Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

07 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. У своєму позові позивач прохала суд визнати за нею право власності на: Надалі позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, прохала суд: У судове засідання позивач не з»явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, прохала позов задовольнити. Представник позивача - адвокат [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, прохала позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з»явились, повідомлені належним чином, подали на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, вказували, що позов визнають. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з'явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER]. Позивач є дружиною померлого на підставі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.07.1971 р., актовий запис №72. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді: - житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно, виданого відділом обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Полтавської міської ради від 17.12.2012 р., виданого взамін договору купівлі-продажу від 15.11.1990 р., право власності зареєстровано Приватним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 25.12.2012 р. за реєстраційним номером 38627981, номер запису 21691 в книзі 13. Відповідності до вимог ст.ст. 60, 61 СК України даний жилий будинок є спільною сумісною власністю подружжя В’ялих та позивачу належить на праві власності ? частина жилого будинку; - земельної ділянки площею 0,0534 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий № 5310137000:15:015:0391, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 113178 від 29.03.2012 р., зареєстрованого в Держкомземі м.Полтави 17.04.2012 р. Дана земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя у відповідності до вимог ч.5 ст. 61 СК України. Згідно якої об'єктом право спільної сумісної власності подружжя є земельна ділянка набута внаслідок безоплатної передачі її одному із подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Дана норма законодавства діяла на підставі Закону № 2913-VI від 11.01.2011р., який набрав чинності 08.02.2011р. та діяв до 13.06.2012 р. на підставі Закону № 4766-VI від 17.05.2012 про виключення ч.5 ст. 61 СК України, тобто позивачу належить ? частина земельної ділянки. Також спадкоємцями померлого [PERSON] є його діти - син [PERSON] та син [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України позивач та відповідачі є спадкоємцями першої черги. Позивач звернулася 01.09.2014 р. до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про фактичне прийняття спадщини за законом та про видачу свідоцтва про право на спадщину. Було відкрито спадкову справу №23-2014. Відповідачі з заявою про відкриття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину не зверталися. 10.09.2014 р. позивач отримала постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії, яка мотивована тим, що [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України заява спадкоємців про відмову від прийняття спадщини не приймається, так як вона заявлена після 6 місячного строку. Крім будинку та земельної ділянки чоловіку позивача належало Приватна виробничо - комерційна фірма «Хортиця», код ЄДРПОУ 13948195, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 08.12.2014 р. Згідно п.1.2 статуту приватної виробничо-комерційної фірми «Хортиця» та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 08.12.2014 р [PERSON] був єдиним засновником та власником підприємства. Згідно з п. 29 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Дане підприємство є особистою власністю спадкодавця. Підприємство є власником виробничих будівель, які розташовані за адресою : [ADDRESS]. Дані виробничі будівлі розташовані на земельній ділянці загальною площею 1542 кв.м, кадастровий номер земельної ділянки 5310137000:19:003:018. Дана земельна ділянка знаходиться в користуванні у ПВКФ «Хортиця» на підставі договору оренди землі від 18.12.2012р., укладеного з Полтавською міською радою. Право власності на нежитлові приміщення ПВКФ «Хортиця» отримала 29.12.1995р. що підтверджується актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. На даний час свідоцтво на право власності на вищевказані виробничі будівлі втрачено. Згідно довідки Приватного підприємства «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» №10572 від 03.12.2014 р. Право власності на виробничі будівлі у [ADDRESS] не проводилась. Згідно діючого на той момент законодавства право власності на нерухоме майно не потребувало обов'язковій реєстрації. Згідно технічного паспорту на виробничі будівлі, які розташовані за адресою : [ADDRESS], до складу приміщень входять: Згідно ст. 191 ЦК України, підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. Відповідно до ст. 178 ЦК об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Згідно з чинним законодавством майно приватного підприємства і майно фізичної особи - його засновника не можна ототожнювати, оскільки ці особи є різними суб'єктами цивільних правовідносин, які у вчиненні правочинів виступають кожен від свого імені та несуть самостійну відповідальність. Крім того, у разі смерті засновника приватне підприємство не припиняє свого існування та продовжує діяльність. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нотаріус не може видати свідоцтво на право на спадщину за законом на ПВКФ «Хортиця», так як у підприємства відсутній статутний фонд, а свідоцтво на право власності на виробничі приміщення втрачено. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідачі не бажають отримувати свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька [PERSON], не хочуть приймати участь у витратах по оформленню документів, враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved