Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

09 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. В обґрунтування позову вказує на те, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 березня 2002 року. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне з відповідачем життя не склалось, у зв`язку з чим їх шлюб було розірвано. Неповнолітній син залишився проживати з нею. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2012 року було стягнуто з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] (на то час - [PERSON] 1/4 частину заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку, з 13 лютого 2012 року і до повноліття дитини. З того часу [PERSON] сину майже не допомагав, не спілкувався і 23 листопада 2016 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська його було позбавлено батьківських прав, з обов`язком сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. До моменту повноліття сина відповідач довгий час не сплачував аліменти взагалі та має заборгованість по аліментам на суму 115 561,78 грн. Вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », коли вийшла заміж вдруге. Син також змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », однак усиновленим її другим чоловіком син не був. З 01 вересня 2019 року [PERSON] навчається у Дніпровському національному університеті залізничного транспорту ім. академіка В.Лазаряна, і на сьогодні він є студентом 2-го курсу денного відділення вищевказаного вищого учбового закладу, навчається вже другий рік, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Сплата за семестр навчання складає - у 2019-2020 р. - 7 010,00 грн., у 2020-2021 р. - 7 297,00 грн. Відповідач є особою працездатного віку, працює, отримує дохід та може надавати матеріальну допомогу, однак не робить цього. Вона намагається самостійно утримувати сина, однак грошових коштів не вистачає, тому вважає, що відповідач також зобов`язаний приймати участь у забезпеченні сина та сплачувати аліменти на період навчання сина. Достатнім розміром аліментів вважає стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій формі у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, що відповідає ј частині середньої заробітної плати у Дніпропетровській області, що станом на жовтень 2020 року складає 12 201,00 грн. Враховуючи викладене, позивач звертається до суду з даним позовом. 12 березня 2021 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги [PERSON] відповідач визнає частково з огляду на наступне. 23 березня 2002 року відповідач уклав шлюб з позивачем. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя відповідача та позивача не склалося, шлюб було розірвано. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2012 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмі\-рі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року по справі № 204/2219/16-ц відповідач був позбавлений батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що твердження позивача про те, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, не відповідають дійсним обставинам. Після того, як відповідач залишився без роботи та засобів на існування, він не міг в повному обсязі виконувати свої обов`язки по утриманню дитини, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів. Крім того, у позивача на утриманні знаходиться ще одна неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , на утримання якої він добровільно сплачує аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача. Також, позивач не надає жодного доказу, що неповнолітня дитина - син відповідача, отри\-мує всі належні умови для розвитку, а також, що вона витрачає грошові кошти на дитину. Оскільки у відповідача на утриманні знаходиться ще одна дитина, то відповідач не може сплачувати аліменти на утримання сина у заявленому розмірі, тобто 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача, і вважає за можливе встановити розмір аліментів на утримання сина на час навчання в розмірі 1/8 частки від всіх доходів відповідача. Звертає увагу, що відповідач має незначні доходи. Крім того, відповідач добровільно та в повному обсязі сплачує позивачу аліменти на утримання неповнолітньої дитини. У зв`язку з викладеним просить позовну заяву [PERSON] задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/8 частин и від всіх видів заробітку (доходу). 24 березня 2021 року позивач надала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила наступне. Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина у розмірі 115 563,78 грн. Вона здійснює витрати на утримання сина, в тому числі сплачує за його навчання у вищому навчальному закладі, витрачає грошові кошти на проїзд для сина, харчування, одяг підручники оздоровлення сина, лікування тощо. Відповідач є особою працездатного віку, працює та має можливість надавати допомогу на утримання сина. Вважає свої позовні вимоги вмотивованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні позивач та її представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач та його представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та не заперечували проти стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно. Відповідач додатково пояснив, що він має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, однак доказів на підтвердження вказаних обставин він не надав. Нещодавно він працевлаштувався на роботу до річкового транспорту, де працює не судні та отримує приблизно 12 000,00 грн. на місяць. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23 березня 2002 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 23 березня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 112 (а.с. 17). Під час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09 вересня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 574 (а.с. 18). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2012 року по справі № 419/1465/12, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/26571932, було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 лютого 2012 року і до його повноліття, в особі матері [PERSON] (а.с. 24). Вказане рішення суду набрало законної сили 13 березня 2012 року. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2012 року по справі № 419/1461/12 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 22). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року по справі № 204/2219/16-ц, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/63040350, було позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 26-27). У зв`язку з реєстрацією 18 лютого 2017 року шлюбу з [PERSON] прізвище позивача було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 18 лютого 2017 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 102 (а.с.25). Крім того, [INFO] син сторін - [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , виданим 26 квітня 2017 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 17 (а.с. 19). [INFO] [PERSON] , [INFO] , виповнилось 18 років. При цьому, згідно довідки № 000718 від 09 вересня 2020 року, виданої Дніпровським національним університетом залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна вбачається, що [PERSON] навчається у Дніпровському національному університеті залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна на другому курсі, форма навчання - денна, навчання відбувається на контрактній основі, термін навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року (а.с. 30). У зв`язку з цим, 09 грудня 2020 року позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , оскільки він продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а відповідач не приймає участі у витратах на утримання сина. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку. Судом встановлено, що повнолітній [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Син сторін - [PERSON] навчається на денній формі навчання на контрактній основі, а тому не працює, стипендію не отримує. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний надавати позивачу аліменти на його утримання, осківльки судом встановлено та визнавалось відповідачем, що він працює та отримує дохід у розмірі 12 000,00 грн. на місяць. Відповідач під час розгляду справи зазначав, що він має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, батьківство щодо якої він має намір встановити у судовому порядку, однак жодних доказів на підтвердження вказаних обставин відповідач не наддав, а тому суд такі твердження відповідача до уваги не приймає та відхиляє, оскільки згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивач у позовній заяві просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно. При цьому, статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Однак, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі заявленому позивачем до стягнення - 3 000,00 грн. щомісячно. При цьому, сам відповідач заперечував, що має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в заявленому позивачем до стягнення розмірі та, визнавши позовні вимоги частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач дійсно має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі заявленому позивачем до стягнення - 3 000,00 грн. щомісячно. З Договору про надання освітніх послуг від 30 серпня 2019 року, укладеного між Дніпровським національним університетом залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна, [PERSON] як замовником та [PERSON] як студентом, вбачається, що за рахунок коштів замовника університет забезпечує відповідні умови для отримання студентом першого рівня вищої освіти: освітнього ступеня «Бакалавр», форма навчання - денна, спеціальність - інженерія програмного забезпечення, вартість навчання - 14 020,00 грн. щорічно, в разі по семестрової оплати - 7 010,00 грн. за семестр, розмір плати за кожний наступний навчальний рік може змінюватися з урахуванням офіційного рівня інфляції за попередній рік (а.с. 29). З рахунку № 001405 від 07.09.2020 року, виданого Дніпровським національним університетом залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна (а.с. 32) вбачається, що у 2020-2021 навчальному році вартість навчання [PERSON] змінилась та вартість навчання за кожний семестр становить 7 297,00 грн., тобто 14 594,00 грн. за навчальний рік. Оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, з урахуванням вартості навчання, а також враховуючи, що для навчання повнолітнього [PERSON] необхідно також нести витрати на проїзд до навчального закладу, канцелярські товари, харчування та інше, суд вважає, що об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів буде 2 000,00 грн. щомісячно, що дорівнюватиме 1/6 частині від розміру отримуваного відповідачем щомісячного заробітку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Підсумовуючи наведене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 09 грудня 2020 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, тобто до [INFO] , що на думку суду буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставин у справі, а отже позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні частково, а позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 80, 81, 181, 182, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: partial