Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

10.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд постановити рішення, яким виселити [PERSON] та [PERSON] з самовільно зайнятої квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Заборонити [PERSON], [PERSON] та будь-яким іншим особам чинити перешкоди Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «Південний» у користуванні та розпорядженні квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Стягнути в рівних частках з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» витрати по судовому збору в сумі 2 756 гривень. В обґрунтування свого позову посилається на те, що Акціонерний банк «Південний» є єдиним власником квартири [ADDRESS]. В лютому 2016 року банку стало відомо, що у вищевказаній квартирі проживають без будь-яких правових підстав невідомі особи [PERSON] та [PERSON]. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача ПАТ АБ «Південний» - Возікова Н.В. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 квітня 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. було посвідчено Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, що був укладений між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], що є майновим поручителем ТОВ «Техніон-Віннер Форд» та АБ «Південний». Відповідно до умов вказаного договору Іпотекодавець - [PERSON] в рахунок виконання зобов'язань ТОВ «Техніон-Віннер Форд» за Кредитним договором № В9/1 від 18.02.2002 року, згідно ст.. ст.. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року, передала Іпотекодержателю - АБ «Південний» право власності на предмет іпотеки, а саме квартири [ADDRESS]. В січні 2013 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про визнання недійсним договору іпотеки та договору про задоволення вимог іпотеко держателя. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2013 року позов [PERSON] було задоволено. Визнано недійсним договір застави майна, укладений 26.08.2003 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Південний», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В., зареєстрований в реєстрі за № 7398. А також визнано недійсним Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, що був укладений між [PERSON] та Акціонерним товариством «Південний», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., зареєстрований в реєстрі за № 4776. Проте рішенням Колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 18.01.2016 року, залишеним без змін ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року було задоволено апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний», в результаті чого заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2013 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Також судом встановлено, що у березні 2014 року [PERSON] звернувся з новим позовом до [PERSON], за участю третьої особи Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2014 року позов [PERSON] було задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений 08 серпня 2003 року між [PERSON] та [PERSON], який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В., зареєстрований у реєстрі за № 4515. Рішенням Колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 04.09.2015 року задоволено апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний», заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2014 року в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним (арешт) скасовано, та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині. Крім того, ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 04.09.2015 року задоволено апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний», заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2014 року в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним (як фіктивного) скасовано, та провадження в цій частині закрито. Вказані рішення та ухвала апеляційного суду Одеської області від 04 вересня 2015 року залишені без змін ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2015 року. Судом також встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Колегії суддів Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року було частково задоволено адміністративний позов [PERSON] до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, за участю третьої особи Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зобов'язання вчинити певні дії. А саме було скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.03.2013 року № 732393 щодо реєстрації за суб'єктом: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» (код ЄДРПОУ - 20953647) прав власності на об'єкт нерухомого майна: 1/1 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] Однак на теперішній час Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний», є власником квартири [ADDRESS], що зокрема підтверджується і Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 53715259 від 22.02.2016 року. З вказаної довідки вбачається, що 22 січня 2016 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» повторно зареєструвало своє право власності на квартиру [ADDRESS]. Проте, як зазначає представник позивача, в лютому 2016 року Акціонерному Банку «Південний» стало відомо, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] самовільно зайняли квартиру та незаконно користуються нею, про що було складено відповідний Акт юрисконсультатном Банку та підтверджено листом Приморського ВП в м. Одеса Головного управління Національної поліції в Одеській області. Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом приймається до уваги той факт, що квартира [ADDRESS] на даний час знаходиться у власності Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний», а відповідачі займають спірне приміщення без достатніх правових підстав. Відповідно до ст. 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Положеннями ч. 3 статті 116 ЖК Української РСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Крім того суд бере до уваги той факт, що згідно довідки адресно-довідкового бюро відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS], проте фактично проживають за спірною адресою без будь-яких правових підстав. Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині заборони будь-яким іншим особам чинити перешкоди у користуванні та розпорядженні спірною квартирою, так як суд позбавлений права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, які не беруть участь у справі. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати З матеріалів справи вбачається, що позивачем була сплачена сума судового збору в розмірі 2 756 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 1977 від 10 березня 2016 року, наявним в матеріалах справи, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: partial