Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

08 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що подружні відносини з відповідачем не склались через різницю у поглядах на життя, нехтування відповідача сімейними цінностями та постійно виникаючими на цьому ґрунті сварки. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечувала, судові витрати у справі просила покласти на неї. Відповідач [PERSON], будучі належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи, двічі не зявився до Шишацького районного суду Полтавської області, в супереч вимогам ч. 3 ст. 27 та ст. 77 ЦПК України про причини своєї неявки суд жодним чином не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього про неможливість прийняття участі в судових засіданнях не надходило. В зв'язку з цим, суд відповідно до норм ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Герасименко) [PERSON] та відповідач [PERSON] 10 квітня 2009 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-КЕ № 049980, виданим у день реєстрації шлюбу Сагайдацькою сільською радою Шишацького району Полтавської області (а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-КЕ № 124417, виданим 10.11.2010 Сагайдацькою сільською радою Шишацького району Полтавської області (а.с.6). Позивач в категоричній формі бажає розірвати шлюб, збереження сімї вважає неможливим, зазначаючи, що відповідач нехтує сімейними цінностями та по його ініціативі у родині часто відбуваються сварки, свідками яких становиться дитина. Заперечень проти розірвання шлюбу, а також щодо наведених позивачем у позовній заяві доводів відповідач до суду не надав. Спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини сторони не мають. Матеріальних претензій один до одного не висловлюють. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них (позивача), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що позивач не виявила бажати змінити прізвище на дошлюбне, суд,

Outcome: approved