Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

08 липня 2021 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа на боці позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Корюківська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно та просить: визнати за ним, в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на: земельну ділянку площею 0,5450 га, кадастровий номер 7422483500:07:035:0548 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Забарівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області; земельну ділянку площею 1,6236 га, кадастровий номер 7422483500:07:059:1036 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Забарівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області; земельну ділянку площею 0,4796 га, кадастровий номер 7422483500:07:040:0720 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Забарівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області. В судове засідання позивач не прибув, в позовній заяві вказав про можливість розгляду справи без його участі. Від відповідача в судове засідання подано письмову заяву про слухання справи без їх участі, позовну заяву визнають повністю. Від Корюківської районної державної нотаріальної контори заперечень не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~По справі встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в с. Забарівка Корюківського району Чернігівської області. Відповідно до свідоцтва про народження його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 20.12.1971 року. Матір`ю його матері була [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 14.06.1956, яка померла [INFO] . [INFO] померла мати позивача - [PERSON] про що 26 лютого 2015 року Забарівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області складено відповідний актовий запис за № 01, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . \~ \~ \~ \~За життя покійна бабуся [PERSON] була членом Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Гагаріна Забарівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області та була включена в списки на отримання сертифікату на земельну частку (пай). Дане право його бабусею [PERSON] було за життя реалізовано, тому до спадкового майна належать земельні ділянки (колишня земельна частка (пай) площею 0,48 га, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка 3989,70 грн., право власності на яку підтверджувалося державним актом на право власності на земельну ділянку від 22.09.2003 року серії ЧН № 165245; колишня земельна частка (пай) площею 0,54 га, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка 6714,38 грн., право власності на яку підтверджувалося державним актом на право власності на земельну ділянку від 22.09.2003 року серії ЧН № 187920; колишня земельна частка (пай) площею 1,62 га, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка 3989,70 грн., право власності на яку підтверджувалося державним актом на право власності на земельну ділянку від 22.09.2003 року серії ЧН № 083231. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина Його покійна мати [PERSON] відповідно до норм ч. 3 ст. 1268 ЦК України (довідка Забарівського старостинського округу Корюківської міської ради Чернігівської області від 11.06.2021 № 262) успадкувала від своєї матері - його бабусі - [PERSON] , яка померла [INFO] , вищевказані три земельні ділянки. За життя оформити свої спадкові права на це майно моя мати не встигла. Для вирішення даного питання він звернувся до державного нотаріуса Корюківської державної нотаріальної контори для отримання консультації. Нотаріус повідомив, що в наданих документах відсутні оригінали правовстановлюючих документів державних актів на право власності на земельні ділянки, що були видані на ім`я його бабусі. У зв`язку з цим нотаріус запропонував йому звернутися до суду, так як видати свідоцтво про право на спадщину він не має права. Нажаль документ був втрачений, тому для вирішення даного спірного питання позивач змушений звернутися до суду. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлих батьків і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом сплатила 50% судового збору, тому ці витрати слід залишити за ним.

Outcome: approved