Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

09.03.2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій вказала, що вона проживає [ADDRESS] і їй на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Друга частина будинку належала її покійному чоловікові [PERSON], який помер [INFO] року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне майно, яке позивачка формально прийняла, проживали разом, вели спільно господарство, проводила похорон, однак юридично не оформила. Позивачка бажає оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на своє ім'я, однак в нотаріальному порядку їй відмовлено в оформленні спадщини, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на її ім'я та ім'я померлого чоловіка [PERSON] В судове засідання Позивачка [PERSON] не з'явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та розгляд справи провести у її відсутності. Представник відповідача - Петрівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду направив заяву, у якій не заперечує щодо задоволення позову та просить справу розглядати без його участі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги №8 с. Сокирчин Петрівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, станом на 01.07.1990 року в господарстві особовий рахунок [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] проживав голова двору [PERSON], [INFO], та його дружина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] (чоловік позивачки) та [PERSON] (позивачка) належить по 1/2 частці майна господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] (чоловік позивачки) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 13.10.2008 року (а.с. 10). Згідно довідки виконавчого комітету Петрівської сільської ради Івано-Франківської області № 230 від 12.02.2016 року [PERSON] був постійним жителем [ADDRESS], де і був зареєстрований на день смерті. Крім нього на день його смерті зареєстрована дружина [PERSON] (а.с. 8). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Згідно копії спадкової справи № 310/2008 від 19.05.2009 року, заведеної нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, після смерті [PERSON] (чоловіка позивачки) (а.с. 29-39), [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем за законом, яка бажала прийняти та прийняла спадщину. Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, зокрема: на належну їй 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка [PERSON] Позивачці в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області № 105/02-31 від 04.03.2016 року (а.с. 11). У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved