Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

07 грудня 2017 року до Куйбишевського районного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позов обґрунтовано тим, що під час перебування у шлюбі з 06.11.2004 по 11.10.2017 подружжям було придбано одну другу частину житлового будинку №47 по вул. Запорізькій у смт. Куйбишеве (Більмак) Запорізької області. Також під час перебування у шлюбі 05.12.2012 було придбано легковий автомобіль ВАЗ 21134-110-42, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER]. Автомобіль зареєстровано на [PERSON] Вартість автомобіля за експертним висновком складає 117\~040 грн. На підставі ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України позивач просила: - визнати за нею право власності на 1/4 частку житлового будинку №47 по вул. Запорізькій у смт. Більмак Запорізької області, жилою площею 29,6 кв.м., загальною площею 49,5 кв.м., позначеного на плані літерою «А» з надвірними спорудами: тамбур літера «а», веранда літ «а-1», сараї «Б», «Д», «З»; літню кухню «Ж», вбиральню «К»; басейн «В»; огорожу №1, №5; ворота №2; вимощення «3»; ганок - №4; погріб №6, - виділити [PERSON] у власність транспортний засіб ВАЗ 21134-110-42, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER], - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу ВАЗ 21134-110-42, а саме 58\~520 грн., судові витрати у виді судового збору 780,65 грн., вартість оцінки майна 1\~000 грн. Ухвалою від 08 грудня 2017 року було відкрито провадження у справі. 11 січня 2018 року до суду від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява про визнання договору купівлі-продажу договором дарування та поділу майна подружжя до [PERSON], [PERSON] Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що на підставі рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2008 року зареєстровано право власності на будинок №47 по вул. Запорізькій у смт. Куйбишеве за [PERSON] 1/8 частина, за [PERSON] 3/8 будинку. Інша половина будинку належала [PERSON], який збудував цей будинок, та є батьком померлої першої дружини [PERSON] У 2009 році [PERSON] вирішив подарувати 1/2 частину будинку батьку своїх онуків [PERSON] Проте за наполяганням [PERSON] сторони оформили договір купівлі продажу з метою зменшення податкового тягаря. Тобто у сторін договору купівлі-продажу не було реальної мети вчинити саме такий правочин. Вважає, що укладений договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку є удаваним правочином, який був вчинений сторонами для приховання іншого правочину договору дарування, який вони насправді вчинили, що підтверджується й відсутністю розрахунків між сторонами за договором. Відповідно 1/2 житлового будинку не є спільним майном подружжя, а тому позивач за первісним позовом не може претендувати на цю частку майна при розгляді даної справи. Вартість автомобілю позивач за зустрічним позовом вважає завищеною. Крім того, позивач за зустрічним позовом зазначив, що [PERSON] заволоділа спільним майном подружжя, яке було придбане під час шлюбу: меблі, побутова техніка, тощо (всього 46 одиниць). Вартість зазначеного майна становить 111\~500 грн. Тобто майно на суму 55\~750 грн. належить [PERSON] З урахуванням викладеного просить суд - визнати договір купівлі-продажу від 23.04.2009 №3415900, що був укладений між [PERSON] та [PERSON], 1/2 частки житлового будинку №47 з надвірними будівлями та господарськими спорудами по вулиці Запорізькій у смт. Більмак Запорізької області договором дарування; - визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб ВАЗ 21134-110-42, 2012 року випуску, холодильник SAMSUNG RL 48 RLBMG 1 BWT; - визнати за [PERSON] право власності на телевізор LG 42LV3700; супутниковий ресивер TRIMAX TR-2012HD; мікрохвильову піч SAMSUNG C105AFR; хлібопічку LG HB-1002CJ; \~ \~ \~ \~мультиварку REDMOND RMC; електричну плиту INDESIT K3C11 (W)/R; кухонні меблі; кухонний комплект (стіл, кутовий диван, 2 табуретки); телевізор LG 42LD420; супутниковий ресивер OPTICUM HD X403р; Wi-Fi роутер TP-LINK; модем; диван кутовий; люстру; пральну машину ARDO AE 833; дверцята душової кабіни; дзеркало; сушку для білизни; настінний світильник; ліжко двоспальне з матрацом; тумбочку; стіл косметичний з дзеркалом; світильник (2 штуки); світильник на столу косметичному; килим; шафу рожевого кольору; люстру; диван; тренажер бігова доріжка Energy FIT EF-5501; ноутбук ACER Aspire 7560G (2 штуки); ноутбук APPLE MacBook Air 13; планшет APPLE iPad; мобільний телефон APPLE iPhone SE Silver; мобільний телефон APPLE iPhone 6 Pluse Space Gray; пилосос LG V-C3G63NTU 1600W; праску SCARLETT SC-334S Ted; ваги електронні підлогові HILTON; тарілку супутникову; електроконвектор настінний ТЕРМІЯ 2\~000 Вт (4 штуки). Ухвалою від 11 січня 2018 року зустрічна заява прийнята до спільного розгляду з первісним позовом, призначене підготовче засідання. Ухвалою від 25 січня 2018 року по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі було зупинене. Після проведення експертизи провадження у справі було поновлено ухвалою від 15 березня 2018 року. Ухвалою від 27 березня 2018 року по справі було призначено судову товарознавчу експертизу, провадження у справі було зупинено. Постановою апеляційного суду Запорізької області ухвалу Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 серпня 2018 року було скасовано. Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 серпня 2018 року провадження у справі поновлено. Ухвалою від 30 серпня 2018 року справу було призначено до судового розгляду, викликано свідків. В подальшому розгляд справи по суті неодноразово відкладався. В судові засідання позивач за первісним позовом [PERSON] не зявлялася, надавала суду заяви про розгляд справи за її відсутності. Позивачем за первісним позовом надані заперечення на зустрічний позов, де [PERSON] висловила позицію, що запропонований [PERSON] спосіб поділу майна порушує майнову рівновагу, що існувала у шлюбі, та відповідає особистим правам та майновим інтересам [PERSON] та її малолітньої дитини, що мешкає разом з нею. На її думку посилання [PERSON] на удаваність спірного правочину є хибними та не заслуговують на увагу. Вважає наданий Акт оцінки автомобіля №1 від 04.01.2018 некоректним. Просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі з підставі недоведеності, а в частині вимог, що стосуються визнання правочину удаваним просить застосувати строк позовної давності як одну з підстав для відмови у задоволенні зустрічного позову. В судових засіданнях відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] проти первісного позову частково заперечували, просили задовольнити зустрічний позов. Також в судовому засіданні 07.02.2019 адвокат [PERSON] відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України до закінчення судових дебатів заявив, що ним буде подано докази про розмір витрат, які [PERSON] зробив у звязку з розглядом справи, а саме на надання професійної правничої допомоги, протягом пяти днів після ухвалення рішення суду. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] проти задоволення зустрічного позову не заперечував та надав суду відповідні пояснення. Під час розгляду справи судом було встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження 1-ЖС №120092, виданого 06 листопада 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області (т. 1 а.с. 5), того ж дня одружилися [PERSON] та [PERSON]. Прізвище дружини після одруження [PERSON]. 06 травня 2005 року у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЖС №008316, виданим 20 травня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області (т. 1 а.с. 5). Рішенням Куйбишевського районного суду від 05 листопада 2008 року по справі №2-398 2008 рік (т. 1 а.с. 50-51) визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку, розташованого за адресою вул. Запорізька, 47 смт. Куйбишево Запорізької області, як частку у спільній сумісній власності подружжя; визнано за [PERSON] право власності на 1/8 частину житлового будинку, розташованого за адресою вул. Запорізька, 47 смт. Куйбишеве Запорізької області як за спадкоємцем першої черги на спадкове майно, що залишилося після смерті померлої 23.12.1998 [PERSON]; визнано за [PERSON] право власності 1/8 частину житлового будинку, розташованого за адресою вул. Запорізька, 47 смт. Куйбишево Запорізької області як за спадкоємцем першої черги на спадкове майно, що залишилося після смерті померлої 23.12.1998 [PERSON]. 23 жовтня 2009 року між [PERSON] (за текстом договору Продавець) та [PERSON] (за текстом договору Покупець) був укладений договір купівлі-продажу (т. 1 а.с. 7, 52). Згідно цього договору Продавець передав, а Покупець прийняв у власність 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, смт. Куйбишеве, вул. Запорізька, буд. 47. На земельній ділянці площею 1482 кв.м. розташовані: житловий будинок із шпал, обличкований, жилою площею 29,6 кв.м., загальною площею 49,5 кв.м., позначений на плані літерою «А», та надвірні а тамбур, а веранда, Б сарай, Д сарай, Ж літня кухня, З сарай, К вбиральня, В басейн, №1 сторожа, №2 ворота, №3 вимощення, №4 ганок, №5 огорожа, №6 погріб. Продаж за домовленістю вчиняється за 3\~000 гривень, які сплачені Покупцем Продавцю повністю до підписання договору. Договір посвідчено державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори. 23 квітня 2009 року [PERSON] надала згоду своєму чоловікові [PERSON] купити ним 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в смт. Куйбишеве вул. Запорізька, 47 (т.1 а.с. 8). 05 грудня 2012 року між ТОВ «Капітал-Авто» та [PERSON] був укладений договір, відповідно до якого [PERSON] було передано автомобіль Лада 21134-110-42, про що підписано Акт приймання-передачі автомобілю (т. 1 а.с. 17). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО 468438 (т. 1 а.с. 154) [PERSON] є власником автомобілю ВАЗ 211340 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], обєм двигуна 1596 куб. см., сірого кольору, дата реєстрації 12.12.2012. Згідно висновку №056 судової автотоварознавчої експертизи, який складений 19 лютого 2018 року (т. 1 а.с. 167-172), ринкова вартість на момент проведення експертизи легкового автомобілю ВАЗ 211340, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], складає 90\~867,30 гривень. Згідно довідки про середньо ринкову вартість автомобілю №7757/01 від 01.12.2017 (т.1 а.с. 16), наданої позивачем [PERSON], середньоринкова вартість автомобілю ВАЗ 21134-110-42, рік випуску 2012, власником якого є [PERSON], становить 117\~040 гривень. Оскільки огляд автомобілю під час оформлення цієї довідки не здійснювався, суд не вважає цей доказ достовірним. Відповідно до Акту №1 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу, складеного 04 січня 2018 року (т.1 а.с. 58), ринкова вартість колісного транспортного засобу марки ВАЗ 211340, реєстраційний номер [NUMBER], становить 93\~065 грн. Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи.\~ Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Враховуючи попередження судового експерта про кримінальну відповідальність, більш пізню дату дослідження, належність та допустимість висновку судової автотоварознавчої експертизи, суд вважає цей доказ достовірним, використовує його при розгляді справи та в подальшому виходить з вартості автомобілю 90\~867,30 гривень. У зустрічному позові [PERSON] зазначає, що позивачем за первісним позовом не зазначено рухомого майна, яке було набуто у шлюбі та було вивезено [PERSON] з будинку. Вартість зазначеного майна становить 111\~500 гривень. Склад цього майна наступний: холодильник SAMSUNG RL 48 RLBMG 1 BWT, телевізор LG 42LV3700; супутниковий ресивер TRIMAX TR-2012HD; мікрохвильова піч SAMSUNG C105AFR; хлібопічка LG HB-1002CJ; мультиварка REDMOND RMC; електрична плита INDESIT K3C11 (W)/R; кухонні меблі; кухонний комплект (стіл, кутовий диван, 2 табуретки); телевізор LG 42LD420; супутниковий ресивер OPTICUM HD X403р; Wi-Fi роутер TP-LINK; модем; диван кутовий; люстра; пральна машина ARDO AE 833; дверцята душової кабіни; дзеркало; сушка для білизни; настінний світильник; ліжко двоспальне з матрацом; тумбочка; стіл косметичний з дзеркалом; світильник (2 штуки); світильник на столу косметичному; килим; шафа рожевого кольору; люстра; диван; тренажер бігова доріжка Energy FIT EF-5501; ноутбук ACER Aspire 7560G (2 штуки); ноутбук APPLE MacBook Air 13; планшет APPLE iPad; мобільний телефон APPLE iPhone SE Silver; мобільний телефон APPLE iPhone 6 Pluse Space Gray; пилосос LG V-C3G63NTU 1600W; праска SCARLETT SC-334S Ted; ваги електронні підлогові HILTON; тарілка супутникова; електроконвектор настінний ТЕРМІЯ 2\~000 Вт (4 штуки) (надалі рухоме майно). Надаючи оцінку зазначеним твердженням [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до ухвали Куйбишевського районного суду Запорізької області від 28 грудня 2017 року (т. 1 а.с. 59) скаргу [PERSON] на бездіяльність органу досудового розслідування щодо невнесення відомостей про злочин до ЄРДР задоволено. Зобовязано начальника Більмацького ВП Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області внести до ЄРДР відомості про скоєння кримінального правопорушення, викладених у заявах громадянина [PERSON] від 17.11.17, 18.11.2017, про що негайно письмово повідомити заявника та надіслати йому витяг з ЄРДР. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.01.2018 у кримінальному провадженні №12018080270000009 (т.1 а.с. 60) внесено за заявою [PERSON] відомості до ЄРДР 05.01.2018. Фабула наступна: 05.01.2018 до Більмацького ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від [PERSON], проживаючого за адресою: [INFO], про те, що його жінка [PERSON] ті її син [PERSON] з будинку, розташованого за адресою: смт. Більмак, вул. Запорізька, 47, без його дозволу забрали їхнє спільне майно, а саме: меблі, килими, холодильник та інше. В матеріалах справи (т. 1 а.с. 88-138) містяться фотографії зазначеного рухомого майна та супровідних документів (інструкція з експлуатації, гарантійний талон) на деякі з них. Також в матеріалах справи (т.1 а.с. 70-87) наявні фотографії з будинку, зі змісту яких видно, що зазначено рухоме майно (побутова техніка, меблі тощо) в будинку відсутні. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], син [PERSON], пояснив суду, що батько та [PERSON] одружилися в 2004 році. Спочатку жили в квартирі, через декілька років переїхали до будинку по вул. Запорізькій, 47. [PERSON] разом з сестрою навчалися у Києві та приїздили до батька приблизно один раз на два місяці. Тому він був свідком набуття речей до будинку, ремонту в будинку. Після розлучення з [PERSON] 17.11.2017 йому зателефонував батько та повідомив, що в будинку зламані двері, замок. Винесено частину речей з будинку. Підозрював, що це колишня жінка, про подію повідомив поліцію. 18.11.2017 батько повідомив, що приїхала [PERSON] з сином та трьома особами, хотіла вивезти всі речі. [PERSON] викликав поліцію, в присутності поліції з будинку було винесено всі речі. Через 2 дні він приїхав до батька. В будинку були голі стіни, зняті люстри, техніки та меблів не було. Зробив фото у будинку. Саме ці фотографії після вивезення речей з будинку було додано до матеріалів справи. Свідок [PERSON] ознайомився з переліком майна, що було в будинку та вивезено [PERSON] (т.1 а.с. 39) та підтвердив, що саме ці речі були в наявності в будинку до вивезення. Він особисто брав участь у налаштуванні телевізорів, супутникового обладнання, давав поради з користування мобільними телефонами. Також він періодично приїздив, бачив нові речі. Зазначені речі були придбані саме в період шлюбу його батька та [PERSON] До вивезення майна він порадив батьку зробити фотографії всього майна. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], донька [PERSON], пояснила суду наступне. Приблизно в 2005 році батько та [PERSON] одружилися. Приблизно з 2010 року стали проживати в будинку по вул. Запорізька, 47. Кілька разів на рік приїздила до батька та бачила, яке майно набувалося. Ознайомившись з переліком майна (т.1 а.с. 39), підтвердила, що саме це майно знаходилося у будинку, де мешкає батько, та було придбано у період шлюбу між батьком та [PERSON] Також батько повідомив, що з будинку було вивезено все майно 17.11.2017 року. Коли після цієї дати приїхала до батька, побачила, що в будинку було пусто. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила суду наступне. Вона з чоловіком [PERSON] проживають біля [PERSON], є його сусідами. 18.11.2017 її та чоловіка підвезли до будинку після поминок. У дворі [PERSON] побачили вантажівку, яку завантажували якісь чоловіки та син [PERSON] меблями та речами. При цьому була присутня [PERSON], яка носила щось легке до машини. Чоловік подзвонив [PERSON] та про щось з ним розмовляв. Машина стояла довго. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду наступне. 18.11.2017 року його з дружиною підвезли приблизно о 13 годині додому. Побачив, що у дворі [PERSON] стоїть вантажівка. Якісь люди завантажують її меблями, диван, інші дрібні речі. Борта вантажівки були відкриті. Були присутні [PERSON] та її син, ще два незнайомі чоловіки. Також побачив, що знімають супутникову антену. Подзвонив [PERSON] [PERSON] повідомив, що присутні працівники поліції. Дату памятає точно, оскільки в цей день були на поминках. Речами завантажили повну машину. Там були стільці, люстри, побутова техніка, зокрема холодильник, меблі, дверцята душової кабінки. В будинку бував до 18 листопада 2017 року. Також бував й після. Підтвердив, що на фотографіях, що містяться в матеріалах справи, які були зроблені до 18.11.2017, так і після цієї дати (після вивезення речей з будинку), зображена обстановка саме будинку, в якому мешкає [PERSON] Допитаний в якості свідка відповідно до ст. 92 ЦПК України [PERSON] пояснив суду наступне. 17 листопада 2017 року побачив, що зірвані замки на воротах та дверях будинку, вивезені речі. Зателефонував до поліції. Приїхала поліція, оформила необхідні документи. Працівникам поліції повідомив, що це могла зробити [PERSON] Надав працівникам поліції письмові пояснення, вони поїхали. Також побачив сліди автомобілю, який належить [PERSON], сину [PERSON] 18 листопада 2017 року зателефонувала [PERSON], попередила про те, що приїде за речами. Знов викликав поліцію. Приїхала поліція, потім [PERSON] з вантажниками. Поліція фактично змусила надати дозвіл на вивезення речей. Було вивезено решту речей з дому. Не залишилося нічого. Ввечері пішов до поліції, написав заяву про вивезення речей [PERSON] та [PERSON] Підтвердив факт вивезення ввечері 17 та вдень 18 листопада 2017 року речей [PERSON], [PERSON] та іншими особами згідно переліку, який доданий до зустрічного позову (46 позицій). Фотографії речей та обстановки будинку зроблені ним та сином. Також зазначив, що це майно було набуто під час шлюбу за спільні з дружиною кошти. Він працював головою фермерського господарства. Його дружина [PERSON] працювала лікарем, потім зареєструвалася фізичною особою-підприємцем, вони на її імя орендували нерухомість, відкрили магазин. Допитаний в якості свідка [PERSON], працівник Більмацького ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, пояснив суду наступне. В нічний час 17 листопада 2017 року, коли він перебував на службі у складі слідчої оперативної групи від [PERSON] надійшло по телефону повідомлення про те, що зникло майно з його будинку. Після прибуття до місця проживання [PERSON] було встановлено, що майно з будинку було вивезене [PERSON], дружиною [PERSON] та її сином [PERSON]. Були пошкоджені замки на дверях будинку. Було вивезено багато майна, в будинку залишилися лише деякі великогабаритні речі. Було складено протокол огляду місця події. Також було допитано [PERSON] та її сина [PERSON] [PERSON] пояснив, що приїхав допомогти матері вивезти своє майно. [PERSON] давати пояснення стосовно місця знаходження майна відмовилася. Матір [PERSON] від дачі пояснень відмовилася. Допитаний в якості свідка [PERSON], оперуповноважений СКП Більмацього ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області пояснив суду, що 18 листопада 2017 року перебував на чергуванні та в складі слідчо-оперативної групи виїхав до будинку [PERSON] по вул. Запорізькій після повідомлення останнього по телефону про вивіз речей з його будинку. В будинку та у дворі будинку були [PERSON], [PERSON], її син. Також у дворі стояв вантажний автомобіль з водієм. Вантажний автомобіль був частково завантажений великогабаритними речами. У будинку були лише великі речі: шафа, ліжко. Були відібрані письмові пояснення. Особисто відібрав пояснення у [PERSON] Напевно були відібрані іншими працівниками поліції пояснення у [PERSON] та її сина. Слідчий мабуть складала протокол огляду, точно цього не памятає. Запитували, чи є рішення суду про поділ майна. Рішення суду не було. [PERSON] повідомила, що вивозить речі, а будинок залишає [PERSON] Досліджені судом докази дають суду підставу для висновку, що під час перебування у шлюбі подружжям [PERSON] та [PERSON] було придбано наступне рухоме майно: холодильник SAMSUNG RL 48 RLBMG 1 BWT, телевізор LG 42LV3700; супутниковий ресивер TRIMAX TR-2012HD; мікрохвильова піч SAMSUNG C105AFR; хлібопічка LG HB-1002CJ; мультиварка REDMOND RMC; електрична плита INDESIT K3C11 (W)/R; кухонні меблі; кухонний комплект (стіл, кутовий диван, 2 табуретки); телевізор LG 42LD420; супутниковий ресивер OPTICUM HD X403р; Wi-Fi розтер TP-LINK; модем; диван кутовий; люстра; пральна машинка ARDO AE 833; дверцята душової кабіни; дзеркало; сушка для білизни; настінний світильник; ліжко двоспальне з матрацом; тумбочка; стіл косметичний з дзеркалом; світильник (2 штуки); світильник на столу косметичному; килим; шафа рожевого кольору; люстра; диван; тренажер бігова доріжка Energy FIT EF-5501; ноутбук ACER Aspire 7560G (2 штуки); ноутбук APPLE MacBook Air 13; планшет APPLE iPad; мобільний телефон APPLE iPhone SE Silver; мобільний телефон APPLE iPhone 6 Pluse Space Gray; пилосос LG V-C3G63NTU 1600W; праска SCARLETT SC-334S Ted; ваги електронні підлогові HILTON; тарілка супутникова; електроконвектор настінний ТЕРМІЯ 2\~000 Вт (4 штуки). Фотографії цих речей та документації до деяких з них містяться у матеріалах справи (т. 1 а.с. 88-138). Зазначене майно було вивезене [PERSON] з будинку, де вона мешкала разом з [PERSON] 17 та 18 листопада 2017 року. За заявою [PERSON] судовим експертом [PERSON] була проведена товарознавча експертиза. Згідно висновку експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи №02, складеного 15.09.2018 (т.2 а.с. 35-90), відповідно до проведеного дослідження за переліком, зазначеним у заяві від 22.08.18, ринкова вартість обєктів дослідження на 15.09.18 за винятком обєкта №15 та 18 із врахуванням вихідних даних, наданих [PERSON], без огляду обєктів дослідження може складати 123\~151 грн. 12 коп. (сто двадцять три тисячі сто пятдесят одна грн. 12 коп.). Вартість за кожним найменуванням окремо зазначена в таблиці. Суд вважає цей висновок експерта достовірним та допустимим доказом. Заперечень проти цього висновку сторони не надали. Тому суд приймає до уваги вартість речей, зазначену у цьому висновку експерта. Предметом первісного позову є також частина житлового будинку, розташованого у смт. Більмак, вул. Запорізька, 47. У зустрічному позові позивач за зустрічним позовом стверджує про удаваність договору купівлі-продажу 1/2 частини цього будинку, вчинення його з метою приховування договору дарування. Надаючи оцінку цим вимогам та твердженням сторін, суд виходить з наступних обставин. Як було зазначено судом, 23 жовтня 2009 року між [PERSON] (за текстом договору Продавець) та [PERSON] (за текстом договору Покупець) був укладений договір купівлі-продажу (т. 1 а.с. 7, 52). Згідно цього договору Продавець передав, а Покупець прийняв у власність 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, смт. Куйбишеве, вул. Запорізька, буд. 47. Допитаний в судовому засіданні відповідно до ст. 92 ЦПК України відповідач за зустрічним позовом [PERSON] пояснив суду наступне. Зазначений будинок збудував сам. Після смерті доньки в будинку фактично проживав його зять [PERSON] з дітьми. Частина будинку була оформлена на [PERSON] Оскільки в цьому будинку [PERSON] не проживав, він вирішив безоплатно передати свою частину будинку [PERSON] та своїм онукам. Саме йому, а не його дружині [PERSON] [PERSON] більш, що з [PERSON] може статися будь-що, зважаючи на його вік. Грошей за частину будинку за договором не отримував, оскільки надав її своєму зятю [PERSON] безоплатно. Допитаний в судовому засіданні відповідно до ст. 92 ЦПК України [PERSON] з цього приводу пояснив наступне. [PERSON] є батьком першої дружини [PERSON], яка померла. Відповідно [PERSON] є зятем [PERSON] Будинок розділений на дві частини. Одну частину будинку було придбано та зареєстровано на померлу дружину. Інша була зареєстрована за [PERSON] Приблизно в 1996 році [PERSON] виїхав з будинку в інший населений пункт, надав родині [PERSON] свою частину будинку для проживання. Так і жив в усьому будинку разом з родиною, зокрема й після смерті першої дружини ще шість років. Після повторного одруження з [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]) вирішив оформити право власності на половину будинку, що належала померлій дружині шляхом звернення до суду. [PERSON] запропонував передати йому документально іншу половину будинку. З метою оформлення іншої частини будинку звернувся до нотаріуса. Договір дарування було оформити дорожче та для цього був потрібний більший перелік документів. Оскільки грошей не було, вирішили оформити договір купівлі-продажу. Для цього необхідно було й менше документів. Грошей за будинок [PERSON] не сплачував. Волевиявлення і [PERSON], і [PERSON] було спрямоване саме на дарування будинку. [PERSON] сам вирішив передати право власності на частину будинку, грошей не вимагав. Йому нічого не було потрібно. Сказав: «Надаю будинок тобі і внукам». Таким чином судом встановлено, що в частині житлового будинку, що належала [PERSON] тривалий час проживав [PERSON] зі своєю родиною. Під час укладення договору купівлі-продажу 23 жовтня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] гроші за 1/2 частину житлового будинку сплачені не були, волевиявлення сторін було спрямоване саме на безоплатне передання частини житлового будинку у власність саме [PERSON] Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину за удаваним правочином права та обовязки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 7 вересня 2016 року у справі №6-1026цс16. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. За встановлених судом обставин, спрямованості волевиявлення сторін на безоплатну передачу частини житлового будинку, неотримання продавцем грошових коштів, проживання тривалий час [PERSON] з родиною у зазначеному будинку до оформлення договору, суд дійшов висновку про удаваність договору купівлі-продажу, укладеного 23 жовтня 2009 року між [PERSON] та [PERSON]. Відповідно укладений між сторонами договір фактично є договором дарування. Застосуванню підлягають норми, що регулюють саме зазначений правочин. Згідно ст. 57 ЦК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є зокрема майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування. Таким чином, частина житлового будинку, придбана [PERSON] за договором від 23 жовтня 2009 року, є його особистою приватною власністю, не є спільним майном подружжя та не підлягає поділу. [PERSON] заявлено клопотання про застосування строку позовної давності щодо зустрічних вимог про визнання договору купівлі-продажу удаваним. Надаючи оцінку цьому клопотанню, суд виходить з наступного. Статтями 256, 257 та 261 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У частині другій статті 72 СК Україні та пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Право [PERSON] на житловий будинок було порушено під час звернення його колишньої дружини [PERSON] з позовом про поділ спільного майна подружжя. Вимоги про поділ майна подружжя та визнання недійсним договору купівлі-продажу є взаємоповязаними, тому за обставин цієї справи є підстави для висновку, що перебіг позовної давності за цими вимогами почався одночасно з моменту порушення права власності позивача. До звернення до суду з первісним позовом будь-які права відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом щодо будинку не порушувалися. Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 24 жовтня 2018 року у справі №209/4963/15-ц. Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України). Якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом прав спільної сумісної власності подружжя (ч. 4 ст. 61 СК України). Тобто майно, що є предметом поділу в цій справі, а саме автомобіль та рухоме майно є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї (ч. 2 ст. 70 СК). За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Виходячи з встановлених обставин, судом здійснюється поділ спільного майна: автомобілю та рухомих речей. Враховуючи позицію сторін, щодо поділу майна, користування [PERSON] автомобілем, вартість якого становить 90\~867,30 гривень, автомобіль слід залишити [PERSON] Враховуючи те, що рухоме майно вивезене [PERSON] з будинку [PERSON], перебуває або перебувало у її володінні, майно підлягає залишенню [PERSON] Проте вартість цього майна становить 123\~151,12 грн. і більша вартості автомобілю. Різниця становить 32\~283,82 грн. Враховуючи рівність часток майна подружжя у спільній сумісній власності, [PERSON] належить майно на суму 16\~141,91 грн. Оскільки вартість холодильника Samsung RL 48 RLBMG 1 BWT становить 9\~575 грн., що менше зазначеної суми, холодильник підлягає залишенню [PERSON] За ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Позивачем за первісним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 780,65 грн. Судовий збір розрахований виходячи з вартості 1/4 частини житлового будинку та вартості 1/2 автомобілю. Враховуючи відмову у задоволенні вимог [PERSON], ці судові витрати не підлягають стягненню на її користь з [PERSON] [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 2\~725,65 грн. Судовий збір розрахований виходячи з вартості автомобілю та холодильнику 103\~065 грн. (судовий збір 1\~030,65 грн.), вартості рухомого майна в розмірі 101\~500 грн. (судовий збір 1\~015 грн.). Розмір судового збору за вимогу про визнання договору удаваним становить 704,80 грн. Проте [PERSON] не доплачено судовий збір в розмірі 24,80 грн. Враховуючи, що вимоги заявлено до [PERSON], ця сума підлягає стягненню на користь держави саме з [PERSON] Враховуючи фактичну відмову в задоволенні первісного позову, задоволення зустрічного позову, судові витрати підлягають покладенню на відповідачів за зустрічним позовом: на [PERSON] в частині вимоги про визнання договору купівлі-продажу договором дарування; на [PERSON] в іншій частині. Позивачем за зустрічним позовом понесені судові витрати на проведення товарознавчих експертиз автомобілю та рухомого майна в розмірі 600 грн. та 13\~500 грн. відповідно, що становить 14\~100 грн. Оскільки експертизи було проведено стосовно майна, що було придбано під час перебування у шлюбі, вартість експертиз підлягає стягненню з позивача за первісним позовом. За наведених обставин,

Outcome: approved