Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

09 жовтня 2019 року представник позивача Дереза М.Е. , який діє на підставі ордеру в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» про визнання договору оренди землі та додаткової угоди недійсними. Вимоги мотивує тим, що у приватній власності позивача знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером 5920681800:01:002:0401, площею 3,1547 га. З інформаційної довідки №182459136 від 25 вересня 2019 року позивачу стало відомо, що вищевказана земельна ділянка перебуває у користуванні ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на підставі договору оренди землі від 10 листопада 2014 року та додаткової угоди від 03 липня 2018 року. Позивач зазначає, що вищевказаний договір, а також додаткову угоду до нього є підробленими, оскільки вона особисто їх не підписувала. Посилаючись на викладені вище обставини, представник позивача Дереза М.Е. просить визнати недійсним договір оренди землі від 10 листопада 2014 року та додаткову угоду від 03 серпня 2018 року укладені між ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» та [PERSON] щодо земельної ділянки кадастровий номер 5920681800:01:002:0401, що зареєстровані Реєстраційною службою Білопільського районного управління юстиції Сумської області 13.01.2015 року. Ухвалою судді [PERSON] від 11 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи (а. с. 16). У зв`язку з прийняттям заяви судді [PERSON] про відставку, на підставі наказу голови Білопільського районного суду Сумської області №07/06 від 24 жовтня 2019 року суддю [PERSON] відраховано зі штату Білопільського районного суду Сумської області. 25 жовтня 2019 року вказана цивільна справа була передана на повторний автоматизований розподіл, яким головуючим суддею визначено суддю Свиргуненко Ю. М. Ухвалою від 28 жовтня 2019 року зазначена справа прийнята суддею Свиргуненко Ю. М. до свого провадження (а. с. 25). 05 листопада 2019 року представник відповідача директор ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» Дрига С.П. надіслав суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає, що вони є безпідставними, необґрунтованими, суперечать діючому законодавству та є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відзив мотивований тим, що з твердженням позивача [PERSON] щодо не підписання/не укладання особисто нею договору оренди землі від 10 листопада 2014 року та додаткової угоди б/н від 03 липня 2018 року, представник відповідача не погоджується, оскільки вважає, що саме [PERSON] особисто уклала/підписала вказаний договір та додаткову угоду. Зазначає, що за змістом позовної заяви позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту відсутності волевиявлення під час підписання як договору оренди землі так і додаткової угоди до нього, а тим більше того, що вказані правочини є підробленими. Більше того, у розпорядженні відповідача наявні документи, що свідчать про обізнаність позивача про існування як договору оренди так і додаткової угоди до нього. Крім того, вказує, що не підтверджуються належними та допустимими доказами факт підроблення оспорюваних правочинів, а отже позовні вимоги ґрунтуються лише на припущеннях позивача, які в свою чергу не узгоджуються з фактичними обставинами справи, з фактами отримання орендної плати позивачем. Також, у своєму відзиві відповідач заявив клопотання про залучення в якості співвідповідача ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО», як сторону оспорюваних правочинів (а. с. 28-30). Ухвалою Білопільського районного суду від 03 грудня 2019 року продовжено строк проведення підготовчого засідання у справі на тридцять днів (а. с. 57-58). Ухвалою суду від 13 січня 2020 року за клопотанням представника позивача - адвоката Дерези М. Е. до участі в справі в якості співвідповідача залучено ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» (а. с. 71-72). Ухвалою Білопільського районного суду від 27 лютого 2020 року за клопотанням представника позивача [PERSON] - адвоката Дерези М.Е. призначено судову почеркознавчу експертизу, справу призначено до судового розгляду (а. с.97-99). Розпорядженням керівника апарату Білопільського районного суду № 11/10 призначено проведення повторного розподілу судової справи у зв`язку із перебуванням судді Свиргуненко Ю.М. з 01 квітня 2020 року у відпустці з вагітністю та пологами згідно рішення зборів суддів № 3 від 01 квітня 2020 року ( а.с. 131). 01 квітня 2020 року вказана цивільна справа була передана на повторний автоматизований розподіл, яким головуючим суддею визначено суддю Черкашину М.С. ( а.с. 132). Ухвалою від 02 квітня 2019 року зазначена справа прийнята суддею Черкашиною М.С. до свого провадження (а. с. 133). Ухвалою від 21 травня 2020 року провадження у справі поновлено, та призначено справу до розгляду на 22 червня 2020 року ( а.с. 135). Ухвалою суду від 22 червня 2020 року задоволено клопотання представника ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» про зупинення провадження у справі до ухвалення судового рішення Великою Палатою Верховного суд у цивільній справі № 145/2047/16-ц ( а.с. 153-154). Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року поновлення провадження у справі та справу призначено до судового розгляду на 08 жовтня 2020 року, яке відкладено на 12 листопада 2020 року (а.с. 166). У судове засідання Позивач [PERSON] та її представник- адвокат Дереза М. Е., який діє на підставі ордеру, не з`явилися, належним чином повідомлені про день, час та місце проведення судового засідання. Представник Дереза М.Е. раніше 08 жовтня 2020 року направив до суду електронною поштою заяву про розгляд справи без його участі та участі представника, позов підтримують ( а.с. 172). Представники відповідачів ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» та ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» у судове засідання не з`явилися без повідомлення причин. Про час день та місце проведення підготовчого засідання повідомлені належним чином (а. с. 176-177). Представник третьої особи - Відділу з надання адміністративних послуг Білопільської міської ради Сумської області, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце проведення судового засідання, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив (а. с.175). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, їх представників та третьої особи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. ст. 76-78, ст. 81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлено, що 10 листопада 2014 року між сторонами в справі [PERSON] та Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» в особі директора Підліснівської філії ПрАТ «Райз -Максимко» було укладено договір оренди землі, належної на праві приватної власності позивачу земельної ділянки площею 3,15 га ріллі, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис, зі строком дії 10 років до та розміром орендної плати 5% від нормативної грошової оцінки землі. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на його поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово про намір продовжити його дію (а. с. 37-38). За умовами вказаного договору та на підставі акту прийому - передачі [PERSON] передала в оренду ПрАТ «Райз-Максимко» земельну ділянку площею 3,15 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також актом визначено межі даної земельної ділянки з кадастровим № 5920681800:01:002:0401 (а. с. 39). Додатковою угодою б/н від 03 липня 2018 року до договору оренди землі від 10 листопада 2014 року, укладеною між [PERSON] , ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» та ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ», до вищезгаданого договору оренди землі внесені зміни щодо строку його дії, згідно з якими зазначений строк 13 січня 2025 року, а також змінено розмір орендної плати до 10% від нормативної грошової оцінки на рік (а. с. 40). За умовами договору оренди землі від 10 листопада 2014 року та додаткової угоди до нього, на підставі акту прийому - передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди землі від 10 листопада 2014 року 03 липня 2018 року орендар ПрАТ «Райз-Максимко» передав новому орендарю ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» земельну ділянку з кадастровим номером 5920681800:01:02:0401 площею 3,1547 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 41). 13 січня 2020 року до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесений запис за №8371542 про державну реєстрацію іншого речового права - оренди землі за договором оренди від 10 листопада 2014 року та додатковою угодою від 03 липня 2018 року (а. с. 8-9). Представник відповідача долучив до справи копії відомостей на виплату грошей, які на його думку свідчать про те, що [PERSON] отримувала гроші (орендну плату) за списком, а саме: 1) від ПрАТ «РАЙЗ МАКСИМКО»: - відомості про отримання грошей №1955 від 30 червня 2016 року, номер 5 за списком, сума - 20 219 грн, - відомості про отримання грошей №9513 від 21 листопада 2017 року, номер 15 за списком, сума - 12 631 грн, 2) від ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ»: - відомості на виплату готівки №00000003098 від 06 серпня 2018 року, номер 12 за списком, сума - 8 421 грн (а. с. 42-43). Згідно з ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. За змістом ст. ст. 1, 13, 14 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, ч. 5 ст. 6, ч. 1 ст. 14, ст. 18 Закону України «Про оренду землі» передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем, який укладається в письмовій формі, підлягає державній реєстрації та набуває чинності з моменту її здійснення. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, регулюються актами земельного законодавства - Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до положень ч. 2 та ч. 3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В силу вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Не підписання договору оренди його стороною чи уповноваженою стороною особою, свідчить як про порушення вимоги щодо форми договору, так і підтверджує відсутність волевиявлення сторони договору щодо погодження його істотних умов. З висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №501/502 від 07 травня 2020 року вбачається, що підпис від імені [PERSON] в Договорі оренди землі від 10 листопада 2014 року, в розділі «Підпис сторін», під графою «Орендодавець __» виконаний за допомогою пасти для кулькових ручок рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів [PERSON] . Підпис від імені [PERSON] в Додатковій угоді №б/н від 03 липня 2018 року до Договору оренди землі №б/н від 10 листопада 2014 року в розділі «Підписи сторін», в графі «Орендодавець:», в рядку «_______» [PERSON] (рукописний запис) виконаний за допомогою гелевого (-вих) чорнила (-л) для кулькових ручок рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] в Акті прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди землі від 10 листопада 2014 року № б/н від 03 липня 2018 року, в графі «Орендодавець», в рядку «_____» [PERSON] (рукописний запис, прим. Експерта) виконаний за допомогою гелевого (-вих) чорнила (-л) для кулькових ручок рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON] , а іншою особою (а. с. 105-111). З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про те, що додаткова угода б/н від 03 липня 2018 року до договору оренди землі б/н від 10 листопада 2014 року, укладена між [PERSON] , ПАТ «РАЙЗ МАКСИМКО» та ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» підписана не [PERSON] , а іншою особою без наявних на те повноважень. В силу ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому суд, зберігаючи свою об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом ( п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України). Згідно зі ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам), а якщо необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності - повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Разом з цим, експертиза, за результатом проведення якої в матеріалах справи міститься висновок, проведена компетентним експертом, який попереджався про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Зміст зазначеного вище висновку експертизи узгоджується з іншими матеріалами справи в сукупності та не викликає сумнівів в його правильності та обґрунтованості. Доказів зворотного суду не надано, а відтак, є належним та допустимим доказом у справі. Отже, що стосується позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди землі б/н від 10 листопада 2014 року укладену між [PERSON] та ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО», який зареєстрований Реєстраційною службою Білопільського районного відділу управління юстиції Сумської області 13 січня 2015 року, номер запису про інше речове право 8371542 то вона задоволенню не підлягає, оскільки умови договору ПрАТ «РААЙЗ-МАКСИМКО» не порушені, а відповідно до висновку почеркознавчої експертизи, саме позивачем [PERSON] підписано вказаний договір. Що стосується іншої позовної вимоги про визнання недійсним додаткової угоди № б/н від 03 липня 2018 року до договору оренди землі № б/н від 10 листопада 2014 року, укладена між [PERSON] , ПАТ «РАЙЗ МАКСИМКО» та ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ», яка підписана не [PERSON] , а іншою особою без наявних на те повноважень, суд приходить до наступних висновків. У постанові від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила: «Якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] оспорювану додаткову угоду б/н від 03 липня 2018 року до договору оренди землі б/н від 10 листопада 2014 року, укладену між нею, ПАТ «РАЙЗ МАКСИМКО» та ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» не укладала, тобто не мала волевиявлення на укладення додаткової угоди б/н від 03 липня 2018 року до договору оренди землі б/н від 10 листопада 2014 року, та заперечує його дійсність, а особа яка підписала вказаний договір від її імені не мала повноважень на його підписання за відсутності відповідної довіреності. Відповідно до ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує чч. 2, 3 ст.215 ЦК, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом з тим Велика Палата Верхового Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення». Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст. 16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і по захист яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Враховуючи наведене, суд вважає спірну додаткову угоду б/н від 03 липня 2018 року до договору оренди землі б/н від 10 листопада 2014 року, неукладеною, тому у задоволенні позову в частині визнання її недійсною слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту, оскільки неможливо визнати неукладений правочин недійсним. Відмова у задоволенні позову в цій частині через обрання неефективного ( неналежного) способу захисту не позбавляє позивача права заявити негаторний позов про повернення земельної ділянки впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки. Таким чином, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed