Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

09 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду, з позовом до Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина на земельну частку (пай), що знаходиться на території с. Вири Білопільського району Сумської області. Фактично він прийняв спадщину після батька, однак оформити її не має можливості у зв'язку з втратою сертифіката на право на земельну частку (пай). Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай), розташовану в с. Вири Білопільського району Сумської області, посвідчене сертифікатом серії [NUMBER], в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, представник останнього за довіреністю [PERSON] надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 42). Представник відповідача - Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання також не з'явився. Сільський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника сільради (а. с. 34). Представник третьої особи - відділу Держземагенства у Білопільському районі Сумської області в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, заперечень проти позову не має (а. с. 37). Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує (а. с. 46). У зв'язку з неявкою сторін, третіх осіб, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], який помер [INFO], слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно зі ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. У відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР в редакції закону 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що [PERSON] був батьком позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 5). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а. с. 4). У відповідності до витягу з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією, 06 грудня 1996 року на ім'я [PERSON] виписаний сертифікат серії [NUMBER], за реєстраційним номером 960 на право на земельну частку (пай) площею 3,42 в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності АТ ЗТ «Зоря» та виданий на руки (а. с. 40-41). Станом на 01 січня 2015 року грошова оцінка земельної частки (паю), яка знаходиться на території Вирівської сільської ради, становить 53 304 грн., що підтверджується довідкою відділу Держземагенства у Білопільському районі Сумської області від 27 квітня 2015 року (а. с. 17). Згідно з оголошенням в газеті «Білопільщина» від 21 лютого 2015 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], втрачений (а. с. 7). У відповідності до довідки Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 05 травня 2015 року [PERSON], [INFO], який помер [INFO], постійно і на день смерті проживав в [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] та сином [PERSON]. Заповіт від імені померлого виконкомом Вирівської сільської ради не посвідчувався і не відмінявся (а. с. 43). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [ADDRESS] [PERSON] померла [INFO] (а. с. 45). З наявної в матеріалах справи копії спадкової справи №20 вбачається, що спадкова справа після [PERSON], який помер [INFO], заведена 15 січня 2008 року за заявою сина [PERSON] - позивача у справі (а. с. 30-32). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Вирівської сільської ради, в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер [INFO], однак, він позбавлений можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з втратою сертифікату на право на земельну частку (пай). Таким чином, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати за останнім право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності акціонерного товариства закритого типу «Зоря», розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved