Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

07.11.2016р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому просила про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання недійсним договору іпотеки, визнання недійсним протоколу загальних зборів № 7 від 15.06.2016р., визнання недійсними публічних торгів, визнання недійсним свідоцтва про право власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування рішення про державну реєстрацію права власності (а.с № 3-7 т. № 1). В обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням уточнень від 06.02.2017р. (а.с. № 104-106 т. № 1) [PERSON] посилалась на те, що 01.10.1987р. позивачка уклала шлюб зі своїм чоловіком [PERSON], з яким і сьогодні перебуває в зареєстрованому шлюбі. На сьогодні позивачка постійно проживає в Російській Федерації за вказаною адресою і перебуває у громадянстві Російської Федерації. 21.04.2000р. позивачка, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], придбала дві квартири, №№ 13, 14, які розташовані за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Клари Цеткін (зараз вул. [PERSON]), буд. 8, які їй раніше належали на підставі договорів купівлі-продажу від 21.04.2000р., які посвідчені нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстровані в державному реєстрі правочинів за реєстровими номерами №№ 837 та 839. Пізніше, після проведення ремонтних робіт дані квартири були обєднані в одну квартиру, а тому 14.11.2013р. в Реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції позивачка отримала свідоцтво про право власності на квартиру № 13 у вказаному будинку, з номером права власності № 12809103. 04.11.2016 р. позивачці зателефонував голова правління ОСМД «Мрія» [PERSON], в якому перебуває належна їй квартира № 13, яка незаконно вибула з її володіння, який повідомив про те, що до правління звернувся [PERSON] Бабенко Хорхе, який надав документи та повідомив про те, що він є новим власником і оскільки ключі, які були в нього не підійшли до замків квартири, він має намір відкрити замки за допомогою спеціаліста з відкривання замків. Голова правління з допомогою охорони не дали можливості увійти до квартири, в якій перебувають особисті речі позивачки, меблі, посуд, одяг та інші речі для господарства і [PERSON] Бабенко Хорхе пішов. Після цього позивачка за допомогою юристів, дізналася про те, що 13.05.2016р. суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Батмановою В.В. було винесене рішення по справі № 201/6047/16-ц, яким було визнано право власності на належну позивачці квартиру за нею же, але як за громадянкою України. Проте, ані позивачка ані її представники зі вказаним позовом до суду не звертались. З сайту Вищого господарського суду України, позивачці стало відомо про те, що проміжним власником квартири, яка вибула з її законного володіння, є [PERSON] Позивачка вважає, що на підставі рішення суду від 13.05.2016р., 30.05.2016р. був укладений договір купівлі-продажу квартири з [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], за реєстровим номером 568. Після вчинення даної угоди [PERSON] вступила до складу учасників ТОВ «Сільгосптандем», в якості внеску до статутного капіталу внесла придбану квартиру, яка є предметом позову. 15.06.2016р. були проведені загальні збори учасників ТОВ «Сільгосптандем», на яких було розглянуто питання про збільшення статутного капіталу Товариства та про включення до складу учасників [PERSON] Постановою Господарського суду Запорізької області від 05.09.2016р. визнано ТОВ «Сільгосптандем» банкрутом, яким відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ \~Сільгосптандем\~№5 від 06.05.2016р. у звязку з незадовільним фінансовим станом вирішено припинити діяльність Товариства шляхом його ліквідації, створено ліквідаційну комісію. Також затверджений порядок проведення ліквідаційної процедури, яким, зокрема, встановлений строк для предявлення вимог кредиторів у два місяці з моменту внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Отже з цього слідує, що ще до моменту придбання квартири, ТОВ «Сільгосптандем» перебувало в статусі ліквідації, і після того, як [PERSON] придбала спірну квартиру та увійшла до складу засновників Товариства (відповідно до Протоколу № 7 від 15.06.2016 р.), це підприємство з 17.06.2016р. знову набуло статусу в стані припинення згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до якого мається загальний доступ. 23.08.2016р. до господарського суду Запорізької області звернувся голова ліквідаційної комісії ТОВ «Сільгосптандем»\~із заявою про порушення справи про банкрутство, 25.08.2016р. Господарським судом Запорізької області було відкрито провадження у справі № 908/2234/16 за заявою ТОВ «Сільгосптандем» про порушення справи про банкрутство даного Товариства. 05.09.2016р. Господарським судом Запорізької області ТОВ «Сільгосптандем» було визнано банкрутом, була відкрита ліквідаційна процедура та на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України було розміщено відповідне повідомлення про визнання боржника ТОВ «Сільгосптандем» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Так згідно свідоцтва, виданого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], 12.10.2016р. були проведені торги з реалізації майна банкрута, тобто ТОВ «Сільгосптандем», в результаті яких відповідач [PERSON] Бабенко Хорхе придбав квартиру [ADDRESS], яка в результаті незаконних та шахрайських дій вибула з законного володіння позивачки. Також позивачці стало відомо про те, що 09.11.2016р. [PERSON] Бабенко Хорхе уклав з [PERSON] договір іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером № 3465, згідно до умов якого [PERSON] Бабенко Хорхе в якості забезпечення зобовязань за договором позики, укладеного з [PERSON] в той же день, за умовами якого спірний обєкт нерухомого майна був переданий в іпотеку [PERSON] Крім того, на момент подачі до суду уточненої позовної заяви 06.02.2017р., рішення Жовтневого районного суду м Дніпропетровська, яке було винесене під головуванням судді Батманової В.В. 13.05.2016р. про визнання за [PERSON] права власності нібито за її позовом, було скасовано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2016р. по справі № 201/6047/16ц (провадження № 8/201/14/2016) (під головуванням судді Демидової С.А.) та в задоволені позовних вимог було відмовлено. У звязку з вищевикладеним просила визнати недійсними вказані угоди та витребувати спірну квартиру з чужого незаконного володіння. Представник позивачки [PERSON] (діє на підставі довіреності від 07.11.2016р. а.с № 19 т. № 1) в судових засіданнях по справі позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав, просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача [PERSON] Бабенко Хорхе [PERSON] (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 15.10.2016р. - а.с. № 35, 36 т. № 1) та [PERSON] (діє на підставі довіреності від 29.05.2017р. - а.с № 60) в ході судового розгляду справи проти позову заперечували, посилаючись на те, що питання визнання недійсними публічних торгів має розглядатись Господарським судом Дніпропетровської області, а вимога про витребування майна є передчасною, вимога про скасування державної реєстрації має розглядатись адміністративним судом, а визнання протоколу загальних зборів недійсним взагалі є безпідставною вимогою, оскільки визнаватись недійсним може рішення загальних зборів, а не протокол. Також не підлягає задоволенню вимога позивачки про визнання недійсним договору іпотеки, оскільки позика не повернута, а кінцевим строком повернення було 09.05.2017р. то право задоволення вимог за рахунок іпотеки перейшло до іпотекодержателя. Відповідач [PERSON] Бабенко Хорхе скористався своїм правом надати письмові заперечення від 08.06.2017р. (а.с. № 68 -709 т. № 3). Інші відповідачі в судове в судове засідання не зявились, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення відправлень, наявними в матеріалах справи (а.с. № 205, 209 т. № 1, а.с. № 6, 13-16 т. № 3). Від Правобережної товарної біржі надійшли заперечення, в яких генеральний директор ПТБ просив суд відмовити позивачці в задоволенні вимог, що стосується визнання недійсним результатів аукціону, проведених 12.10.2016р. (а.с. № 33-37 т. № 3). Від представника відповідачки [PERSON] [PERSON] (діє на підставі довіреності від 05.11.2016р. а.с № 65 т. № 1) надійшли заперечення, в яких вона просила суд відмовити позивачці в задоволенні вимог (а.с. № 59-64 № 1). Відповідач [PERSON] 11.05.2017р. також надав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні вимог позивачки про визнання недійсним договору іпотеки (а.с. № 17-23 т. № 3). Треті особи в судове засідання не зявились, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення відправлень, наявними в матеріалах справи (а.с. № 185-187, 191, 204, 206-208 т. № 1, а.с. №61 т. № 3). Ухвалою суду від 11.05.2017р. (без виходу до нарадчої кімнати) ухвалено про розгляд справи за відсутності не з,явившихся відповідачів та третіх осіб (а.с.№ 29зв. т. № 3). З урахуванням тих обставин, що відповідачами по справі надані письмові заперечення проти позову, а тому позиція відповідачів по справі відома, суд розглянув справу за відсутністю відповідачів та виніс рішення суду на загальних засадах, тобто в порядку глави 7 розділу III\~ЦПК України. Судом 08.11.2016р. вживались та 06.02.2017р. змінювалися за заявою сторони позивачки заходи забезпечення позову (а.с. № 29, 177-178 т. № 1). Ухвалою суду від 26.12.2016р. була задоволена заява представника позивачки про витребування доказів (а.с. № 79 т. № 1). Ухвалою суду від 05.04.2017р. (без виходу до нарадчої кімнати) було відмовлено у зупиненні провадження про справі до розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області апеляційної скарги представника [PERSON] Бабенко Хорхе [PERSON] на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у зв,язку з відсутністю підстав для зупинення, передбачених вимогами ЦПК України (а.с. № 211, 212, 216 т. № 1). Ухвалою суду від 21.06.2017р. провадження по справі в частині вимог, що стосується про визнання недійсними публічних торгів, проведених 12.10.2016р. Правобережною товарною біржою з реалізації майна банкрута - ТОВ «Сільгосптандем», а саме квартири [ADDRESS] ([PERSON]) в м. Дніпро, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] ([PERSON]) в м. Дніпро, виданого 28.10.2016р. приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] на імя [PERSON] Бабенко Хорхе, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень на квартиру [ADDRESS] ([PERSON]) в м. Дніпро за [PERSON] Бабенко Хорхе та поновлення реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] було закрито з підстав п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (а.с. № 95 т. № 3). Суд, вислухав представника позивачки, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов висновку про те, що позовні вимоги в тій частині, що залишилися після закриття провадження по справі підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01.10.1987р. позивачка уклала шлюб зі своїм чоловіком [PERSON], з яким і сьогодні перебуває в зареєстрованому шлюбі. На сьогодні позивачка постійно проживає в Російській Федерації за вказаною адресою і перебуває у громадянстві Російської Федерації (а.с.№ 8 т.№ 1). 21.04.2000р. позивачка, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], придбала дві квартири, №№ 13, 14, які розташовані за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Клари Цеткін (зараз вул. [PERSON]), буд. 8, які їй раніше належали на підставі договорів купівлі-продажу від 21.04.2000р., які посвідчені нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстровані в державному реєстрі правочинів за реєстровими номерами №№ 837 та 839. Пізніше, після проведення ремонтних робіт дані квартири були обєднані в одну квартиру, а тому 14.11.2013р. в Реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції позивачка отримала свідоцтво про право власності на квартиру № 13 у вказаному будинку, з номером права власності № 12809103 (а.с. № 9-11 т. № 1). Заявляючи позов, позивачка повідомляла суду, що 04.11.2016р. їй зателефонував голова правління ОСМД «Мрія» [PERSON], в якому перебувала належна їй квартира № 13 та повідомив про те, що до правління звернувся [PERSON] Бабенко Хорхе, який надав документи про те, що він є новим власником. Після цього позивачка за допомогою юристів, дізналася про те, що 13.05.2016р. рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (під головуванням судді Батманової В.В.) було винесене рішення по справі № 201/6047/16-ц, яким було визнано право власності на належну позивачці квартиру за нею же, але як за громадянкою України. Проте, ані позивачка ані її представники зі вказаним позовом до суду не звертались (а.с. № 12-14 т. № 1). При розгляді справи судом було встановлено, що проміжним власником квартири, яка вибула з законного володіння позивачки, є [PERSON]. На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2016р. № 201/6047/16-ц, 30.05.2016р. був укладений договір купівлі-продажу квартири з [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], за реєстровим номером 568. Після вчинення даної угоди [PERSON] вступила до складу учасників ТОВ «Сільгосптандем», в якості внеску до статутного капіталу внесла придбану квартиру, яка є предметом позову. 15.06.2016р. були проведені загальні збори учасників ТОВ «Сільгосптандем», на яких було розглянуто питання про збільшення статутного капіталу Товариства та про включення до складу учасників [PERSON] (а.с. № 15 т. № 1). Постановою Господарського суду Запорізької області від 05.09.2016р. визнано ТОВ «Сільгосптандем» банкрутом, в якому зазначено, що відповідно до протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю\~Сільгосптандем\~№5 від 06.05.2016р. у звязку з незадовільним фінансовим станом вирішено припинити діяльність Товариства шляхом його ліквідації, створено ліквідаційну комісію. Також затверджений порядок проведення ліквідаційної процедури, яким, зокрема встановлений строк для предявлення вимог кредиторів у два місяці з моменту внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. № 233-235 т. № 2). Отже з цього слідує, що ще до моменту придбання квартири, ТОВ «Сільгосптандем» перебувало в статусі ліквідації, і після того, як [PERSON] придбала спірну квартиру та увійшла до складу засновників Товариства (відповідно до Протоколу № 7 від 15.06.2016 р.), це підприємство з 17.06.2016р. знову набуло статусу «в стані припинення» згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до якого мається загальний доступ. 23.08.2016р. до господарського суду Запорізької області звернувся голова ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю\~«Сільгосптандем»\~із заявою про порушення справи про банкрутство, 25.08.2016р. Господарським судом Запорізької області було відкрито провадження у справі № 908/2234/16 за заявою ТОВ «Сільгосптандем» про порушення справи про банкрутство даного Товариства (а.с. № 228-230 т. № 2). 05.09.2016р. Господарським судом Запорізької області ТОВ «Сільгосптандем» було визнано банкрутом, була відкрита ліквідаційна процедура та на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України було розміщено відповідне повідомлення про визнання боржника ТОВ «Сільгосптандем» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Так згідно свідоцтва, виданого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], 28.10.2016р. були проведені торги з реалізації майна банкрута, тобто ТОВ «Сільгосптандем», в результаті яких відповідач [PERSON] Бабенко Хорхе придбав квартиру [ADDRESS], яка вибула з законного володіння позивачки (а.с. № 16-18 т.№ 1). Також судом в ході розгляду справи було встановлено, що 09.11.2016р. [PERSON] Бабенко Хорхе уклав з [PERSON] договір іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером № 3465, згідно до умов якого [PERSON] Бабенко Хорхе в якості забезпечення зобовязань за договором Позики, укладеного з [PERSON] в той же день, за умовами якого спірний обєкт нерухомого майна був переданий в іпотеку [PERSON] (а.с. № 67-74 т. № 1). Крім того, на момент подачі до суду уточненої позовної заяви 06.02.2017р., рішення Жовтневого районного суду м Дніпропетровська від 13.05.2016р. (під головуванням судді Батманової В.В.) про визнання за [PERSON] права власності нібито за її позовом (а.с. № 12-14 т. № 1), було скасовано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 201/6047/16ц (провадження № 8/201/14/2016) від 21.12.2016р. (під головуванням судді Демидової С.А) та в задоволені позовних вимог було відмовлено(а.с. 107-109 т. № 1). Між тим, дане судове рішення законної сили не набрало. Також на підтвердження доводів позивачки за ухвалою суду від 26.12.2016р. про витребування доказів (а.с. № 79 т. № 1) Новокодацьким районним відділом м. Дніпра Головного Управління ДМС у Дніпропетровській області надано відповідь, згідно якої паспорт серії АН № 362318, на підставі якого укладено договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON], було видано 19.04.2005р. Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на імя [PERSON], 08.12.1978р.н. (а.с. № 96 т. № 1). Як зазначено в ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним. Частинами 1, 2\~ст. 215 ЦК України\~передбачено, що\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути\~визнаний\~судом\~недійсним\~(оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 216 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Статтею 236 ЦК України визначено, що правочин, визнаний\~судом\~недійсним,\~є\~недійсним\~з моменту його вчинення. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 387 ЦК України\~передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.\~\~ Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. Пункт 23 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до\~ст. 387 ЦК\~та ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Статтею 388 ЦК України\~визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частиною 2 ст. 388 ЦК України встановлено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продано в порядку, встановленому для виконання судових рішень У п.5 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має врахувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Також, згідно п.30 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, застосовуючи положення\~частини другої статті 388 ЦК\~про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до\~частини першої статті 388 ЦК\~власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача. Під час розгляду позову про визнання публічних торгів недійсними і витребування майна в особи, яка придбала його на торгах, з урахуванням того, що позов про визнання публічних торгів недійсними, пред'явлений особою, права і законні інтереси якої не були порушені внаслідок відступлення від встановленого законом порядку проведення торгів, то обґрунтовані такими обставинами позовні вимоги власника про витребування проданого на торгах майна задоволенню не підлягають. У разі наявності підстав для визнання публічних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору - організатор торгів та їх переможець. Отже, після цього майно підлягає повторному продажу з публічних торгів відповідно до порядку, встановленого для виконання судового рішення, оскільки задоволення позову про визнання торгів недійсними не скасовує судового рішення, для виконання якого такі торги були проведені. Отже звернення [PERSON] з вимогою про витребування з незаконного володіння [PERSON] Бабенко Хорхе квартири [ADDRESS] ([PERSON]) в м. Дніпро на її користь - є передчасним. Безпідставною також є позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним протоколу №7 загальних зборів учасників ТОВ «Сільгосптандем» від 15.06.2016р., на підставі якого прийнято рішення про внесення до статутного капіталу ТОВ «Сільгосптандем» квартиру [ADDRESS] ([PERSON] ін) в м. Дніпрі. Згідно абз.3 п.20 постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.10.2008р. «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» в судовому порядку недійсним може бути визнано рішення загальних зборів учасників товариства, а не протокол загальних зборів. Протокол є документом, який фіксує факт прийняття рішення загальними зборами, і не є актом за змістом статті 20 ГК України. Відповідно до ч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, предявлення [PERSON] позовних вимог про визнання недійсним протоколу №7 загальних зборів учасників ТОВ «Сільгосптандем» від 15.06.2016р., є не належним способом захисту у розумінні ст. 16 ЦК України. Позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 09.11.2016р. між [PERSON] Бабенко Хорхе та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 3465, не підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконанн я зобов'язання нерухомим майном,що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється також у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Як вбачається з п.2.1. Договору іпотеки, кінцевим строком погашення заборгованості за договором позики є 09.05.2017р. Заборгованість до цього часу не повернута, а тому іпотекодержатель набув право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки в порядку, встановленому цим Законом. З огляду на вищезазначені обставини у справі, докази, норми права, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог тільки в частині вимог про визнання недійсними договору купівлі-продажу № 13 в буд. № 8 по вул. Володимира Моссаковського ([PERSON]) в м. Дніпро, укладеного 30.05.2016р. між [PERSON]\~\~ та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] за реєстровим номером 568, та про відмову в задоволені позовних вимог в частині визнання недійсним договору іпотеки, визнання недійсним протоколу загальних зборів № 7 від 15.06.2016р. та витребування майна з чужого незаконного володіння. Суд, обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88\~ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги позивачки задоволено частково, а в частині вимог закрито провадження, то суд вважає за можливе розподілити їх наступним чином. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивачкою при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 6890грн. (а.с.№2) за вимогами майнового характеру. За пяти вимогами немайнового характеру, які зазначені в пунктах 1-5, 7 уточненої позовної заяви в редакції від 06.02.2017р., судовий збір в розмірі 3\~396грн. (551грн.20коп.* 5+640грн.) позивачкою не сплачувався. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі на момент коли відповідна позовна заява подається до суду. Приймаючи до уваги, що позивачкою при подачі позву не було сплачено судовий збір за вимогами немайнового характеру, одна з яких задоволена (п. 1 позову), то суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 551грн.20коп., виходячи з того, що саме задоволено вимоги стосовно визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30.05.2016р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] З огляду на те, що в задоволені двох вимог немайнового характеру (п. 2, 3 позову) відмовлено, то судовий збір у розмірі 551грн.20коп. та 640грн. підлягає стягненню з позивачки на користь держави в загальному розмірі 1191грн. 20коп. Враховуючи, що також відмовлено в задоволені позовних вимог майнового характеру ( п. 6 уточненого позову), то судовий збір, сплачений позивачкою при подачі позову в розмірі 6890грн. ( а.с. № 2) не підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачів по справі. Крім того, у звязку із задоволенням заяви про вжиття заходів забезпечення позову та заяви про забезпечення доказів, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивачки судовий збір сплачений при подачі цих заяв в загальному розмірі 551грн.20коп., тобто по 110грн.24коп. з кожного (551грн.20коп. : 5 відповідачів) (а.с. № 26, 55). На підставі викладеного,

Outcome: partial