Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

10.07.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила надати дозвіл на реєстрацію їхньої дочки [PERSON], 18.06.2009р.н., за адресою: [ADDRESS], без згоди батька [PERSON] В обґрунтування позовну [PERSON]М, вказала, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], 18.06.2009р.н. Після розлучення донька проживає разом з нею в квартирі №50 за адресою: м.Харків, вул. Халтуріна, буд.8, яка належить відповідачу на праві власності. На протязі 2015 року вона неодноразово зверталася до відповідача з пропозицією дозволити зареєструвати місце проживання дочки, але відповідач відмовив їй у цьому. Вважала, що відмова відповідача зареєструвати свою дочку за місцем проживання та реєстрації матері, є втручанням у право на повагу до сімейного та приватного життя, оскільки місце проживання дитини традиційно впливає на реалізацію його прав у соціальній, освітній, медичній сфері, а наявність певного місця проживання і реєстрації за місцем проживанням є необхідною умовою їх здійснення. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що на задоволенні позову наполягає та просить справу розглядати за її відсутності, а у разі неявки відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Належним чином повідомлена відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавав. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача [PERSON], повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в Московському районі м. Харкова, Московський районний відділ Державної міграційної служби України в м. Харкові просила ухвалити рішення з урахуванням інетерсів дитини просила задовольнити позов. Представник Московського районного відділу Державної міграційної служби України в м. Харкові в судове засідання не зявився. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому, який було розірвано 28.10.2011р. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], 18.06.2009р.н., яка фактично мешкає разом з матірю за адресою: [ADDRESS]. Квартира №50 за адресою: м. Харків, вул. Халтуріна, буд.8 належить на праві власності [PERSON] Згідно відповіді начальника Московського районного відділу Державної міграційної служби України в м. Харкові від 29.04.2015р. за №21/3841, [PERSON] було відмовлено у реєстрації місця проживання її доньки [PERSON], 18.06.2009р.н., оскільки в наданих нею документах були відсутні паспорт батька, тому не має можливості зясувати чи потрібна довідка адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його реєстрації. Крім того, не зазначено документ щодо права власності на квартиру. Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно п. 2.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, Для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру: письмову заяву про реєстрацію місця проживання; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання, крім випадків, установлених пунктом 2.8 цього розділу; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сімї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру; свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку. Таким чином, відмова відповідача зареєструвати свою дочку за місцем проживання та реєстрації матері, є втручанням у право на повагу до сімейного та приватного життя, оскільки місце проживання дитини традиційно впливає на реалізацію його прав у соціальній, освітній, медичній сфері, а наявність певного місця проживання і реєстрації за місцем проживанням є необхідною умовою їх здійснення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивачки витрати по сплаті судового збору На підставі викладеного,

Outcome: approved