Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

08 жовтня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулись позивачі із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням подальшого уточнення позовних вимог, послались на те, що позивач [PERSON] разом зі своєю сім'єю з 1987 року на підставі ордеру проживає в кімнаті [ADDRESS], який перебуває на балансі КП ДМР «Жилсервіс-5». З 2008 року даний позивач знаходиться на квартирному обліку у списку осіб, які користуються правом на отримання житла на загальних підставах. З лютого 2012 року позивачі з метою поліпшення своїх житлових умов неодноразово звертались до Дніпропетровської міської ради, відповідачів з проханням надання родині позивачів житлової площі в гуртожитку комунальної власності. Внаслідок одруження позивача [PERSON] в червні 2012 року та народження в останнього в липні 2012 року дитини, сім'я позивачів збільшилась, стала складатись фактично з двох родин, однак продовжила проживати в тій же одній кімнаті гуртожитку, що і раніше. В кінці липня 2012 року [PERSON] дізнався про звільнення [ADDRESS], яка розташована на тому ж поверсі і поряд із кімнатою [ADDRESS], яку займає сім'я позивача. Побоюючись, що цю кімнату продадуть, позивачі самовільно зайняли її, стали в ній проживати, оплачувати комунальні послуги, відремонтували її за власний кошт. 22 липня 2014 року позивач знову звернувся до Управління житлового господарства ДМР із повним пакетом документів для отримання родиною позивача кімнати [ADDRESS], у відповідь на що 20 серпня 2015 року від комісії з питань надання житлової площі в гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська отримав відмову в поліпшенні житлових умов. Вважаючи своє право на житло порушеним з боку відповідачів, позивачі просили суд визнати на ними право на користування житловою кімнатою [ADDRESS], зобов'язати Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради видати ордер позивачам на вказану кімнату гуртожитку, а також зобов'язати КП ДМР «Жилсервіс-5» укласти з позивачами договір найму вказаної кімнати. (а.с.2-6, 62-66) В судовому засіданні позивачі, представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради проти задоволення позову заперечував, надав суду письмові заперечення проти позову, пославшись на необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачі самовільно зайняли кімнату [ADDRESS], ні ордеру, ні договору найму житлового приміщення не мають, а тому їх житлові права щодо цієї кімнати не порушувались. (а.с.89-91) Інші відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в зв'язку із чим судом вирішено провести судове засідання та здійснити розгляд справи за фактичної явки сторін. Вислухавши пояснення позивачів, представників сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 15 жовтня 1987 року на ім'я позивача [PERSON] та членів його родини видано ордер на заняття житлової площі в гуртожитку - кімнати [ADDRESS] (а.с.18, 143). В 2005 році на ім'я позивача [PERSON] та його родини, яка складається з дружини [PERSON] та сина - позивача [PERSON], видано ордер №0142 на зайняття кімнати [ADDRESS]. Балансоутримувачем гуртожитку є Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради. За адресою вказаної кімнати гуртожитку позивачі зареєстровані та мешкають, боргу з оплати комунальних послуг на мають. (а.с.7-9, 16, 18, 25, 26, 46, 49, 143, 145, 151, 154, 155). З 2008 року позивач [PERSON] разом зі своєю сім'єю у складі сина - позивача [PERSON] та дружини [PERSON] перебуває на квартирному обліку у списку осіб, які користуються правом на отримання житла на загальних підставах (а.с.17). В лютому 2012 року позивач [PERSON] звернувся до голови Дніпропетровської міської ради із заявою про надання приміщення в гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська (а.с.12). 09 червня 2012 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого вказане подружжя має спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. З цього ж часу позивачі зі своїми родинами стали мешкати разом в одній кімнати [ADDRESS]. (а.с.10, 11, 16, 44, 49) 22 липня 2014 року позивач [PERSON] з метою поліпшення житлових умов проживання своєї сім'ї, враховуючи збільшення її складу, вдруге звернувся із заявою про надання житлової площі гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська (а.с.14). Наприкінці липня 2014 року у зв'язку зі смертю колишнього мешканця звільнилась кімната [ADDRESS], яку з серпня 2014 року самовільно зайняла родина позивача [PERSON] Ордеру на вселення, як і укладеного з КП «Жилсервіс-5» ДМР договору найму вказаної житлової кімнати гуртожитку родина позивача [PERSON] не має. Порушене за ст.356 КК України кримінальне провадження з приводу самовільного зайняття вказаної кімнати гуртожитку в лютому-березні було закрито. (а.с.45, 48, 96, 98-169, 183) 18 грудня 2014 року відбулось засідання комісії з питань надання житлової площі в гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, в ході якого комісією у складі посадових осіб відповідачів та представників громадських організацій розглянута чергова заява позивача [PERSON] про надання житлової площі в гуртожитку, за наслідками розгляду якої родині позивача [PERSON] відмовлено у наданні додаткової житлової площі, зокрема [ADDRESS]. Аналогічне рішення прийнято тією ж комісією на засіданні, яке відбулось 23 червня 2015 року. При цьому, обидва вказані рішення про відмову в наданні додаткової житлової площі в гуртожитку не скасовані і є чинними. (а.с.13, 15, 39-43) Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, ЖК України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470 (далі - Правила). Так, за змістом ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст.55, 124 Конституції України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст.9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Статтею 31 ЖК України визначено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю. Нормою ст.34 ЖК України, п.13 Правил визначено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному законом, які проживають у гуртожитках. Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України. За змістом ст.ст.15, 36 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах рад у межах і в порядку, встановлених законодавством, на території району, міста, району в місті здійснюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов (частина перша статті 36), приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради (стаття 51), видають ордери на жилі приміщення (частина перша статті 58, частина перша статті 122, частина друга статті 141). Відповідно до ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, окрім іншого, власні (самоврядні) повноваження: облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; делеговані повноваження: видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій. Положеннями ст.39 ЖК України передбачено що громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем проживання виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради за участю комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті. За змістом п.36, 53, 55, 61 Правил виконавчі комітети місцевих рад, підприємства, установи, організації щороку визначають кількість новозбудованої і вивільнюваної жилої площі для надання жилих приміщень громадянам. Жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. Жиле приміщення надається громадянинові на всіх членів сім'ї, які перебувають разом з ним на квартирному обліку, а також на дітей, що народилися після взяття його на облік, і на дружину (чоловіка), яка пізніше вселилася на жилу площу, зайняту подружжям, що перебуває на обліку. Жилі приміщення, що звільняються, заселяються в порядку, встановленому цими Правилами, виконавчими комітетами місцевих рад, підприємствами, установами, організаціями, у віданні яких перебуває жилий будинок. Відповідно до ст.51 ЖК України, п.57 Правил жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради за участю комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів рад, представників громадських організацій, трудових колективів. За змістом ст.ст.58, 129 ЖК України, п.69 Правил на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду, в гуртожитку відповідним уповноваженим органом громадянинові видається ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Нормою ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Положеннями ст.55 Конституції України гарантовано право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Правова позиція суду і ухвалене на її підставі рішення про відмову в задоволенні позову ґрунтується на тому, що відповідно до змісту наведених вище норм чинного законодавства надання особі, яка потребує поліпшення житлових умов, житлового приміщення, яке належить до комунальної власності, в тому числі такого, що вивільнилось, здійснюється на підставі рішення відповідного уповноваженого органу, створеного при органі місцевого самоврядування. В подальшому на підставі рішення такого органу громадянинові видається ордер, а на його підставі укладається договір найму житлового приміщення. Стосовно даної цивільної справи, то вищевказаним органом є комісія з питань надання житлової площі в гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, утворена з посадових осіб відповідачів та представників громадських організацій. 18 грудня 2014 року та 23 червня 2015 року вказаним уповноваженим органом були прийняті рішення, якими відмовлено позивачам у наданні додаткової житлової площі - кімнати [ADDRESS]. Обидва рішення наразі не скасовані, є чинними та обов'язковими для виконання. Відтак, очевидним є висновок, що обов'язковою передумовою для можливості вирішення питання щодо захисту прав позивачів в обраний ними спосіб є попередній позитивний наслідок оскарження вищевказаних рішень про відмову в наданні житлового приміщення. Однак, позивачами дана обставина залишена поза увагою, що, в свою чергу, враховуючи також відсутність з боку останніх жодних заяв та клопотань з цього приводу унеможливлює задоволення будь-якої із заявлених ними позовних вимог. Окрім того, суд вважає за необхідне відзначити відсутність, як підтвердження факту вселення, реєстрації місця проживання за адресою кімнати [ADDRESS] дружини позивача [PERSON], в той час як згідно п.55 Правил жиле приміщення надається громадянинові на всіх членів сім'ї, які перебувають разом з ним на квартирному обліку, а також на дітей, що народилися після взяття його на облік, і на дружину (чоловіка), яка пізніше вселилася на жилу площу, зайняту подружжям, що перебуває на обліку. Враховуючи результат вирішення даної справи, згідно ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачами, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed