overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

10.03.2014 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 117146,75 доларів США (що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.02.2015 року складає 3086816,93 грн.) за кредитним договором № NKP0GА0000000125 від 15.09.2008 року та судові витрати. Підставою позову явилось те, що 15.09.2008 року відповідач отримав кредит в розмірі 25502,58 доларів США на термін до 15.09.2023 року та зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, щомісячними платежами. Відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом, у випадку порушення зобов'язань за договором, у подвійному розмірі на місяць нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання виконав повністю, а відповідач порушив свої зобов'язання в зв'язку з чим на 17.02.2015 року має заборгованість у сумі 117146,75 доларів США, яка складається: 26386,18 доларів США - заборгованість за кредитом, 22959,22 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6153,91 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 56059,99 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 9,49 доларів США - штраф (фіксована частина), 5577,96 доларів США - штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини. на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями кредитного договору № NKP0GА0000000125 від 15.09.2008 року (а.с.7-9) підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості ( а.с.3-5) та довідкою про офіційний курс гривні до іноземної валюти від 17.02.2015 року ( а.с.6) підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

10.03.2015 до Корсунь-Шевченківського суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області 03.08.2013. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Через органи ДРАЦС відповідач розривати шлюб не бажає. Свій позов позивач мотивує тим, що спільне життя стало неможливим з причини несумісності поглядів на життя, з початку січня 2015 сімейні відносини повністю припинились, відповідач переїхала на інше місце проживання. Подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна у сторін відсутній. У судове засідання позивач з'явився, позов підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав. Що позовні вимоги визнає. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що сторони одружилися 03.08.2013, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області 03.08.2013, актовий запис №202 (а.с.6). Спільне життя стало неможливим з причини несумісності поглядів на життя, з початку січня 2015 сімейні відносини повністю припинились, відповідач переїхала на інше місце проживання. Подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна у сторін відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

10.03.2015 позивач звернувся до суду з названим позовом. Посилався на те, що він є власником будинку [ADDRESS], в якому з осені 2008 року був зареєстрований відповідач, як колега по роботі його сина. З 2010 року відповідач виїхав з будинку і більше в ньому не проживає, тому просив суд визнати його таким, що втратив право користування належним йому житлом. В судове засідання позивач не з'явився, в позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності. Відповідач, який в установленому законом порядку повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився і повідомлень про причини неявки від нього не надійшло, тому суд, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження, зі згоди позивача, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.163 ЖК Української РСР у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1, п.п.1 і 5 ч.3 і ч.4 ст.71 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.3), технічного паспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду (а.с.4) та довідки КП Волноваського бюро технічної інвентаризації за №70 від 04.03.2015 (а.с.5), позивач є власником будинку [ADDRESS]. Згідно довідки Валер'янівської сільської Ради народних депутатів Волноваського району за №154 від 03.03.2015 відповідач зареєстрований в будинку [ADDRESS] (а.с.6). З 2010 року відповідач виїхав з будинку і більше в ньому не проживає, що вбачається з акту депутатської перевірки фактичного місця проживання [PERSON] від 04.03.2015 року (а.с.7). Тобто, відповідач без поважних причин не проживає в будинку понад 1 рік, згідно ст.71 ЖК Української РСР шести місячний строк зберігання за ним жилого приміщення сплив, тому його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.71, 163 ЖК Української РСР,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

10.03.2015 позивач\~ звернулась до суду з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення танадати позивачу дозвіл на виготовлення проїзних документів її малолітнім дітям [PERSON] та [PERSON], [INFO], для виїзду за кордон; -надати позивачу дозвіл на виїзд малолітніх [PERSON] та [PERSON] за кордон без дозволу (згоди) їх батька [PERSON], до повноліття дітей; -дозволити позивачу або її офіційному представникові без згоди відповідача оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу малолітніх [PERSON] та [PERSON] за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, до досягнення дітьми повноліття; - допустити негайне виконання рішення суду. Свій позов позивач мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06.03.2014 згідно рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області у справі №699/121/14-ц, про що також є відповідна відмітка у паспорті позивача. У сторін є спільні малолітні діти: [PERSON] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем та перебувають на повному її утриманні. Відповідач вихованням та утриманням дітей не займається, а позивач прикладає всі свої зусилля та можливості для розвитку дітей, в тому числі для їх виїзду за кордон на оздоровлення, відпочинок, але таке можливо лише на підставі нотаріально засвідченої згоди батька на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон, а при відсутності такої, таку згоду може бути дозволено на підставі рішення суду. Позивач у позові вказує, що з урахування того, що відповідач не сумлінно виконує свої батьківські обов'язки та безпідставно чинить перешкоди позивачу у вихованні та розвитку дітей, бо не дає згоди на виготовлення проїзних документів дітей для виїзду за кордон, тому позивач і звернулась до суду з даним позовом. 23.03.2015 ухвалою судді було відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено справу до розгляду. Позивач у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просить позов розглядати в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник служби справах дітей Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації [PERSON] вважає, що дане рішення буде в інтересах дітей і у суду є всі підстави для задоволення позову, про що вказала у заяві з проханням слухати справу у її відсутність. Представник органу опіки і піклування Корсунь-Шевченківської міської ради [PERSON] такої ж думки, про що також надала заяву та прохання слухати справу у її відсутність. Відповідач, який зареєстрований [INFO], у судове засідання не зявився, хоча був двічі належно і вчасно повідомленим про день, час та місце розгляду даної справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення йому пакету копій документів по даній справі та судових повісток, а тому суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

10.03.2015 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, протягом останнього року з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, миритися не бажає; неповнолітня дитина проживатиме з позивачкою; спірного майна не мають. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути без неї, позов задовільнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище «[PERSON]» (а.с. 12). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглянути без нього, позовні вимоги визнав повністю (а.с.13). З урахуванням позицій сторін та наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовільнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно вони протягом останнього року, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, не проживають спільно вони протягом останнього року, миритися не бажають, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

10.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати недієздатним свого сина - [PERSON], опікуном якого призначити заявника, як батька дитини. Заяву обґрунтовує тим, що син є інвалідом з дитинства, хворіє на ДЦП та за висновком ЛКК має глибоку розумову відсталість. Оскільки через такий стан здоров'я не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, тому потребує встановлення опіки. У судовому засіданні [PERSON] доводи своєї заяви підтримав. Заінтересована особа в судовому засіданні заперечень проти задоволення вказаної заяви не мала, надала письмовий висновок про доцільність призначення заявника опікуном [PERSON] Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.05.1999 року заявник є батьком [PERSON], [INFO]. З посвідчення серії [NUMBER] від 24.06.2004 року видно, що [PERSON] є інвалідом з дитинства (а.с. 8). Довідками Сумського обласного клінічного диспансеру та ЛКК Путивльської ЦРЛ підтверджено те, що [PERSON] страждає на ДЦП та йому встановлений діагноз «Глибока розумова відсталість» (а.с. 7, 9). За висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 134 від 09.04.2015 р. (а.с. 24-26) [PERSON] виявляє ознаки глибокої розумової відсталості (ідіотії) внаслідок ДЦП, судомний синдром. За своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. В силу ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON], який не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в зв'язку з чим потребує опіки. За змістом ч.1 ст. 60 ЦК України у разі визнання фізичної особи недієздатною суд встановлює над нею опіку і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи наведене та позитивний висновок органу опіки та піклування, підлягає задоволенню заява [PERSON] і в частині призначення його опікуном недієздатного сина. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

10.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: втратили почуття любові, поваги і взаєморозуміння, мають різні погляди на життя і сімейні відносини; шлюб носить формальний характер, проживають окремо, фактичні сімейні відносини припинені з серпня 2014 року, подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим, і це суперечить його інтересам. На його утриманні перебувають діти, а тому позивач просить стягнути судові витрати з відповідача. Позивач надав письмову заяву про підтримку позову, просив справу розглянути за його відсутності, надав згоду на заочний розгляд справи (а.с.35). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с.28, 33-34), однак на пошту за отриманням судових повісток, копії позову з доданими до нього документами і в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності, рівно як і заперечень, не надала. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Тому, зі згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Обов'язком, які беруть участь у справі, є добросовісне здійснення своїх процесуальні прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків (ч.3 ст.27 ЦПК України). Урівноваженням прав відповідача є його право на перегляд заочного рішення, подачу всіх доказів, які він міг подати у судовому засіданні, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням його позиції. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 20 травня 2005 року в відділі РАЦС Орджонікідзевського МУЮ Дніпропетровської області за актовим записом №65 сторони зареєстрували шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Діти проживають з позивачем (а.с.7). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач заперечень проти позову не надала, до суду не з'явилась, що розуміється судом як небажання зберегти шлюб і фактичне визнання позову. Окрім того, сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є таке бажання. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Обставин, які б унеможливлювали розірвання шлюбу, судом не встановлено і сторонами не доведено. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

10.03.2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 17 січня 2011 року шлюб з відповідачем припинено. Від спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина: дочка - [PERSON], [INFO], який в даний час знаходиться на повному утриманні матері. Відповідач не надає матеріальної допомоги дитині. У зв'язку з чим позивач просить суд, стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки - [PERSON] в розмірі - 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин хоча, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності за наявними матеріалами справи. Просила суд позов задовольнити. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2011 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між сторонами розірвано (а.с. 3). Від спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина дочка - [PERSON], [INFO] (а.с. 2). Відповідно до свідоцтва про народження неповнолітньої дитини: [PERSON] вбачається, що [PERSON] являється батьком останньої (а.с. 2). В судовому засіданні встановлено, що відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні неповнолітньої дитини, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу дитині, яка знаходиться на утриманні та вихованні матері. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини. Суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині [PERSON] в розмірі - 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі - 243,60 грн. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

10.03.2015року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] народження в розмірі 900,00гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі до 2009року. Від шлюбу у них народився син - [PERSON],[INFO] народження. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач не надає їй кошти на її утримання та не цікавиться їх життям. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала повністю, покликаючи на мотиви викладені в позовній заяві. В судове засідання відповідач не заявився, на адресу суду надійшли письмові заперечення проти позовні вимоги, згідно яких він визнав позовні вимоги частково та заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, просив стягнути з нього аліменти на утримання сина в меншому розмірі. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі до 10 березня 2009року, в цьому шлюбі народився син: [PERSON][INFO] народження. Сторони проживають окремо, дитина проживає та знаходяться на утриманні матері. Дані обставини стверджуються поясненнями позивача даними в судовому засіданні та долученими до справи письмовими доказами. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, матеріальну допомогу на утримання дітей надав не регулярно. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, аліменти на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивачки та відповідача, матеріальне забезпечення дітей від шлюбу, стан здоров'я дітей, відсутність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід частково задовольнити і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 700,00гривень, починаючи з дня звернення до суду до досягнення ним повноліття. З відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 243,60грн. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial