Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

08.05.2019 року позивач звернувся із позовом до суду, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] та її дочку [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Мотивуючи тим, що він є власником вказаного житлового будинку, відповідачі зареєстровані в ньому, однак фактично не проживають. Вважає, що відповідачі втратили право користування будинком. Відповідачі вибули в інший населений пункт, наявність реєстрації відповідача в будинку порушує його права, та перешкоджає вільно користуватися власністю. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що вона і її дочка дійсно вже більше 6 років на проживають у вказаному господарстві, проживають в інших населених пунктах, однак вважає, що позивач повинен їх прописати за їхнім місцем проживання. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач є власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконкому Словечанської сільської ради №323 від 15.02.2019 року. Згідно довідки виконавчого комітету Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області №324 від 15.02.2019 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані в частині домоволодіння, яка належить [PERSON] , але фактично, на протязі шести років, не проживають за вказаною адресою. Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] виконкому Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 08.05.2019 року, який складений в складі членів комісії, [PERSON] та її дочка [PERSON] не проживають в будинку [PERSON] більше п`яти років, їх особистих речей в будинку не має, участі в утриманні будинку не приймають. Відповідно до довідки від 19.02.2019 року №858, громадянка [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає без реєстрації по [ADDRESS] . Відповідно до довідки Півецького старостинського округу Ржищівської територіальної громади Київської області №18-02-04-39 від 11.02.2019 року, громадянка [PERSON] , [INFO] проживає без реєстрації в [ADDRESS] . Згідно з ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Права власника будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб, а також розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.156 ЖК України та ст.405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. За ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником будинку або законом. Згідно з ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.41 Конституції, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За ст.317 ЦК, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Суд вважає, що реєстрація відповідача в будинку, який належить позивачеві, порушує права останнього, оскільки перешкоджає здійсненню ним права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності. Оскільки відповідачі не проживають у вказаному будинку протягом тривалого часу, їх необхідно визнати такими, що втратили право на користування цим житлом. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, які підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місце проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судови витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved