Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

08 липня 2019 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Межівської селищної ради, з позовом в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Межівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають по [ADDRESS] без батьківського піклування. Родина проживає в будинку, який потребує капітального ремонту, всі кімнати засмічені, мається повна антисанітарія, відсутні необхідні продукти харчування, діти голодні, одягненні в брудний одяг, господарські будівлі занедбані. Малолітні діти народились від перебування відповідачами у цивільному шлюбі, а після припинення стосунків діти залишились проживати разом з матір`ю. Відповідач [PERSON] з 2018 року проживає з новою сім`єю, наміру виховувати дітей не має, про їхнє здоров`я не піклується та має заборгованість з виплати аліментів на їх утримання. Сім`я перебуває на обліку в районному банку даних сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах. Фахівці проводили роботу з приводу поліпшення виховного потенціалу, формування навичок для забезпечення належних умов проживання дітей, відповідального ставлення до батьківства, ведення здорового способу життя та необхідності працевлаштування. Всі рекомендації були проігнорованими. Відповідач [PERSON] зацікавлена у повноцінному житті та розвитку дітей, однак не може забезпечувати такі умови через зайнятість, спілкується з дітьми вкрай рідко, останнього разу бачила дітей 10 травня 2019 року, участі у вихованні не приймає, житлові умови не покращує та матеріально не утримує. У жовтні 2018 року відповідачу притягувались до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Рішенням виконкому Межівської селищної ради малолітніх дітей було відібрано у батьків. Просять позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] у відношенні малолітніх [PERSON] , 2007 року народження, та [PERSON] , 2010 року народження, стягнути з [PERSON] аліменти до досягнення ними повноліття, щомісячно на користь особи на утриманні якої будуть перебувати діти. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надано заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують повністю та наполягають на їх задоволенні. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позов визнають у повному обсязі. Третя особа служба у справах дітей Межівської РДА у судове засідання не з`явилася, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Позов підтримують у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , виданих відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 06 серпня 2007 року та 19 жовтня 2010 року, актові записи №46 та №69, [PERSON] народилася [INFO] , а [PERSON] народився [INFO] , батьком яких записано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] Актоми обстеження умов проживання від 01 липня 2019 року підтверджується, що будинок в якому мешкають діти за адресою: [ADDRESS] перебуває у занедбаному стані, не придатний для проживання дітей, присадибна ділянка не оброблена, діти не забезпечені сезонним одягом, засобами особистої гігієни. [PERSON] та [PERSON] вихованням дітей не займаються, належним чином не виконують батьківські обов`язки. Інформаційним листом директора КНП «ЦПМСД`МСР» підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] зареєстровані по [ADDRESS] на диспансерному обліку у лікарів Центру не перебувають. Згідно довідок директора КЗО «Навчально-виховний комплекс «Межівська загальноосвітня школа I-II ст.-аграрний ліцей-інтернат» Межівської селищної ради» №126 та №127 від 04 липня 2019 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , будуть навчатись в зазначеному навчальному закладі за умови подання необхідних документів. Письмовим повідомленням КЗ «Центр соціальних послуг» Межівської селищної ради» №341 від 04 липня 2019 року підтверджується, що [PERSON] проживає на даний момент у м.Покровськ, Донецької області, проживає у гуртожитку ПрАТ «АПК-Інвест», де працює в службі охорони. В телефонній розмові остання повідомила, що не має можливості виховувати батьківські обов`язки, оскільки має тяжкі умови роботи, відсутнє належне житло та має скрутне матеріальне становище. Не заперечує проти виконання батьківських обов`язків або батьком дітей, або старшою донькою [PERSON] . З метою повноцінного медогляду діти перебувають у дитячому відділенні КНП «ЦП МСД» МСР». Згідно довідки УСЗН Межівської РДа №2163 від 05 липня 2019 року [PERSON] на обліку не перебуває та ніяких видів допомоги та пільг не отримує. Повідомленням в.оначальника Межівського РВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області №13.36-34/3623 від 05 липня 2019 року підтверджується, що з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 части всіх видів заробітку (доходу). Станом на 01 липня 2019 року заборгованість зі сплати аліментів становить 48476,37 гривень. Повідомлення начальника Межівського ВП Синельниківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області №52.2/13-7015 від 05 липня 2019 року свідчить про складання на [PERSON] та [PERSON] адміністративних протоколів по ч.1 ст.184 КУпАП - невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей та направлення їх до суду. Довідками-характеристиками виконкому Межівської селищної ради №161 та №162 від 05 липня 2019 року підтверджується, що на [PERSON] та [PERSON] компрометуючі матеріали до виконкому Межівської селищної ради не надходили. З довідок КЗ «Центральна лікарня» Межівської селищної ради» вбачається, що [PERSON] та [PERSON] за психіатричною та наркологічною допомогою в лікувальну установу не звертались. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Межівського району Дніпропетровської області 10 березня 1999 року, актовий запис №14, [PERSON] народилась [INFO] , батьком якої записано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Письмовим зверненням [PERSON] до голови Межівської селищної ради від 01 липня 2019 року підтверджується прохання залишити в родині першої малолітню сестру [PERSON] та трата [PERSON] до визначення їм статусу дітей позбавлених батьківського піклування та призначення її опікуном. Рішенням виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області №163 від 01 липня 2019 року підтверджується відібрання від батьків [PERSON] та [PERSON] малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Висновком ради опіки та піклування при виконкомі Межівської селищної ради, яке затверджено рішенням за №164 від 01 липня 2019 року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] вихованням дітей не займаються, спільно з дітьми не проживають, їхнім здоров`ям не цікавляться, турботи не виявляють, ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав та стягнути з [PERSON] аліменти. Згідно ч.ч.4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Встановлено, що обов`язки передбачені ст.150 Сімейного кодексу України щодо виховання та розвитку дитини відповідачем не виконується. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про систематичне ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітніх дітей, і як наслідок необхідність застосування до них на підставі п.2 ч. 1 ст. 164 СК України крайнього заходу - позбавлення батьківських прав, що в повній мірі відповідає інтересам дітей. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За положенням ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Положенням частини першої статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають повному задоволенню. Положенням ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved