Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

10.04.2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що 07 листопада 1987 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. 06.10.2014 року її чоловік [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до спадкової маси увійшло наступне нерухоме майно: - земельна ділянка № 124 масив 2, площею 1,00 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Саратського району, Одеської області; - квартира [ADDRESS]. При приватизації квартири позивачкою була збільшена її частка, сплачена відповідна грошова сума. Тому позивачка вважає, що її частка у спадковому майні повинна бути збільшена. За життя чоловік не розпорядився своїм майном на випадок своєї смерті, не зробив заповіту, тому спадщина приймається за законом. В установлений законом строк позивачка звернулась до суду із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги, однак із такою ж заявою звернулась відповідачка, матір померлого чоловіка. Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стану. Положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обовязкову частку у спадщини, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. [PERSON] вважає, що відповідачка повинна бути усунена від права на спадкування з наступних підстав. Її чоловік з травня місяця 2012 року почав вживати спиртні напої та скоював відносно позивачки протиправні дії, тим самим порушував Закон України «Про попередження насильства у сімї». З цього приводу позивачка до правоохоронних органів не зверталась. У звязку з чим, вона змушена була переїхати проживати до своєї сестри [PERSON] за адресою: Одеська область, Саратський район, с. Зоря вулиця Леніна, 49, у якої проживала до листопада місяця 2012 року. Потім змушена була переїхати проживати у м. Татарбунари на зйомну квартиру по вулиці Леона Попова, 13, де проживала майже до смерті чоловіка. Від постійного вживання алкогольних напоїв чоловік захворів та потребував медичного лікування та догляду, але разом проживати з ним позивачка не могла тому, що він своїми протиправними діями міг спричинити їй будь-яку шкоду. За період з травня місяця 2012 року до смерті, чоловік неодноразово лікувався у медичних закладах та потребував матеріальної допомоги для придбання ліків, медичних препаратів та продуктів харчування. З цього приводу вона за власні кошти купувала йому ліки, медичні препарати, продукти харчування та інше. Відповідачка, як мати свого сина, який знаходився у такому безпорадному стані, не надавала йому ніякої допомоги та не цікавилась його станом здоровя та способом життя, тим-самим проявляла бездіяльність та пасивність, хоча мала на це можливість і час. Останній час перед смертю, чоловік майже знаходився у лежачому стані, позивачка, витрачаючи свій власний час провідувала його та надавала всіляку допомогу за власні кошти. Виходячи зі змісту 4.5 ст. 1224 ЦК України, усунення права від спадкування, суд при вирішенні такої справи, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Відповідно до абзацу 2(другого) п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Згідно до абзацу 3 п. 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753\\0\\4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути предявлена особою, для якої таке усунення зумовлює повязані зі спадкуванням права та обовязки (збільшення частки у спадщині, зміна черговості одержання права на спадкування). 22.06.2015 року від відповідачки надійшло заперечення на позовну заяву, в якому вона вказує, що позивачка навмисно не зазначає при яких обставинах та за чиєю ініціативою був укладений цей фіктивний шлюб свого часу запропонований саме нею. Також в позовній заяві [PERSON] не вказано, що до спадщини належать інші речі, а саме: продовольчий магазин (крамниця) з торговим устаткуванням та обладнанням, прибудинковим гаражем та трьома позошляховиками, придбаними під час шлюбу, побутова техніка та золоті вироби, прикраси, якими користується у своєму повсякденному житті [PERSON] [PERSON] разом зі своєю сестрою [PERSON], таємно від свого чоловіка до травня 2012 року, вкрали гроші у сумі 30000 доларів США. [PERSON] своїми злочинними діями довела родинний шлюб до такого стану. Якби чоловік [PERSON] не влаштовував позивачку як людина, яка пила та вчиняла протиправні дії, то вона б заздалегідь подала б на розлучення. На протязі майже 27 років сімейного шлюбу позивачка [PERSON] використовувала чоловіка [PERSON] для досягнення своїх амбіційних примх. Відповідачка [PERSON] у 1998 році перенесла складну операцію. Її майновий стан не дозволяє сплатити судові витрати, оскільки вона є тяжко хворою людиною, не працює, розмір отримуваної пенсії мізерний, яку вона змушена витрачати на придбання ліків, продуктів харчування та сплату комунальних платежів. Інших доходів, крім пенсії, в неї немає (а.с.17-19 т. 1). 27.05.2015року від відповідачки та її представника надійшли доповнення до заперечень, в яких вони стверджують, що [PERSON] не допомагала спадкодавцю [PERSON], мала можливість допомагати, проте зазначені ствердження не відповідають дійсності та суперечить чинним нормативно-правовим актам, а саме ст. 1224 ЦК України, ст. 198 СК України. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути дані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає у вмисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. [PERSON] є пенсіонером за віком, не працює, її пенсія складає 1250 гривень. Крім того, після складної онкологічної операції, перенесеної у 1998 pоці, сама потребую постійного приймання лікарських засобів. Натомість її син, [PERSON] був успішним підприємцем, власником магазину, квартири, земельної ділянки та автомобільних засобів, у неї допомоги не просив, та у разі нагальної потреби у допомозі міг розпорядитися своїм майном та забезпечити себе усім необхідним. Факт ведення підприємницької діяльності її покійним сином підтверджується копією інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Таким чином, спадкодавець [PERSON] не мав потреби у матеріальній допомозі, а її матеріальне становище не дозволяло їй надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 60 ЦГІК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищенаведене положення, необхідно звернути увагу суду, що хоча позивач [PERSON] стверджує, що з травня 2012 року до смерті купувала спадкодавцю [PERSON] ліки та продукти харчування за власні кошти, нею не надано жодного доказу на підтвердження цього. Так позивачка стверджує, що спадкодавець зловживав спиртними напоями та вчиняв проти неї протиправні дії. Підтвердити цей факт вона намагається за допомогою свідків, проте, єдиним допустимим доказом вчинення спадкодавцем правопорушення проти неї було б, її звернення до правоохоронних органів та результати розслідування проведеного за ним. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У своєму позові позивачка визнає, що з травня 2012 року припинила шлюбні відносини з [PERSON] та до листопада 2012 проживала у [INFO], а потім проживала за адресою [INFO]. Враховуючи те, що позивачка покинула спадкодавця [PERSON] в тяжкий для нього час, спільне проживання між ними припинилося, спільного побуту вони не вели, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинились, що тягне за собою питання про правомірність наслідування позивачкою [PERSON] після померлого [PERSON] (а.с. 17-19, 42-44 т. 1). 22.06.2015 року від відповідачки та її представника [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява, в якій вона, на підставі того, що позивачка залишила її сина, фактично припинила шлюбні відносини, протягом тривалого часу своєю безглуздою поведінкою, не тільки не надавала необхідної допомоги, а навпаки призводила до додаткових нервових стресів та погіршення стану здоров'я чоловіка. Ще за життя [PERSON] відповідачка почала ставити себе та чоловіка в скрутне матеріальне становище. В той час коли останньому необхідні були кошти на лікування. У звязку з самоусуненням відповідачки допомагати синові у скрутний для нього час, та тим, що вона є пенсіонером за віком, не працює, її пенсія складає 1250 гривень, крім того після складної онкологічної операції перенесеної у 1998 pоці, вона сама потребує постійного приймання лікарських засобів, постійну допомогу померлому у його лікуванні та влаштуванні життя надавали, за її проханням, її дочка - рідна сестра покійного [PERSON] та її діти - племінники покійного [PERSON] та [PERSON], які можуть підтвердити особисто факт ухиляння відповідачки. Враховуючи вищенаведене, та приймаючи до уваги, що позивачка покинула спадкодавця [PERSON] М.1. в тяжкий для нього час, спільне проживання між ними припинилося, спільного побуту вони не вели з 2012 року, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинились, а позивачка повторно зявилася у житті її сина вже після його смерті, для того щоб отримати спадщину,

Outcome: dismissed