Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

07 квітня 2017 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] із позовом до Хмельницької міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, посилаючись на те, що 06.10.1997 року померла двоюрідна баба позивача [PERSON], якій на праві приватної власності належала [ADDRESS]. Вказує, що вона з народження і до смерті [PERSON] проживала разом із нею у вказаній квартирі. У [PERSON] будь-яких спадкоємців, які б прийняли спадщину після її смерті не має, заповіт нею не складався, а спадкова справа взагалі не заводилась. Зазначає, що вона відкрито, безперервно володіє та користується квартирою понад 20 років, та просить суд визнати за нею право власності на вказану квартиру в порядку набувальної давності. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечила. Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, заслухавши свідків, проаналізувавши законодавство яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позову, у звязку із наступним. Так, судом встановлено, що 06.10.1997 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БВ № 06891. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 28.05.1993 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Даний факт, також, підтверджується копією технічного паспорту від 21.05.1993 року на вказану квартиру та повідомлення № 704120 від 24.04.2017 року Хмельницького бюро технічної інвентаризації. Позивач [PERSON] народилась 02.09.1988 року в м. Хмельницький, і її батьками в свідоцтві про народження зазначені: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] змінила прізвище після реєстрації шлюбу 01.03.2014 року на «Кутей», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим 01.03.2014 року. Батько позивача [PERSON] народився 09.03.1956 року і в свідоцтві про народження в графі батько вказано: «Карнаух Яків Сидорович». А відповідно до архівних витягів від 17.04.2014 року № 19/01-31/2 та № 19/01-31 із метричної книги реєстрації актів про народження с. Шамівка Олександрійського повіту Херсонської єпархії у [PERSON] та [PERSON] народились діти: Яків, [INFO], та [PERSON], [INFO], тобто двоюрідна баба позивача. Також, встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа до її майна не заводилась в 1997-2004 роках, що підтверджується архівною довідкою від 20.05.2014 року № 915/01-18 та відповіддю Першої Хмельницької державної нотаріальної контори від 12.05.2017 року вих. № 900/01-16. Позивач [PERSON] проживає у [INFO] та здійснює платежі за комунальні послуги, що підтверджується копіями розрахункових книжок по оплаті за квартиру, за водопостачання та водовідведення, за використання природного газу, та копіями довідок про відсутність заборгованостей за комунальні послуги за вказаною адресою. А згідно актів від 10.05.2016 року та 16.05.2017 року позивач проживає у [INFO], із дня свого народження, тобто із 02.09.1988 року по даний час. Дані обставини ніким не оспорюються та підтверджуються показами в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Згідно ч. 1ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно\~ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~встановлено, що правила\~ст. 344 ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. За приписами\~ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч. 1ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року при вирiшеннi спорiв, пов'язаних iз набуттям права власностi за набувальною давнiстю, суди повиннi враховувати, зокрема, таке: володiння є добросовiсним, якщо особа при заволодiннi чужим майном не знала i не могла знати про вiдсутнiсть у неї пiдстав для набуття права власностi; володiння визнається вiдкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володiннi. Вжиття звичайних заходiв щодо забезпечення охорони майна не свiдчить про приховування цього майна; володiння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давностi. Згідно із п. 13 вказаної Постанови можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Отже, судом встановлено, що [PERSON] з 1988 року постійно проживає в [INFO], відкрито та безперервно володіє та користується квартирою. За таких обставин, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на вказану квартиру в порядку набувальної давності. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат по справі.

Outcome: approved