Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

08.12.2017 р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся з позовом до Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області (далі - відповідач), в якому просить визнати за ним як спадкоємцем за законом після смерті дядька [PERSON], який помер 30.12.2010р., право приватної власності на земельну ділянку площею 2,76 га, кадастровий номер 4822382200:02:000:0638 та земельну ділянку площею 1,22 га, кадастровий номер 4822382200:02:000:0639, які розташовані в межах Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті дядька [PERSON] Звернувшись до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, він отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з втратою оригіналів державних актів на право власності на земельні ділянки, через що він змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 128 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте 27.12.2017р. звернувся до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності, судові витрати просить залишити за позивачем. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте 27.12.2017р. звернувся до суду із заявою, в якій не заперечує щодо задоволення позову та просить розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи Головно управління Держгеокадастру Миколаївської області в судове засідання двічі не з'явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі вищевикладеного та враховуючи приписи ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без учасників судового розгляду на підставі наявних у справі матеріалів. Вивчив матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи 30.12.2010р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 123213, виданим 04.01.2011р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, до якої входить земельна ділянка, площею 2,76 га, кадастровий номер 4822382200:02:000:0638 та земельна ділянка, площею 1,22 га, кадастровий номер 4822382200:02:000:0639, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в межах території Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. Вищевказані земельні ділянки за життя належали [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 601252 та серії ЯБ № 601253, виданих Врадіївської райжержадміністрацією 11.05.2007р. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки станом на 21.09.2017р. ринкова вартість земельної ділянки площею 1,22 га, кадастровий номер 4822382200:02:000:0639 становить 19 170 грн. 86 коп., ринкова вартість земельної ділянки площею 2,76 га, кадастровий номер 4822382200:02:000:0638 становить 43 370 грн. 14 коп. Згідно рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 27.12.2011р. у справі № 2-371//2011р., яке набрало законної сили 06.01.2012р., позивачу визначено додатковий шестимісячний строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті, 30.12.2010р. [PERSON], який доводиться йому рідним дядьком. Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 22.10.2012р. у справі № 2о/1408/30/2012р., встановлено, що позивач є рідним племінником [PERSON], який помер 30.12.2010р. Постановою від 07.12.2017р. державний нотаріус Врадіївської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельні ділянки. Як вбачається з матеріалів справи позивачем розміщено оголошення в газеті Вісник Врадіївщини № 93 (9843) від 02.12.2017р., про втрату державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 601252 та серії ЯБ № 601253, виданих Врадіївської райжержадміністрацією 11.05.2007р. на ім' [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. Згідно інформаційної довідки Врадіївської державної нотаріальної контори № 1347/01-16 від 18.12.2017р. слідує, що після померлого 30.12.2010р. [PERSON] відкрита спадкова справа № 93/2012. Заяву про прийняття спадщини подав рідний племінник [PERSON] (заяву зареєстровано в книгу обліку і реєстрації спадкових справ № 222 від 24.05.2012р.). Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 та ч. 3 ст. 1272 ЦПК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено в ст.ст. 81 та 131 ЗК України, п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], в даному випадку позивач не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у нього виникло у зв'язку із смертю [PERSON], а відтак позов є законним і обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та думку представника позивача судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: approved