Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

07 вересня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], 24.01.1968р.н., зареєстрований Красногвардійським відділом РАЦС у м.Дніпропетровську, 14.01.1994р., актовий запис № 19. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони уклали шлюб 14.01.1994р. про, що у Красногвардійському відділі РАЦС у м.Дніпропетровську зроблено актовий запис № 19. Від шлюбу в сторін неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки постійно виникали побутові конфлікти, що призвели до втрати почуття любові та поваги. Шлюбні відносини припинені з січня 2013 року. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання однією сім'єю та збереження шлюбу неможливі. Спору про розподіл майна, що є спільною сумісною власністю відсутні. У судове засідання позивач не зявилась. Від неї надійшло клопотання, у якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судові засідання двічі підряд не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. У зв'язку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 14 січня 1994 року Красногвардійським відділом ЗАГСу м.Дніпропетровська, було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.3). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з 2013 року. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved