Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

07 вересня 2020 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовною заявою до Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі - відповідач) про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування. Зазначила, що [INFO] померла її бабка [PERSON] ,яка на день смерті проживала в с. Івашківці Шаргородського району Вінницької області. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається, у тому числі із земельної ділянки (паю) кадастровий номер 6824281000:05:017:0001 площею 2,7250 га на території Великомацевицької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області та із права на незавершену приватизацію земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться по [ADDRESS] і надана була спадкодавцю відповідно до порядкового номера 545 переліку громадян по даній вулиці за рішенням 13 сесії 1 скликання від 29 грудня 1993 року Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області «Про передачу земельних ділянок у приватну власність ромадянам на території сільської Ради». Позивач є спадкоємцем зазначеного спадкового майна в порядку спадкування за заповітом, інших спадкоємців немає. Позивач вже частково оформила спадкові права після смерті [PERSON] . У ході підготовки матеріалів для оформлення спадщини на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться по [ADDRESS] нотаріусом виявлено відсутність правовстановлюючого документу на цю земельну ділянку, у зв?язку із чим останній виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Посилаючись на те, що вказане майно належало спадкодавцю [PERSON] , спадкодавець не набула права власності на земельну ділянку, проте розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, а позивач бажає його успадкувати, просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] її бабки - [PERSON] , право на завершення приватизації та одержання на своє ім`я документа про право власності на нерухоме майно, яким є земельна ділянка орієнтовною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться по [ADDRESS] і була виділена спадкодавцю відповідно до рішення 13 сесії 1 скликання від 29 грудня 1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам на території сілської Ради». У підготовче засідання позивач не з`явився, проте в заяві від 06 жовтня 2020 року просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить ухвалити рішення у підготовчому засіданні (а.с. 66). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, проте 05 жовтня 2020 року від представника відповідача - секретаря Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області Шевчук Г.П. до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у відсутності представника сільської ради (а.с. 62). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається у тому числі із права на незавершену приватизацію земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться по [ADDRESS] і надана була спадкодавцю відповідно до порядкового номера 545 переліку громадян по даній вулиці за рішенням 13 сесії 1 скликання від 29 грудня 1993 року Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області «Про передачу земельних ділянок у приватну власність ромадянам на території сільської Ради», що підтверджується архівною випискою від 04 червня 2020 року № 695 (а.с. 9). 26 червня 2017 року [PERSON] вчинила заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла своїй онуці - [PERSON] , що підтверджує копією заповіту, посвідченого 26 червня 2017 року секретарем Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області Шевчук Г.П. та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 49 (а.с. 11) такопією спадкової справи № 64/19 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.13-51). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] і частково оформила спадкові права на земельну ділянку кадастровий номер 6824281000:05:017:0001 площею 2.7250 га на території Великомацевицької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Шаргородською державною нотаріальною конторою Вінницької області 19 червня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 1-845 по спадковій справі №64/2019 (а.с. 12). З метою оформлення своїх спадкових прав на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться по [ADDRESS] , позивач звернулася до нотаріуса, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, про що державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Масилюк Р.М. винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 червня 2020 року № 345/02-31 (а.с. 52). Згідно з довідкою виконавчого комітету Івашковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 13 лютого 2019 року № 118, земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , дійсно належала померлій [PERSON] (а.с. 9 - на звороті). З листа Відділу у Шаргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 06 квітня 2020 року № 0-2-0.40-80/122-20 вбачається, що відомості про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] за громадянкою [PERSON] відсутні (а.с. 10). Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із набуттям права власності на спадкове майно. Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом ст. 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У пункті 3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки яку розпочав за життя спадкодавець, та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. У випадку, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України). Таким чином, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , позивач набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останній на момент смерті, включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами визнання її права на завершення приватизації земельної ділянки, окрім того, на переконання суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, передбачений законом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ураховуючи викладене вище, суд доходить висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved