Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

09 серпня 2018 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду звернулася [PERSON]. На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований [PERSON], який не є співвласником вказаної квартири та не проживає в ній понад 5 років. На даний час наявність реєстрації відповідача в квартирі обмежує права позивача, що стало підставою для звернення до суду. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є одноособовим власником квартири [ADDRESS]. ЇЇ право власності підтверджується копією договору купівлі-продажу від 27.05.1992, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2259 (а.с.8-9). Відповідач є сином позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.7). Згнідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 02-08/2936 від 14.08.2018 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Згідно з довідкою від 31.07.2018, виданою головою вуличного комітету, [PERSON] зареєстрований але не проживає понад 5 років у квартирі [ADDRESS] (а.с.11). Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому [PERSON] необхідно визнати таким, що втратив право на користування приміщенням квартири [ADDRESS]. Згідно з ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Оскільки, позивач не завляє клопотання про стягнення судового збору з відповідача, суд,

Outcome: approved