Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

09.09.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що йому на праві приватної власності належить квартира за адресою - [ADDRESS] . На житловій площі зазначеної квартири зареєстровано проживання відповідача [PERSON] . Стверджує, що відповідач на початку 2019 року виїхав за межі України без наміру повернення. Факт реєстрації відповідача вйого житловому приміщенні, створює для нього перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні майном, у зв`язку з чим просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належним йому на праві приватної власності житловим приміщенням за адресою - [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач відсутій, подав до суду клопотання про розгляд справи за його ж відсутності, повідомивши суд, що заявлені позовні вимоги до [PERSON] підтримує, проти судового розгляду справи за його відсутності в порядку заочного провадження не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, судові повістки надіслані на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку його місця проживання повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про причини повернення - за закінченням встановленого строку зберігання. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі даних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартитри за адресою - [ADDRESS] , яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 05.06.2013 року за № 5481100(а.с.5). За даними довідки про реєстрацію місця проживання особи № 7562128 від 10.09.2019 року [PERSON] зареєстрований за адресою - [ADDRESS] (а.с.22). За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що відповідач на житловій площі належній йому не проживає з початку 2019 року, витрат по утриманню житлового приміщення не несе. Зазначені позивачем обставини, як підстави позову не можуть бути перевірені судом через відсутність у судовому засіданні відповідача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на те, що відповідач у справі не є членом сім`ї позивача, за твердженням останнього не проживає в належному йому житловому приміщенні з початку 2019 року без поважних на те причин, витрат по утриманню спірного житлового приміщення не несе, місцеперебування його невідоме, відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог до відповідача [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved