Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

07 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], яким просила розірвати шлюб, в якому сторони перебувають з 05.07.1997, та стягувати на її користь аліменти на утримання синів [PERSON], [PERSON]та [PERSON], відповідно, 2001 та 2012 років народження, у розмірі 1/3 частин від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Аманжулова». В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначає, що спільне проживання та ведення господарства подружжя припинено на початку грудня 2016 року, відповідач має іншу сімю. Шлюб існує формально, підстав для примирення не вбачає. Від шлюбу мають трьох синів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], відповідно, 1998, 2001 та 2012 років народження, [PERSON] та [PERSON] на час розгляду справи у суді залишаються малолітніми, проживають з матірю і знаходяться на її утриманні. [PERSON] є батьком дітей, але матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дітей не надає, самоусунувся від виконання батьківського обовязку. Сімя має статус багатодітної та малозабезпеченої родини, отримує соціальну допомогу від Управління соціального захисту населення. Позивач уважала, що останній має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Спір про визначення місця проживання неповнолітніх дітей та про поділ майна відсутній. Сторони на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, Позивач заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити та бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище «Аманжулова», Відповідач позов визнав у повному обсязі / ас 39-40 /. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За матеріалами справи Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з питання припинення шлюбу та обовязку батьків утримувати дитину, і врегульовані нормами Сімейного Кодексу України /далі СК України/. Суд встановив, що сторони у справі зареєстрували шлюб 05 липня 1997 року, проживали однією сім'єю, проте як зазначає позивач з грудня 2016 року не ведуть спільного господарства, як подружжя не підтримують відносин, проживають окремо. Від шлюбу сторони мають трьох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з яких [PERSON] та [PERSON] на час розгляду справи залишаються неповнолітніми. Діти зареєстровані за місцем проживання матері, батьком дітей записаний [PERSON] / копії ас 11- 14-16, ас 17/. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейних відносин не існує. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, частина перша якої передбачає право подачі позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України\~\~27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтями 181,182, (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017), 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншими, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років з 01.05.2017 становить 1426 грн, віком від 6 до 18 років 1777 грн. Таким чином, станом на день розгляду справи у суді мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років становить не менше 713 грн / 50 % від 1426 грн /, віком від 6 до 18 років - не менше 888,50 грн / 50 % від 1777 грн /. Згідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд встановив, що з часу знаходження позову в суді примирення між сторонами не відбулось. Кожна зі сторін не вважає можливим збереження сім'ї, знайшло свого підтвердження формальність шлюбних відносин, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення; доводи позивача відповідачем не спростовані. Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно зі статтею 113 СК України при державній реєстрації розірвання шлюбу суд залишає [PERSON] прізвище «Аманжулова». Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Питання визначення місця проживання неповнолітніх дітей судом не вирішувалось. Спір про майно на час розгляду справи у суді відсутній. Оскільки діти сторін проживають разом з позивачем і потребують коштів на утримання, відповідач записаний батьком малолітніх дітей, суд знаходить, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON]та [PERSON]у розмірі 1/3 частин заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, від дня звернення до суду з 07.09.2017 і до досягнення дітьми повноліття. Визначений судом розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно до частини першої статті 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову з 07.09.2017. Згідно з п.1 частини першої статті 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в сумі платежу за один місяць. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір за позовну заяву про розірвання шлюбу в розмірі 640,00 грн та 640,00 грн в доход Державного бюджету України за позовну вимогу про стягнення аліментів на дітей.

Outcome: approved