Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

08.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб,, а також стягнути аліменти на утримання їх з відповідачем неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення сином трьох років. Окремо позивачем заявлено вимогу про зміну прізвища позивача [PERSON] із «[PERSON]» на дівоче «[PERSON]». Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 08.09.2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що вони з відповідачем проживають окремо, шлюбні відносини припинені з вересня 2015 року, через те, що мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, внаслідок чого виникають суперечки, свідком яких стає їх син. Позивач зазначає, що спроби примирення не принесли жодних результатів, і надання судом строку на примирення лише погіршить стан їх з відповідачем відносин. Крім того, позивач зазначає, що не працює, не має заробітків, здійснює догляд за дитиною, виховує та утримує сина, проте, її доходи не дають їй можливості повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини та належне лікування. Позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання та утримання їх з відповідачем сина у визначеному нею розмірі, посилаючись на те, що відповідач знаходиться у працездатному віці та може працювати, інших дітей, окрім їх спільної дитини, відповідач не має, аліменти нікому не платить, що відповідач працює в корпорації «АТБ» в м.Бровари, отримує регулярний і досить високий заробіток. В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали заявлені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову, а також заяви про розгляд справи у його відсутність, не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2012 року, який був зареєстрований у Виконавчому комітеті Головурівської сільської ради Бориспільського району Київській області, про що зроблений актовий запис №7, та що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER], виданим 08 вересня 2012 року (а.с.10). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 29 травня 2014 року (а.с.11). Сторони зареєстровані та згідно з поясненнями позивача проживають окремо, що підтверджується даними паспорта позивача та довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Київській області (а.с.7-8,14). Згідно з поясненнями позивача в судовому засіданні можливості примирення сторін та збереження шлюбу не вбачається. Встановлено, що відповідач, будучи повідомлений про дану справу, будь-яких заперечень щодо вимог про розірвання шлюбу не подав, клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з можливістю їх з позивачем примирення не заявляє. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких обставин суд прийшов до висновку, що вимоги щодо розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про ухвалення рішення про зміну її прізвища з «[PERSON]» на дівоче «[PERSON]», то в цій частині вимоги є необґрунтованими, оскільки за змістом ст.113 Сімейного кодексу особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Порядок зміни прізвища здійснюється в порядку, визначеному пунктом 22 глави 3 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України, за письмовою заявою у відділі реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу, а отже в позасудовому порядку. Будь-які докази того, що з цього приводу у позивача виник спір про право, в матеріалах справи відсутній. Вирішуючи спір щодо стягнення аліментів на утримання позивача та їх з відповідачем малолітнього сина, суд виходить з наступного. Встановлено, що факт проживання малолітнього сина з позивачем та перебування його на утримані позивача, відповідачем не оспорюється. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч. 2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом ч.6 вказаної статті, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Будь-яких доказів того, відповідач надає матеріальну допомогу позивачу на утримання їх з позивачем малолітнього сина та на утримання позивача, суд надано не було. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим обставинам справи, суд дійшов до висновку, що за своїм сімейним та матеріальним станом відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Так, відповідач є молодою особою працездатного віку та згідно з поясненнями позивача, працює, має постійне місце роботи, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має. Будь-яких заперечень щодо цих доводів позивача, наведених в позовній заяві, відповідачем надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги, що за відсутності у відповідача іншої родини та неповнолітніх дітей, визначений позивачем розмір аліментів на утримання дитини - 1/3 частина від заробітку (доходу) не позбавляє відповідача джерела для існування та є справедливим, враховуючи, що відповідна частка доходу відповідача мала припадати на їх з позивачем дитину за умови їх спільного з позивачем проживання однією сім'єю. А отже вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому суд,

Outcome: partial