overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

09 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що сторони перебувають у шлюбі із вересня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з відповідачем припинено через постійні конфлікти, суперечки, з різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони після народження дитини проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.3). Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21.09.2013 р., який зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №\~680, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджуються копією свідоцтва (а.с.6 ). Через відсутність взаєморозуміння та постійні сварки, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сімю, з січня 2012 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Позивач зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. Просить шлюб розірвати та залишити за нею прізвище [PERSON]. Спору щодо поділу майна та подальшого мешкання дитини між сторонами немає. Після розірвання шлюбу дитина залишиться мешкати разом з позивачем. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

09 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Шлюб зареєстровано 08 жовтня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 2738. Свій позов позивач обгрунтовує тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Між позивачем та відповідачем відсутнє взаємопорозуміння та бажання підтримувати шлюб. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі з 08 жовтня 2013 року, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], але шлюбні відносини між ними припинено. Стосунки відновлювати не збираються, фактично разом не проживають, не ведуть спільного господарства, а тому суд вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Із пояснень сторін по справі, наданих ними у судовому засіданні, вбачається, що між позивачем та відповідачем втрачено почуття довіри та взаємопорозуміння, тобто сім`я існує тільки формально. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, шлюб потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

09 квітня 2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18 571,42 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконує умови кредитного договору б/н від 19.12.2010 року, за яким останній отримав у позивача грошові кошти у розмірі 12000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. У судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився по причинам суду невідомим, про день слухання справи був повідомлений належним чином, у відповідності із ч.9 ст. 74 ЦПК України, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.12.2010 року між сторонами був укладений кредитний договір, за яким відповідач [PERSON] отримав у позивача - ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» грошові кошти у розмірі 12000, 00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, відповідає дії картки. На підставі розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 31.12.2014 р. вбачається, що заборгованість по виплаті кредиту складає - 18571,42 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 11706,77 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом- 5404,11 гривень, заборгованості за пенею та комісією -100, 00 гривень, штрафу у розмірі - 500 гривень / фіксована частина/ та штрафу - 860,54 гривень /процентна частина/. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимогам чинного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - згідно звичаям ділового обігу або іншим вимогам, які звично ставляться. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором - надав грошові кошти відповідачу, а відповідач погодившись з умовами кредитного договору не належним чином виконує ці умови - не повертає кредитні кошти та відсотки у строки встановлені у договорі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору та витрат пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

09 квітня 2015 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по Шосткинському району Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, за актовим записом № 07, шлюбі з відповідачем з 15 березня 2010 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сім'ї, внаслідок чого часто виникали суперечки, шлюбні відносини фактично припинились з жовтня 2014 року. В шлюбі у сторін народилась [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Позивач вважає, що сім'я розпалася, примирення між сторонами не можливе, тому просить шлюб розірвати, а дитину залишити проживати разом з нею. Спір про майно відсутній. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, крім того просить розглядати справу без участі відповідача по справі та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, на розгляд справи не з'явився, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Отже, суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про шлюб, 15 березня 2010 року сторони дійсно зареєстрували шлюб(а.с.3); відповідно до копії свідоцтва про народження [INFO] в шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] (а.с.4). На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню. [PERSON] цього на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

09 квітня 2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилався на ті обставини, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 22.08.1997 року, який зареєстрований у Дзержинському відділі реєстрації актів громадського стану м. Харкова, про що в книзі реєстрації актів зроблено актовий запис № 609. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що два роки назад пішов з сім`ї та з того часу між сторонами припинені шлюбні відносини. У нього зараз є друга родина. Спільне життя не склалось через різні різні інтереси, погляди на життя, на права та обовязки подружжя, через що виникли суперечки, лайки які привели до того, що спільне життя і збереження шлюбу стало не можливим. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач , представник відповідача в судове засідання не зявились, представник позивача надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила залишити відповідачу прізвище «Хворост» Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як слідує з письмових заяв сторін та з матеріалів справи, шлюбні стосунки між сторонами втрачені, розірвання шлюбу не суперечить їх інтересам, а примирення між ними не можливе. Суперечки щодо розділу майна та місця проживання дитини сторони не мають. Таким чином, є всі підстави, для задоволення позовних вимог позивача. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

09 квітня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що вони з відповідачем 27 вересня 2008 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що шлюбні відносити між нею та відповідачем припинені з 24 березня 2015 року. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення вона не згодна. Спір щодо мешкання дитини та майновий спір на даний час відсутній. Між ними мається домовленість про утримання дитини. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу прізвище не змінювати. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, також вказав, що на розірвання шлюбу згоден. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 394. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище дружини залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

09 квітня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину зазначивши ,що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2011 року . Від сумісного життя з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO]. У звязку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає , вона просить суд стягувати з аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця , починаючи з 09.04.2015 року до повноліття дитини. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився , про день та час слухання справи повідомлений належно . причини неявки суду невідомі . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви сторін , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні , сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2011 року . Від сумісного життя вони мають доньку [PERSON] , [INFO], яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки дитина , що потребує допомоги , перебуває на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка у розмірі 1500 грн. , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини , проти такого розміру аліментів не заперечував і сам відповідач . Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє. Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в доход держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

09 квітня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, у якому вказувала, що з 2012 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] У сторін від спільного життя є син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Посилаючись на те, що батько відмовляється від надання будь-якої допомоги, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частину з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для осіб даного віку. Позивачка у судове засідання не з'явилась, однак надала заяву, у якій позов підтримала, просила суд розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій позов визнав, просив суд розглянути справу у його відсутності.. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 2012 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] У сторін від спільного життя є син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не приймає ніякої участі в утриманні та вихованні дитини та відмовляється від надання будь-якої допомоги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

09 квітня 2019 позивач, [PERSON] , звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що вона 21 жовтня 2011 року в Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 308 зареєструвала шлюб з відповідачем. Мають доньку, [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею. Зазначала, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та часті сварки. З січня 2019 року не підтримують стосунки. Просила, шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . Ухвалою суду від 09.04.2019 відкрито провадження у справі у загальному позовному провадженні. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги визнав не заперечував проти задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, докази по справі суд дійшов до наступних висновків. Установлено, що 21 жовтня 2011 року сторони зареєстрували шлюб, який був юридично оформлений у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 308 . Сторони мають доньку, [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Судом установлено, що сторони припинили сімейні і подружні стосунки з січня 2019 року, не бажають їх поновлення, просили розірвати шлюб. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ст.. 51 Конституції України та ст.. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, коли шлюб існує тільки формально, а сторони не бажають поновити його, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

09 квітня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. В судове засідання позивач не з`явилась, в прохальній частині позовної заяви просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved