців. У порушення зазначених умов договору відповідач своє забов`язання щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та сплати суми основного боргу у розмірі та строки, визначені вищевказаним договором не виконала належним чином. Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Ухвалою від 27 вересня 2021 року скасовано заочне рішення суду та справу призначено до розгляду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві. Зазначив, що кредитний договір укладений на 36 місяців, а отже банк з межах трирічного строку звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надала. В заяві про перегляд заочного рішення, в якій вказала свою нову адресу для листування, посилалась на пропущення строку позовної давності, в тому числі щодо стягнення неустойки, вказувала на відсутність належного розрахунку суми процентів, відсутність первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту, картки та зарахування кредитних коштів на картку. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку. Встановлено, що 06 лютого 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», найменування якого змінено на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та фізичною особою [PERSON] було укладено заяву про приєднання № 969652/060217 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) відповідно до якого відповідачу було видано кредит в сумі 10000,00 грн на споживчі потреби строком на 36 місяців. Договір також містить запис про максимальний розмір кредиту в сумі 40 000 грн. Згідно п. 6.5 заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає : 30,00 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; 0,001 процентів річних за користування кредитним коштами протягом Грейс періоду у випадках безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Згідно п.п. 1.12.1. розділу XXII Договору КБО - клієнт зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Відповідно п.п. 1.15, 1.18 розділу XXII Договору КБО проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману Клієнтом суму Кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання Кредиту включно, та до дня фактичного повернення Кредиту (його частини). Сплата нарахованих процентів за користування Кредитом (в т.ч. процентів за користування Кредитом протягс Грейс періоду)/обов`язкового щомісячного платежу/ процентів за несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені заявою на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку клієнта. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості, а платіжна картка при цьому блокується. [PERSON] отримала платіжну картку та на її рахунок були перераховані кошти в сумі 10000 грн. ( а.с.84,85) Як слідує з виписки по рахунку [PERSON] користувалась наданими кредитними коштами. ( а.с.14-26) 16 серпня 2019 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . ( а.с.71) Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з статтею 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Ощадбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Враховуючи, що фактично отримані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також з огляду на приписи частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів приходить до висновку про виникнення в даному випадку у [PERSON] (попереднє прізвище [PERSON] ) договірного зобов`язання в частині повернення фактично отриманих у позивача коштів. Договір, виконаний частково, не може вважатися неукладеним (постанова ВП ВС у справі №338/180/17 від 05.06.2018). Як слідує з наданого розрахунку станом на 07.06.2021 борг [PERSON] за наданими кредитними коштами склав 9 949 грн 27 коп. Відповідач не спростувала зазначену позивачем суму боргу. Таким чином, зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи те, що строк кредитування [PERSON] за наданим кредитом закінчився 06 лютого 2020 року, а позивач звернувся до суду 09 червня 2021 року, в межах трирічного строку позовної давності, то останній судом не застосовується. Сторонами при укладенні кредитного договору, зокрема в частині відсотків, було узгоджено відсоткову ставку за кредитом у розмірі 30% річних, що нараховуються щомісячно на суму заборгованості за кредитом. Позивач просив стягнути з відповідача відсотки, відповідно до наданого розрахунку в межах строку дії кредитного договору в сумі 2161,71 грн. Відповідач не надав іншого розрахунку відсотків, які заявлені в межах строку позовної давності, а отже останні підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Позов банку в частині стягнення комісії в сумі 9 грн задоволенню не підлягає, оскільки, як встановлено судом, відповідно до підписаної відповідачем заяви, плата (комісійна винагорода) за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0 %, згідно з умовами підписаного відповідачем повідомлення про кредитування комісія за надання та обслуговування кредиту - 0%, таким чином вимоги банку в цій частині є необґрунтованими. Вирішуючи позовні вимоги АТ «Ощадбанк» в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 251,35 грн суд приходить до наступного висновку. Неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт третій частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та доти, доки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто пеня може нараховуватися на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 366/1088/16-ц. За змістом статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідач в своїй заяві про перегляд заочного рішення вказувала на застосування строку позовної давності. Виходячи з того, що строк дії кредитного договору закінчився 06 лютого 2020 року, а позивач звернувся з позовом до суду в частині стягнення пені 09 червня 2021 року, тобто за межами однорічного строку позовної давності, то в задоволенні в цій частині вимог слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності щодо стягнення пені. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц зазначила, що правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Таким чином, є помилковим висновок колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду про те, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення коштів, передбачених ст. 625 ЦК України, спливає через три роки після дати набрання законної сили судовим рішенням про стягнення кредитної заборгованості. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Враховуючи те, що відповідач припинила сплату коштів за боргом та за процентами 06.11.2017, то вимога позивача про стягнення 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 480,02 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 195,04 грн, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 727,61 грн, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 390,84 грн, відповідно до наданого розрахунку є правомірною та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 14164,84 грн. Судом стягнуто 13904,49 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 98,16 % (13904,49 х 100 : 14164,84). За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2228 грн 23 коп. (2270 х 98,16% : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial