overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

09 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу між сторонами, який був зареєстрований 17.04.2004 року Дмитрушківською сільською радою Уманського району Черкаської області, актовий запис за № 1. Позивач посилається на те, що від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружнє життя сторін не склалось. З січня 2014 року проживають окремо. На протязі останніх чотирьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалось і в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен з ним має протилежні погляди на шлюб, сім'ю, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дітям душевні страждання, крім того відповідач веде аморальний спосіб життя, почав зловживати алкоголем, на протязі останнього року офіційно працевлаштувався, однак не надавав сім'ї належної матеріальної допомоги, не брав участі у веденні домашнього господарства, не займався вихованням дітей, до неї ставився грубо та неуважно. Такі дії відповідача роблять неможливим подальше спільне подружнє життя. Вважає, що збереження шлюбу не можливе, на примирення категорично не погоджується. Діти залишаться проживати з нею, спору про проживання дітей та поділ майна на даний час між сторонами немає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки вважає, що шлюб існує формально, сім'я розпалась остаточно і не може бути відновлена, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі в зв'язку з виїздом за кордон, позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою. Заслухавши думку позивача, дослідивши заяву відповідача, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд має присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. За клопотанням позивача про те, щоб судові витрати не стягувались з відповідача на його користь, суд вважає за можливе не стягувати з відповідача судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

09 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до Уманського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позивач посилається на те, що з 23.01.2010 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 06.11.2012 р. було розірвано за рішенням Уманського міськрайонного суду. У шлюбі в них [INFO] народилася дочка [PERSON], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно кошти на утримання дочки не надає. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Просить допустити рішення до негайного виконання в межах платежу за один місяць. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просить задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у вказаному позивачем розмірі. Заслухавши думку сторін, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. На підставі пункту 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 243,60 грн., що відповідає вимогам підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

09 квітня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.04.2014р. о 09 год. 12 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.04.2014р. о 09 год. 12 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради у супроводі родичів. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий виказує маячні ідеї відношення, збитку на адресу сусідів. Мислення торпідне. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

09 квітня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.04.2014р. о 17 год. 45 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.04.2014р. о 17 год. 45 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради у супроводі родичів. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого знижений настрій, в'ялий, апатичний. Мислення торпідне, сповільнене по темпу. Знижена пам'ять, переважно на поточні події. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - деменція сложного генезу (контузія (1986р.), дисметаболічний, а/с) з переважно депресивними симптомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

09 квітня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.02.2014р. о 23 год. 43 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр.[PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.02.2014р. о 23 год. 43 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Чепіноги лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого спостерігається кататонічний ступор. Позитивні симптоми «повітряної подушки», «зубчатого колеса» внаслідок чого не може задовольнити свої життєві потреби. З маячних мотивів відмовляється приймати їжу, харчується з рук медичного персоналу, виказує маячні ідеї отруєння на адресу сусідів. Гр.[PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, кататонічна форма, кататонічний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

09 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить зменшити розмір аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], з 1/5 частини до 1/10 частини з усіх видів його заробітку. В порядку статті 31 ЦПК України 05 червня 2014 року позивач зменшив позовні вимоги та просив розмір аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] зменшити до 1/7 частини з усіх видів його заробітку. В обґрунтування позову вказував, що згідно рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2013 року з нього стягуються аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку на користь відповідача на утримання доньки - [PERSON], [INFO]. Вказав, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 березня 2014 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON], яка є його колишньою дружиною, на утримання двох малолітніх дітей від другого шлюбу в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку на кожну дитину. В загальному розрахунку з нього стягується аліменти на користь дітей від всіх шлюбів більше 50 відсотків від його заробітку, що не відповідає статті 128 КЗпП України та ставить його в тяжке матеріальне становище. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надіслала суду заяву, в якій позов визнала в повному обсязі і не заперечувала проти його задоволення, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просила розглядати справу за її відсутності. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. На думку суду, визнання відповідачем пред'явленого позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. А тому, визнання позову відповідачем судом приймається. Відповідно до роз'яснень, які містяться в частині 6 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, що відповідає приписам статей 180, 182, частини 1 статті 192 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

09 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути з останнього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2011 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач. На даний час син мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, інших утриманців він не має. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, що маються в матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у фактичному шлюбі з 25 листопада 2011 року, від якого в них [INFO] народився син [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач. Дитина здорова. На теперішній час дитина мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки між сторонами виник спір з приводу матеріального утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за можливе урегулювати спір шляхом зобов'язання відповідача виплачувати аліменти в судовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров'я, а також матеріальний стан сторін, те, що відповідач фізично здоровий, працездатний, аліментних зобов'язань на користь інших осіб не має, дитина здорова, тому суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача. Окрім того, з відповідача в порядку ст.88 ЦПК України також слід стягнути в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

09 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 03.09.2010 року. Шлюб було зареєстровано в відділі РАЦС Харцизького міського управління юстиції, актовий запис № 243. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини були припинені з квітня 2013 року, в зв'язку з тим, що в них різні характери та різні погляди на життя, часто сварилися, втратили взаєморозуміння. Вважає, що при сформованих взаємовідносинах подальше збереження сім'ї неможливо, на примирення не згодна. Суперечок про розподіл майна та місце мешкання дитини немає. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище, набуте в шлюбі - «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, що маються в матеріалах справи. Суд вивчивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, знаходить заявлений позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 03 вересня 2010 року. Від сумісного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки з квітня 2013 року через те, що в них різні характери та різні погляди на життя, часто сварилися, втратили почуття поваги та любові один до одного. Суперечок про розподіл майна та про місце мешкання дитини немає. З'ясувавши фактичні взаємини сторін, що втратили почуття любові і поваги один до одного, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Одночасно суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивачки і після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте в шлюбі - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

09 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що 16 листопада 1996 року уклав шлюб з [PERSON], який зареєстровано Калузькою сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 6. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося, з 2007 року шлюбні стосунки між ними припинені і вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що примирення неможливе та просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], дитину залишити проживати з відповідачкою. Позивач свої вимоги підтримав, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягав, а справу просив слухати за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 16 листопада 1996 року між позивачем та відповідачкою укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Калузькою сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 6 ( а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою (а.с.8). Шлюбно - сімейні відносини між сторонами фактично припинені, з 2007 року вони проживають окремо, на примирення не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved