Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

08.07.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та згідно уточненої позовної заяви від 17.02.2016 р. просить зобовязати відповідачів спростувати недостовірну інформацію, а саме: висловлювання на його адресу: «він їх ([PERSON] та [PERSON]) не утримує» шляхом публічного щирого вибачення в залі суду, а також офіційним письмовим спростуванням зазначеної негативної інформації, яке направити до Приморського районного суду м. Одеси; стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду у розмірі - 15000 гривень; стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду у розмірі - 15000 гривень; стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду у розмірі - 65000 гривень; всі судові витрати по справі покласти порівну на відповідачів. При цьому посилається на те, що 27.04.2015 року відповідачами було подано до Приморського районного суду м. Одеси письмове заперечення на позовну заяву (справа № 522/103/15-ц) та додатками до неї на 30 аркушах. 19.06.2015 року Приморський районний суд м. Одеси надав йому копію даного письмового заперечення, в якому відповідачі розповсюдили негативну неправдиву інформацію щодо нього, а саме вказали на сторінці № 2 в абзаці 4 «... він їх не утримує». В значенні за контекстом речення відповідного заперечення вбачається, що відповідачі звинуватили його в неутриманні малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], а саме: «... [PERSON] бачив дітей в квітні 2011 року, він не приймає участі у їх житті, їх не утримує». Дана неправдива інформація була розповсюджена шляхом направлення письмового заперечення в Приморський районний суд м. Одеси по справі № 522/103/105-ц за позовом [PERSON], що діє в інтересах малолітніх: [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс Порто Франківський», Одеська обласна адміністрація Служби у справах дітей, прокуратура Приморського району м. Одеси, [PERSON] про визнання недійсним договору піднайму житлового приміщення та визнання за малолітніми права користування житлом на правах членів сімї. Також неправдива інформація була розповсюджена всім учасникам процесу а саме: Одеській обласній адміністрації Службі у справах дітей, Комунальному Підприємстві «ЖКС Порто-Франківський», Прокуратурі Приморського району м. Одеси шляхом направлення копій даного заперечення на адресу державних та комунальних органів. Малолітніх [PERSON] та [PERSON] він утримує. Доказом цього є безліч щомісячних платіжок сплати коштів в рахунок аліментів та значна сума коштів, що знаходиться на особистих рахунках дітей. Дані кошти має право знімати на утримання малолітніх їх мати - відповідачка [PERSON] Відповідачів [PERSON] та [PERSON] він взагалі не знає. Зазначена недостовірна інформація, поширена відповідачами є такою, що порушує його особисті немайнові права - честь та гідність які охороняються Конституцією України та цивільним законодавством. В звязку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. В судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вважає його небгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заперечення на позовну заяву, в якій також просять розглянути справу за їх відсутністю. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2009 р., який було розірвано рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 24.01.2013 р. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 11, 12) 14.10.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про сплату аліментів на дитину, а саме на доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], який було посвідчено державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 3-1272. Відповідно до п. 2 Договору [PERSON] зобовязався сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 7000 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття. Згідно п. 3 вказаного Договору аліменти повинні сплачуватися [PERSON] щомісячно не пізніше двадцятого числа поточного місяця шляхом перерахування визначеної суми на особистий рахунок [PERSON] відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк». (а.с. 72) Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.12.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнута заборгованість по аліментам на неповнолітніх дітей доньку [PERSON] та сина [PERSON], [INFO], що утворилась за договором про сплату аліментів на дітей від 14 жовтня 2011 року за період з 21 червня 2012 року по 20 травня 2013 року в розмірі 65000 гривень, та пеню за несвоєчасне виконання зобовязань по сплаті аліментів на неповнолітніх дітей за той же період в розмірі 19333 гривень. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 квітня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнута заборгованість по аліментам на неповнолітніх дітей доньку [PERSON] та сина [PERSON], [INFO], що утворилась за договором про сплату аліментів на дітей від 14 жовтня 2011 року за період з 21 грудня 2011 року по 13 червня 2012 року в розмірі 42000 гривень, та пеню за несвоєчасне виконання зобовязань по сплаті аліментів на неповнолітніх дітей за той же період в сумі 3000 гривень. (а.с. 73 76, 77 80) Як вбачається з мотивувальної частини вказаних рішень [PERSON] порушив свій обовязок утримувати малолітніх дітей, передбачений ст. 180 СК України та в порушення ст. 526 ЦК України належним чином не виконує договірні обовязки, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів з 21 грудня 2011 року, яка в подальшому і була стягнута за рішеннями суду. Згідно довідок Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про неотримання аліментів за № 5976 від 28.04.2015 р. та № 17203 від 08.06.2015 року [PERSON] за період з 05.11.2014 року по 08.06.2015 року не отримувала аліменти з [PERSON] у звязку з тим, що боржник ухиляється від сплати аліментів згідно з виконавчим листом №522/18053/13-ц від 04.02.2014 року, який виданий Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості по аліментам на неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] та сина [PERSON] [INFO], що утворилася за договором про сплату аліментів на дітей від 14 жовтня 2011 року за період з 21 червня 2012 року по 20 травня 2013 року в розмірі 65000 гривень. Відповідно довідки Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про неотримання аліментів за №17202 від 04.06.2015 р. [PERSON] за період з 08.04.2015 року по 08.06.2015 року не отримувала аліменти з [PERSON] у звязку з тим, що боржник ухиляється від сплати аліментів згідно з виконавчим листом №522/8591/12 від 26.05.2014 року, який виданий Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості по аліментам на неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] та сина [PERSON] [INFO], що утворилася за договором про сплату аліментів на дітей від 14 жовтня 2011 року за період з 21 грудня 2011 року по 13 червня 2012 року в розмірі 42000 гривень. (а.с. 81 83) Також в провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа № 522/103/15 за позовом [PERSON], що діє в інтересах малолітніх: [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору піднайму житлового приміщення та визнання за малолітніми права користування житлом на правах членів сімї, за участі третіх осіб Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс Порто-Франківський», Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, прокуратури Приморського району м. Одеси, [PERSON]. (а.с. 91 - 92) По вказаній справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 27.04.2015 р. було подано письмові заперечення на позовну заяву. Як зазначено у зазначених запереченнях «[PERSON] бачив дітей в квітні 2011 року, він не приймає участі у їх житті, їх не утримує ...». (а.с. 5 8) Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, зазначивши в запереченнях по справі № 522/103/15 за позовом [PERSON], що діє в інтересах малолітніх: [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору піднайму житлового приміщення та визнання за малолітніми права користування житлом на правах членів сімї, за участі третіх осіб Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс Порто-Франківський», Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, прокуратури Приморського району м. Одеси, [PERSON], що [PERSON] не утримує дітей: [PERSON] та [PERSON], відповідачі керувалися фактами, що були встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, а також довідками відділу державної виконавчої служби. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1 у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. У такому ж порядку не можуть розглядатися наукові спори, тобто вимоги про спростування інформації наукового характеру. Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою предявленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Таким чином, суд вважає, що посилання відповідачів, зазначені в їх запереченнях на позов по справі № 522/103/15 за позовом [PERSON], щодо невиконання [PERSON] своїх зобовязань по утриманню неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] [INFO] не містять інформації що ганьбить честь та гідність позивача. Оскільки не має підстав для визнання інформації такою, що принижує честь та гідність [PERSON], то суд вважає що відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди, оскільки остання вимога може ґрунтуватися лише на доведеності першої.

Outcome: dismissed