Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

08.02.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, внаслідок залиття квартири до [PERSON] , третя особа [PERSON] 13.02.2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 25.10.2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду. В обґрунтування заявлених вимог з урахуванням уточнень, позивачкою зазначено, що вона є власницею квартири [ADDRESS] . 24.10.2018 року відбулося залиття зазначеної квартири водою з квартири [ADDRESS] , яка розташована поверхом вище.Факт залиття підтверджується Актом, що складений 26.10.2018 року представниками ЖЕД-110. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . За даними Звіту про оцінку матеріального збитку, завданого квартирі [ADDRESS] , який виконано 12.12.2018 року ТОВ «Аелєкон», розмір збитків становить 19 059, 60 грн. Витрати на проведення оцінки розміру збитків склали 1 660, 00 грн. 19.12.2018 року на адресу відповідачки направлено вимогу про відшкодування збитків. Однак зазначена вимога залишена без задоволення. З огляду на викладене вище, просила стягнути на її користь з [PERSON] 19 059, 60 грн. збитків, завданих залиттям квартири, 1 660, 00 грн. витрат на проведення оцінки розміру збитків та витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн. 19.07.2019 року до суду надійшов відзив на позов, відповідно до змісту якого відповідачка [PERSON] зазначила, що не заперечує факту залиття квартири [ADDRESS] водою з квартири № [ADDRESS] , власницею якої вона є внаслідок зриву різьби гнучкої металевої підводки холодного водопостачання змішувача. В той період, коли сталося залиття, вона перебувала за кордоном, однак по поверненню додому, мала бажання добровільно відшкодувати завдані позивачеві збитки залиттям, однак домовитися про спосіб відшкодування не вдалося. Наразі, на її думку, доданий до позовної заяви Акт від 26.10.2018 року, складений працівниками ЖЕД-110 не відповідає Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, а відтак є недопустимим доказом. 13.08.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якої позивачка [PERSON] повідомила суд про те, що відповідачка дійсно пропонувала їй відшкодувати завдані збитки, однак домовитися відносно розміру таких збитків та способу їх відшкодування сторонам в досудовому порядку не вдалося. 11.09.2019 року судом залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивачки [PERSON] . Будучи присутньою у судовому засіданні 02.03.2020 року, позивачка [PERSON] підтримала заявлені нею позовні вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачки заперечувала проти позову, просила врахувати ту обставину, що на час коли мало місце залиття квартири позивачки, відповідачка була відсутня за місцем проживання, а причиною залиття був обрив гнучкої металевої підводки холодного водопостачання змішувача, при цьому сама підводка не була пошкоджена, відповідно вина [PERSON] у залитті квартири позивачки відсутня, а відтак вимога про відшкодування збитків, завданих залиттям квартири у повному обсязі є необґрунтованою та незаконною. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні відсутня, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши думку позивачки, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] - 2/3 та [PERSON] - 1/3 на підтвердження чого позивачкою надано суду копію договору купівлі-продажу квартири від 28.01.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Петровою Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 7-172 (а.с. 5-6). За даними Акту складеного 19.07.2019 року комісією у складі провідного інженера ЖЕД-110 Сафончика О.М., майстра ремонтної дільниці Левчука І .П ., слюсаря-сантехніка Бабенко Д.І., було проведено обстеження квартири [ADDRESS] на підставі заяви № 431/110/К-328 від 05.07.2019 року. Під час обстеження квартири [ADDRESS] було виявлено розірвану різьбу на вентелі до якого приєднана гнучка підводка ХВП змішувача на кухні (а.с. 99). Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , зазначену обставину визнано представником відповідачки у судовому засіданні та самою відповідачкою у відзиві. За правилами ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За даними Звіту про оцінку матеріального збитку, завданого квартирі [ADDRESS] , який виконано 12.12.2018 року ТОВ «Аелєкон», розмір збитків становить 19 059, 60 грн. (а.с. 7-72). Витрати на проведення оцінки розміру збитків склали 1 660, 00 грн. (а.с. 73). 19.12.2018 року [PERSON] на адресу [PERSON] направила вимогу про відшкодування збитків (а.с. 74-75, 76, 77). Однак зазначена вимога залишена [PERSON] без задоволення. Звертаючись до суду з позовом, позивачка [PERSON] просить стягнути на її користь з [PERSON] 19 059, 60 грн. збитків, завданих залиттям квартири, 1 660, 00 грн. витрат на проведення оцінки розміру збитків та витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн. За правилами ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Так, відповідачка [PERSON] не заперечувала, що залиття квартири [ADDRESS] , співвласницею якої є [PERSON] мало місце з квартири [ADDRESS] , власницею якої вона є, однак заперечувала, що залиття мало місце з її вини, оскільки залиття сталося коли вона була відсутня за місцем проживання та з тих причин, що був обрив гнучкої металевої підводки холодного водопостачання змішувача, при цьому сама підводка не була пошкоджена. Зазначені заперечення відповідачки та її представника не можуть бути прийняті судом до уваги з тих підстав, що відповідно до правил ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Отже, обов`язок утримання в належному технічному стані санітарного обладнання квартири покладається на власника квартири, а відтак відповідати за наслідки залиття квартири позивачки у справі, що мало місце з квартири відповідачки розташованої поверхом вище з тих причин, що був обрив гнучкої металевої підводки холодного водопостачання має обов`язок власник квартири, котра не забезпечила належне утримання санітарно-технічного обладнання, що призвело до залиття квартири розташованої поверхом нижче, а саме відповдачка [PERSON] . Щодо наявності шкоди та її розміру, зазначені факти доведені позивачкою [PERSON] на підставі наданого Звіту про оцінку матеріального збитку, завданого квартирі [ADDRESS] , який виконано 12.12.2018 року ТОВ «Аелєкон». Однак, в процесі розгляду справи, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є співвласницею лише 1/3 частини квартири [ADDRESS] , а тому відповідно має право на відшкодування 1/3 від загального розміру збитків, що завдані внаслідок залиття квартири та які [PERSON] просила стягнути на її користь з [PERSON] , що складає: 19 059, 60 грн. + 1 660, 00 грн. = 20 719, 60 : 3 = 6 906, 53 грн. Крім того, з а правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial