Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

09 лютого 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 16 вересня 2006 року виконкомом Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 4 розірвати. В обґрунтування позову він зазначив, що 16 вересня 2006 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилися діти: донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї, є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому він наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 16 березня 2018 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання не зявилася, однак від неї надійшла телефонограма, в якій вона просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 16 вересня 2006 року уклали шлюб (арк.с.8). Від шлюбу у них 04 січня 2007 року народилася донька [PERSON], 19 лютого 2011 року народилася донька [PERSON], а 11 червня 2015 року народилася донька [PERSON] (арк.с.9-11). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved