overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

09 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 15 808 грн. 76 коп. та судового збору в розмірі 1762 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, викликалась до суду через відповідне оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву №б/н від 27.12.2012, згідно якої отримала кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник рахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту згідно п.2.1.1.5.7 договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 04.07.2018 року виникла заборгованість в розмірі 15 808 грн. 76 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1207 грн. 06 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 3858 грн. 77 коп., заборгованість за пенею - 9513 грн. 94 коп., а також штрафи (фіксована сума) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 728 грн. 99 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 5-7). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 15 808 грн. 76 коп. та судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

09 серпня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 26 грудня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, також зазначила, що від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], шлюбно-сімейні відносини припинили з червня 2018 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 26 грудня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 361, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії № І-НО № 306414 (а.с.12). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 493808, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.13). Сторони спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили з червня 2018 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. \~Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

09 серпня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 19.06.2014 року, від якого не мають дітей. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, що днем вручення судової повістки. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд\~ доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19.06.2014 року. Від шлюбу не мають дітей. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий\~ збір покладається на сторони пропорційно розміру\~ задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

09 серпня 2018 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 18 червня 1993 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають двох повнолітніх дітей. Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям фактично припинені з листопада 2016 року, з цього часу проживають окремо. Причина розпаду сімї полягає у відсутності взаєморозуміння та різних поглядах на сімейне життя. На сьогодення шлюб існує формально. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно та не бажаючи примирення, просила його розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON], будучи своєчасно та у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин,\~ будь-яких заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надав. З урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом\~ про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Виконкомом Широкинської сільської ради Новоазовського району Донецької області від 18 червня 1993 року, актовий запис № 4. Неповнолітніх дітей у шлюбі подружжя не має, про наявність спору майнового характеру станом на день розгляду справи не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, не зазначив свого прагнення до збереження шлюбу, а отже не оспорює наявності підстав для його розірвання. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

09\~серпня 2018\~року позивачка [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], [INFO], про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Мотивує свої вимоги тим, що вони з відповідачем 29\~серпня 2015 року зареєстрували шлюб у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про було складено актовий запис №489. Фактично шлюбні відносини припинено з травня\~2018 року разом з цього часу не проживають. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. \~ \~ \~ \~Зазначає, що відповідач є працездатним та має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини. З відповідача інших стягнень по виконавчим листам не провадиться. Вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки, але не менш 50 (п'ятидесяти) відсотків прожиткового мінімуму на дитину щомісяця від заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~В судове засідання, позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати за участю її представника [PERSON] (а.с.57). \~ \~ \~ \~До суду прибула представник відповідача [PERSON], підтримала позовні вимоги в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково в розмірі 1/4 частки від його заробітку(доходу) щомісячно. Також повідомив суду, що зі своєю дружиною разом не мешкають з лютого 2018 року. Без його згоди дружина поїхала від нього. У квітні місяці 2018 року він передавав через тещу для сина підгузники, молочні суміші, іграшки, в цьому ж місяці поточного року передавав дружині гроші в сумі 17 000, 00 грн. З травня 2018 року він переводить на карту Приватбанка №5168757345011234 на ім'я позивачки [PERSON] грошові кошти в сумі 3500,00 грн. на місяць, що є приблизно 25 % його чистого доходу. Надав суду квитанції про переводи грошей позивачці на дитину з травня по листопад 2018 року. \~ \~ \~ \~Просить суд врахувати наведені їм доводи при винесенні рішення. \~ \~ \~ \~Представник позивачки [PERSON] не заперечила проти того, щоб аліменти стягувалися щомісячно з відповідача на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку(доходу) відповідача. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення представника позивачки, пояснення відповідача, оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

09\~серпня 2018\~року представник\~позивача [PERSON]\~ [PERSON]\~ звернувся\~ до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свої вимоги мотивує тим, що позивачу на праві власності належить квартира № 814 , 815 по вул. Римського-Корсакова, будинок 3, в м.Суми. На момент оформлення ждоговору купівлі-продажу 19 лютого 2013 року у вказаній квартирі також зареєстрований [PERSON], [INFO], який з 2013 року в квартирі не проживав, за комунальні послуги не сплачує, в утриманні будинку участі не приймає. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі, яка належить їй на праві власності, створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним майном. А тому просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житлом, а саме : квартирою № 814-815 в будинку № 3 по вул. Римського-Корсакова у місті Суми. Представник позивача [PERSON] в письмовій заяві позов підтримав повністю, просить суд слухати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: Судом при розгляді справи встановлено, що позивачу [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу житлового приміщення від 19.02.2013 року , зареєстрованого в реєстрі за № 115 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], на праві приватної власності належить житлове приміщення під номером 814,815 по вул. Римського-Корсакова в м.Суми Сумської області, що підтверджується копією договору (а.с.8-13). У вказаному житловому приміщенні зареєстрований також [PERSON] , [INFO], що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.9). З матеріалів справи вбачається, що відповідач більше пяти років фактично не проживає у житловому приміщенні, за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні житла не приймає. Вказаний факт підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні 06 лютого 2019 року . Реєстрація відповідача у вказаному житловому приміщенні, створює перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні належним їй майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленість між ним і власником житла. Оскільки відповідач не проживає у вказаній квартирі більше пяти років, його необхідно визнати таким, що втратив право на користування цим житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

09 серпня 2018 року Франківським районним судом м. Львова було прийнято рішення, згідно якого позов [PERSON] задоволено. Скасувано запис про проведену державну реєстрацію прав та рішення про державну реєстрацію прав, щодо проведення державної реєстрації права власності на гаражний бокс [ADDRESS] (реєстраційний номер 6668416). На адресу суду 14.11.2018 року надійшла заява [PERSON] про ухвалення додаткової рішення, в якій просить вирішити питання про стягнення судових витрат. За правилами ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Виходячи з обставин справи та положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України, немає необхідності викликати сторін у судове засідання для ухвалення додаткового рішення. У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи заяви, суд вважає, що заяву слід задовольнити та ухвалити додаткового рішення, у зв'язку з наступним. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір ставки судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Із матеріалів справи вбачається, що судом не вирішено питання щодо стягнення судових витрат, які були оплачені позивачем та не стягнуті судом. Враховуючи вищевикладене та оскільки рішенням суду вказаний позов задоволено, однак судом не вирішено питання про судові витрати, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 640 грн.. Згідно пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаціної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

09 серпня 2018 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 28 серпня 1998 р. сторони уклали шлюб, але згодом сімейне життя погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, в звязку з чим просить суд шлюб між ним та відповідачем розірвати. Ухвалою суду від 17 серпня 2018 р. відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, в звязку з чим суд відповідно до положень ст. 178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач до судового засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її присутності, проти задоволення позову не заперечує. За змістом ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про одруження сторони уклали шлюб 28 серпня 1998 р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану Комунарської рай адміністрації Запорізької міської ради, актовий запис №301. (а.с.15) Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст. 105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якій позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у 2000 р., примиритися не бажають, в звязку з чим суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу. Задовольняючи позов, суд враховує, що майновий спір між сторонами відсутній, дитина проживає з відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved