Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

08.05.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду Донецької області із позовною заявою до Дочірнього підприємства Ілліч-Агро Донбас про визнання договору недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала наступне. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 101334 від 13.12.2005 року позивачці належить 5,68 га земельної ділянки, яка розташована на території Бердянської сільської ради Першотравневого району Донецької області. Цільове її призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У 2007 році, між позивачкою та Дочірнім підприємством Ілліч-Агро Донбас нібито був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки, зареєстрований 11.01.2008 року Першотравневим районним відділом ДРФ ДП ЦДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах, реєстр № 040816600340. Згідно умов договору орендодавець передає орендарю ДП Ілліч-Агро Донбас строком на 15 років земельну ділянку площею 5,46 га, розмір орендної плати щорічно складає 2% вартості орендної земельної ділянки. Підписання договору є основною та обовязковою умовою його укладання. Проте даний договір позивачка не підписувала і нікому не доручала укладати договір та підписувати його від свого імені. Враховуючи вищезазначене, позивачка була змушена звернутися до суду та у своїх позовних вимогах просила суд: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: Бердянська сільська рада Першотравневого району Донецької області, загальною площею 5,68 га, кадастровий номер 1423981100:06:000:0460, категорія землі ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 15.01.2007 року за № 69 ДП Ілліч-Агро Донбас. А також витребувати у відповідача земельну ділянку, розташовану за адресою: Бердянська сільська рада Першотравневого району Донецької області, загальною площею 5,68 га, кадастровий номер 1423981100:06:000:0460. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представниця позивачки [PERSON] у судовому засіданні, позовні вимоги також підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача Попов В.М., позовні вимоги не визнав, та просив суд в задоволені позовних вимог відмовити, пояснивши, що договір укладено відповідно до вимог чинного законодавства і він є дійсним. Сторони сумлінно виконують умови договору: Відповідач використовує земельну ділянку позивача за призначенням, за що своєчасно та у повному обсязі Позивач отримує орендну плату від відповідача. Договір було зареєстровано у встановленому порядку у Першотравневому районному відділі Донецької регіональної філії ДП Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам. У договорі наявні усі істотні умови, передбачені чинним законодавством на дату його укладення. А також стверджував, що неправильне зазначення кадастрового номеру земельної ділянки у плані меж земельної ділянки не є підставою недійсності договору. Також представником відповідача 26.05.2014 року електронною поштою було надано заяву про застосування строків позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, згідно наступних підстав: Як вбачається з договору оренди землі № 69 від 15.01.2007 року, між позивачкою та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у Першотравневому районному відділі Донецької регіональної філії ДП Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам 11.01.2008 року, у договорі наявні усі істотні умови, передбачені чинним законодавством (а.с.7-10). Передача земельної ділянки за договором підтверджується відповідним актом приймання-передачі, який також був підписаний сторонами. Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 101334 від 13.12.2005 року, на імя позивачки [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 5,46 га з визначенням її меж (а.с.11). Крім того за клопотанням представниці позивачки по справі було проведено судову почеркознавчу експертизу та відповідно до висновків якої було встановлено, що підписи від імені [PERSON], що здійснені на зворотній стороні другого аркушу договору оренди земельної ділянки № 69 від 15.01.2007 року в графі Орендодавець та в акті приймання-передачі земельної ділянки в графі Здав - виконано однією особою, але не [PERSON], а іншою особою (а.с..96-99). Статтею 203 ЦК України, передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із ст. 625 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно із ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Так, статтею 13 Закону України Про оренду землі визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст.6 Закону України Про оренду землі, право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою та інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Стаття 218 ЦК України передбачає правові наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми правочину. Зокрема, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Статтею 14 Закону України Про оренду землі передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Проте, нормами зазначеного Закону не передбачено недійсність договору оренди землі у разі недодержання сторонами письмової форми договору. Статтею 15 Закону визначені істотні умови договору оренди земельної ділянки та передбачено, що акт приймання-передачі об'єкта оренди є невід'ємною частиною договору оренди землі. Крім того, зазначеною статтею передбачено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно із ст.17 Закону передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] оспорюваний правочин не підписувала, земельну ділянку відповідачу не передавала, не висловлювала волевиявлення щодо його укладення, що є підставою для визнання договору недійсним. Щодо застосування позовної давності до вимог позивачки, суд враховує, що договір є триваючим крім іншого також на теперішній час, а тому підстав для застосування позовної давності немає.

Outcome: approved