overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

08.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], недієздатною та встановити над нею опіку, призначивши її опікуном. Мотивуючи свої вимоги зазначила, що її донька, [PERSON] перебуває на «Д» - обліку у психіатра з діагнозом «олігофренія в стадії дебільності», є інвалідом ІІ групи. [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та ними керувати, отже потребує постійного стороннього догляду. Заявник та представники заінтересованих осіб в судове засідання не з'явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином, просили про розгляд справи за їх відсутності. Заінтересовані особи проти задоволення заяви не заперечували. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (ч. 1 ст. 39 ЦК України). Згідно до п. 1 ст. 41, ст. 58 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. З ч. 1 ст. 60 ЦК України, ч. 1 ст. 241 ЦПК України вбачається, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням орану опіки та піклування призначає їй опікуна. Згідно даних свідоцтва про народження [NUMBER] та паспорту [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в м. Донецьк Пролетарського району Донецької області. Матір'ю [PERSON] є [PERSON] - заявник по справі. (а.с. 6, 7). [PERSON] є інвалідом ІІ групи, перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра з діагнозом «легка розумова відсталість», що підтверджується довідкою МСЕК серії 10 ААБ № 691114, виписними епікризами ХОКПЛ № 3 відповідно (а.с. 9-11). Згідно акту № 743 стаціонарної судово-психіатричної експертизи відділення судово-психіатричної експертизи № 18 Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 від 15.08.2014 року у [PERSON] на даний час наявні ознаки стійкого хронічного психічного розладу в формі помірної розумової відсталості, остання за своїм психічним станом на даний час не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 65-68). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON], [INFO] Згідно подання органу опіки і піклування виконавчого комітету Балаклійської міської ради № 02-15/1251 від 04.06.2014 року виконавчий комітет Балаклійської міської ради Харківської області не заперечує проти призначення [PERSON] опікуном над недієздатною донькою - [PERSON] (а.с.40-41). Враховуючи те, що за станом здоров'я [PERSON] не може самостійно здійснювати свої права та виконувати свої обов'язки, суд вважає за необхідне встановити над нею опіку та призначити опікуном - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

08.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2007 року, який був зареєстрований Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №386. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили з січня 2013 року. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сім'я розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позов визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 08.09.2007 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, - а.с.3. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], - 4. Шлюбні відносини припинили з січня 2013 року. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, таким чином позов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

08.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.12.2006 року, який був зареєстрований Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №655. Від даного шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили з січня 2014 року. З цього часу вони спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сім'я розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору про місце проживання дітей не мають. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позов визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 08.12.2006 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, - а.с.3. Від даного шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], - 4, 5. Шлюбні відносини припинили з січня 2014 року. З цього часу вони спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дітей не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, таким чином позов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

08.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, до досягнення дитиною: сином - [PERSON], [INFO], трьох років, вказуючи, що відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на її утримання не бажає. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, з позовом згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити із слідуючих обставин. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити у відповідності з ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. На підставі ст. 84 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

08.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 18 листопада 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №903. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з лютого 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 18 листопада 2006 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.3). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з лютого 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

08.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 12.11.2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Сімейно - шлюбні відносини з відповідачем припинені з березня 2010 року, у зв'язку з втратою взаєморозуміння, різні погляди на життя та на шлюб, спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, так як кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, тому просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, просила їй відновити прізвище [PERSON], відповідач [PERSON] проти позову не заперечує. (а.с.14-15 - заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.11.2005 року у Довгинцівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 717 ( а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. ( а.с. 5 - копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, проживають окремо, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дитини, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач в позовній заяві просила відновити їй прізвище - [PERSON], суд вважає за необхідне відновити їй прізвище - [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

08.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що з 21.08.2010 р. проживають однією сім'єю з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання у них народився син - [PERSON] батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання сина - сина - [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу). Судом встановлено, свідоцтвом про народження, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дитини, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

08.04.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Єланецького районного суду від 27.01.2014 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від спільного проживання народилися діти: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] року, батьком яких є відповідач. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. А тому просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісяця до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити повністю. В судове засіданні відповідач не з'явився, надав заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають повному задоволенню по слідуючим підставам. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи відповідач являється батьком неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] року В ході розгляду справи встановлено, що діти проживають разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, допомоги на утримання дітей позивачці не надавав. Оскільки відповідач зобов'язаний утримувати дітей і доказів про надання коштів на їх утримання не надав, суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Що стосується розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то враховуючи викладені обставини, вік, матеріальне становище та стан здоров'я малолітніх дітей, стан здоров'я відповідача, який не надав суду доказів свого матеріального стану, відсутності у відповідача інших дітей та утриманців, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, який йому необхідно буде сплачувати на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] року в розмірі 400 грн. Вказані кошти повинні сплачуватися відповідачем до повноліття дітей. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

08.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання недієздатним свого рідного сина [PERSON], [INFO] , в якій зазначила, що він народився [INFO] у сім'ї [PERSON] та [PERSON]. З дитинства [PERSON] страдає психічним захворюванням - помірна розумова відсталість і знаходиться на обліку в Харківському псіхоневралогичному диспансері та у лікаря - психіатра КЗОЗ «Вовчанська ЦРЛ». З 01.02.2014 року у зв'язку з психічним захворюванням йому спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією встановлено другу групу інвалідності безстроково, як інваліду дитинства. Медико-соціальною експертною комісією [PERSON] визнаний непрацездатним. Хвороба проявляється у частих головних болях, відставані у розумовому та мовному розвітку, агресивності, судомних нападах, непосидючості (постійно стрибає). [PERSON] , вирішила звернутися до суду з зазначеною заявою про визнання [PERSON], [INFO] - недієздатним . У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала та просила їх задовольнити Представник заінтересованої особи - органа опіки та піклування в особі виконкому Старосалтівської селищної рада Вовчанського району Харківської області , в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій вказано, що селищна рада не заперечує проти задоволення заяви [PERSON]. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розгляду не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Факт хронічного, стійкого психічного розладу [PERSON], крім пояснень заявника, підтверджується, зокрема, доданим до справи довідкою до акту огляду МСЕК КЗ «Вовчанська ЦРЛ» від 29.01.2014 року за серією 10ААБ щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом 2 групи внаслідок психічного розладу, згідно якого , суд вбачає, що [PERSON] інвалід з дитинства, непрацездатний, за рівнем обмеження життєдіяльності: він потребує постійного стороннього догляду. Актом судово-психіатричного експерта № 399 від 29.04.2014 року, підтверджується стан психічного захворювання [PERSON](а.с.31-33). Згідно ст. 63 ч. 4 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Таким чином, наведені докази дають підстави суду визнати недієздатним [PERSON], [INFO], який потребує опіки. Відповідно до вимог ст. 60 ЦК України, суд вважає за необхідне призначити опікуном над [PERSON], [INFO] його мати, [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

08.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Головним Управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення 15.10.2002 року належить на праві приватної власності [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які тривалий час не проживають у ній та не вчиняють жодних дій щодо її утримання. Прохала визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про час і місце слухання справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Головним Управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення 15.10.2002 року належить на праві приватної власності [ADDRESS]. Право приватної власності на [ADDRESS] зареєстровано за позивачкою КП «Полтавське БТІ « Інветаризатор» із внесенням відповідного запису у реєстрову книгу за № 128-17267 про що зроблено відповідну відмітку. У належній їй на праві власності квартирі зареєстровані в якості квартирантів відповідачі [PERSON] та [PERSON], які не проживають в квартирі з 2007 року та не вчиняють жодних дій щодо її утримання. Вказана обставина підтверджується актами від 10.09.2013 року та від 18.03.2014 року згідно яких встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 2007 року не проживають, а також те, що вказані громадяни зареєстровані в даній квартирі, але їх особистих речей, а також речей повсякденного використання, які б їм належали у квартирі немає. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які проживають за адресою [ADDRESS] підтвердили факт того, що [PERSON] та [PERSON] з 2007 року не проживають у квартирі за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідачі мають власне житло за адресою [ADDRESS]. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

08.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що є власницею житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 29.11.2002 року, відповідачка зареєстрована у вказаному будинку однак на протязі 13 років в ньому не проживає та особистих її речей там немає. В даний час вона має намір розпорядитись майном, однак не може цього зробити оскільки у житловому будинку зареєстрована відповідачка по справі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, хоча про час і місце слухання справи оповіщена належним чином, через оголошення в пресі «Урядовий кур'єр». Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що власником житлового будинку [ADDRESS] є - [PERSON], на підставі Договору дарування від 29.11.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області зареєстрованого в реєстрі за № 7922. Відповідно до Будинкової книги за даною адресою зареєстрована відповідачка [PERSON], проте з 2000 року і по теперішній час там не проживає, що підтверджується актом квартального комітету №9 від 07.04.2014 року. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.ст. 71 та 163 ЖК, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки відповідачка у житловому будинку [ADDRESS] більше трьох років не проживає, то є підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved