Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

09 серпня 2016 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що в квартирі [ADDRESS] (колишня Чубаря) м. Слов`янськ Донецької області, зареєстровані: позивач, члени його сімї дружина [PERSON] з 20.03.2001, її діти донька [PERSON] з 21.09.2011; син [PERSON] з 20.03.2001, та відповідач [PERSON] з 12.03.1986 року, яка доводиться позивачу донькою. Квартира складається з двох кімнат, загальною площею 44,1 кв м. та перебуває в комунальній власності. Позивач набув право користування квартирою на підставі ордеру № 898 серії А від 20.12.1971 виданого 20.12.1971 на підставі рішення тресту Славсільбуд від 03.12.1971 року № 3 на імя [PERSON], яка доводиться позивачу матірю. [PERSON] померла 20.01.2002 року. Після її смерті особовий рахунок на своє імя [PERSON] не оформлював. Відповідач з 1997 року спірною квартирою не користується, разом з сімєю переїхала до іншого місця проживання, мешкає в квартирі, яка належить її чоловіку [PERSON] за адресою [ADDRESS]. З цього часу [PERSON] не приймає участі в утриманні квартири за місцем реєстрації. На теперішній час особисті речі та майно [PERSON] в спірній квартирі відсуне. Позивач зазначає, що відповідач має комплект ключів від вхідних дверей, замки на вхідних дверях не змінювалися, перешкод у користуванні квартирою [PERSON] він не створював. Посилаючись на положення статей 71, 72 та 107 ЖК України просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №41 і будинку №8 по вул. Світлодарській м. Словянськ Донецької області. Заявою від 15 вересня 2016 року позивач змінив підстави заявлених раніше вимог, просив виключити підставу визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилання на положення ст. 107 ЖК України Позивач [PERSON], який належним чином повідомлявся про дати час і місце розгляду справи, в судові засідання не зявився надав заяву про розгляд справ без його участі в судових засіданнях (а.с. 27) Представник позивача адвокат [PERSON], яка діє на підставі Договору про надання юридичних (адвокатських) послуг та ордеру (а.с. 10-12) позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, вважає що не втратила право користування житловим приміщенням, оскільки їй перешкоджали в користування квартирою. Зазначила, що позивач доводиться їй батьком. Після припинення шлюбних відносин між її батьками, вона разом з матірю переїхала до іншого житлового приміщення. Коли саме було розірвано шлюб їй не відомо, на той час їй було близько 12 років. Після укладення шлюбу 21.01.2011 року вона стала проживати разом з чоловіком [ADDRESS]. м. Слов»янськ. На теперішній час з ним також проживають діти, квартира належить її свекрові. До одруження в спірній квартирі не проживала, але ночувала у батька. В квартирі по вул. Чубаря вона не була останні два роки тому, що виїжджала до РФ, повернулася в липні 2016 року. Приходила до батька але її не пускали. Чи змінювалися замки вхідних дверях, їй не відомо, оскільки вона немає комплекту ключів від вхідних дверей. Комунальні послуги вона не оплачувала з тих підстав, що в неї не має відомостей про особовий рахунок наймача квартири, відсутні реквізити оплати та бланки. Останній раз була в квартирі до одруження в 2011 році, намагалася вселитися, але їй в цьому перешкоджали; до суду за захистом порушеного права не зверталася. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних позовних вимог Комунальне підприємство «ЖЕК №7», який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заяви про розгляд справи без його участі в судовому зсіданні (а.с. 30, 46). Свідок [PERSON] пояснила, що мешкає по сусідстві з позивачем в квартири № 42 на третьому поверсі будинку № 8 по вул. Світлодарскій, колишній вул. Чубаря, в м. Словянськ Донецької області. В квартира № 41, в якій проживає позивач [PERSON] розташована на 2 поверсі. [PERSON], яка доводиться позивачу матірю, та яка була наймачем квартири померла 5-6 років тому. В квартирі № 41 вона не буває, хто конкретно проживає на теперішній час в квартирі їй не відомо, періодично зустрічає на сходах з позивачем [PERSON], його дружиною на імя [PERSON] та дочкою останньої [PERSON]. Останні 20 років вона ніколи не зустрічала [PERSON], після того, як та разом з матірю після розлучення з позивачем переїхали до іншого місця проживання. Проте, що остання намагалася вселитися в квартиру, їй не відомо, як і не відомо проте, щоб змінювалися замки на вхідній двері в квартиру. Вважає що відповідач має ключі від квартири. Свідок [PERSON] суду пояснила, що їй як мешканки [INFO], відомо, що [PERSON] разом з матірю виїхала з квартири № 41 приблизно 19-20 років тому, після чого вона відповідача більше не бачила. Вона не бачила, щоб [PERSON] приходила та намагалася вселитися, сварок ніколи не було. Чи [PERSON] оплату комунальних платежів їй не відомо. Вхідні двері в квартирі №41 не замінювалися, чи є у відповідача комплект ключів від вхідних дверей їй не відомо. Їй відомо що в на теперішній час в квартирі проживає дружина позивача [PERSON] з донькою [PERSON], сам позивач буває наїздами. Свідок [PERSON] пояснила, що її матір перебуває у шлюбі з позивачем [PERSON] більше 16 років. З відповідачем [PERSON] останні два місяця склалися неприязні стосунки після того, як [PERSON] запропонував [PERSON] в добровільному порядку припинити реєстрацію в квартирі № 41. Їй відомо, що в 1997 році після розпаду сімї [PERSON] з матірю [PERSON], остання не проживає в квартирі. Спочатку декілька разів вона приходила до батька та в подальшому її візити припинилися. Вхідні двері та замки в них не змінювалися. Зі слів її батьків їй відомо. що у відповідач має комплект ключів від дверей. В оплаті комунальних послуг [PERSON] участі не приймає. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення відповідача та представників сторін, свідків, зясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив фактичні дані та відповідні їм житлові правовідносини. Право на житло є одним із найголовнішим невідємних прав особи, проголошених ст. 47 Конституції України. Це право означає не лише можливість особи набути житло у власність або в користування, а й право особи на проживання в жилому приміщенні. При цьому Конституція проголошує принцип забезпечення державою створення умов, необхідних людині для набуття житла у власність або в користування та неможливості примусового позбавлення житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що 20 грудня 1971 року виконавчим комітетом Словянської міської ради на підставі рішення тресту Славсільстрой від 03.12 №3, [PERSON], сімя якої складалася з 4 осіб: чоловіка [PERSON], дочки [PERSON] і сина [PERSON]В був виданий ордер №898 серії А на право зайняття двох кімнат загальною житловою площею 30,42 кв.м в квартирі [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-НО № 630150 [PERSON] померла 20 січня 2002 року (а.с. 8). З довідки №1149, виданої 18.07.2016 року Комунальним підприємством «ЖЕК №7» вбачається, що на час видачі довідки в квартирі за адресою: вул. Світлодарська (колишня Чубаря) [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 12.03.1986 року; [PERSON] (дружина) з 20.03.2001; [PERSON] (донька) з 12.03.1986; [PERSON] (син) з 20.03.2001; [PERSON] (донька) з 21.09.2011 (а.с. 9). Відповідно до копії акту огляду від 08.08.2016, складеного за участю представників КП «ЖЕК№7» та мешканців житлового будинку № 8 по вул. Світлодарська 8 м. Словянськ [PERSON] з 1997 року не проживає в [INFO] (колишня Чубаря) м. Слов`янськ Донецької області; її особисті речі та майно в квартирі відсутні; замки на вхідних дверях не мінялися, [PERSON] має комплект ключів; квартира неприватизована, особистий рахунок відкритий на [PERSON] (а.с. 7) Вказані факти та обставини підтверджуються поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідача [PERSON] [INFO] в судовому засіданні, з яких вбачається, що вона разом з матірю, після припинення шлюбних відносин між її батьками, коли їй було 12 рокі, переїхала до іншого житлового приміщення. З 2011 року вона, після укладення шлюбу, постійно проживає разом з сімю [ADDRESS]. Останній раз в спірній квартирі [ADDRESS] (колишня Чубаря) м. Слов`янськ була до одруження - до 2011 року. Вказані факти сторонами не оспорювались та не заперечувались. Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що відповідач [PERSON] [INFO], дійсно не проживала в спірній квартирі на час звернення позивача до суду з позовом більше 18 років. Перевіряючи причини не проживання відповідача у спірній квартирі суд вважає, що вони не є поважними. Відповідач не довела в судовому засіданні факту заміни замків позивачем у спірній квартирі. Посилання [PERSON] на те, що вона намагалась вселитися, а їй в цьому перешкоджали члени сімї позивача є непереконливими, оскільки окрім неї цей факт іншими доказами не підтверджується. З цього приводу вона не зверталась до суду з відповідним позовом про захист порушеного права. Інших доказів щодо перешкод з боку позивача для проживання у спірній квартирі відповідач суду не надала. Відповідно до ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно вимог ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до абз.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо). Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Частиною 4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з урахуванням вищевстановлених обставин справи вбачається, що відповідач [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості потрапити в спірну квартиру, або здійснення спроб вселитись в спірне жиле приміщення, як і не надала доказів утримання або відмови позивача у прийнятті участі відповідача в утриманні спірного жилого приміщення. Таким чином, суд доходить висновку про те, що відповідач [PERSON] не проживала у спірній квартирі [ADDRESS] (колишня Чубаря) м. Слов`янськ Донецькій області більш ніж 6 місяців без поважних причин, а тому на підставі ст. 72 ЖК України вона втратила право користування цим житлом.

Outcome: approved