Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

07 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк (далі - ПАТ КБ) «ПРИВАТБАНК», в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 18 вересня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 5025, посилаючись на те, що його вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: подані стягувачем документи не підтверджували безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, крім того, нотаріусом не було враховано строків, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи без їхньої участі. Представник позивачки, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги. В письмових запереченнях відповідача проти позову зазначено, що він просить відмовити у його задоволенні за необґрунтованістю та недоведеністю вимог позивачки, оскільки під час вчинення виконавчого напису як банком, так і нотаріусом, було дотримано всіх вимог чинного законодавства. Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в письмових поясненнях до позову вказала, що виконавчий напис вчинений нею у повній відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі документів, що в належний спосіб засвідчували наявність у відповідача права вимоги за кредитним договором. Дослідивши письмові докази, надані сторонами та третьою особою, суд дійшов такого. В судовому засіданні встановлено, що 01 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № NKО0АD00000287, відповідно до якого відповідач надав позивачці кредит у розмірі 16 795,41 доларів США на придбання транспортного засобу (а. с. 135-140). 03 вересня 2015 року відповідачем на ім'я позивачки було надіслано письмову вимогу про усунення порушень за вказаним кредитним договором про повернення суми боргу у розмірі 78508 доларів 25 центів США, що еквівалентно 1 711 905 грн 29 коп. (а. с. 132). 18 вересня 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., яка у цей же день вчинила виконавчий напис щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 78458 доларів 25 центів США, що еквівалентно 1 710 815 грн 02 коп., яка складається з: залишку заборгованості за кредитом в сумі 16 383,01 доларів США, заборгованості за відсотками в сумі 4 571,20 доларів США, заборгованості з комісії в сумі 1 347,94 доларів США, з суми пені в розмірі 52 229,52 доларів США, а також з суми штрафів: 200 доларів США (фіксована частина) та 3 726,58 доларів США (відсоток від суми заборгованості) (а. с. 127). У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з п. 4 даного переліку для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме: кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, додаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Та обставина, що відповідач направив позивачці вимогу сплатити заборгованість з іншим розрахунком вказує на існування спору щодо розміру заборгованості за вищевказаним кредитним договором, а нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірності заявлених вимог. Таким чином, боргові зобов'язання, зазначені у виконавчому написі, не є безспірними, розрахунок суми боргу у виконавчому написі спростовується розрахунком суми боргу, зазначеному в письмовій вимозі банку. Також суд звертає увагу на те, що вказану вимогу відповідачем було надіслано позивачці 03 вересня 2015 року, а 18 вересня 2015 року відповідач вже звернувся до нотаріуса, хоча така вимога повинна бути направлена боржникові не менш, ніж за 30 днів до звернення кредитора до нотаріуса за виконавчим написом. Крім того, суд не може залишити поза увагою той факт, що відповідачем взагалі не наведено надано доказів вручення [PERSON] письмової вимоги про сплату заборгованості. Зважаючи на викладене, суд дійшов переконання, що наявність таких обставин не свідчить про безспірний характер заборгованості, оскільки її розмір не був чітко встановленим, а тому при вчиненні виконавчого напису від 18 вересня 2015 року у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. були відсутні підстави вважати безспірною заборгованість [PERSON] за кредитним договором № NKО0АD00000287 від 01 серпня 2008 року, і відтак вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Посилання позивачки на порушення нотаріусом п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року, відповідно до якого нотаріус вчиняє виконавчі написи після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень, якої позивачем не отримано, суд не бере до уваги, оскільки на момент вчинення виконавчого напису діяв новий Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, згідно з п.п. 2.3 п. 2 якого вимога щодо вчинення виконавчого напису нотаріусом до спливу тридцяти днів після отримання боржником такої вимоги підлягає застосуванню виключно до іпотечних договорів, що передбачають звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача. Отже, нормами чинного законодавства України передбачено такий спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене, враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які спростовують безспірність заборгованості між сторонами, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки 551 грн 20 коп. судового збору, сплата яких підтверджується відповідною квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved