Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

07 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, визначений рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2018 року, стягувати аліменти з відповідача [PERSON] на її користь на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] по 5000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, у загальній сумі 10000,00 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь додаткові витрати на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у сумі 21185,80 грн. Стислий виклад позиції позивача. Обґрунтування позивача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 12.02.2018. Від шлюбу у сторін народилося двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29.10.2018 з відповідача [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1400,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що відповідач у травні 2019 року отримав одноразову допомогу після повернення зі служби в зоні АТО у розмірі 100000,00 грн., з яких вона не отримала жодних коштів. Крім того, відповідач надає послуги водія через сайт «Блаблакар» і його щомісячний заробіток складає щонайменше 30000 грн. З урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2020 році, швидкими темпами зростання цін, значним зростанням витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дітей, попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає. Крім того, позивач зазначила, що вона понесла додаткові витрати на утримання дітей в період з 15.11.2018 по теперішній час в сумі 42369,60 грн., які полягають у відвідуванні синами ГО «Народний дитячо-юнацький хореографічний ансамбль народно танцю «Полуничка», поїдки сина до Іспанії на фестиваль танцю, придбання дітям мобільних телефонів та шкільного приладдя. Оскільки відповідач не бере участі у додаткових витратах на дітей, що викликані розвитком їх здібностей, вона змушена звернутися до суду про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дітей. Обґрунтування заперечень відповідача. 22 жовтня 2020 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому повністю заперечив позовні вимоги позивача, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними. У відзиві відповідач зазначає, що визначений рішенням суду розмір аліментів він сплачує постійно, заборгованості по їх сплаті немає. Крім цього, він купує дітям речі, техніку, навчальну літературу та бере активну участь у їх вихованні, навчанні та розвитку, що може підтвердити й сама позивач та діти. Відповідач зазначив, що позивач просить збільшити розмір аліментів до 10000,00 грн., проте вона достовірно знає, що у нього систематичного офіційного доходу немає та він перебуває на обліку у центрі зайнятості. Щодо тверджень позивача щодо отримання відповідачем одноразової допомоги після повернення зі служби в зоні АТО у розмірі 100000,00 грн., то відповідач зазначив, що такі не відповідають дійсності, надавши дані зі сайту Львівської міської ради. Крім того, відповідач вказав, що версія позивача про отримання доходу від надання послуг з перевезення через сайт «Блаблакар» та отримання останнім за це грошових коштів не заслуговує на увагу, оскільки не підтверджена належними доказами, а є лише особистим припущенням позивача. Відповідач [PERSON] зазначив, що позивачем не підтверджено значного покращення матеріального становища відповідача, не надано належних та допустимих доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника аліментів або одержувача аліментів, що б могло бути підставою для зміни визначеного розміру аліментів. Крім того, на утриманні відповідача перебуває матір пенсійного віку. Тому, у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. 24 листопада 2020 року на адресу суду позивач [PERSON] надала письмові пояснення, у яких вказала, що підставою для подання позову про збільшення розміру аліментів є покращення матеріального становища відповідача, що підтверджується інформацією з сайту Львівського центру надання послуг учасникам бойових дій про отримання відповідачем одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб у розмірі 100000,00 грн. Крім того, відповідач здійснив продаж транспортного засобу марки «Volkswagen T4», що підтверджується інформацією із сайту «Авто Ріа» та отримав близько 185000,00 грн., що свідчить про покращення майнового стану відповідача. Тому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 11 вересня 2020 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на підстави та мотиви, викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечив щодо задоволення позовних вимог, покликаючись на підстави та мотиви, викладені у відзиві на позов. Просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 12.02.2018. У сторін від спільного шлюбу є двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] , про що Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідні актові записи за № 5358 та № 4322, відповідно (а. с. 11, 10). Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29.10.2018 визначено відповідачу [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , аліменти на малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1400,00 грн. (одна тисяча чотириста гривень) на кожну дитину, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а. с. 14-15). Згідно довідки № 3501644 від 08.10.2020, виданої Луцьким міським центром зайнятості, відповідач [PERSON] перебуває на обліку як безробіний у Луцькому міському центрі зайнятості з 13 квітня 2020 року (а. с. 24). Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З наведеної статті вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я, або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів на утримання дітей в розмірі 10000,00 грн., однак нею не доведено належними та допустимими доказами, чим визначений саме такий розмір стягнення. Вирішуючи вимоги про стягнення додаткових витрат, суд враховує положення ст.185 СК України, згідно якої той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Так, позивачем [PERSON] до матеріалів справи додано копії чеків на придбання дітям мобільних телефонів, шкільного приладдя та копії чеків іноземною мовою, досліджуючи які, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України та ч.1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 1 ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» та ч. 1 ст. 9 ЦПК України судочинство, в тому числі цивільне, і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначені цим Законом (ч. 7 ст. 7 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»). Крім того, як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 1999 року у справі № 10-рп/99, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (ч.5 ст. 10 Конституції України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За відсутності перекладу наданих позивачем чеків, з іспанської на українську мову, яка є державною мовою, суд не має можливості встановити зазначену в них інформацію. Також позивачем до матеріалів справи долучено копії довідок № 5, № 6 від 03.09.2019, виданих Громадською організацією «Народний дитячо-юнацький хореографічний ансамбль народного танцю», згідно яких діти сторін по справі [PERSON] та [PERSON] є учасниками даного колективу, місячна оплата занять яких у колективі складає 475 грн., а також те, що син сторін [PERSON] з 21.06.2019 по 02.07.2019 був учасником Міжнародного фестивалю танцю в м. Лльорет де Мар (Іспанія) разом з колективом, вартість поїздки складала 450 євро. Крім того, долучено копію протоколу інформування пацієнта про сутність та особливості проведення ортодонтичного лікування пацієнта [PERSON] , виданого ТзОВ «Клінікою Заблоцького». Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат, суд враховує правові висновки Верховного суду. Так, згідно постанови Верховного суду від 30.01.2019 справа № 205/4622/16-ц, не відносяться до додаткових витрат витрати одного із батьків на відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка. Згідно ухвали Верховного Суду від 30.07.2018 року справі №522/6424/16-ц, не відносяться до додаткових витрат витрати з придбання канцелярських товарів, одягу та взуття, адже такі входять до складу аліментних платежів, які відповідач сплачує щомісячно та своєчасно. Так, позивачем [PERSON] не доведено існування особливих обставин, які зумовили б необхідність відвідування дітей Громадської організації «Народний дитячо-юнацький хореографічний ансамбль народного танцю», не навела мотивів вибору стоматологічної клініки, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Стоматологічна клініка [PERSON] обрана позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем. Суд також не приймає до уваги твердження позивача про покращення майнового стану відповідача та отримання ним одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб у розмірі 100000,00 грн., оскільки дана інформація не підтверджена належними та допустимими доказами. У ході розгляду справи позивачем не доведено покращення матеріального становища платника аліментів відповідача [PERSON] з часу ухвалення рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2018 року та наявність підстав для збільшення розміру аліментів і додаткових витрат, адже доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи відповідача не спростовано. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та дітей, зокрема те, що відповідач перебуває на обліку як безробітний у Луцькому міському центрі зайнятості, також враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. У порядку ч.6 ст.141 ЦПК України, судові витрати покласти на рахунок держави.

Outcome: dismissed