Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

09.08.2017 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 04.07.2017 року в справі за її позовом до [PERSON] було вирішено стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 17 травня 2017 року, і до досягнення старшою дитиною повноліття, з індексацією цієї суми відповідно до закону. Вказує, що до Державної виконавчої служби з виконавчим листом про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 850 грн. вона не зверталась. Зазначає, що на даний час їхній старший син ходить до школи і потребує витрат на своє утримання, а аліменти в розмірі 850 грн. для неї є дуже малими, тому вона не може на них повноцінно забезпечувати синів. Також зазначає, що у зв'язку з тим, що на момент звернення з вказаним позовом до суду у її житті відбулись зміни, вона вважає за потрібне збільшити розмір аліментів на утримання синів з твердої грошової суми, визначеної рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 04.07.2017 року, до розміру 1/3 частини зі всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення старшою дитиною повноліття, щомісячно. В судове засідання сторони по справі не з'явились, попередньо подали суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач [PERSON] в поданій заяві просила позовні вимоги задовольнити, а відповідач [PERSON] в поданій заяві зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 04.07.2017 року у справі № 128/1295/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей вирішено: стягнути з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], аліменти на утримання малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 17 травня 2017 року, і до досягнення старшою дитиною повноліття, з індексацією цієї суми відповідно до закону. Вказане рішення набрало законної сили 17.07.2017 року, що підтверджується його копією (а.с. 4-5). З довідки № 2150, виданої виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області вбачається, що сини сторін по справі: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з матір'ю [PERSON] (а.с. 7). Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки розмір аліментів, який визначений рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 04.07.2017 року не може забезпечити гармонійний розвиток двох малолітніх дітей, з урахуванням того, що діти потребують додаткових витрат, пов'язаних з їх розвитком, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів з твердої грошової суми, визначеної в розмірі 850 грн. на двох дітей до розміру 1/3 частини зі всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення старшою дитиною повноліття, щомісячно. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, вимоги позивача про збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved