Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

08 червня 2016 позивачка, [PERSON] , звернулася до суду з уточненими під час судового розгляду позовними вимогами до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу і визнання права на спадщину за законом. На обґрунтування позову зазначила, що з 30.11.2009 року проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За час їхнього проживання вели спільне господарство, мали спільний бюджет, ремонтували, добудовували і облаштовували жилий будинок. Фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю як чоловік та жінка. Вказаний факт підтверджують свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ці свідчення знаходяться в справі № 674/995/15-ц, яка стосується розгляду її заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Крім того, факт спільного проживання підтверджується довідкою Підлісномукарівської сільсьскої ради від 14.07. 2015р. № 316. [INFO] [PERSON] помер. Після похорон [PERSON] , [PERSON] , яка є матір`ю померлого, заявила, що вона не матиме претензій щодо спадщини на будинок в селі Варваріка, в якому вона проживала з покійним [PERSON] , однак, проходив час і [PERSON] змінила свою думку та стала вимагати в неї документи на будинок по [ADDRESS] . З метою встановлення факту спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, 0І липня 2015 року подала до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області відповідну заяву. В процесі судового розгляду цієї заяви було встановлено, що в Першій Кам`янець-Подільській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу, згідно якої єдиним спадкоємцем є [PERSON] - донька покійного [PERSON] , яка претендує і на будинок в селі Варварівка, в якому вона проживала з [PERSON] за його життя і проживає зараз. [PERSON] , в особі її матері , [PERSON] , та [PERSON] не визнають за нею права спадкування за законом, ставлять під сумнів факт проживання з [PERSON] , що вказує на те, що між нею, як позивачкою, та відповідачами виник спір з приводу жилого будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , який відноситься до спадкового майна. А тому звернулася з даним позовом до суду , в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] з 30.11.2009 року по 29.01.2015 року. Визнати за [PERSON] право на спадщину за законом після смерті [PERSON] ,яка складається з жилого будинку та господарських будівель, що знаходяться в [ADDRESS] . Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 23 червня 2016р. відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2016 р. задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] та представника відповідачки [PERSON] про витребування доказів : спадкової справи у Першій Кам`янець-Подільській державній нотаріальній конторі , витягу з Державного реєстру правочинів та оригіналу договору купівлі -продажу жилого будинку у позивачки [PERSON] .. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08 червня 2017 року відмовлено в задоволені заяви представника позивачки [PERSON] про відвід головуючої судді Артемчук В.М.. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 29 березня 2018р. задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] про заміну неналежного відповідача та замінено відповідача [PERSON] на належного відповідача - [PERSON] . Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2018р. визнано обов`язкову явку в судове засідання відповідачки [PERSON] . В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі зіславшись на обставини, які викладені в уточненій позовній заяві та на показання свідків, які були допитані в судовому засіданні. Зокрема позивачка [PERSON] показала суду, що в 2009 році покійний [PERSON] запропонував їй проживати разом, діти одобрили і почалися стосунки. З осені 2009 р. почали проживати разом. Все робили разом. В с.Варварівка постійно не проживала, бо обоє працювали. В листопаді 2013 пішли проживати на квартиру в [ADDRESS] . [PERSON] проживав в м .Кам`янець -Подільський, а на вихідні приїзжав в село і вона їхала з ним. В листопаді 2007 року [PERSON] купив хату в с.Варварівка, з його слів в шлюбі тоді не був. В с.Варварівка проживали в її будинку і будинку [PERSON] .. Хата від хати за 8-10 метрів і однакові умови проживання. В будинку [PERSON] поклали 8 пластикових вікон, купили болерян, поштукатурили бокову стіну хати, сарай, домурували веранду. Свої особисті кошти не вкладала. Продукти харчування купували разом. Спільної каси не було. Вона купувала за свої кошти, а він за свої. Вважає,що має на якусь частинку в спадщині, оскільки займала якусь частинку в житті [PERSON] . Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала , в задоволенні просила відмовити, про що подала свої заперечення пояснивши суду, що позивачка стала проживати з її сином [PERSON] в 2010 році , оскільки 26 грудня він привів позивачку до неї додому на св`ята. Позивачка сказала, що вони будуть помагати один одному. Останні два роки вони проживали на квартирі в [ADDRESS] син купив в шлюбі з [PERSON] .. В 2008 році він прибудував до будинку веранду. Постійне місце проживання сина було в м. Кам`янець-Подільський. За час проживання сина з позивачкою біля хати в с.Варварівка нічого не будували. Син мав гроші і сам поставив пластикові вікна в будинку. Вони разом купили мотоблок, картоплесаджалку і зробили причеп, все це в с.Варварівка і ним користується син позивачки. Спадщину після смерті сина не приймала і від неї не відмовлялася. Спадщину прийняла внучка, [PERSON] , вона єдина спадкоємиця. Відповідачка [PERSON] і її представники по довіреності [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали і в задоволенні просили відмовити, про що подали заперечення на позов та пояснили, що [PERSON] єдина спадкоємиця після смерті свого батька [PERSON] першої черги, спадщину прийняла і оформила спадщину на земельну ділянку, квартиру в м. Кам`янець-Подільський, грошові вклади. Не оформлена спадщина на будинок в с.Варварівка Дунаєвецького району, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на цей будинок, які знаходились у позивачки і вона відмовилась їх повертати. Будинок в с.Варварівка Дунаєвецького району придбаний [PERSON] в 2007 році під час шлюбу з [PERSON] , яка давала згоду в нотаріуса на придбання будинку. Позивачка стала проживати з покійним [PERSON] з кінця грудня 2010 року, а у січні 2015р. [PERSON] помер. По буднях [PERSON] проживав на квартирі в м. [ADDRESS] - [ADDRESS] . В с. [ADDRESS] району вони разом не проживали. Позивачка свої кошти на будинок в с.Варварівка не тратила і не може претендувати на нього. Зі сторони позивача в якості свідків були допитані : свідок [PERSON] ,яка показала суду ,що про проживання позивачки з [PERSON] їй стало відомо в 2009 році на дні народження позивачки, є спільне фото. Дала їм свою квартиру в м.Дунаївці, щоб позивачка з чоловіком там жили, прожили в ній разом біля двох років. Свідок [PERSON] показав суду, що на дні народження позивачки в 2009 році дізнався, що вона і [PERSON] будуть жити разом. Свідок [PERSON] показала суду, що позивачка з [PERSON] стала проживати з 2009 року. Бачила їх в с.Варварівка разом. Вони робили все разом. Приїжджали в село постійно в літку. Свідок [PERSON] показав суду, що в 2009 році дізнався, що позивачка і [PERSON] створили сім`ю. Бачив їх в с.Варварівка, вони там працювали обоє. Свідок [PERSON] показав суду, що його мати стала проживати з [PERSON] з 2009 року, разом їздили в с.Варварівка. Свідок [PERSON] показала в судовому засіданні, що видавала довідку про те, що [PERSON] та [PERSON] з 2009 року проживали однією сім`єю як чоловік і жінка в с.Варварівка Дунаєвецького району, яка видавалася 14.07.2015р. на підставі акту, але такий акт не може надати. Їй відомо, що [PERSON] в с.Варварівка придбав будинок в 2007 році. Вважає, що [PERSON] проживала з [PERSON] , бо в 2010-2011 році зверталися в сільську раду про наділення земельної ділянки. [PERSON] в селі постійно не проживав, в основному у весняно-літній період. Допитані в судовому засіданні зі сторони відповідача свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , показали суду, що про [PERSON] стало відомо в 2010 році. [PERSON] більше проживав в м. Кам`янець-Подільський, в м.Дунаївці їхав на вихідні і йшов до матері. В с.Варварівку Дунаєвецького району [PERSON] їздив на вихідні, робив ремонти в будинку, ставив вікна, двері. Все робив для дочки. [PERSON] не бачили. Свідок [PERSON] показав суду, що працював головою сільської ради і відомостей про те, що [PERSON] і [PERSON] проживали разом не мав. [PERSON] навідувався в село час від часу, на території сільської ради не проживали. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності ,заслухавши учасників справи, їх представників, свідків, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1,2 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про його смерть (а.с. 30, т. 1). [PERSON] , діючи в інтересах неповнолітньої дочки, [PERSON] , яка є єдиною спадкоємицею за законом першої черги згідно ст.1261 ЦК України, звернулася до нотаріуса Першої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією спадкової справи (а.с. 31, 103-119, 141,т.1). Інші спадкоємці, мати померлого [PERSON] , в 6-ти місячний строк для прийняття спадщини ,з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася і це підтвердила в судовому засіданні. Судом також встановлено і це не заперечується позивачем та представником позивача, що спадкодавець на момент смерті був зареєстрований в [ADDRESS] . Спадкодавець, [PERSON] , який помер [INFO] , являвся власником наступного нерухомого майна: 1/3 частки квартири [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0,10 га, розташованої в [ADDRESS] ,цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку; грошових вкладів в Кам-Подільському відділенні Хмельницької філії ПАТ КБ «Приватбанк», а також житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Набуття права власності на зазначене вище нерухоме майно підтверджується доданими до справи копіями свідоцтва про право на власність від 05.12.2008р., державного акта на право власності на земельну ділянку від 13.02.2007р., договором купівлі -продажу жилого будинку від 23.11.2007р., витягом з Державного реєстру правочинів від 23.11.2007р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Зазначені докази, в розумінні ст.77-80 ЦПК України, визнаються судом належними, допустимим, достовірним та достатніми, на підставі зазначених доказів встановлено наявність переліченого спадкового майна, яке набуте спадкодавцем [PERSON] за життя. Також, судом встановлено, що на момент відкриття спадщини [PERSON] померлого [INFO] , він не перебував у шлюбі з будь-якою особою, а рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 14 листопада 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 159 т.1). Свідоцтво про розірвання шлюбу [PERSON] отримано в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець -Подільському Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 24 березня 2011р. і після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище : [PERSON] . У п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. № 11 роз`яснено, що хоча розірвання шлюбу здійснене на підставі рішення суду, потребує подальшої реєстрації у державному органі РАЦС, моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З копії спадкової справи за № 89/2015, заведеної в Першій Кам`янець-Подільській державній нотаріальній конторі 25 серпня 2015 р. вбачається, що спадкоємцю майна померлого [INFO] [PERSON] ,його дочці [PERSON] видано 26 серпня 2015р. свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частки квартири [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,10 га, розташованої в [ADDRESS] ,цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку; грошові вклади , що зберігаються в Камінець -Подільському відділені №15 Хмельницької філії ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно повідомлення державного нотаріуса Першої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори від 26.08.2015р. № 1276/02-14/89/2015 видно, що [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини після смерті [INFO] [PERSON] на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями до нього за [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю належного правовстановлюючого документу ( а.с.116,т.1). Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно ст. 1264 ЦК України: у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2019 року, справа № 619/756/16-ц. Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. Нотаріус не має можливостей для того, щоб безспірно встановити зазначені обставини. Постановою державного нотаріуса Другої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори від 21.03.2019р. «233/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями до нього за [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] та який на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] у зв`язку з не подачею документів ,що підтверджують її родинні або інші відносини зі спадкодавцем, відсутністю правовстановлюючого документа на майно, пропуском строку звернення до нотаріальної контори та відсутністю згоди іншого спадкоємця на прийняття спадщини ( а.с. 158 т.2). Звертаючись до суду з позовом позивачка [PERSON] , посилається на те, що проживала з 30.11.2009 року по [INFO] з [PERSON] однією сім`єю як чоловік і жінки без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство , мали спільний бюджет, ремонтували, добудували і облаштували жилий будинок в с. Варварівка Дунаєвецького району Хмельницької області, а тому має право на спадщину і просить встановити юридичний факт і визнати за нею право на спадщину на даний жилий будинок. Відповідно ч.ч. 1,6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з приписами статей 76, 77, 78 ЦПК України засобами доказування є письмові, речові та електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права. Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За положеннями частин першої-другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стан. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом з тим, згідно із статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто, при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що зазначена норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що встановлені частиною другою статті 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, справа № 6-97цс11. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні вищенаведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя (частина друга статті 21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 , майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 28 серпня 2019 року №588/350/15-ц належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. У відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. За положеннями статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Житловий будинок по [ADDRESS] є приватною власністю померлого, [INFO] [PERSON] , що підтверджується договором купівлі - продажу жилого будинку від 23 листопада 2007 р., який посвідчено приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу Хмельницької області, зареєстровано в реєстрі за № 5254, згідно якого [PERSON] купив жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, у договорі відсутні відомості, що будинок незавершений будівництвом. Також судом встановлено, що право власності на зазначене майно набуте ним в період, коли він перебував у шлюбі зі [PERSON] , оскільки в момент придбання будинку рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 14 листопада 2007 року не набрало законної сили. З показань свідків зі сторони позивача суду відомо про те, що позивачка стала проживати з [PERSON] з 2009 року , в с.Варварівка Дунаєвецького району проживали весняно-літній період, де працювали обоє. Свідки зі сторони відповідача дали показання про те, що позивачка стала проживати з [PERSON] з 2010 року. [PERSON] більше проживав в м. Кам`янець-Подільський, в м.Дунаївці їхав на вихідні і йшов до матері. В с.Варварівку Дунаєвецького району [PERSON] їздив на вихідні, робив ремонти в будинку, ставив вікна, двері. З наданих стороною позивача доказів не можливо встановити факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] з 30.11. 2009 року до 29.01.2015 року, оскільки окрім показів свідків у справі відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що позивач та [PERSON] проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали між собою усталені стосунки, що притаманні сім`ї, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а також взаємні права та обов`язки. Крім цього, покази свідків, які були викликані за клопотання позивача та її представника суперечать показам інших свідків, які були допитані судом за клопотанням відповідача. В цивільній справі № 674/995/15-ц, яка стосується розгляду заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу на (а.с.8) є довідка Підлісномукарівської сільсьскої ради від 14.07. 2015р. № 316, яка видана секретарем сільської ради [PERSON] з якої видно, що [PERSON] і [PERSON] з 2009 року проживали однією сім`єю як чоловік і жінка в с.Варварівка Дунаєвецького району, однак суд вважає, що ця довідка не є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки обставини, вказані у довідці повинні бути підтверджені й іншими належними та допустимими доказами. Крім того, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] достовірно не змогла підтвердити видану нею довідку, акт обстеження надати суду не змогла пояснивши, що [PERSON] проживала з [PERSON] , бо в 2010-2011 році зверталися в сільську раду про наділення земельної ділянки, а тому вважала , що вони проживають однією сім`єю. [PERSON] в селі постійно не проживав, в основному у весняно-літній період. Свідок [PERSON] ,який працював головою сільської ради , показав, що відомостей про те, що [PERSON] і [PERSON] проживали разом не мав. [PERSON] навідувався в село час від часу, на території сільської ради не проживали. Фотосвітлина ( а.с.198 т.1), на якій зображені [PERSON] і [PERSON] , свідчать лише про знайомство сторін, про спільне коло знайомих і проведення разом вільного часу, але не може доводити факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету та інше. Інших доказів, які вказують на наявність ознак, притаманних подружжю, суду не надано. Також слід зазначити, що позивачка [PERSON] в своїх поясненнях зазначала, що в с.Варварівка постійно не проживала, бо обоє працювали. В листопаді 2013 пішли проживати на квартиру в [ADDRESS] . [PERSON] проживав в м .Кам`янець -Подільський, а на вихідні приїзжав в село і вона їхала з ним. В листопаді 2007 року [PERSON] купив хату в с.Варварівка, з його слів в шлюбі тоді не був. В с.Варварівка проживали в її будинку і будинку [PERSON] .. В будинку [PERSON] поклали 8 пластикових вікон, купили болерян, поштукатурили бокову стіну хати, сарай, домурували веранду. Свої особисті кошти не вкладала. Продукти харчування купували разом. Спільної каси не було. Вона купувала за свої кошти, а він за свої. Отже, як вбачається з матеріалів справи [PERSON] не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували постійне ведення спільного побуту, бюджету, взаємне матеріальне забезпечення з [PERSON] в період з 30.11. 2009 року по 29.01. 2015 року. Не надано позивачкою і доказів, що нею вкладалися спільні кошти з [PERSON] в ремонт або добудову будинку в с.Варварівка Дунаєвецького району Хмельницької області . Таким чином, аналіз поданих доказів свідчить про те, що житловий будинок в [ADDRESS] не може бути віднесений судом до об`єктів спільної сумісної власності, таке майно, в розумінні ст. 57 СК України, являється особистою приватною власністю померлого [INFO] [PERSON] , оскільки право власності на нього набуте у шлюбі з іншою особою, або одержане, в порядку спадкування, або набуте в межах норм безоплатної приватизації. Відповідно до п.5 ч.1, 2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто, суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. За таких обставин встановлення факту проживання [PERSON] і [PERSON] однією сім`єю для [PERSON] не має правового значення, через те, що не тягне за собою виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed