Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

10.06.2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові позивач посилалася на те, що з 05.07.2014 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні, з вересня 2014 року сторони мешкають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина та її не надає, прохає стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до повноліття сина, стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача на її утримання, починаючи з дня подання заяви до виповнення сину трьох років, до 15.09 2017 року, допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць. 07.04.2015 року до суду звернувся відповідач з запереченнями на позовну заяву, в яких посилався на те, що він надавав матеріальну допомогу позивачу, так 29.07.2014 року він перерахував позивачу 3500 грн., 07.10.2014 року - 500 грн., 14.02.2015 року - 100 грн., 13.05.2015 року - 200 грн., в серпні 2014 року - 1000 грн., однак позивач відмовлялась від шлюбних відносин з ним та від спільного виховання дитини, з 16.07.2014 року він не працює і не має прибутків, він не заперечує проти задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання їхнього сина, однак заперечує проти задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини. 15.10.2015 року до суду звернулася позивач з заявою про розгляд справи у свою відсутність. В судове засідання належним чином повідомлена позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. У судовому засіданні відповідач позов визнав частково, суду пояснивши, що не заперечує проти задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання їхнього сина, однак заперечує проти задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини, він не працює і не має прибутків, мешкає в будинку своєї матері, яка є пенсіонеркою, за проживання не сплачує, утримується за рахунок пенсії матері та доходів від підсобного господарства, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків, кредитів та стягнень з доходів не має, стан здоровя незадовільний, з 2003 року знаходиться на обліку з діагнозом нейроциркуляторна дистонія по гіпертонічному типу, періодично обстежується та несе витрати на лікування, інвалідом не визнавався, працевлаштуватися не має можливості за станом здоров`я, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, тимчасових заробітків не має, прохає позов задовольнити частково. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини. 05.07.2014 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ЖС № 139545, виданого 05.07.2014 року (а.с.4). 15.09.2014 року народився [PERSON], батьками якого є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про його народження I-ЖС № 264519, виданого 25.09.2014 року (а.с.5). З вересня 2014 року сторони мешкають окремо. Син знаходиться на утриманні позивача. Відповідач періодично надавав матеріальну допомогу на утримання сина та дружини, останній раз 13.05.2015 року в сумі 200 грн., що підтверджується фіскальними чеками (а.с.14). Позивач мешкає в будинку своєї матері, за проживання в якому не сплачує, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, отримує державну соціальну допомогу в сумі 860 грн. щомісяця, земельної ділянки, майнового паю, грошових внесків в установах банків, кредитів, стягнень з доходів на користь інших осіб не має, стан здоров`я її та сина задовільний. Відповідач мешкає в будинку своєї матері, за проживання в якому не сплачує, не працює, утримується за рахунок пенсії матері та доходів від підсобного господарства, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків, кредитів та стягнень з доходів не має, стан здоровя незадовільний, з 2003 року знаходиться на обліку з діагнозом нейроциркуляторна дистонія по гіпертонічному типу, періодично обстежується та несе витрати на лікування, інвалідом не визнавався, працевлаштуватися не має можливості за станом здоров`я, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, тимчасових заробітків не має. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини та сина з 01.06.2015 року не надає. Домовленості про спосіб утримання сина між сторонами не досягнуто. Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що до суду звернулася позивач відповідно до ст.180 СК України, як мати спільного неповнолітнього сина, який знаходиться на її утриманні, з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття в зв`язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на його утримання. Суд враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України: матеріальний стан сторін, задовільний стан здоров`я позивача та їх сина, незадовільний стан здоров`я відповідача, відсутність аліментних обов`язків у відповідача, вважає, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина повинен становити 1/4 частину доходів відповідача. Крім того, суд враховує ту обставину, що обов`язок щодо утримання неповнолітнього сина, передбачений ст.180 СК України, несуть батьки неповнолітнього і також позивач у справі. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що до суду звернулася позивач відповідно до ч.2 ст.84 СК України, як дружина, з якою проживає дитина, з позовом про стягнення аліментів на утримання до чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років в зв`язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно до ч.4 ст.64 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на її утримання як дружини, так як доходить висновку, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дружини-позивача у справі, виходячи з встановлених судом обставин, а саме: відповідач мешкає в будинку своєї матері, за проживання в якому не сплачує, не працює, утримується за рахунок пенсії матері та доходів від підсобного господарства, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків, кредитів та стягнень з доходів не має, стан здоров`я незадовільний, з 2003 року знаходиться на обліку з діагнозом нейроциркуляторна дистонія по гіпертонічному типу, періодично обстежується та несе витрати на лікування, інвалідом не визнавався, працевлаштуватися не має можливості за станом здоров`я, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, тимчасових заробітків не має. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Так як рішення частково ухвалено на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору в сумі 243,60 грн., то судовий збір в сумі 243,60 грн. підлягає стягненню відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави. А тому позов підлягає задоволенню в тій частині, що грунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена наданими суду доказами.

Outcome: partial