Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

08 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - актуальна назва АТ КБ «Приватбанк») про скасування арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 січня 2009 року він за договором купівлі-продажу придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . За перереєстрацією квартири як нежитлового приміщення позивач звернувся до ЦНАП м.Южноукраїнська 02 жовтня 2018 року і дізнався, що на вказану квартиру 27 січня 2009 року був накладений арешт на підставі виконавчого листа №2-780 від 21 жовтня 2008 року. При цьому особою, на чиє майно накладене обтяження, був зазначений [PERSON] , хоча право власності [PERSON] на квартиру на той час було оформлене і зареєстроване належним чином. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2010 року було зобов`язано ДКП «Бюро технічної інвентаризації» здійснити державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру. Таким чином обтяження на об`єкт нерухомості було накладене за борги попереднього власника, що перешкоджає позивачу розпоряджатися належним йому майном. Южноукраїнським міським відділом державної виконавчої служби позивачу було відмовлено у знятті арешту з квартири і запропоновано звернутися до суду. Посилаючись на викладене, позивач просив скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 17 травня 2019 року у підготовчому засіданні задоволено клопотання представника позивача про зміну предмету позову, а саме номеру запису про обтяження, який позивач просить скасувати. Ухвалою від 02 липня 2019 року за клопотанням представника позивача неналежний відповідач АТКБ «Приватбанк» замінений на відповідача Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк»), оскільки лише із пояснень представника АТКБ «Приватбанк» було з`ясовано, що арешт був накладений на підставі виконавчого листа, виданого у справі за позовом ПАТ «Промінвестбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 02 липня 2019 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів із архіву Южноукраїнського міського суду Миколаївської області. 09 грудня 2019 року представник відповідача ПАТ «Промінвестбанк» надав суду письмові пояснення, згідно яких між ПАТ «Промінвестбанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») 17 грудня 2012 року був укладений договір про відступлення прав вимоги пакетом, в тому числі і вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Ухвалою суду від 26 грудня 2019 року було задоволено клопотання представника позивача про заміну відповідача ПАТ «Промінвестбанк» його правонаступником у договірних відносинах ТОВ «Кредитні ініціативи». Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року відповідачу ТОВ «Кредитні ініціативи» було повернуто зустрічну позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Ухвалою суду від 08 травня 2020 року відповідачу ТОВ «Кредитні ініціативи» було відмовлено у поновленні строку для звернення до суду із зустрічною позовною заявою, поданою повторно. На ухвалу була подана апеляційна скарга, постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 червня 2020 року ухвала від 08 травня 2020 року залишена без змін. Ухвалою суду від 22 липня 2020 року провадження у справі було зупинено у зв`язку зі смертю відповідача [PERSON] до залучення до участі у справі всіх правонаступників після його смерті. Ухвалою від 15 жовтня 2020 року провадження у справі було поновлено за клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 29 жовтня 2020 року витребувані докази на підтвердження наявності заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 03 грудня 2020 року провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю правонаступників. В судове засідання позивач не з`явився, судом належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. 21 жовтня 2008 року рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у цивільній справі №2-780/2008 задоволено позов ЗАТ «Промінвестбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 376723,42 грн. /т.1 а.с.98-99 /. 11 грудня 2008 року за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду №2-780/2008 від 21 жовтня 2008 року, було відкрито виконавче провадження відносно боржника [PERSON] /т.1 а.с.110/. 21 січня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] /т.1 а.с.6/, посвідчений нотаріально та зареєстрований під №25 /т.1 а.с.4/. Розпорядженням Южноукраїнського\~міського голови\~від 18\~січня 2016\~року №\~19-р проспект Комуністичний в м.Южноукраїнську Миколаївської області перейменований у проспект Соборності. 27 січня 2009 року в рамках здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-780/2008 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесені відомості про накладення арешту на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] /т.1 а.с.5/. 22 квітня 2009 року ухвалою апеляційного суду Миколаївської області рішення Южноукраїнського міського суду від 21 жовтня 2008 року скасовано через ухвалення рішення у відсутності та без належного повідомлення відповідачів про дату і час судового засідання, справа направлена на новий розгляд /т.1 а.с.100/. 18 листопада 2010 року постановою Одеського апеляційного адміністративного суду у справі №2-а-1071/09/1470 зобов`язано державне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» здійснити державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру /т.1 а.с.7-8/. 20 грудня 2010 року ухвалою Южноукраїнського міського суду позовні вимоги ПАТ «Промінвестбанк» були залишені без розгляду за заявою позивача /т.1 а.с.107/. 01 березня 2011 року виконавчі листи у справі №2-780/2008 були відкликані Южноукраїнським міським судом без виконання /т.1а.с.101/. 03 березня 2011 року виконавче провадження за виконавчим листом №2-780/2008 відносно [PERSON] було закінчено, постановою державного виконавця зняті заходи примусового характеру виконання рішення /т.1 а.с.102-103/. 17 грудня 2012 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір про відступлення прав вимоги, в тому числі і права вимоги до [PERSON] /т.1 а.с.175-186/. 26 грудня 2012 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] /т.1 а.с.4/. Таким чином, із досліджених доказів вбачається, що [PERSON] , не будучи належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи №2-780/2008, що встановлено апеляційним судом, уклав договір купівлі-продажу належної йому квартири. Підстави вважати, що [PERSON] шляхом відчуження нерухомого майна намагався ухилитися від сплати боргу, у суду відсутні. Рішення суду, на підставі якого був накладений арешт на квартиру, скасовано. Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. При цьому зі скасуванням рішення суду втрачаються всі ті наслідки, які з нього випливають (постанова Верховного Суду №442/4416/16-ц від 10 червня 2020 року). Проте, запис у реєстрі заборон чинний, про що свідчить витяг з реєстрів, оформлений 05 грудня 2018 року при зверненні позивача за реєстрацію приміщення як нежитлового /т.1 а.с.36/. Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені\~статтею 50\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» (в редакції, чинній на день закінчення виконавчого провадження), зокрема: у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. [INFO] [PERSON] помер /т.1 а.с.226/. Спадкоємці після його смерті із заявами про прийняття спадщини не звертались, спадкова справа не заведена /т.2 а.с.219 /. Велика Палата Верховного Суду постановою від 22 серпня 2018 року №658/715/16-ц роз`яснила питання щодо належного способу захисту майнових прав на стадії виконання судового рішення. Так, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей\~15,\~16 ЦПК України\~розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.\~У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно із статтею 59 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче\~провадження» (на час звернення із позовом) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Як вбачається із відповідей державної виконавчої служби, на виконанні не перебуває виконавчий лист №2-780, на підставі якого було накладено арешт на квартиру. Таким чином, державний виконавець не має повноважень щодо скасування арешту на майно. Проте суд вважає, що на момент закриття виконавчого провадження у зв`язку із відкликанням виконавчого листа державним виконавцем не були належно виконані посадові обов`язки як посадової особи органу державної влади, внаслідок чого арешт, накладений на виконання рішення суду №2-780/2008, не був скасований в момент закінчення виконавчого провадження із внесенням запису до реєстру заборон. У позовній\~заяві позивач\~посилається на\~те,\~що арешт\~майна порушує\~та обмежує\~його право\~власності, захист якого передбачено статтями 41, 55 Конституції України, статтями 317, 321 ЦК України. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Законодавець у частині першій статті 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. В судовому засіданні знайшла підтвердження та обставина, що позивач позбавлений інших можливостей відстояти своє право на вільне розпорядження об`єктом своєї власності інакше, ніж звернувшись до суду із позовом про скасування арешту. Виходячи з викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved