overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

09 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, 18/485. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.07.2015 р. о 15 год. 12 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.07.2015 р. о 15 год. 12 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні ГКБ № 4. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий дезорієнтований у календарному часі. Зовнішньо напружений. Настрій знижено. Заявляє, що хоче піти з життя. Часто відвликає не по суті. Память грубо порушена. Критики не має. [PERSON] було поставлено попередній діагноз депресивний розлад органічного походження, суїцидальна спроба Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

09 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Мандриківська, 137/44. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.07.2015 р. о 15 год. 05 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.07.2015 р. о 15 год. 05 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Дехтяр лікарні КЗ «ДКПБ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий агресивний, збуджений, негативістичний до родичів. [PERSON] було поставлено попередній діагноз біполярний афективний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

09 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, пр.Ім.газ «Правда», 72/47. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.07.2015 р. о 20 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.07.2015 р. о 20 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, агресивний в адресу матері, дома її побив, не приймає ліків. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічне враження головного мозку важкого ґенезу. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

09 липня 2015 року заявники подружжя [PERSON] та [PERSON], яке малолітню дитину, звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу. Вказують, що 16 червня 2006 року вони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 713, шлюб у неї другий, у нього перший. Від шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею, а він добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Спору про поділ майна немає. Посилались на те, що спільне життя не склалось із-за різних поглядів на життя, несумісність характерів, постійних сварок і скандалів, їх сімя існує формально, в жовтні 2014 року вони остаточно припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства. Вони дійшли згоди та твердо вирішили розлучитись, оскільки між ними втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Вважають, що подальше спільне проживання і збереження сімї та шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, примирення неможливе. Просять розірвати між ними шлюб, який укладений 16 червня 2006 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 713. Заявники [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримали повністю, просять розірвати між ними шлюб, який укладений 16 червня 2006 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 713, з підстав, вказаних в заяві, повністю підтвердивши викладені в заяві обставини, на примирення не згідні. Заслухавши пояснення заявників, дослідивши письмові докази, суд вважає, що вимоги заяви обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сімї та шлюбу між заявниками стало неможливим. Заявники в жовтні 2014 року остаточно припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства. Причиною розпаду їх сімї були різні погляди на життя, несумісність характерів, постійні сварки і скандали, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, на примирення заявники не згідні, а тому суд вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, в звязку з чим шлюб належить розірвати. Таким чином, суд вважає достовірно встановленим в судовому засіданні, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників [PERSON] та [PERSON] і після розірвання їх шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. Оскільки заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду 09 липня 2015 року, до 10 серпня 2015 року від них не надійшло заяви про її відкликання, а тому заяву належить задовольнити. Суд вважає, що малолітнього сина [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу належить залишити проживати з матірю [PERSON], з якою він проживає, оскільки між подружжям [PERSON] та [PERSON] 02 липня 2015 року укладено договір про визначення місця проживання дитини та про участь у забезпеченні умов проживання дитини, а також про умови здійснення ними права на виховання дитини (а.с.7). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

09 липня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив про розірвання шлюбу з [PERSON], що його було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області 15 жовтня 2011 року за актовим записом № 382. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Розірвати шлюб з відповідачем через органи ДРАЦС не має можливості. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та просив про його задоволення. Проти винесення заочного рішення заперечень не має. Відповідачка [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, зазначені позивачем обставини не спростувала, доказів на заперечення позову суду не надала, тому справу розглянуто у заочному порядку в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем. Судом встановлено, що 15 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 382 (а.с. 4). З квітня 2014 року вони припинили подружні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

09 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 04 червня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 680 між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від подружніх відносин неповнолітніх дітей у сторін не має. Причиною розпаду сім'ї, є те, що сімейне життя не склалося в зв'язку з тим, що на протязі тривалого часу постійно виникали сварки, різні непорозуміння та взаємні образи, а також те, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Однією з основних причин було негативне відношення відповідача до спільного життя, через що відповідач покинув позивачку. Вказує, що шлюбні стосунки припиненні з січня 2015 року. Спору щодо спільного майна подружжя немає. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе, а тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Судові витрати просить залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являвся, хоча належним чином був повідомлений через засоби масової інформації про день та час розгляду справи, заяви у його відсутності не надав, доводів позивача не спростував. Тому суд ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 04 червня 2013 року, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 680 (а.с.4). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. Спору щодо спільного майна подружжя немає, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

09 липня 2015 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 24 березня 2012 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалося через несумісність характерів та схильність відповідача до домашнього насильства. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з липня 2015 року та вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Тому вона вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і просила їх шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Крім того, в заяві вона просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]» /а.с.28/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином /а.с.27/. Тому суд вважає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у його відсутність, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 24 березня 2012 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №122 /а.с.4/. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Частиною 1 ст.24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, з липня 2015 року проживають окремо. На думку позивача, примирення та збереження сім'ї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім'ї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

09 липня 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що 28 вересня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем в Заміській сільській раді Валківського району Харківської області. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є те, що вони не зійшлись характерами з відповідачем, відсутнє між ними взаєморозуміння та довіра одне до одного. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що вони з відповідачем не зійшлись характерами, між ними немає взаєморозуміння та довіри один до одного, з травня місяця 2014 року вони не підтримують подружні відносини. Миритися не бажає. Дитина проживає із нею. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що хоче зберегти сім'ю, оскільки від їх шлюбу з позивачкою є неповнолітня дитина, син [PERSON], [INFO]. Він приймав заходи щодо примирення з позивачем, але вона їх не приймала, бажає зберегти сім'ю в інтересах сина, так як син бажає проживати із обома батьками. Коли він зустрічається із сином, то син не бажає із ним розлучатися. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи видно, що 28 вересня 2007 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №02. В сім'ї сторін народилася дитина, син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], видане 08 квітня 2009 року Заміською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 02. Ухвалою суду від 24 липня 2015 року сторонам по справі було надано строк для примирення. Сторони не примирилися. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, як вбачається із обставин справи, причиною розпаду сім'ї є той факт, що позивач з відповідачем не зійшлися характерами, мають різні погляди на життя, відсутнє між ними взаєморозуміння та довіра одне до одного, подальше їх сумісне подружнє життя неможливе, сім'я сторін розпалась, існує формально. Винними в розпаді сім'ї винні обидві сторони. Судом були прийняті заходи щодо збереження сім'ї, так як в сім'ї є неповнолітній син, однак той факт, що [PERSON] та [PERSON] не примирилися свідчить про те, що стосунки між сторонами остаточно припинені. При таких обставинах суд вважає, що шлюб носить формальний характер, тому повинен бути розірваний. Дитина проживає із позивачкою. Прізвище позивач просить залишити «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

09 липня 2015 року позивач звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що подальше збереження шлюбу та сім'ї з відповідачем неможливе, так як в період подружнього життя між ними почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. У судовому засіданні позивач, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та кнаполягає на їх задоволенні, проти строку на примирення категорично відмовляється, судові витрати просить залишити за собою, а після розірвання шлюбу бажає мати прізвище «[PERSON]». У судовому засіданні відповідач просить надати строк на примирення, бо бажає налагодити стосунки з позивачем. Судом встановлено, що сторони 17 березня 2013 року у Наумівській сільській раді Корюківського району, Чернігівської області зареєстрували шлюб, актовий запис за №05, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO]. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі між сторонами, почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. Вони намагались налагодити нормальне сімейне життя, домовлялись не сваритись, знаходили компроміси по спірним питанням, поступались один одному, але це давало результат тільки на незначний час. За таких обставин позивач впевнилась, що подальше подружнє життя з відповідачем та збереження сім'ї стало неможливим, відновлювати сімейні відносини вона не збирається, тому вимушена звернутись до суду. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя якщо, це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, вислухавши сторонни, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу та сім'ї неможливе, а тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судовий збір сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду позивач просить залишити за собою.

Outcome: approved