Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

08.09.2016 року позивач звернулася з даним позовом, посилаючись на те, що 13.03.2016 року померла її мати [PERSON], після чого вона звернулася до Апостолівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де дізналася, що у 2002 році від імені [PERSON] складено заповіт у Вільнянській сільській раді, за яким належна [PERSON] земельна ділянка, площею 9,3198 га, заповідалася [PERSON] та [PERSON]. Після ознайомлення у нотаріуса із заповітом вона дізналася, що підпис у заповіті виконано не [PERSON], а іншою невідомою особою. Також позивач зазначила, що [PERSON] в період підписання заповіту проходила відновлення після важкої хвороби, тому її можливість підписання заповіту є малоймовірною, крім того, позивач тривалий час доглядала за матір»ю і мати завжди наголошувала, що все її майно мають розділити всі її близькі родичі. Оскільки заповіт не був підписаний [PERSON], то відповідно не відповідає її волі, а тому заповіт має бути визнаний судом недійсним. Просить визнати заповіт, складений [PERSON] у 2002 році на користь [PERSON] та [PERSON], недійсним. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просить його задовольнити з підстав, зазначених у позові. Також пояснила, що про складання заповіту їй не було нічого відомо, а тому вона не згодна з тим, що земельна ділянка на підставі заповіту передана [PERSON] та [PERSON] Представник Нивотрудівської територіальної громади в судове засідання не з»явився, відзив на позов не надав, подав заяву про розгляду справи без участі представника. Третя особа [PERSON] вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки заповіт підписаний особисто [PERSON], про що позивачу було відомо ще у 2002 році. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник 3-ї особи [PERSON] також вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки розпорядитися земельною ділянкою на користь [PERSON] та її сина [PERSON], інтереси якого вона представляє, було волею [PERSON], яка склала у 2002 році заповіт на їх ім»я. Про складання заповіту їй було відомо зі слів [PERSON] Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа [PERSON] вважає, що заповіт підлягає визнанню недійсним, оскільки у [PERSON] було четверо дітей і всі вони мають право успадкувати землю після смерті матері. Також пояснила, що у 2006 році вона бачила заповіт у матері щодо розпорядження належною їй земельною ділянкою, але мати пояснила, що цей заповіт не має сили і всі успадкують землю після її смерті. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст.ст.1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Частинами 1 та 2 статті 1247 ЦК України встановлено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. У відповідності до ч.1\~ст.215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу.\~\~ Частина 3\~статті 203 Цивільного кодексу України\~передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частина 2\~статті 1257 Цивільного кодексу України\~встановлює, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. З копії спадкової справи № 99/2016 до майна померлої 13 березня 2016 року [PERSON], розпочатої 18 серпня 2016 року Апостолівською державною нотаріальною конторою, встановлено, що [PERSON] померла 13.03.2016 року у с. Вільне Апостолівського району Дніпропетровської області. Із заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] 18.08.2016 року звернулися [PERSON] та [PERSON], крім того, 22.08.2016 року із заявами про прийняття спадщина за законом звернулися [PERSON] та [PERSON] (а.с.54-95). Також судом встановлено, що 15.08.2002 року секретарем виконкому Вільненської сільської ради [PERSON] посвідчено заповіт [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за № 65 (а.с.113). Факт реєстрації вказаного заповіту в Спадковому реєстрі підтверджується витягом від 06.05.2006 року (а.с.114). Як встановлено висновком експерта № 5487-17 від 04.04.2018 року (а.с.232-239) підпис від імені [PERSON] в графі «Підпис заповідача» в заповіті від 15 серпня 2002 року, реєстр № 65, виконаний самою [PERSON]. Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що заповіт від 15.08.2002 року від імені [PERSON], посвідчений секретарем виконкому Вільненської сільської ради [PERSON] та зареєстрований за № 65, підписаний [PERSON]. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог положень ст.81 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що заповіт від 15.08.2002 року від імені [PERSON] підписаний не [PERSON], а іншою особою, тому суд приходить до висновку про відмову в позові в повному обсязі. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, на підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed