Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

07.11.2013 року позивач ПАТ «КБ «Приватбанк» звернувся в суд з цивільним позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17027,22 гривень та судовий збір за подання позовної заяви до суду. Свої вимоги мотивує тим, що 31.07.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. Згідно кредитного договору відповідач зобов'язувався сплачувати банку щомісячний платіж, не зважаючи на це відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав належним чином, внаслідок чого, у нього сформувалася заборгованість у загальному розмірі 17027,22 грн. з яких 15402,86 грн. заборгованість за кредитом, 337,35 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 787,01 грн. штраф (процентна складова). Наголошує на тому, що відповідач всіляко ухиляється від виконання зобов'язання і заборгованості за договором не погашає. Представник позивача Леськів Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав вказаних у позовній заяві, надав пояснення аналогічні викладеним, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовних вимог не визнав та подав заяву у якій просить застосувати строки позовної давності і відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію мотивує тим, що 31.07.2006 року відповідачем було заповнено заяву, згідно якої банк надав йому можливість користуватися кредитним лімітом на платіжній картці в розмірі 2500,00 грн., а термін дії картки встановлено до червня 2008 року. Пунктом 9.12 правил передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання, тобто відповідач наголошує, що у цьому випадку кредитний договір діяв до 31.07.2007 року. Таким чином стверджує, що оскільки ПАТ «КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом лише 01.11.2013 року, незважаючи на те, що заборгованість за кредитом виникла ще у жовтні 2008 року, з моменту прострочення виконання грошових зобов'язань, з цих підстав просить суд застосувати строки позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.07.2006 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання та подачі відповідачем заяви, котра разом із Умовами надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою складає кредитний договір, на виконання якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.8.6. умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Свої зобов'язання за договором відповідач не виконав, через що у нього сформувалася заборгованість у загальному розмірі 17027,22 грн. з яких 15402,86 грн. заборгованість за кредитом, 337,35 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 787,01 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Нормами ст. 259 ч. 1 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Положеннями ст.6 ч.2 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати в договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Із пункту 9.12. Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що договір діє з протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не поінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Пролонгація договору полягає у продовженні його строку зі збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема тої ж самої умови про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними. Оскільки відповідачем не було поінформовано банк про припинення дії кредитного договору, такий продовжує діяти зокрема і на момент розгляду цієї справи у суді, а тому вимоги відповідача про застосування строків позовної давності є безпідставними.

Outcome: approved