Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

08.12.2016 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся із вказаною позовною заявою, в якій прохав: 1.Визнати недійсним договір дарування від 06 квітня 2016 року 5/8 частини житлової квартири в [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON]. 2.Скасувати реєстрацію права власності [PERSON] на 5/8 частини житлової квартири, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], яка була здійснена на підставі договору дарування від 06 квітня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що [PERSON] у зв»язку з своїм хворобливим станом домовилася з своєю онукою [PERSON]»єю Едуардівною про надання їй допомоги та з чоловіком останньої [PERSON] підписали документ, який позивач вважала про надання відповідної допомоги. Як з»ясувалося згодом, підписаним документом стала довіреність, видана від позивачки на ім»я [PERSON] з правом розпорядження всього належного позивачці майна, посвідчена приватним нотаріусом [PERSON]. [PERSON], маючи довіреність від позивачки, отримав свідоцтво про право на спадщину на частку спірної квартири, що в послідуючому дозволило укласти договір дарування та подарувати 5/8 частки квартири за адресою: [ADDRESS] [PERSON]»ї Едуардівні. [PERSON] вважає, що неправильно сприйняла обставини, які мають істотне значення, що вплинуло на її волевиявлення. Зокрема, вважала, що залишиться власницею будинку і житиме у ньому до смерті, а відповідача доглядатиме її і набуде права власності на будинок після її смерті. Окрім, того, укладення договору дарування частини будинку, потягло для позивача невигідні наслідки, оскільки відносини з відповідачкою не склалися. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали, прохали відмовити у його задоволенні. Від третьої особи - приватного нотаріуса [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, при винесенні рішення покладалася на розсуд суду. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] надав заперечення, посилаючись на те, що довіреність [PERSON] на ім»я [PERSON] від 03.08.2015 року була складена ним з виїздом за місцем проживання [PERSON] за її особистим проханням в с. Жовтневе Решетилівського району, так як вона жінка похилого віку та за станом здоров»я не могла самостійно пересуватися. [PERSON] на час посвідчення довіреності 03.08.2015 року була дієздатною особою, обсяг цивільної дієздатності був ним перевірений, ніяких сумнівів відносно психічного стану [PERSON] у нього не виникало, так як вона під час спілкування ясно висловлювала свої думки та наміри та чітко розуміла наслідки свої дій. Волевиявлення [PERSON] під час складання довіреності було вільним та відповідало її внутрішній волі, вона не помилялася щодо правової пригоди правочину, прав та обов»язків сторін. У зв»язку з викладеним, прохав відмовити [PERSON] в задоволенні позову та справу розглядати у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Суд, вислухавши учасників процесу, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] належить 5/8 частини квартири за адресою: м. Полтава, вул. Г. Сталінграду, 22, корп.. 1, кв. 34. 03.08.2015 року приватним нотаріусом Решетилівського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено довіреність [PERSON] на ім»я [PERSON] з правом розпорядження всього належного їй майна. 06.04.2016 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір дарування, якою дарувальник [PERSON] подарувала, через представника [PERSON], а обдарована [PERSON]»я Едуардівна прийняла в дар 5/8 часток квартири № 34, що знаходиться в м. Полтаві, вул. Г. Сталінграду, буд. 22, корп. 1. Згідно ч. 1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчиняла правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійним. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, що є однією з вимог, додержання яких є необхідною умовою для чинності правочину. Відповідно до ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Позивач [PERSON] вказує, що неправильно сприйняла обставини, які мають істотне значення, що вплинуло на її волевиявлення. Зокрема, вважала, що залишиться власницею будинку і житиме у ньому до смерті, а відповідача доглядатиме її і набуде права власності на будинок після її смерті. Із заперечення, наданого третьою особою приватним нотаріусом [PERSON], вбачається, що довіреність була складена ним з виїздом за місцем проживання [PERSON] за її собистим проханням в с. Жовтневе Решетилівського району, так як вона жінка похилого іку та за станом здоровя не могла самостійно пересуватися. У відповідності до ч. 1 гл. 4 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затв. наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус перед вчиненням нотаріальної дії провів розмову з [PERSON] та розяснив їй наслідки видачі довіреності на укладання договору дарування, впевнився у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту розяснень, а також відповідності волі і волевиявлення [PERSON] щодо посвідчення вищевказаної довіреності, також нотаріус розяснив позивачці чим відрізняється договір дарування від договору купівлі-продажу, а також від договору довічного утримання й заповіту. [PERSON] чітко висловлювала свою волю на складання довіреності, якою вона уповноважувала [PERSON] на оформлення спадкових прав [PERSON] та після цього укладення договорів дарування на користь своєї онуки [PERSON], а саме частки в квартирі №34 корпус 1 по вул. Г.Сталінграду, 22 в м. Полтаві, а також житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: Полтавська обл. Решетилівський р-н с. Жовтневе, вул. К. Маркса, 12. Нотаріус розяснив їй всі наслідки укладання такої довіреності та договору дарування їх правову природу, але [PERSON] наполягала на своєму бажанні укласти договір дарування на користь своєї онуки [PERSON] Ніякого дефекту волі з боку [PERSON] нотаріусом не було виявлено та вона не помилялася відносно складання довіреності на розпорядження своїм майном шляхом дарування. Позивач чітко розуміла, що [PERSON] на підставі довіреності в майно подарує [PERSON] її нерухоме майно та що після укладення договору дарування власності на житловий будинок переходить до її онуці [PERSON] та вона бажала настання таких наслідків, так як вона пояснила, що онука надає їй постійно допомогу, інші родичі, в тому числі її син не бажають їй допомагати, тому вона бажає за життя розпорядитися своїм майном. Нотаріус вказує, що при складанні та підписанні довіреності були присутні тільки він та [PERSON], тому нотаріус виключає можливість стороннього впливу на волевиявлення. Нотаріус зазначив, що [PERSON] на час посвідчення довіреності 03.08.2015 р. була дієздатною особою, обсяг цивільною дієздатності був ним перевірений, ніяких сумнівів відносно психічного стану [PERSON] у нього не виникло так як вона під час їх спілкування ясно висловлювала свої думки та наміри та чітко розуміла наслідки своїх дій. Волевиявлення [PERSON] під час складання довіреності було вільним та відповідало її внутрішній волі, вона не помилявся щодо правової природи правочину, прав та обовязків сторін. Доказів того, що [PERSON] помилялася та неправильно сприйняла обставини, які мають істотне значення, що вплинуло на її волевиявлення при укладенні довіреності від 03.08.2015 року на ім»я [PERSON] та в подальшому укладення договору дарування від 06.04.2016 року 5/8 частини квартири в [ADDRESS] суду не надано та не підтверджено в судовому засіданні. Таким чином підстав для задоволення позову відсутні. Враховуючи зазначене та

Outcome: dismissed