Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

08.04.2021 року заявники звернулися до суду з заявою в якій просили встановити факт належності їм правовстановлюючого документу, а саме: свідоцтва на право приватної власності №4277 від 16.08.1999 року на квартиру [ADDRESS] , виданого Фондом комунального майна м. Херсона. Заява обґрунтована тими обставинами, що свідоцтво на право приватної власності №4277 від 16.08.1999 року на квартиру [ADDRESS] , виданого Фондом комунального майна м.Херсона згідно з розпорядженням від 16.08.1999 року на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заявники звернулися до виконавчого комітету Херсонської міської ради з вимогою про виправлення описки у свідоцтві, але їм було відмовлено. В зв`язку з чим заявники змушені звернутись до суду, оскільки позбавлені права вільно розпоряджатися своїм майном. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено справу до судового розгляду. Заявник [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Заявник [PERSON] через канцелярію\~суду надала\~до суду\~заяву про\~розгляд справи без її участі. Заінтересована особа [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала. Заінтересована особа [PERSON] через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що свідоцтво на право приватної власності №4277 від 16.08.1999 року на квартиру [ADDRESS] , виданого Фондом комунального майна м.Херсона згідно з розпорядженням від 16.08.1999 року на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 12). 16.02.2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, актовий запис № 75, подружжю присвоєно прізвище ( [PERSON] ), про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.9). Прізвища, ім`я, по - батькові заявників, згідно паспорту громадянина України, зазначено як [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 6-7, 8, 10-11). 12.11.2004 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, актовий запис № 401, подружжю присвоєно прізвище ( [PERSON] ), про що свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с. 20). Згідно до вимог ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що свідоцтво на право приватної власності №4277 від 16.08.1999 року на квартиру [ADDRESS] , виданого Фондом комунального майна м.Херсона згідно з розпорядженням від 16.08.1999 року належить - заявникам, так як всі дані, які ідентифікують осіб, зокрема його прізвище, ім`я збігаються. При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючих документів. Дані розбіжності не можуть бути усунуті іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджають заявникам в реалізації їх права на володіння та користування майном. Отже, факт про встановлення якого просять заявники, має юридичне значення, при цьому спір про право цивільне відсутній. Таким чином, суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, підлягає задоволенню.

Outcome: approved