Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

08 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову вказувала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, в тому числі у виді спірного нерухомого майна. У визначений законом строк вона звернулася до нотаріуса, одержала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а інший спадкоємиць померлого за законом відмовилася від спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне майно їй відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, від представника позивача - адвоката Карпенка О.М. надійшла заява, в якій представник позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач Галицинівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області у судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення та просила справу розглянути за відсутності представника. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до частини шостої статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Складання повного рішення судом відкладено до 25 січня 2021 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що об`єктивно підтверджується свідоцтвом про смерть від 23 лютого 1998 року (а.с.5). Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство. З огляду на частину першу статті 525 ЦК УРСР день смерті спадкодавця, є часом відкриття спадщини. Спадкодавець [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 25 вересня 1957 року (а.с.7). Згідно довідки виконкому Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 13 лютого 2020 року №245 на час відкриття спадщини спадкодавця [PERSON] , були зареєстровані та проживали його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , зять [PERSON] та онук [PERSON] (а.с.6). Спадкоємцями першої черги за законом, відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно приписів частини першої статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. 27 березня 2001 року позивачу [PERSON] Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай), грошові внески, автопричеп (а.с.56, 59, 63). Інший спадкоємець за законом - [PERSON] , заявою від 14 серпня 1998 року до Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області відмовилася на користь матері [PERSON] від спадщини, яка залишилася після смерті батька [PERSON] (а.с.50). З урахуванням установленої судом обставини щодо одержання [PERSON] , як спадкоємиці першої черги за законом, свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] в частині спадкового майна, позивач [PERSON] , відповідно до статей 529, 548, 549 ЦК УРСР є такою, що прийняла всю спадщину після смерті чоловіка [PERSON] . Згідно з випискою з погосподарської книги обліку (особовий рахунок № [NUMBER] ) [PERSON] значиться головою домогосподарства по [ADDRESS] (а.с.69). Відповідно до довідки комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 11 серпня 2020 року №2-804, власність на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] не зареєстрована, об`єкти самочинного будівництва відсутні, вартість складає 56723,00 грн (а.с.15). Виходячи з норм національного законодавства, а також законодавства, що діяло до проголошення незалежності України на її території (Указ Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», який діяв до 22 лютого 1988 року; Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року; постанова Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» із змінами, внесеними згідно з Постановою Ради Міністрів Української РСР від 22 квітня 1989 року №115; Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року №112/5; Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26; Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69) суд констатує, що виникнення права власності на житлові будинки та споруди у сільській місцевості не пов`язувалося із проведенням його реєстрації, тобто не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах та виписки з них замінювали технічний паспорт у разі його відсутності та прирівнювалися до акта органів державної влади, що підтверджувало право власності. Судом установлено, що спадкодавець [PERSON] за життя свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок на підставі запису в погосподарський книзі обліку Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області не отримав. У той же час, 20 листопада 1996 року спадкодавцю [PERSON] видані державні акти на право приватної власності на землю - земельні ділянки, які розташовані в [ADDRESS] площею 0,11 га для ведення особистого підсобного господарства та 0,25 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку (а.с.9, 10). Ураховуючи зазначене та виходячи з системного аналізу правил статей 8, 19, 41 Конституції України як Основного Закону, суд уважає, що спадкодавець [PERSON] на момент смерті був власником спірного житлового будинку, що включається до складу спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно позивачу відмовлено, оскільки відсутній належний правовстановлюючий документ на вказане майно, що об`єктивно підтверджується відмовою державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області Оксани Краснікової від 18 листопада 2020 року (а.с.68). На підставі викладеного, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України. Згідно частини дев`ятої статті 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача [PERSON] .

Outcome: approved