Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

08.08.2018 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визнання права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2018 року для розгляду даної справи було визначено суддю Єлісєєву Т.Ю., яка ухвалою від 17.08.2018 року залишила вказану позовну заяву без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків. 05.11.2028 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла викладена в новій редакції позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення. В обгрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнення, позивач посилається на те, що 06.02.2018 року відбулися електронні торги, організатором яких виступило ДП «Сетам», за результатами яких її було визначено переможцем за лотом № 261483 (найменування майна: 2/7 частини квартири [ADDRESS] та у житловому будинку літ. Б-1 узаконеною, загальною площею 112,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] . 06.02.2018 року системою ДП «Сетам» було сформовано протокол № 315171 проведення електронних торгів та нею було сплачено гарантійний внесок за участь у торгах в розмірі 4070,40 грн. на рахунок ДП «Сетам» та кошти за придбання згідно протоколу лоту № 315171 в розмірі 77 337,60 грн. на рахунок Шевченківського відділу ДВС м.Дніпра. Після підтвердження отримання коштів та підставі протоколу проведення електронних торгів 27.02.2018 року нею було отримано «АКТ державного виконавця про проведення електронних торгів». На підставі даного Акту приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стародубцевою В.М. 27.04.2018 року було проведено реєстраційні дії щодо реєстрації її - [PERSON] права власності як нового власника 2/7 частини квартири та видано їй Свідоцтво про право власності на дане майно. Дані 2/7 частини квартири раніше належали [PERSON] , але в зв`язку з виникненням заборгованості перед ПАТ «ВТБ Банк» та в рахунок часткового погашення заборгованості 2/7 частини квартири було реалізовано. Реалізація проводилась з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» на виконання зведеного виконавчого провадження [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк», [PERSON] та держави суми боргу. Маючи на руках свідоцтво про право власності, нею особисто 30.05.2018 року направлено лист на адресу відповідача з проханням в десятиденний термін звільнити 2/7 частини квартири [ADDRESS] , яка складається згідно з документами: 1, 4 - коридори, 2,3 - житлові, 5-ванна, 6-кухня, підсобні приміщення на цокольному поверсі житлового будинку літ.А-2 площею 20,5 кв.м. Узаконена житлова площа - 27,7 кв.м., загальна - 112,7 кв.м., розташована за адресою [ADDRESS] , проте відповідач жодним чином не відреагувала на лист. В даний час фізичний контроль над 2/7 частини її квартири залишається за відповідачем. Вона як власник спірної 2/7 частини квартири дозволу на вселення відповідача не надавала, при цьому, категорично заперечуючи проти її проживання в квартирі; добровільно виселитися із спірного приміщення відповідач відмовляється. Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати за нею право власності на 2/7 частини квартири [ADDRESS] , підсобні приміщення у житловому будинку літ.А-2 та у житловому будинку літ. Б-1 узаконеною, загальною площею 112,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] ; усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстрації [PERSON] з 2/7 частини квартири [ADDRESS] в житловому будинку літ.Г-2, підсобні приміщення у житловому будинку літ.А-2 та у житловому будинку літ. Б-1 узаконеною, загальною площею 112,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Ухвалою від 07.11.2018 року судом прийнято позовну заяву до провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання. Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду від 01.04.2019 року № 50 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2019 року для розгляду даної справи було визначено суддю Томаша В.І., який ухвалою від 19.04.2019 року прийняв цивільну справу до свого провадження та призначив у справі підготовче засідання. Ухвалою суду від 05.06.2019 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду від 03.10.2019 року № 141 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2019 року для розгляду даної справи було визначено суддю Литвиненка І.Ю., який ухвалою від 04.10.2019 року прийняв цивільну справу до свого провадження та призначив у справі підготовче засідання. Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду від 06.11.2020 року № 431 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2020 року для розгляду даної справи було визначено суддю Яковлева Д.О. У відповідності до розпорядження керівника апарату суду від 09.12.2020 року № 473 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2020 року для розгляду даної цивільної справи визначено суддю Кудрявцеву Т.О. Ухвалою від 22.12.2020 року суддею прийнято цивільну справу до свого провадження, визначено про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням справи до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В наданій суду заяві позивач позовні вимоги підтримала, просила провести судове засідання у її відсутність та в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не пояснила, відзив на позовну заяву суду не надала. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі за відсутності учасників справи заочне рішення та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши цивільну справу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Судом встановлено, що 06.02.2018 року відбулися електронні торги, організатором яких виступило ДП «Сетам», за результатами яких позивача [PERSON] було визначено переможцем за лотом № 261483 (найменування майна: 2/7 частини квартири [ADDRESS] , підсобні приміщення у житловому будинку літ.А-2 та у житловому будинку літ. Б-1 узаконеною, загальною площею 112,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] . 06.02.2018 року системою ДП «Сетам» було сформовано протокол № 315171 проведення електронних торгів, в якому зазначено, що торги відбулися 06.02.2018 року, реєстраційний номер лота: 261483, найменування майна: 2/7 частини квартири [ADDRESS] та у житловому будинку літ. Б-1 узаконеною загальною площею 112,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] ; ціна продажу: 81408,00 грн., переможець торгів: [PERSON] . Вбачається, що переможцем торгів [PERSON] було сплачено гарантійний внесок за участь у торгах в розмірі 4070,40 грн. на рахунок ДП «Сетам» та кошти за придбання згідно протоколу лоту № 315171 в розмірі 77 337,60 грн. на рахунок Шевченківського відділу ДВС м.Дніпра. Після підтвердження отримання коштів та підставі протоколу проведення електронних торгів 27.02.2018 року [PERSON] було отримано «АКТ про проведення електронних торгів» від 27.02.2018 року, складений головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорчуком П.В., з якого вбачається, що при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження [NUMBER] від 27.11.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк», [PERSON] та держави суми боргу, встановлено, що 29.11.2017 року державним виконавцем складено акт опису й арешту нерухомого майна, належного боржнику, а саме: 2/7 частини в житловому будинку Г-2 квартира [ADDRESS] , яка складається згідно документам: 1,4 - коридори, 2,3 - житлові, 5-ванна, 6-кухня; підсобні приміщення на цокольному поверсі житлового будинку А-2 площею 20,5 кв.м.; підсобні приміщення на І поверсі житлового будинку Б-1 площею 46,5 кв.м. Узаконена житлова площа - 27,7 кв.м., загальна - 112,7 кв.м. Квартира самовільно добудована, з самовільним приєднанням приміщення і переобладнана у три окремі квартири, які складаються з: в житловому будинку Г-2 квартира [ADDRESS] - 1 - тамбур, 2,5 - коридори, 3,4,8 - житлові, 6-кухня, 7-санвузол, житловою площею - 41,4 кв.м., загальною - 62,4 кв.м.; в житловому будинку Б-1 квартира №5: 1-коридор, 2,6 - кладові, 3-кухня, 4,5 - житлові, 7-санвузол, житловою площею 28,3 кв.м., загальною - 46,6 кв.м.; в житловому будинку А-2 квартира 4а: І-тамбур, 2-коридор, 3,4,5 - житлові, житловою площею 28,2 кв.м., загальною - 33,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено в Акті, 05.12.2017 року з метою подальшого виконання вимог виконавчого документа державним виконавцем відповідною постановою був залучений експерт для участі у виконавчому провадженні та в подальшому була проведена експертна оцінка вищезазначеного нерухомого майна, вартість якого склала 81408,00 грн. з ПДВ, в подальшому зазначене майно було передано на реалізацію шляхом проведення електронних торгів, які відбулися 06.02.2018 року, переможцем яких стала [PERSON] . Таким чином, вбачається та підтверджується матеріалами цивільної справи, що вищевказані 2/7 частини зазначеної квартири раніше належали [PERSON] (решта частини вказаної квартири належить іншій особі), але в зв`язку з виникненням заборгованості перед ПАТ «ВТБ Банк» та в рахунок часткового погашення заборгованості 2/7 частини квартири було реалізовано. Реалізація проводилась з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» на виконання зведеного виконавчого провадження [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк», [PERSON] та держави суми боргу, що не спростовано. 27.04.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стародубцевою В.М. з посиланням на ст.66 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі Акту про проведення електронних торгів, затвердженого начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 27.02.2018 року, було видано Свідоцтво серії [NUMBER] , зареєстроване в реєстре за № 609, яким нотаріус посвідчила, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з: 2/7 часток квартири [ADDRESS] , яка складається згідно з документами: 1,4 - коридори, 2,3 - житлові, 5-ванна, 6-кухня; підсобні приміщення на цокольному поверсі житлового будинку А-2 площею 20,5 кв.м.; підсобні приміщення на І поверсі житлового будинку Б-1 площею 46,5 кв.м. Узаконена житлова площа - 27,7 кв.м., загальна - 112,7 кв.м. Квартира самовільно добудована, з самовільним приєднанням приміщення і переобладнана у три окремі квартири, які складаються з: в житловому будинку Г-2 квартира [ADDRESS] - 1-тамбур, 2,5 - коридори, 3,4,8 - житлові, 6-кухня, 7-санвузол, житловою площею - 41,4 кв.м., загальною - 62,4 кв.м.; в житловому будинку Б-1 квартира №5: 1-коридор, 2,6 - кладові, 3-кухня, 4,5 - житлові, 7-санвузол, житловою площею 28,3 кв.м., загальною - 46,6 кв.м.; в житловому будинку А-2 квартира 4а: І-тамбур, 2-коридор, 3,4,5 - житлові, житловою площею 28,2 кв.м., загальною - 33,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , яке придбане [PERSON] за 81 408,00 гривень, що раніше належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 31.07.2009 року Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-5632, свідоцтва про право власності, б/н, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, зареєстрованого КП «ДМБТІ», реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно 25712243, дата реєстрації 31.08.2009. Право власності на 2/7 частки квартири підлягає державній реєстрації. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.04.2018 року за № 122247531 зазначено, що на праві спільної часткової власності [PERSON] є власником 2/7 об`єкту житлової нерухомості, опис об`єкта: в житловому будинку літ. Г-2, яка складається згідно з документами: 1,4 - коридори, 2,3 - житлові, 5-ванна, 6-кухня; підсобні приміщення на цокольному поверсі житлового будинку А-2 площею 20,5 кв.м.; підсобні приміщення на І поверсі житлового будинку Б-1 площею 46,5 кв.м. Узаконена житлова площа - 27,7 кв.м., загальна - 112,7 кв.м. Квартира самовільно добудована, з самовільним приєднанням приміщення і переобладнана у три окремі квартири, які складаються з: в житловому будинку Г-2 квартира [ADDRESS] , квартира 14. Підставою виникнення права власності вказано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 609, видано 27.04.2018, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Стародубцева В.М. У відповідності до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу Конвенції про права людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено Європейським судом з прав людини у справі «Маркс проти Бельгії», в рішення у якій суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності». У рішенні по справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Таким чином, вищенаведеними положеннями чинного законодавства України передбачено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, у цьому випадку відповідно до змісту статтей 379, 382 ЦК України об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не належать до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і не ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до п. 1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.» Невід`ємною умовою становлення правової держави є дотримання прав і свобод громадянина, особливо тих, що гарантовані Конституцією. В умовах сьогодення у суспільстві все більш зміцнюється та виходить на перший план розуміння права на житло, як одного з природних і невід`ємних прав людини. Так, права людини, що невідривно пов`язані з житловими, встановлені та захищаються низкою нормативних актів, що діють в Україні. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. З матеріалів цивільної смправи вбачається, що [PERSON] 30.05.2018 року було направлено лист на адресу відповідача [PERSON] з проханням в десятиденний термін звільнити 2/7 частини квартири [ADDRESS] , яка складається згідно з документами: 1, 4 - коридори, 2,3 - житлові, 5-ванна, 6-кухня, підсобні приміщення на цокольному поверсі житлового будинку літ.А-2 площею 20,5 кв.м. Узаконена житлова площа - 27,7 кв.м., загальна - 112,7 кв.м., що розташована за адресою [ADDRESS] , до вказаного листа були долучені копії свідоцтва про право власності на 2/7 часток квартири та копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.04.2018 року. За твердженням позивачки її лист залишився без відповіді відповідачки. Як зазначає позивачки, в даний час фізичний контроль над 2/7 частини зазначеної квартири залишається за відповідачем, позивач як власник вказаної 2/7 частини квартири дозволу на вселення відповідача не надавала, категорично заперечуючи проти її проживання в квартирі та реєстрації за вказаною адресою; добровільно виселитися із спірного приміщення відповідач відмовляється. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , є зареєстрованою за адресою [ADDRESS] . Таким чином, встановлено, що після набуття [PERSON] у законний спосіб 2/7 частини квартири за адресою [ADDRESS] , та відповідно після вибуття із власності відповідачки вказаного нерухомого майна [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою не знялася, вона не пов`язана з [PERSON] спільним побутом, вони не мали та не мають взаємних прав та обов`язків, позивач не була та не є членом сім`ї відповідача у розумінні положень Сімейного Кодексу України; договору на реєстрацію та проживання у даній квартирі відповідач з позивачем не укладали, позивач як власник нерухомого майна заперечує проти реєстрації та проживання відповідача у квартирі за вказаною адресою. Наявність реєстрації та проживання відповідача за вказаною адресою перешкоджає позивачу в реалізації її права на користування та розпорядження належним їй вищевказаним нерухомим майном. Зважаючи на те, що право власності позивача на вищевказане нерухоме майно не визнається відповідачем, підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на нерухоме майно - на 2/7 часток квартири [ADDRESS] , підсобні приміщення у житловому будинку літ. А-2 та у житловому будинку літ. Б-1. Узаконена житлова площа - 27,7 кв.м., загальна площа - 112,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки про усунення їй перешкод в користуванні належним їй на праві власності вищевказаним неруховим майно шляхом виселення та зняття з реєстрації [PERSON] за вказаною адресою. Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Ухвалюючи рішення про задоволення позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 2114,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved