Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, у якому вказала, що її батьки перебували у шлюбі між собою до 18 лютого 2000 року. На теперішній час вона мешкає разом з бабусею та дідусем. До її повноліття відповідач сплачував аліменти на її утримання. Зараз вона навчається на другому курсі денного відділення Дружківського професійного ліцею і буде навчатися до 30 червня 2017 року. Для продовження навчання їй необхідні кошти для придбання учбової літератури, канцелярських товарів, продуктів харчування, одежі, відвідування компютерної бібліотеки. У звязку з цим позивач потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач має можливість надавати таку допомогу позивачу, оскільки він є працездатним, працює. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісяця. У судовому засіданні позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що їй необхідна матеріальна допомога батька для продовження навчання. Зараз вона мешкає разом з бабусею та дідусем. Вона отримує стипендію у розмірі 270-280 грн. на місяць. Її мати мешкає за кордоном, інколи надсилає їй гроші. Згодна, щоб відповідач сплачував їй аліменти на навчання в розмірі 300 грн. в місяць. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що до повноліття доньки виплачував аліменти своєчасно. Зараз він працює, але його мати тяжко хвора, і всі кошти йдуть на її лікування, а також на погашення кредитів. Сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від своїх доходів він не зможе, просить зменшити їх розмір. Відповідач зазначив, що він працює і отримує заробітну плату близько 2500-2700 грн. щомісяця. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступне. [PERSON] є батьком [PERSON] і проживає окремо від неї. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. [PERSON] досягла повноліття, але продовжує навчання на другому курсі на денній формі навчання у Дружківському професійному ліцеї. Відповідно до довідки №127 від 15 червня 2016 року строк навчання закінчується 30 червня 2017 року. Суд вважає, що у звязку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги батьків. Згідно зі ст.. 199 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження факту добровільного надання матеріальної допомоги доньці, тому суд вважає, що є всі підстави для стягнення з нього аліментів на повнолітню дитину. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідача, те, що він працює, можливість надання позивачу матеріальної допомоги її матір'ю, той факт, що позивач отримує стипендію, і вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. З відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача в розмірі 1/7 частини його доходу на місяць до закінчення її навчання, але без урахування часу канікул, оскільки в цей час позивач не несе витрат, повязаних з процесом навчання: не їздить до навчального закладу, не харчується у їдальні тощо. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь державного бюджету м. Дружківки у сумі 551,20 грн. В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial