Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

08.04.2014 року ПАТ «Комерційний Банк «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON] який в ході розгляду справи уточнив, пославшись на те, що 18.10.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є позивач та [PERSON], укладено кредитний договір № 05/10/2007/840-К/911, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 150 000,00 (сто п'ятдесят тисяч) доларів США, а відповідачка зобов'язалася повернути отримані кошти до 17.10.2022 року, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14,49 % річних, а також виконати інші зобов'язання у строки й порядку, встановленому цим договором. В якості забезпечення своєчасного виконання зобов'язань по кредитному договору між ВАТ комерційний банк «Надра» та [PERSON], укладено іпотечний договір від 18.10.2007 року, згідно якого банку передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер: 512278640:02:001:1231 та недобудований житловий будинок готовністю 65%, що розташовані по [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] отримавши грошові кошти, умови кредитного договору щодо повернення щомісячно суми мінімально необхідного платежу не виконує, у зв'язку з чим в неї виникла заборгованість, яка станом на 26.02.2014 року складає 293 450,30 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 766 326,63 гривень. Крім того, відповідачка не виконала умови іпотечного договору щодо одержання всіх правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна та укладення з іпотекодержателем договору про внесення змін до іпотечного договору. У зв'язку з тим, що [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, а також порушила умови іпотечного договору від 18.10.2007 року, банком на її адресу, направлялась письмова іпотечна вимога про погашення заборгованості в розмірі 293 450,30 доларів США та передачу предмета іпотеки в оперативне управління в порядку передбаченому ст. 34 Закону України «Про іпотеку», однак дотепер ця вимога залишилася без задоволення. На підставі того, що відповідачка не реагує на вимоги банку щодо дострокового погашення заборгованості по кредитному договору і не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та з урахуванням уточнень просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання банку права на укладення договору купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем на умовах та в порядку визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною, яка визначається іпотечним договором від 18.10.2007 року у розмірі 1 145 484,00 гривень із яких: вартість земельної ділянки складає - 84 8 075,00 гривень, вартість об'єкту незавершеного будівництва - недобудованого житлового будинку готовністю 65% складає - 297 409,00 гривень або за будь-якою іншою ціною, отримані кошти від реалізації предмету іпотеки направити на погашення заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача Цвігун Н.Ф. не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю /а. с. 60/, в якій зазначила, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлялася в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України, через газету «Урядовий кур`єр» від 24 жовтня 2014 року № 197 (5326) /а. с. 70, 72/, в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Судом установлено, що 18.10.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» та [PERSON], укладено кредитний договір № 05/10/2007/840-К/911, згідно умов якого банк надав відповідачці у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 150 000,00 (сто п'ятдесят тисяч) доларів США на проведення розрахунків по договору на проведення ремонту та благоустрою, а позичальниця зобов'язалася повернути отримані кошти до 17.10.2022 року, сплатити банку проценти за користування кредитом в розмірі 14,49 (чотирнадцять цілих сорок дев'ять сотих) % річних та виконати інші зобов'язання передбачені цим договором /а. с. 13, 16-19/. Банк свої зобов'язання за кредитним договором щодо видачі кредиту у сумі 150 000,00 доларів США, виконав у повному обсязі, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № NL-101 від 18.10.2007 року /а. с. 29/. Згідно підпунктів 3.3.1., 3.3.2. та 3.3.3. пункту 3 вище зазначеного кредитного договору [PERSON] зобов'язана щомісячно з 01 по 07 число поточного місяця повертати кредит та сплачувати банку відсотки, шляхом сплати мінімально необхідного платежу у валюті кредиту в розмірі 2185,00 (дві тисячі сто вісімдесят п'ять) доларів США на поточний рахунок [NUMBER]. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610 і 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В порушення вищезазначених умов кредитного договору, щодо сплати мінімально необхідного платежу [PERSON] починаючи з жовтня 2008 року своїх зобов`язань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом не виконує, у зв'язку з чим станом на 26.02.2014 року в неї виникла прострочена заборгованість за кредитом, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить, - 293 450,30 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно - 2 766 326,63 гривень, із яких заборгованість по тілу кредиту - 139 426,68 доларів США, що еквівалентно - 1 314 361,37 гривень; заборгованість по відсоткам - 112 481,97 доларів США, що еквівалентно - 1 060 356,28 гривень; пеня за прострочення сплати кредиту - 17 227,55 доларів США, що еквівалентно - 162 402,39 гривень; штраф за порушення виконання умов договору - 15 000,00 доларів США, що еквівалентно - 141 403,50 гривень, заборгованість по комісії - 9 314,10 доларів США, що еквівалентно - 87 803,09 гривень /а. с. 14/. Підпунктами 2.1. та 2.2. пункту 2 кредитного договору зазначено, що в якості забезпечення виконання позичальником свої зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з банком договір іпотеки нерухомого майна. Умови передачі майна в іпотеку, звернення стягнення на майно, що обтяжене іпотекою, викладені у договір іпотеки, що укладається між банком і позичальником та посвідчується нотаріально. 18.10.2007 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], посвідчено іпотечний договір, укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за № 34, відповідно до умов якого відповідачка передала банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер - 5122786400:02:001:1231 та недобудований житловий будинок готовністю 65%, які розташовані за адресою: [ADDRESS], що належать відповідачу на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна та договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчених 15.09.2005 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстровим № 1924 та № 1925 /а. с. 20- 24, 25-26, 27-28/. Підпунктом 1.3. пункту 1 іпотечного договору визначено, що загальна заставна вартість предмету іпотеки складає 1 145 484,00 (один мільйон сто сорок п'ять тисяч чотириста вісімдесят чотири) гривень, із них: вартість земельної ділянки складає - 848 075,00 (вісімсот сорок вісім тисяч сімдесят п'ять) гривень, вартість об'єкту незавершеного будівництва - недобудованого житлового будинку готовністю 65% складає - 297 409,00 (двісті дев'яносто сім тисяч чотириста дев'ять) гривень. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а вразі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Згідно пункту 4.3. кредитного договору [PERSON] зобов'язалася суворо дотримуватися положень даного договору і у випадках визначених цим договором достроково виконати зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій. 28.03.2014 року позивач відповідно до положень кредитного договору, направив на адресу [PERSON] письмову іпотечну вимогу за № 1708 про погашення заборгованості за кредитним договором, однак на сьогоднішній день цю вимогу відповідачка не виконала /а. с. 30, 31/. Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно підпункту 5.1. пункту 5 іпотечного договору від 18.10.2007 року закріплено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частини, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотеко держателю за цим договором. Підпунктом 5.3. пункту 5 договору іпотеки зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі рішення суду, а також права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Згідно підпунктом 5.4. пункту 5 іпотечного договору іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п. 5.3. цього договору. Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що станом на 30.05.2014 року за [PERSON] на праві власності значиться земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер - 5122786400:02:001:1231 та недобудований житловий будинок готовністю 65%, що розташовані за адресою: [ADDRESS] /а. с. 43/. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачка не надала суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Таким чином, виходячи з встановленого в судовому засіданні неналежного виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору № 05/10/2007/840-К/911 від 18.10.2007 року, суд прийшов до висновку, що пред'явлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та договірних відносинах між сторонами і підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно п. 6 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Платіжним дорученням № 171844596 від 11.10.2014 року підтверджується, що позивач поніс витрати пов'язані з публікацією оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» оголошення про виклик відповідача в судове засідання у розмірі 420,00 гривень /а. с. 69/. Згідно платіжного доручення № 139433073 від 02.04.2014 року вбачається, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3654,00 гривень /а. с. 1а/. На підставі викладеного,

Outcome: approved