overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

09 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2005 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Чмир». За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 17.09.2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №006581 від 17.09.2005 року, актовий запис №132. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], 20.10.2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ №036180, виданого 18.11.2006 року, актовий запис №422 та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ №133066 від 07.02.2011 року, актовий запис №53. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

09 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки і психологічну несумісність характерів, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому 06.12.2016 подала до суду заяву, в якій повідомила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, при цьому 01.02.2016 також подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. 15 жовтня 2011 року сторони уклали шлюб (а. с. 4). У подружжя є малолітня дитина син [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, інтересам їх дитини, отже за таких обставин шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений позивачем за квитанцією № 57321 від 08.11.2016.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

09 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14 лютого 2014 року. Вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що вони з чоловіком припинили спільне життя наприкінці лютого 2014 році, одразу після весілля. Причиною цього стало те, що вони не розуміли один одного, виявилося, що в них різні погляди на подружнє життя, вони втратили почуття взаєморозуміння та поваги один до одного. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, визначити місце проживання дитини разом з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, вказала, що з відповідачем вони не жили разом з першого дня весілля. Він свій вільний час проводив з друзями, не підтримував її, не допомагав доглядати за дитиною. Поновлювати подружні стосунки з ним вона не бажає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнавав, вказував, що дружина не приймає його допомогу, а він бажає зберегти родину, мешкати разом з сімєю. Суд з метою збереження сімї надавав сторонами строк для примирення. Після завершення цього строку сторони не досягли згоди, подружнє життя не відновили. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач погодився з цим. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони не мешкають разом з лютого 2014 року, тривалий час не підтримують подружні стосунки, спільним побутом та господарством не повязані. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд вважає за можливе визначити місце проживання неповнолітньої дитини з матір'ю, оскільки батько проти цього не заперечує. Суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

09 листопада 2016 року позивач [PERSON]\~\~звернулася\~\~до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу, який зареєстровано Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного станку Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 19 січня 2013 року, неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON](а.с.3,4). Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд\~\~відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивача можливо стягнути аліменти\~\~у\~\~розмірі 1/4\~\~частини з всіх видів доходів відповідача. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

09 листопада 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 08 серпня 2014 року. З 2015 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

09 листопада 2016 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаїва із позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №100 по вул. Садова,18 в м.Миколаєві. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився,про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення у газеті «Ріднє Прибужжя». Ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 14 листопада 2000 року ДКП «Комунар-Побут» видано Свідоцтво про право власності на житло [ADDRESS], яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сімї [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки форми №3 за №5644 від 03.11.2016 року ТОВ ЖЕК «Забота», за зазначеною вище адресою зареєстрований з 04.04.2002 року зять позивача [PERSON] Відповідач не проживає за місцем свого проживання. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно, ніякої допомоги від відповідача не отримує. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, у відповідності у відповідності зі ст. 405 ЦК України, суд дійшов до висновку про відсутність відповідача понад один рік в квартирі [ADDRESS], враховуючи тривалість не проживання, без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

09 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 13 вересня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини вони припинили з листопада 2014 року та з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони одружились 13 вересня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено запис за № 315 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 10). 13 березня 2004 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 9). Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Шлюбні відносини між сторонами припинені в листопаді 2014 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

09 листопада 2016 року Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з Відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач посилається на те, що з 03 квітня 2004 року перебувала з Відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що інших платежів аліментного характеру Відповідач не має. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте надали суду заяву, у якій вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, у якій позов визнав в повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за 571 від 21 липня 2009 року, зазначене підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 21.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження дитини (а.с. 3). Інших платежів аліментного характеру Відповідач не має. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Безспірно встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо розміру аліментів, які підлягають сплаті Відповідачем на утримання доньки. Відповідно до ст. ст.182, 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те що, Відповідач зобов'язаний утримувати доньку до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з Позивачем, враховуючи визнання ним позовної вимоги про стягнення аліментів, суд вважає за доцільне призначити аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не меншому ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 09 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повнолітт Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави також підлягає судовий збір в сумі 551,20 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

09 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить визначити їй, як спадкоємцю, додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Обгрунтовано позов тим, що померла [PERSON] за життя склала заповіт, яким все майно заповіла позивачу. Проте, після її смерті позивач своєчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв'язку з необізнаністю, оскільки вважала, що має більш значний строк для прийняття спадщини через те, що на її ім'я складено заповіт. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Чернігівської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 5). За життя, а саме 18 липня 2006 року, [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачу (а/с 9). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала їй згідно договору міни від 21 листопада 2000 року (а/с 10-11, 12). Як зазначила позивач, маючи намір прийняти спадщину, вона 02 листопада 2016 року звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], проте нотаріус видала довідку від 07 листопада 2016 року, в якій зазначено, що позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини (а/с 13). Позивач вказала, що вона вчасно не звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини у зв'язку з юридичною необізнаністю, оскільки вважала, що має більш значний строк для прийняття спадщини через те, що на її ім'я складено заповіт. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 07 листопада 2016 року, спадкова справа щодо майна після смерті [PERSON], не заводилася (а/с 14). Частина 1 статті 1270 Цивільного кодексу України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки суд вважає, що позивач строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, її позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

09 листопада 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 27 липня 1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з липня 2014 року через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії V-НО №466633, виданого виконкомом Слов'яногірської міської ради народних депутатів Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 27 липня 1991 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №25. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved