Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

09.11.2018 року[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Останній мотивувала тим, що 04.02.2018 року о 17 год. 30 хв. на пр. Голосіївському, 90 у м. Києві внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON] , котрий керував транспортним засобом марки «Mercedes-BenzSprinter» державний номерний знак [NUMBER] , їй була нанесена матеріальна шкода, а саме: пошкоджено належний їй автомобіль марки «Mitsubishi Galant» державний номерний знак [NUMBER] . Зазначила, що факти дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.02.2018 року о 17 год. 30 хв. на пр. Голосіївському, 90 у м. Києві; участі у даній дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу марки «Mercedes-BenzSprinter»державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля марки «MitsubishiGalant» державний номерний знак [NUMBER] , що належить їй на праві власності відповідно до Свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] ; заподіяння у даній дорожньо-транспортній пригоді автомобілю марки «Mitsubishi Galant» державний номерний знак [NUMBER] механічних пошкоджень; порушення [PERSON] ПДР і вчинення ним адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП доказуванню не підлягають, так як це встановлено постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2018 року. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, від 08.02.2018 року №3122, розмір нанесеної шкоди становить 61 364,53 грн. Вказала, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1071439. Однак, ПрАТ «Європейський страховий союз» не здатне здійснювати страхові виплати, тому відшкодування за невиконаними зобов`язаннями страховика здійснює МТСБУ в межах залишку коштів страховика у фондах МТСБУ відповідно до вимог законодавства 09.02.2018 року вона звернулась до МТСБУ з відповідною заявою про сплату страхового відшкодування,і лише 18.04.2018 року МТСБУ своїм листом від № 12011 повідомило їй про те, що прийнято рішення про відшкодування шкоди у розмірі 6 000,00 грн., котрі згодом були виплачені. Оскільки сплачених МТСБУ коштів було недостатньо для здійснення ремонту її автомобіля, а [PERSON] відмовлявся добровільно відшкодувати завдану шкоду, вона була змушена самостійно шукати спеціалістів, які б здійснили ремонт за розумну плату. За зверненням до ФОП [PERSON] , останнім було здійснено повний ремонт її автомобіля. Вартість наданих послуг склала 39 390,00 грн. відповідно до оформленого рахунку-фактури № 0309/18. Ремонт було закінчено у вересні 2018 року, і кошти були сплачені нею в повному обсязі готівкою. Крім того, вказала на те, що внаслідок ушкодження автомобіля, вона перенесла певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час (близько шести календарних місяців) використовувати свою власність за її прямим призначенням, а також клопотами по ремонту останньої. Оскільки вона проживає за межами м. Києва, а працює у місті й дитина ходить у дитячий садочок саме у м. Києві, то відсутність автомобіля змусила її змінити звичний склад життя, а саме:необхідність на дві години раніше будити дитину та добиратися до садочка та її місця роботи громадським транспортом, що додало певного дискомфорту її дитині та їй. Крім того, вона вимушена була витрачати свій власний вільний і роботи час на пошук спеціалістів, які б могли відремонтувати мені її автомобіль. Тому, вважала, що має право на відшкодування заподіяної їй моральної шкоди і розумним та справедливим визначити розмір відшкодування завданої їй моральної шкоди слід у розмірі 10000,00 грн. Також, звернула увагу на те, що [PERSON] весь час ухилявся від добровільного відшкодування завданої їйшкоди:спочатку казав про те, що його відповідальність застрахована, і вона має самостійно вирішувати питання зі страховою компанією. В подальшому, коли виявилось, що його страхова компанія збанкрутувала, він все одно відмовлявся відшкодовувати шкоду, обґрунтовуючи свою відмову безробіттям та відсутністю коштів, хоча, при цьому обмовився, що вже відремонтував автомобіль, на якому скоїв дорожньо-транспортну пригоду. Далі - взагалі перестав відповідати на її телефонні дзвінки. Тому, просила стягнути з [PERSON] на її користь 33 390,00 грн. матеріальної шкоди (39 390,00 грн. - 6 000,00 грн.) та у відшкодування моральної шкоди - 10 000,00 грн., а також 704,80 грн. судового збору. Ухвалою від 10.12.2018 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін (а.с. 38-39). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] є власником автомобіля марки «MitsubishiGalant» державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 6). 04.02.2018 року о 17 год. 30 хв. на пр. Голосіївському, 90 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Mercedes-BenzSprinter»державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та належного [PERSON] автомобіля марки «MitsubishiGalant» державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2018 року, котра набрала законної сили 02.03.2018 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 04.02.2018 (а.с. 7). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, від 08.02.2018 року № 3122, розмір матеріального збитку становить 61 364,53 грн. з ПДВ (а.с. 10-23). На момент звернення до суду, автомобіль позивача відремонтовано ФОП [PERSON] . Вартість наданих послуг склала 39 390,00 грн. відповідно до оформленого рахунку-фактури № 0309/18 (а.с. 27). Судом встановлено, що станом на 04.02.2018 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1071439 зі строком дії з 16.06.2017 року до 15.06.2018 року лімітом відповідальності з шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000,00 грн., франшиза 0,00 грн.(а.с. 9). Позивач у передбаченому законом порядку зверталась до ПрАТ «Європейський страховий союз» із повідомленням про настання страхового випадку та з заявою про виплату страхового відшкодування. Проте, з матеріалів справи вбачається, що страховиком відповідне рішення про виплату страхового відшкодування на користь позивача не прийнято, виплата не проведена, оскільки ПрАТ «Європейський страховий союз» не здатне здійснювати страхові виплати через банкрутство. Відшкодування за невиконаними зобов`язаннями страховика здійснює МТСБУ в межах залишку коштів страховика у фондах МТСБУ відповідно до вимог законодавства (а.с. 24, 26). 09.02.2018 року позивач звернулась до МТСБУ з відповідною заявою про сплату страхового відшкодування (а.с. 25). 18.04.2018 року МТСБУ листом від № 12011 повідомило позивача про прийняте рішення щодо відшкодування шкоди у розмірі 6 000,00 грн.(а.с. 26). Вказана сума була виплачена позивачу, що останньою визнається, а тому в силу ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Як передбачено ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно п. 39.1. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основним завданням МТСБУ є, зокрема,здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (39.2.1. ст. 39.2 Закону). МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (п. 41.1. ґ) ст. 41 Закону). Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України). Відтак, сума страхового відшкодування в порядку ст. 1194 ЦК України має бути стягнута з відповідача, як винуватця ДТП. Суд погоджується з доводами позивача про те, що остання має право на стягнення з відповідача вказаної вище матеріальної шкоди в порядку ст. 1194 ЦК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що завдана позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди майнова шкода підлягає стягненню з відповідача в розмірі 33 390,00 грн. Доказів на підтвердження зворотного в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України в розпорядження суду, зокрема, відповідачем, не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, завданих фізичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб, врахуванню підлягає тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, характер та обсяг душевних страждань, характер немайнових втрат. Пунктом 9 постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в т.ч. у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає, що бездіяльність відповідача призвела до моральних страждань позивача, змусила її змінити звичний склад життя, організація її життя вимагала додаткових вимушених зусиль, що приносили позивачу страждання та душевний біль. Вказане відповідачем не спростовано. При визначенні розміру суми відшкодування моральної шкоди суд враховує принципи розумності, виваженості і справедливості, тому вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 10 000,00 грн., оскільки саме ця сума відповідає всім обставинам справи, а також вищезазначеним принципам. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги і в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved