Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

09 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 22.05.2011 року перебуває з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сторони мають різні інтереси, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги. Зазначає, що він має стосунки з іншою жінкою, з якою планує створити сім'ю, просить шлюб розірвати. Спору про місце проживання дитини сторони не мають, майновий спір відсутній. 15.11.2017 року від відповідача надійшло клопотання про надання строку на примирення терміном 6 місяців. В судовому засіданні від 21.11.2017 року відповідач клопотання підтримала. Позивач проти клопотання заперечував, зазначав, що примирення неможливе. Судом було частково задоволено клопотання, та надано строк на примирення тривалістю 2 місяці, та призначено розгляд справи на 23.01.2018 року о 09-00 год. 23.01.2018 року позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав, просив судові витрати залишити за ним. 23.01.2018 року відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 22.05.2011 року зареєстрували шлюб у виконкомі Бездрицької сільради Сумського району Сумської області, актовий запис № 03, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 7). Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.8). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про визначення місця проживання між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вживав заходів щодо примирення подружжя, надавши строк на примирення, однак таке примирення не відбулось, про що свідчить подана позивачем заява, та наявність його категоричного заперечення проти збереження шлюбу. Відповідач подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги не підтримує, однак не пояснила, з яких причин вона заперечує проти розірвання шлюбу, і чи вживала взагалі відповідач заходи для примирення, строк для якого вона просила надати. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обов'язок збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не пояснила причини, з яких вона заперечує проти розірвання шлюбу після вжиття заходів для примирення, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем згідно його заяви. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved