Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

09 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову, позивач зазначив, що він проходив службу у Збройних Силах України. У 1992 році рішенням житлової комісії військової частини [NUMBER] був зарахований на квартирний облік. У 2001 році був переведений до військової частини [NUMBER] у зв`язку з розформуванням військової частини [NUMBER] . Під час звільнення від військової служби в запас, був залишений на квартирному обліку для позачергового отримання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини. Вважає відсутніми підстави для зняття його з квартирного обліку. Вбачає порушення своїх прав, а тому звернувся до Військової частини [NUMBER] з позовом, де прохав суд поновити його на квартирному обліку. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 листопада 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.19). У встановлений судом строк, представником відповідача подано відзив, в якому заперечено позовні вимоги. Представник відповідача вказує на безпідставності заявленого позову, адже позивач не проходив службу у військовій частині [NUMBER] , позивач у будь-яких правовідносинах з відповідачем не перебував та не перебуває, відповідач не є правонаступником військових частин, де позивач проходив службу. Облікові дані об`єднаної житлової комісії військових частин [NUMBER] (м. Миргород) [NUMBER] (м.Миргород) Великобагачанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки , Миргородського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Гадяцького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки інформації про перебування квартирному обліку прапорщика запасу [PERSON] не містять. Із заявою про взяття на квартирний облік позивач до військової частини [NUMBER] не звертався. У зв`язку з чим представник відповідача прохав у задоволенні позову відмовити. У встановлений судом строк, позивач надав відповідь на відзив, в якому зауважив на хибності доводів відповідача, зазначив, що він проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] з 22.10.2001 до 30.04.2004 року де і був поставлений на квартирний облік в гарнізонній черзі при авіаційній бригаді військової частини [NUMBER] . При звільненні в запас, його було залишено на квартирному обліку, але військова частина [NUMBER] незаконно зняла його з черги на отримання житла. Вважає, що він не повинен був звертатися із заявою до військової частини [NUMBER] , так як уже на ньому перебував. На підставі вищенаведеного прохав позов задовольнити. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, до суду подав заяву, в якій позивні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. Засідання прохав провести у його відсутність. Представники відповідача в підготовчому судовому засіданні у задоволенні позову прохали відмовити з підстав наведених у відзиві. Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. У відповідності до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Звертаючись до суду, позивач вказував, що підставою для позову є порушення соціальних гарантій, його як військовослужбовця, який звільнений в запас, зокрема в частині, щодо права на отримання житлового приміщення. Оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом порушених житлових прав позивача, суд під час судового провадження враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, яка вказала, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України (Постанова ВП ВС від 13.02.2019 року у справі №826/19681/16). Сторонами визнається, що позивач проходив військову службу у Збройних силах України. Випискою з протоколу № 2 від 16 серпня 1992 року засідання житлової комісії військової часини [NUMBER] підтверджується зарахування на квартирний облік прапорщика [PERSON] та членів його сім`ї (а.с.10). Довідкою від 23 січня 2002 року № 344 Васильківської квартирно-експлуатаційної частини підтверджується перебування [PERSON] та членів його сім`ї на квартирному обліку в у військовій частині [NUMBER] з 16 серпня 1992 року, які мають першочергове отримання жилого приміщення (а.с.12). Витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] № 86 від 30.04.2004 року підтверджується, що позивача було звільнено з військової служби в запас із залишенням на квартирному обліку для першочергового отримання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини (а.с.13). Позивачеві Лубенською квартирно-експлуатаційної частиною будинкоуправління [ADDRESS] було видано, довідку від 06 квітня 2004 року № 732, про склад зареєстрованих членів сім`ї позивача. Довідка надана для пред`явлення в житлову комісію (а.с.14). Згідно довідки військової частини [NUMBER] від 10.12.2020 № 1599, облікові дані об`єднаної житлової комісії військових частин [NUMBER] (м. Миргород) [NUMBER] (м.Миргород) Великобагачанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Миргородського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Гадяцького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки інформації про перебування квартирному обліку прапорщика запасу [PERSON] не містять. Позивачем не заперечується та обставина, що він не звертався до житлової комісії військової частини [NUMBER] , адже вважає, що постановлення на такий облік військова частина [NUMBER] повинна була здійснити самостійно у відповідності до наказу командира військової частини [NUMBER] № 86 від 30.04.2004. Сторонами визнається, що військової служби позивач у військовій частині [NUMBER] не проходив. Окрім того, сторонами не заперечується, що військова частина [NUMBER] не є правонаступником військових частина, де проходив військову службу позивач. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями державою. Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу України ( 5464-10 ). Офіцери, прапорщики, мічмани і військовослужбовці надстрокової служби при звільненні з військової служби в запас чи у відставку за вислугою років, а також у зв`язку із скороченням чисельності або штату військовослужбовців забезпечуються жилою площею у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ст.ст.36,37 Житлового кодексу Української РСР (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію. У відповідності ч.ч.1,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Оцінюючи докази по справі, суд не вважає їх належними та достатніми, для висновку про наявність між сторонами житлових правовідносин. З наказу командира військової частини [NUMBER] № 86 від 30.04.2004, з яким позивач пов`язує свої позовні вимоги, не випливає будь-якого обов`язку для військової частини [NUMBER] , по забезпеченню позивача житлом за рахунок житлового фонду саме даної військової частини. Окрім того, позивач не звертався до військової частини [NUMBER] для взяття його на облік потребуючих поліпшення житлових умов. \~ \~ \~ \~ Суд наголошує, що доказування на припущеннях здійснюватися не може. Враховуючи вищенаведене, на переконання суду у задоволенні позову необхідно відмовити. \~ \~ \~ \~У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір від сплати якого позивач був звільнений в силу закону, слід віднести в рахунок держави.

Outcome: dismissed