overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

09 вересня 2014 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу народились діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Позивач посилаючись на те, що він з відповідачкою спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового та спору про виховання дітей між сторонами не має. Позивач в ході судового розгляду направив заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в його відсутність. Відповідачка напрала заяву з якої видно, що з позовом погоджується. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З позову та матеріалів справи видно, що з липня 2020 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову який надійшов до суду спору про розподіл майна та виховання дітей не має. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім?я розпалася остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо поділу майна та виховання дітей між сторонами не має. Діти - син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] спільно проживають разом з відповідачкою, а тому суд вважає необхідним залишити дітей на виховання відповідачці. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в розмірі 840.80 грн., позивач не ставить питання про розподіл судових витрат, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

09 вересня 2014 року Центральним районним судом міста Миколаєва розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Рішенням суду позов задоволено, ухвалено розірвати шлюб, укладений між сторонами 29 серпня 2003 року у Міському відділі РАГС МОУЮ, актовий запис № 872, та розподілити судові витрати. 20 жовтня 2014 року [PERSON] подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі, визначеному законодавством. В силу п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що стосунки між подружжям припинені, а також на те, що за домовленістю сторін дитина проживає з матір'ю, а відповідач, в свою чергу, погоджується на стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. В рішенні суду від 09 вересня 2014 року таке питання судом не вирішено. Разом з тим, відповідач працездатний, відомостей про інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи суду не надав, в той же час, згідно наданої заяви, позов визнав повністю. Зі змісту ст. 181 СК України слідує, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. За такого суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини, розмір яких визначити в ? частину всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Отже, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів також підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

09 вересня 2014 р. позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що 17 жовтня 2009 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], [INFO], у відділі ЗАГС Управління записів актів громадянського стану Карачаєво-Черкеської Республіки по Зеленчукському муніципальному районі, запис акту про укладення шлюбу №171, і проживала з ним до січня 2010 р. Від спільного шлюбу мають одну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, так як сторони не зійшлися характерами. В зв'язку з цим вони припинили між собою близькі відносини, перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. В подальшому спільне життя і збереження їхньої сім'ї неможливе. Спільне майно сторони розділили добровільно. Угода про проживання дитини між ними досягнута. Питання про утримання неповнолітньої дитини відповідачем буде розглядатися в іншій справі. В судове засідання позивачка надала заяву про підтримання позовних вимог про розірвання шлюбу та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак згідно протоколу судового засідання від 23 грудня 2014 р. Зеленчукського районного суду Карачаєво-Черкеської Республіки в порядку Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним, кримінальним справам вбачається, що відповідач не заперечує проти позовних вимог позивачки і просить суд розглядати справу без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені, поновлювати стосунки сторони намірів не мають, на примирення не згодні, тому шлюб належить розірвати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

09 вересня 2015 ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.06.2011 в розмірі 5 326 грн. 84 коп., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, у поданій письмовій заявідав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору № б/н від 09.06.2011, ПАТ «Акцент-Банк»надав [PERSON] кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6-7). За розрахунком позивача, станом на 17.08.2015 заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.06.2011 становить 5 326 грн. 84 коп., з яких 2 171 грн. 78 коп. - заборгованість за кредитом; 2 425 грн. 21 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, а також: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 229 грн. 85 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 4-5). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Як встановлено судом, відповідач в односторонньому порядку відмовилася від виконання зобов'язання за кредитним договором № б/н від 09.06.2011, внаслідок чого за розрахунком позивача утворилася заборгованість в розмірі 5 326 грн. 84 коп. Таким чином, враховуючи те, що відповідачем факт та розмір заборгованості не оспорюється, підстав для сумнівів у правильності розрахунку, здійсненого банком, немає, позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1218 грн. 00 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

09 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до Веселинівського районного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON], про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначив, що 18 листопада 1995 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON], про що Новосвітлівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області було зроблено відповідний актовий запис № 07. Також позивач зазначив, що спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність порозуміння. Любов та повага між ними відсутні. Шлюбні відносини фактично припинилися у 2014 році. Спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливими. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву якою просить справу слухати в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі з 18 листопада 1995 року. Шлюб між сторонами було зареєстровано Новосвітлівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, за актовим записом № 07. Від шлюбу спільних дітей не мають. Шлюбні відносини фактично припинили у 2014 році через відсутність порозуміння. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Шлюб розривають вперше. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Враховуючи те, що шлюбні відносини сторони фактично припинили, любов та повага між ними відсутні, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, в наслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

09 вересня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 27.07.2006 р. Позовну заяву обґрунтовує тим, що від даного шлюбу в подружжя є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя у сторін не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. У подружжя часто виникають непорозуміння та конфлікти. Вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Відповідач не надає коштів на утримання дітей. Їх шлюб існує формально. Примирення неможливе. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Просила розірвати шлюб між сторонами. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши подані докази, зясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 27.07.2006 р. Від подружнього життя в подружжя є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В судовому засіданні встановлено, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. У подружжя часто виникають непорозуміння та конфлікти. Вони з весни 2015 р. проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Відповідач не надає коштів на утримання дітей. Їх шлюб існує формально. Позивачка відмовилася від запропонованого терміну на примирення. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, існує лише формально, а тому його слід розірвати. Позивачка не має наміру змінювати прізвище на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

09 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24 жовтня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обовязки. На підставі чого в сім'ї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Шлюбні відносини припинили з грудня 2014 року та з того часу спільне господарство разом не ведуть. Спору щодо поділу майна та утримання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 жовтня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 44 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 9). 24 лютого 2012 року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 8). Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обовязки. На підставі чого в сім'ї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть та проживають окремо з грудня 2014 року. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

09 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 12 липня 2007 року. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Однією сімєю проживали до червня 2012 року. На даний час сімя фактично розпалась внаслідок частих сварок та суперечок із чоловіком. Посилаючись на те, що подальше спільне життя не можливе, позивачка просить розірвати шлюб із відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 18). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився без повідомлення причин, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи (а. с. 17). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 12 липня 2007 року у виконкомі Низівської селищної ради Сумського району Сумської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №11. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 6). [PERSON] і [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 7). Причиною розпаду сімї стали часті сварки та суперечки між подружжям, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін та їх малолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви позивачки та у відповідності до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні, [PERSON]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сплачений останньою при зверненні з даним позовом до суду судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

09 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3550 грн., щомісячно. Позивач мотивує свої вимоги тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.08.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Дитина перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач на утримання дитини гроші не надає, що призвело до виникнення скрутного матеріального становища позивачки та є підставою її звернення з даним позовом в судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, з урахуванням внесених уточнень,а саме стягнути з відповідача аліменти у сумі 1200 грн., та просить слухати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує сумі 1000 грн. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд, присуджує відповідачу до сплати аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] щомісячно в розмірі 1200 грн., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 09.09.2015 року і до досягнення донькою [PERSON] повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

09 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач матеріальної допомоги не надає. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вивчивши заяви, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по не знаходились у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-НО № 681890 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.6). У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved