Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

09.04.2019 року [PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], місце смерті: Україна, м. Донецьк, дата смерті - [INFO] року. В обгрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що [INFO] року у м. Донецьк помер її батько [PERSON]. Оскільки м. Донецьк є тимчасово окупованою територією, заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть компетентних органів на території України, а тому звернулася до суду із даною заявою. Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Відділ ДРС ГТУЮ у м. Києві в судове засідання представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про судове засідання. До суду надійшла заява від заінтересованої особи про те, що вони просять розглянути заяву на підставі наданих доказів та слухати справу у відсутність їх представника. А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив розгляд заяви у відсутність представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши заявника та заявника як свідка, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] помер [INFO] року в м. Донецьку. Зазначену обставину в судовому засіданні підтвердила заявниця як свідок. Заявниця [PERSON] є дочкою померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Документи, які були видані на тимчасово окупованій території, не визнаються дійсними державою Україна. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. За правилами ст. 317 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. За правилами ст. 1, 9, 17, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Надані заявником документи, а саме: довідка про причину смерті від [INFO] року №69 та свідоцтво про смерть від 26.03.2019 року, що підтверджує факт смерті [PERSON] видане органами державної влади, які створені всупереч законодавства України не визнаються державою Україна, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану, про що також свідчить відповідна відмова Відділу Державної реєстрації смерті ГТУЮ у м. Києві №2419/17.2-41 від 08.04.2019 року. Однак, оскільки заявниця не може отримати від закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до правил ст. 317 ЦПК України рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved