Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

09.02.2018 року позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів - [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 вересня 2017 року [PERSON], згідно договору купівлі-продажу (копія договору додається), була придбана квартира [ADDRESS] (раніше Радянська) в смт. Іванопіль в продавця [PERSON], який набув право власності на дане житло в результаті спадщини за законом згідно рішення Чуднівського районного суду від 18.08.2017 року, справа № 294/953/17, яке набрало законної сили 29.08.2017 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що попередньо [PERSON] та його сестрі [PERSON] ( далі відповідачі), як продавцям, були передані кошти в сумі 55000 грн. (пятдесят пять тисяч грн.) в рахунок купівлі вищезазначеної квартири (за 44 000 грн.) та земельної ділянки площею 0,1430 гектара (за 11 000 грн.), що знаходиться в смт. Іванопіль, діл. № 1 - «за відгодівельним радгоспом», діл. № 2 - вул. Радянська (на сьогодні Заводська), 6а, Чуднівського району Житомирської області, а відповідачі як єдині спадкоємці даного майна зобовязувалися підготувати документи для належного оформлення договору купівлі продажу на позивача квартири та земельної ділянки. Передача коштів в сумі 55 000 грн. підтверджується розпискою, яку написав особисто [PERSON] в присутності своєї сестри [PERSON] ( копія розписки додається, оригінал знаходиться у позивача) Однак відповідачами не виконано всі обовязки, які були обговорені сторонами, що й зумовило [PERSON] для звернення до суду для захисту своїх майнових прав. А саме, відповідачі підготували документи для переоформлення прав власності лише по квартирі, хоча зобовязувалися і по земельній ділянці та наполягли, щоб позивач сама звернулася до суду для визнання права власності на земельну ділянку. [PERSON] і [PERSON] пояснили покупцю це тим, що дана квартира і земельна ділянка в 2001 році була придбана їхнім батьком - [PERSON] згідно договору купівлі- продажу між ним і [PERSON]. Згідно з даним договором у власність [PERSON] І Т. перейшла квартира [ADDRESS] (Радянська) і земельна ділянка площею 0,1430 гектара, що знаходиться в смт. Іванопіль, діл. № 1 - «за відгодівельним радгоспом», діл. № 2 - вул. Радянська ( на сьогодні Заводська), 6а, Чуднівського району Житомирської області. Однак, з невідомих їм підстав їхній батько належно оформивши майнові права, не зареєстрував право власності на вищезазначену земельну ділянку, хоча кошти він за неї заплатив (підтверджується договором купівлі-продажу між ним і [PERSON]Ф.) і станом на сьогоднішній день земельна ділянка зареєстрована в державному реєстрі ще на попереднього власника - [PERSON], яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЖТ №010775, виданого Іванопільською селищною радою народних депутатів 25 липня 2001 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів № 125. Крім того, відповідачі пояснили, що не підготували документи для продажі земельної ділянки, оскільки це б понесло додаткові грошові витрати і зайняло б багато часу, тому вони вважають за доцільне, щоб новий власник квартири звернувся до суду про визнання права власності на земельну ділянку і здійснив її державну реєстрацію одразу на себе. Позивач у підготовче судове засідання не зявилася, до суду подала заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, позов підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявився, до суду подав заяву, згідно якої просить розглядати справу без його участі, позов підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявилася, до суду подала заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, позов підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідачі в нотаріальній конторі пояснили, що не заперечують, щоб земельні ділянки, які вказані в договорі купівлі-продажу між їхнім батьком (який на теперішній час являється спадкодавцем) і [PERSON] перейшли у власність новим власникам квартири, оскільки вони є й користувачами цієї земельної ділянки (а саме покупцю квартири [PERSON]) враховуючи те, що дані земельні ділянки були куплені разом з квартирою, про що й був укладений і нотаріально посвідчений договір, а тому являються її невідємною частиною. Отже враховуючи те, що [PERSON] як покупець розрахувалася за квартиру і земельну ділянку з відповідачами (які є єдиними спадкоємцями першої черги) в повному обсязі, однак відповідачі не підготували документи для продажу земельної ділянки, що унеможливлює її оформлення на неї та відмовляються повернути отримані кошти в сумі 11 000 грн., позивач користуючись своїм правом на захист цивільних прав та інтересів передбаченим ст. 16 ЦК України, вирішила звернутися до суду про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,1430 гектара, що знаходиться в смт. Іванопіль, діл. № 1 - «за відгодівельним радгоспом», діл. № 2 - вул. Радянська ( на сьогодні Заводська), 6а, Чуднівського району Житомирської області. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з п. 1 ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року по справі у справі № 6- 2цс15 (№ в ЄДРСРУ 42763573) викладено правову позицію, згідно з якою за відсутності цивільно- правової угоди щодо земельної ділянки слід застосовувати положення частини четвертої статті 120 ЗК України, за правилами якої особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Судом також було встановлено, що осіб, які оспорювали б право власності позивача на дану земельну ділянку, немає. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved