Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

09 грудня 2016 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їм на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.05.2001 року №1450 належить квартира [ADDRESS]. Квартиронаймачем квартири №14, розташованої в зазначеному будинку поверхом вище, є відповідач, [PERSON] 18.10.2016 року з вини відповідача був залитий перший підїзд будинку №49 по вул. Василівській у м. Словянську, в тому числі і квартира позивачів. Залиття відбулось гарячою водою з системи опалення по стояку будинку внаслідок розриву труби на місці зєднання трубопроводу системи опалення діаметром 50 мм. Це сталось внаслідок халатного і непрофесійного відношення відповідача до переобладнання конструкти вів його квартири, а саме: він змінив проектний варіант опалювальної системи, що проходить через його квартиру; розрізав пластикову трубу діаметром 50 мм, що подає теплоносій, і шляхом припайки кутів підняв на стелю магістральну трубу. Це викликало опір швидкості теплоносія, збільшуючи тиск на місцях пайки зєднань. Наведені обставини зафіксовані в акті від 18.10.2016 року, затвердженого директором ТОВ «Ліра ЛТД», підписаного інженером, майстрами сантехбудділянки, бригадиром сантехділянки, власниками квартир №2, 6, 10, 11 в будинку №49 по вул. Василівській у м. Словянську. У результаті залиття були пошкоджені стелі в усіх кімнатах і кухні, залита підлога в кімнатах і кухні, залита підлога в кімнатах і кухні, вийшла з роботи електропроводка, залиті віконні отвори, залиті всі меблі, побутові прилади, одяг, пошкоджені шпалери у всій квартирі. Відповідно до висновку про вартість майна від 04.11.2016 року ринкова вартість збитків квартири №10, заподіяних внаслідок залиття гарячою водою з системи опалення з вищерозташованої квартири [ADDRESS], станом на 28.10.2016 року складає 45820,00 грн. Крім того, позивачами витрачено 800,00 грн. на послуги експерта, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №47 від 28.10.2016 року. Таким чином, загальна сума завданої майнової шкоди складає 46620,00 грн. Крім того, своїми протиправними діями відповідач завдав позивачам моральну шкоду, яку вони оцінили у 5000,00 грн. У результаті залиття квартири був порушений звичайний спосіб життя позивачів. Вони відчули сильне душевне хвилювання. Через протиправні дії відповідача була пошкоджена власність позивачів. На неодноразові звернення позивачів до відповідача про добровільне відшкодування шкоди, він їм відмовляв, ігнорував їх прохання, чим спричинив моральні страждання. Через протиправну поведінку відповідача позивачі були змушені витрачати свій час і зусилля на звернення у різні інстанції, нести додаткові грошові витрати, повязані з ремонтом, правовою допомогою, витратами на лікування. В звязку з викладеним просили стягнути з відповідача на свою користь 46620,00 грн. у якості відшкодування майнової шкоди, 5000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн., судовий збір в розмірі 1102,40 грн. Позивачі, [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити в повному обсязі. У судове засідання представник позивача, [PERSON], не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивачів та їх представника, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, в зв'язку з чим, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачам, [PERSON] та [PERSON], на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], про що свідчить Договір купівлі-продажу квартири від 21.05.2001 року. 18.10.2016 року в квартирі позивачів відбулося залиття їх квартири з квартири відповідача [PERSON], що підтверджується актом від 18.10.2016 року, затвердженим директором ТОВ «Ліра ЛТД», підписаним інженером, майстрами сантехбудділянки, бригадиром сантехділянки, власниками квартир №2, 6, 10, 11 в будинку №49 по вул. Василівській у м. Словянську, згідно з яким з вини відповідача був залитий перший підїзд будинку №49 по вул. Василівській у м. Словянську, в тому числі і квартира позивачів. Залиття відбулось гарячою водою з системи опалення квартир №11, 10, 6, 2 по стояку будинку внаслідок розриву труби на місці зєднання трубопроводу системи опалення діаметром 50 мм. Це сталось внаслідок халатного і непрофесійного відношення відповідача до переобладнання конструкти вів його квартири, а саме: він змінив проектний варіант опалювальної системи, що проходить через його квартиру; розрізав пластикову трубу діаметром 50 мм, що подає теплоносій, і шляхом припайки кутів підняв на стелю магістральну трубу. Це викликало опір швидкості теплоносія, збільшуючи тиск на місцях пайки зєднань. Пайку трубопроводу виконував не спеціаліст, внаслідок чого були допущені дії з великим браком, який виразився в недогріві одного боку труби і перегріві іншого боку, через що при пуску теплоносія в місці пайки вийшов розрив. Переобладнання конструкти вів [PERSON] виконав без узгодження своїх дій з обслуговуючими організаціями «Словянськтепломережа» та ЖЕК ТОВ «Ліра ЛТД», що категорично заборонено, чим завдав шкоди мешканцям першого підїзду будинку №49 по вул. Василівській, зокрема, в квартирі №10 були залиті стеля, стіни та підлога в кімнатах та кухні, електропроводка вийшла з ладу, залиті віконні отвори в усіх кімнатах, практично залиті всі меблі в кімнатах, диван, ліжко, шафи, столи, стільці, побутова техніка, одяг, шпалери в усіх кімнатах зіпсувались. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власність зобовязує. Частиною 5 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 322 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 8.10.1992р. № 572, власники квартир, наймачі та орендарі зобовязані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартири та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей в квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла. Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, приймаючи до уваги встановлений в судовому засіданні факт залиття квартири позивачів з квартири відповідача, а також те, що діючим законодавством відшкодування шкоди покладається на особу, яка її завдала, суд вважає, що провина відповідача в спричинені матеріальної шкоди позивачам знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до звіту про незалежну оцінку розміру збитку від 28.10.2016 року, ринкова вартість збитків, заподіяних внаслідок залиття гарячою водою з системи опалення з вищерозташованої квартири № 14, в квартирі [ADDRESS], станом на 28.10.2016 року складає 45820,00 грн. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру №47 від 28.10.2016 року витрати позивачів на послуги експерта склали 800,00 грн. Таким чином, суд доходить до висновку, що позовна вимога позивачів про стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі в розмірі 46620,00 грн. При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Частиною 1 статті 1167 Цивільного Кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Тобто, необхідною умовою для стягнення моральної шкоди є встановлення факту неправомірності дій відповідача, наявність між неправомірними діями та шкодою причинного звязку. Аналогічні розяснення надав Пленум Верховного Суду України в п. 2 своєї Постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Окрім того, як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 своєї Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 3 своєї Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, навівши в рішенні відповідні мотиви. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого та тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. Обґрунтовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивачі зазначили, що через протиправні дії відповідача були змушені витрачати свій час і зусилля на звернення у різні інстанції, нести додаткові грошові витрати, повязані з ремонтом, правовою допомогою, витратами на лікування. Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи обставини: факт залиття квартири позивачів [PERSON] та [PERSON] з квартири відповідача [PERSON], порушення звичайного укладу життя, необхідність нести матеріальні затрати на ремонт квартири, звернення за допомогою до різних інстанцій, суд визнає, що неправомірні дій [PERSON] по утриманню свого майна, зумовили порушення нормальних життєвих зв'язків позивачів, негативно відбилися на їх фізичному та психічному стані, змусили змінити спосіб життя та вимагають додаткових зусиль для організації життя, що підтверджує наявність завдання моральної шкоди. Відповідно до положень частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Положеннями частини 4 наведеної вище норми права передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. З огляду на положення частини 5 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Проаналізувавши обставини справи, зясувавши характер та глибину пов'язаних з цим моральних і фізичних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд встановлює суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень. Тому вимога [PERSON] та [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволення яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до квитанцій від 08.12.2016 року, [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір в загальному розмірі 1102,40 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивачів витрат на правову допомогу, суд приймає до уваги, що позивачами не надано документально підтвердженого розрахунку витрат на правову допомогу, а тому витрати на правову допомогу позивачів відшкодуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved