Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

09 серпня 2021 року [PERSON] засобами поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить визнати за нею майнове право на автомобіль марки КІА, модель CERATO 1.6 D 5МТ2, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який знаходиться на балансі Приватного підприємства «Фірма «ВІРО» в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] . Обґрунтовано позов тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, зокрема, на автомобіль марки КІА, модель CERATO 1.6 D 5МТ2, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який знаходиться на балансі Приватного підприємства «Фірма «ВІРО», що було засноване [PERSON] 22 квітня 1994 року. Приватне підприємство «Фірма «ВІРО» створено без формування статутного капіталу (фонду), а [PERSON] був його одноособовим засновником. Законодавством не передбачено обов`язковості формування статутного капіталу в приватному підприємстві. Засновник, закріпивши таким чином майно за підприємством (на праві власності), набув майнові права на нього і відповідно спадкоємець вправі їх спадкувати. Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Баглаєм Андрієм Івановичем була заведена спадкова справа № 39/2019 щодо майна після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач є спадкоємцем за законом першої черги та прийняла спадщину після смерті чоловіка. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на автомобіль марки КІА, модель CERATO 1.6 D 5МТ2, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який знаходиться на балансі Приватного підприємства «Фірма «ВІРО», позивачу приватним нотаріусом було відмовлено через неоднозначність у правовому регулюванні питання про спадкування у разі смерті єдиного засновника приватного підприємства, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. В установлений судом строк відповідач - Чернігівська міська рада подала відзив на позов, в якому просить прийняти рішення у справі в межах чинного законодавства та за наявними документами. Зокрема, у відзиві на позов зазначено, що Чернігівська міська рада фактично є формальним відповідачем у справі, оскільки зі сторони відповідача жодних прав позивача порушено не було. Ухвалами Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2021 року, які занесені до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі в справі в якості співвідповідачів Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради та Регіональний сервісний центр МВС в Чернігівській області. Також, залучено до участі в справі в якості третьої особи Головне управління ДФС у Чернігівській області. Ухвалами Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2021 року, які занесені до протоколу судового засідання, залучено до участі в справі в якості третьої особи Головне управління ДПС у Чернігівській області; закрито підготовче провадження у справі і призначено справу до судового розгляду по суті на 09 листопада 2021 року. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позивач позов підтримує. Представник відповідача - Чернігівської міської ради у судове засідання подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Представник відповідача - Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, надіслав лист, в якому вказує, що Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради не є тією особою, яка має відповідати за позовом. Представник відповідача - Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Чернігівській області у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Баглай А.І. у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань не подали. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалася завчасно та належним чином. Представник третьої особи - Приватного підприємства «Фірма «Віро» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представники третіх осіб: Головного управління ДПС у Чернігівській області та Головного управління ДФС у Чернігівській області у судове засідання не з`явилися, про про дату, час та місце розгляду справи сповіщені завчасно та належним чином. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14), який доводився чоловіком позивачу (а.с. 15), а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - батьком. Станом на день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія інформації Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 09-05/4589 від 26 вересня 2021 року (а.с. 61). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. У встановлений законом строк [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Баглая Андрія Івановича із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 59), у зв`язку з чим було заведено спадкову справу щодо майна останнього (а.с. 59-146). Сини померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 86, 87), а донька [PERSON] у встановлений законом строк спадщину не прийняла. 15 липня 2020 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Баглай Андрієм Івановичем позивачу видані свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, на автомобілі та 20% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Магістраль», що належали спадкодавцю (а.с. 118, 120). Також, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 травня 2020 року визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] , після померло [INFO] [PERSON] (а.с. 110-112). Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 лютого 2021 року за № 35/02-31 приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Баглай Андрій Іванович відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль марки КІА, модель CERATO 1.6 D 5МТ2, 2009 року випуску та частку в статутному капіталі Приватного підприємства «Фірма ВІРО», оскільки право власності на цей автомобіль не зареєстровано за спадкодавцем [PERSON] , а його власником є Приватне підприємство «Фірма «ВІРО», а також у зв`язку з тим, що розмір статутного капіталу Приватного підприємства «Фірма «ВІРО» складає 0 грн. 00 коп., що свідчить про те, що статутний капітал не був сформований (а.с. 146). Так, згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля марки КІА, модель CERATO 1.6 D 5МТ2, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] є Приватне підприємство «Фірма «ВІРО» (а.с. 25). З витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Приватне підприємство «Фірма «ВІРО» створено 22 квітня 1994 року, зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , його засновником є [PERSON] , дата запису - 22 грудня 2006 року, номер запису - 10641200000005322, розмір внеску до статутного фонду - 0 грн. (а.с. 22). З наведеного слідує, що [PERSON] , який помер [INFO] , був одноособовим засновником Приватного підприємства «Фірма «ВІРО», в якому не було сформовано статутний капітал. Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Згідно зі статтею 191 Цивільного кодексу України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство або його частина можуть бути об`єктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів. Відповідно до частини першої статті 113 Господарського кодексу України приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб`єкта господарювання - юридичної особи. Статтею 177 Цивільного кодексу України визначено, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно із частиною першою статті 178 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частинами першою, другою статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною першою статті 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Нормами частини першої, п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із частиною першою статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (частина перша статті 1297 Цивільного кодексу України). Положеннями частини першої статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання прав на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. У листі Міністерства юстиції України за № 31-32-1736 від 12 серпня 2008 року, зокрема, вказано, що з аналізу положень чинного законодавства вбачається, що доцільність формування статутного фонду приватного підприємства вирішується засновником підприємства. У разі наявності статутного фонду свідоцтво про право на спадщину може бути видано на майно, внесене до статутного фонду приватного підприємства. Якщо ж статутний фонд у приватному підприємстві не сформовано, то питання спадкування необхідно вирішувати в суді. Позивач відноситься до першої черги спадкоємців за законом та у встановлений законом строк звернулася з заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці не претендують на дане спадкове майно. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе вимоги позивача задовольнити.

Outcome: approved