Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

09.08.2016 року заступник прокурора Кіровоградської області звернувся до суду з зазначеним позовом в інтересах держави в особі Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка та в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON]. Позов мотивував наступним. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 10 серпня 2015 року до неповнолітнього [PERSON], [INFO], застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків строком, що не перевищує три роки. На підставі вказаної ухвали неповнолітнього [PERSON] було зараховано до Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка з 16 жовтня 2015 року строком на 3 роки. Посилаючись на те, що згідно чинного законодавства часткове відшкодування витрат на утримання дітей у приймальниках-розподільниках для дітей, загальноосвітніх школах і професійних училищах соціальної реабілітації дітей здійснюється за рахунок їх батьків, прокурор прохав суд стягнути з [PERSON] на користь Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка кошти у розмірі 20 % з усіх видів заробітку на утримання в установі неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], починаючи з 16 жовтня 2015 року та до 14 жовтня 2018 року включно, а також стягнути з відповідача на користь прокуратури Кіровоградської області судовий збір у сумі 1378 грн. У судовому засіданні прокурор Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Нечипоренко К.О., як ювенальний прокурор, яка здійснювала представництво позивача, позовні вимоги підтримувала та прохала їх задовольнити із зазначених у позові підстав. В.о. директора Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка направив до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника училища, та вказав, що позов підтримує і прохає задовольнити. Відповідач [PERSON] у останнє судове засідання не з'явилася. Направила заяву про розгляд справи у її відсутності. У судовому засіданні, що відбувалося раніше позов визнала. Пояснила, що плату за перебування сина у професійному училищі соціальної реабілітації дітей не вносила, так як про цей обов»язок їй ніхто не говорив. Перший лист, який вона отримала з цього приводу, був лист із суду - з позовом. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності та взаємозв'язку, встановив наступне. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 10 серпня 2015 року до неповнолітнього [PERSON], [INFO], застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків строком, що не перевищує три роки. Відповідно до довідки, виданої Макіївським професійним училищем соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка, у ньому з 16.10.2015 року перебуває [PERSON], [INFO], батьки коштів на його утримання не перераховують. Із статуту Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка вбачається, що воно є державним професійно-навчальним закладом другого атестаційного рівня для дітей, які потребують особливих умов виховання, що належить до сфери Міністерства освіти і науки України. Згідно свідоцтва про народження, [NUMBER], виданого повторно виконавчим комітетом Жуківської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 13 лютого 2013 року, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Перед поміщенням до училища дитина проживала разом з матір»ю. Довідкою за підписом в.о. Жуківського сільського голови підтверджено, що на даний час [PERSON], 1978 року народження, проживає одна. Відповідач працює у ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» в експедиції на посаді укладальника-пакувальника і загальна суму її доходу за період з травня по жовтень 2016 року (без утримань) склала 30 тисяч 245 грн. 28 коп., що вказує на можливість сплати нею коштів на утримання сина в училищі. Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Як зазначено в ч. 4 ст. 13 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», часткове відшкодування витрат на утримання дітей у приймальниках-розподільниках для дітей, загальноосвітніх школах і професійних училищах соціальної реабілітації, центрах медико-соціальної реабілітації дітей здійснюється за рахунок батьків (усиновителів) або опікунів (піклувальників) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію діяльності спеціальних навчальних закладів для дітей і підлітків, які потребують особливих умов виховання» від 13 жовтня 1993 року № 859, плата за утримання учнів у загальноосвітній школі соціальної реабілітації та професійному училищі соціальної реабілітації справляється з батьків у розмірі 20 відсотків коштів, що припадають на одного члена сім'ї. На підставі вищевикладеного, взявши до уваги те, що відповідач кошти до навчального закладу за утримання сина не перераховувала, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердив, що сплатив судовий збір в сумі 1378 грн., вказана сума підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: approved