Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

07 липня 2015 року [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Заява мотивована тим, що після смерті її тітки [PERSON], яка померла 11.01.1994р., відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS]. Вказана частина квартири належала спадкодавцеві відповідно до Свідоцтва про право власності на житло №977 від 23.06.1993 року, виданого Одеським стале-проволочно-канатним заводом «Стальканат», за реєстровим №977. Право власності було зареєстровано в КП «БТІ та РОН». 30 вересня 1993р. [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємців за законом немає. Заявник вважає себе єдиним спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом. [PERSON] повідомила, що в спадковій квартирі вона не зареєстрована, однак, проживала постійно з тіткою, починаючи з 1982 року до теперішнього часу. Після смерті [PERSON] заявник вступила в володіння та користування спадковим майном у вигляді квартири, особистих речей спадкодавця, предметів домашнього побуту. Заявник вказала, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, у зв'язку з тим, що вважала заповіт документом, який давав їй право власності на спадкове майно, однак, звернувшись до нотаріальної контори за оформленням спадщини, вона 24.12.2014 року отримала відмову з причин пропущення нею строку на прийняття спадщини, у зв'язку з чим заявник змушена звернутись до суду. На підставі вищевикладеного заявник просила суд заяву задовольнити. У судовому засіданні заявник підтримала свою заяву, посилаючись на зазначені в ній обставини. Представник заінтересованої особи в судове засідання повторно не зявився, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Суд у звязку з неявкою заінтересованої особи та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від заявника, ухвалив слухати справу за відсутності заінтересованої особи, що не зявилась, у порядку заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити заяву з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 253343, актовий запис 336, 11 січня 1994 року померла [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло №977, виданого 23.06.1993р. Одеським стале-проволочно-канатним заводом «Стальканат», реєстровий №977 [PERSON] належала квартира за адресою: [ADDRESS]. Згідно заповіту, посвідченого 30 вересня 1993року Сьомою Одеською державною нотаріальної конторою, за реєстровим №4-234, [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй квартиру за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS]. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які проживають в [INFO], підтвердили, що [PERSON] постійно проживала в квартирі №68 цього ж будинку разом з [PERSON] на момент останньої на 11 січня 1994 року. Також свідки повідомили, що заявник продовжує проживати у даній квартирі до тепер. Проживання заявниці за адресою: [ADDRESS] у спадковій квартирі на момент відкриття спадщини підтверджується також актом про проживання від 25 липня 2015р., підписаним сусідами та посвідченим керівником органу домоуправління. Проживання заявника на час відкриття спадщини підтверджується також документами про організацію та проведення поховання [PERSON], де заявником вказано [PERSON] та зазначено її місце проживання як: [ADDRESS]. Таким чином, суд має підстави вважати встановленим факт про те, що на момент відкриття спадщини, а саме смерті [PERSON]заявник проживала разом із спадкодавцем\~\~за адресою: [ADDRESS]. 24 грудня 2014 року за №3473/02-14 заявник отримала відмову нотаріуса Шостої одеської державної нотаріальної контори з причин пропущення нею строку на прийняття спадщини, оскільки спадкодавець помер 11 січня 1994 року, отже строк на прийняття спадщини закінчився 11 липня 1994 року. У відповідності до\~ст. 527 ЦК УРСР,\~спадкоємцями можуть бути особи,\~\~що\~\~були\~\~живими\~\~на\~\~момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його\~\~житті і народженні після його смерті. Згідно\~ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Згідно\~ст. 548 ЦК УРСР\~передбачено, що для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 549 ЦК УРСР\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, вищевказані факти свідчать про те, що [PERSON] фактично прийняла спадщину, після смерті [PERSON], так як постійно мешкала разом зі спадкодавцем за зазначеною адресою. На підставі викладеного, ст.ст.\~527,\~534,\~548,\~549 ЦК УРСР, ст.ст.\~10,\~11,\~\~\~208-209,\~212-215,\~223,\~234-235,\~256-259\~\~ ЦПК України, суд, -

Outcome: approved