Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

09 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вимоги мотивував тим, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом після свого батька, який помер [INFO] року, спадщину після якого він вчасно прийняв шляхом звернення з заявою до нотаріальної контори. За відсутності реєстрації за його бабою та батьком права власності на збудований житловий будинок по [ADDRESS] позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на це нерухоме майно, тому просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок та господарські споруди за вказаною адресою. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивач позов підтримав, відповідач позовні вимоги визнав, просили розглядати справу за їх відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, [PERSON], є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.7). [PERSON], постійно проживала та була зареєстрована у с.Синівка Липоводолинського району Сумської області разом зі своїм сином [PERSON] (а.с.11). Рішенням загальних зборів існуючого на той час колгоспу ім.Леніна [PERSON] під житлову забудову виділялась земельна ділянка по [ADDRESS] (а.с.15). Із погосподарських книг за 1967-2015 роки вбачається, що вона, як «голова сім'ї» разом із сином [PERSON] та сестрою [PERSON] із 1967 року проживала за вказаною адресою (а.с.52-63). [INFO] року [PERSON] померла. [INFO] року померла [PERSON] (а.с.9). [PERSON] на час мерті матері та після цього постійно проживав та був зареєстрованим по [ADDRESS] Сумської області (а.с.11). [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.8). 19 червня 2013 року [PERSON] заповів усе своє майно своєму синові [PERSON] Заповіт посвідчувався приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу за №1476 (а.с.34). [INFO] року [PERSON] помер (а.с.10). 02 грудня 2013 року син померлого [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Липоводолинського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька (а.с.33). За наданими приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу [PERSON] 14 січня 2015 року відомостями, за заявою [PERSON] від 02 грудня 2013 року була заведена спадкова справа №314 після смерті [PERSON] (а.с.32). 07 травня 2014 року [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 3,36 га, що перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім.Леніна Липоводолинського району Сумської області та грошових сум у розмірі 2964 грн. 65 коп. (а.с.35). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна по [ADDRESS], відомості про власника відсутні (а.с.31). Відповідно до технічного паспорту та довідки-характеристики від 23 травня 2014 року, домоволодіння по [ADDRESS] складається із житлового будинку літ.«А-І», загальною площею 67,7 кв.м, житловою - 36,3 кв.м, із верандою літ. «а» та ганком літ. «кр», літньої кухні літ.«Б», сараїв літ.«В», «Г», «Д», «Е», «Ж», «З», «И», погребу літ.«п/г», огорожі №1-2, колодязю №3, загальною інвентаризаційною вартістю 99912 грн. Рік будівництва житлового будинку - 1972, інших споруд не пізніше 1976 року. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року, до спірних правовідносин щодо прийняття спадщини підлягає застосуванню чинне на той час законодавство - ЦК Української РСР 1963 року та інші нормативно-правові акти. Згідно з положеннями ст.ст.549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зважаючи на те, що єдиний син померлої [PERSON] продовжив проживати у їх спільному будинку у с.Синівка Липоводолинського району, суд вважає спадщину такою, що належним чином була ним фактично прийнята. Щодо відносин спадкування, які виникли після смерті батька позивача [PERSON], то слід застосовувати правила ЦК України. Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1223, 1269, 1270 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, які у разі прийняття спадщини на час відкриття спадщини не проживають постійно із спадкодавцем, мають у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV, право власності та інші речові права на нерухоме майно, що набуті до набрання чинності цим Законом згідно з чинними у той час нормативно-правовими актами, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності цим Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, не передбачала обов'язкової реєстрації (інвентаризації) будинків і домоволодінь у сільських населених пунктах (п.4, 6 Інструкції), однак передбачала її проведення в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на об'єкти нерухомого майна введено лише Інструкцією, затвердженою наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09 червня 1998 року №121. Згідно з п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року №95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який вчасно прийняв спадщину, та за відсутності державної реєстрації спадкового будинку з господарськими будівлями позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину і зареєструвати право власності на нього, суд вважає, що його спадкові права підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно. Зважаючи на наявність від позивача заяви, у якій він просить не відшкодовувати йому судові витрати, суд вважає за можливе не вирішувати це питання у відповідності зі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved