Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

07.09.2020 року позивач звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з даним позовом, посилаючись на те, що є власником будинку де зареєстроване місце проживання відповідача. Відповідач є колишньою невісткою позивачки, більше року не проживає за вказаною адресою. Відповідач у зв`язку з реєстрацією відповідача несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Просить визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.10.2020 року в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Згідно довідки з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради - відомості щодо місця реєстрації відповідача відсутні. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання та оголошенням на офіційному веб-сайті судової влади України, передбаченим ч.11 ст.128 ЦПК України, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвала про заочний розгляд справи постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена в протокол судового засідання. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача, відповідач є колишньою невісткою позивача, яка покинула добровільно місце проживання приблизно у 2019 році, речей її в будинку не бачила. Суд, заслухавши позивача, свідка, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва № [NUMBER] про право власності видане відділом комунального майна Виконавчого комітету Дніпровської районної ради депутатів трудящихся від 01.08.1978 року, інвентарна справа № 21150, запис від 26.09.1978 року. Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією запису з домової книги. Відсутність речей відповідача та її не проживання у житловому приміщенні більше одного року, підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] та підтверджено актом Квартального комітету №6 Органу самоорганізації населення Дніпровського району м. Херсона від 02.09.2020 року. У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідком. Дані про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому приміщенні більше року, втратила право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved