Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

08 жовтня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником вищевказаної квартири. Окрім неї, у квартирі зареєстрована її невістка - [PERSON] . Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2014 року, шлюб між її сином та [PERSON] було розірвано, та фактично з того часу остання в квартирі не проживає. Відповідач не проживає за місцем реєстрації понад чотири роки, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в квартирі не має. Тому вона звернулася до суду з даним позовом, оскільки реєстрація відповідача перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися майном, та позбавляє її можливості оформити субсидію. Ухвалою від 22 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, та надано відповідачу строк на подання відзиву, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження за участю сторін. Правом на подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористалася. Позивач в судове засідання не з`явилася. 18 грудня 2019 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася. В порядку ст.128 ЦПК України, відповідач вважається повідомлений належним чином, за місцем його реєстрації. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін для розгляду справи по суті, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, надані позивачем разом з позовною заявою, судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору міни від 16 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Бабенком В.М. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 січня 2014 року (а.с. 7-9) Згідно довідки №3530 від 30 вересня 2019 виданої ТОВ УК «Господарник», [PERSON] , [INFO] , зареєстрована як невістка власника у квартирі [ADDRESS] з 21 січня 2014 року. (а.с. 10) Згідно акту про відсутність особи за місцем реєстрації та її особистих речей від 04 жовтня 2019 року, складеного [PERSON] спільно з її сусідами [PERSON] і [PERSON] , та засвідченого підписом директора ТОВ УК «Господарник» [PERSON] , [PERSON] фактично не проживає у квартирі [ADDRESS] протягом останніх чотирьох років, особистих речей в квартирі не має. (а.с. 11) Статтею 1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте ним нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.321, 391 ЦК України). Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач в даний час не належить до члена сім`ї позивача, співвласником квартири не являється, є лише зареєстрованим, але фактично з жовтня 2014 року там не проживає, жодних домовленостей про порядок користування квартирою не було, тому відповідач вважається таким, що втратив право на користування житлом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати на оплату судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved