Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

09 лютого 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла їх мати [PERSON] Після її смерті залишилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок площею 4,472 га кожна, одна з яких належала [PERSON] на підставі особистого державного акту на право приватної власності на землю, а іншу [PERSON] прийняла у спадщину, але не оформила на себе, після смерті чоловіка [PERSON], батька позивачів. За життя [PERSON] заповіту не складала. Позивачі [PERSON], [PERSON] вважаються такими, що своєчасно прийняли спадщину після смерті матері, оскільки постійно до дня її смерті проживали разом з нею за однією адресою та вели спільне господарство. На даний час [PERSON] та [PERSON] мають намір оформити свої спадкові права на вказані вище земельні ділянки, але нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку видати відмовилась у зв'язку з тим, що відсутні оригінали державних актів на право власності на вказані вище земельні ділянки. Надати нотаріусу державні акти на право приватної власності на землю позивачі не мають можливості, оскільки оригінали державних актів втрачені. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] та [PERSON]. просили задовольнити їхні позовні вимоги. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явились, остання направила суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання також не з'явилась, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Жовтневої селищної ради Білопільского району Сумської області в судове засідання не з'явився, голова селищної ради Ігнатьєв І.А. направив суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи - Улянівської державної нотаріальної контори Білопільского району Сумської області в судове засідання не з'явився, причин свого неприбуття суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, третьої особи за наявними в справі доказами та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками позивачів [PERSON] та [PERSON], дівоче прізвище якої було [PERSON], були нині покійні [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивачів, свідоцтвом про одруження позивача [PERSON] (а.с. 8-10). Також судом встановлено, що за свого життя батьки позивачів [PERSON] та [PERSON] на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 10 вересня 2002 року №385 отримали у приватну власність по земельній ділянці площею 4,472 га кожна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області. Право приватної власності на вказані вище земельні ділянки були посвідчені державними актами на землю серії [NUMBER] від 25 вересня 2002 року та [NUMBER] від 25 вересня 2002 року відповідно (а.с. 11-12). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с.7). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла, але юридично не оформила, його дружина [PERSON], що підтверджується довідкою Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області від 17 грудня 2015 року №7126 (а.с. 13) [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.6). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок площею 4,472 га кожна, одна з яких належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 25 вересня 2002 року, а іншу [PERSON] прийняла у спадщину, але не оформила на себе, після смерті чоловіка [PERSON] Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки виконкому Жовтневої селищної ради Білопільського району від 17 грудня 2015 року № 7126 вбачається, що [PERSON] постійно і по день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Жовтневої селищної ради не посвідчувався. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її діти: [PERSON] та [PERSON], які постійно до дня смерті матері проживали разом із спадкодавцем та спільно вели господарство (а.с. 13). Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У відповідності до п.п. «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На даний час [PERSON] та [PERSON] мають намір оформити свої спадкові права на вказані вище земельні ділянки, але нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку видати відмовилась у зв'язку з тим, що відсутні оригінали державних актів на право власності на вказані вище земельні ділянки. Надати нотаріусу державні акти на право приватної власності на землю позивачі не мають можливості, оскільки оригінали державних актів втрачені (а.с. 16-17). Звертаючись з позовом до суду [PERSON] та [PERSON] просили визнати за ними по одній земельній ділянці за кожним, що залишились після смерті матері, оскільки площа вказаних земельних ділянок є однаковим, та спору між ними з приводу часток спадкового майна не має. Таким чином суд вважає за необхідне визнати за [PERSON], [PERSON] у порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки площею 4,472 га кожна, що розташовані на території Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області, із збереженням їх цільового призначення, що залишились після смерті матері [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved