Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

09.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів відповідно до договору банківського вкладу № 757564/2014 «Піврічний» в розмірі 190000,00 грн. В ході розгляду справи представник позивача подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог та просив стягнути 55265 грн. 39 коп., 3% річних у розмірі 627 грн. 88 коп. та інфляційні витрати в розмірі 8075 грн. 51 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представик відповідача в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.03.2014 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено договір банківського вкладу № 757564/2014 «Піврічний» в національній валюті. Відповідно до квитанції № 314910 від 07.03.2014 року позивачем було перераховано на депозитний рахунок 190000,00 гривень. Відповідно до п. 1.6 Договору банківського вкладу передбачено, що умови дострокового повернення вкладу зазначені в правилах, окрім випадків звернення Клієнта до банку в усній формі в перший день після закінчення кожного шести місячного періоду дії вкладу. Відповідно до пункту 1.2 Договору банківського вкладу, банк відкриває на ім'я вкладника картковий рахунок № 2625450010/04000397861, код банку 380567. 07.03.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної карти фізичної особи № [NUMBER]. Відповідно до п. 2.2 Договору про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи банк зобов'язується приймати і зараховувати на ПР грошові кошти, виконувати розпорядження держателя про перерахування і видачу відповідних сум із ПР. 05.08.2014 року позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача про свій намір отримати вклад 07.09.2014 року та просив видати готівкою суму вкладу. 08.09.2014 року позивач звернувся до банку з метою отримання свого вкладу проте банк не видав кошти та не надав письмової відповіді. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). При цьому за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. За приписами ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджатися рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За встановлених судом обставин, беручи до уваги, що на день розгляду справи відсутні докази, які свідчать про виконання з боку банку своїх зобов'язань в повному обсязі суд вважає за можливе задовольнити вимоги про стягнення з відповідача суми вкладу у розмірі 55265 грн. 39 коп., яка не була спростована відповідачем, оскільки на вимогу суду не було надано розрахунок заборгованості, який витребовувався судом. Приписами ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період з 08.09.2014 року по 30.09.2014 року сума 3% річних становить 311 грн. 54 коп. та за період з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року - 316 грн. 34 коп., а всього 627 грн. 88 коп., що підлягає стягненню на користь позивача. Одночасно за період з 08.09.2014 року по 30.09.2014 року сума інфляційних становить 4996 грн. 49 коп. та за період з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року - 3079 грн. 02 коп., а всього 8075 грн. 51 коп., що підлягає стягненню на користь позивача. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Також суд приходить до висновку про задоволення частково вимоги про стягнення витрат на користь позивача на правову допомогу з відповідача. З врахуванням складності категорії даної цивільної справи та складання позову, участі в судовому засіданні 40 хвилин, суд вважає за можливе стягнути витрати на правову допомогу за 2 години робочого часу в сумі 974 грн. 40 коп., які стягнути з Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» на користь [PERSON]. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 639 грн. 69 коп.

Outcome: approved