overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

07.10.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17 серпня 2002 року, від якого вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. На даний час дитина мешкає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 25% частини заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 25% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заявою від 07.11.2014 року уточнила свої позовні вимоги і просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно та до його повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, з уточненими позовними вимогами згоден, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частки його заробітку кожного місяця та до її повноліття. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.2). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимоги позивачки підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків (доходу) відповідача щомісяця. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

07.10.2014 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Кредитної спілки «Азовська Кредитна компанія» заборгованість по кредиту у сумі 7097,25 гривень, а також судового збору сумі 243,60 гривень, з тих підстав, що відповідач не виконує свої зобов'язання з повернення кредиту. 04.11.2014 року представник позивача надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача залишок за кредитом у розмірі 5626,93 гривень, проценти за користування кредитом за період з 06.03.2014 року по 04.11.2014 року у розмірі 1784,86 гривень та судовий збір. Представник позивача про день слухання справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, збільшені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.08.2013 року між Кредитною спілкою «Азовська Кредитна компанія» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 7615/13-Ф2 за яким відповідач отримав кредит на придбання товарів у сумі 7000,00 гривень строком на 12 місяців, зі сплатою 0,13 відсотків від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. У відповідності до п. п. 2.1 Договору кредиту відповідач [PERSON] зобов'язався щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом виходячи з відсоткової ставки на залишок заборгованості за основною сумою кредиту. Згідно з п. п. 2.2 Договору кредиту, відповідач [PERSON] зобов'язався щомісячно повертати кредит згідно з графіком погашення кредиту. Після отримання кредиту відповідач [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує. Станом на 04.11.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем становить 7411,79 гривень, що складається з залишку за кредитом у розмірі 5626,93 гривень та процентів за користування кредитом за період з 06.03.2014 року по 04.11.2014 року у розмірі 1784,86 гривень. Вказана заборгованість підтверджується наданим розрахунком. Згідно зі змістом положень ч. 1 ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідачем порушені умови договору щодо повернення кредиту, тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і позов задовольняє у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

07.10.2014 року прокуратура Літинського району звернулася з позовом в інтересах держави Вінницької обласної ради до [PERSON] про стягнення витрат закладу охорони здоров'я за проведення лікування потерпілого від злочину. В позові зазначили, що 27.08.2014 року вироком Літинського районного суду [PERSON] засуджено за ст. 125 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень за спричинення потерпілому [PERSON] легких тілесних ушкоджень. В зв'язку з заподіяними ушкодженнями, [PERSON] вимушений був пройти курс лікування у Літинській ЦРЛ №1, а саме з 07.04.2014 по 29.04.2014. В ході лікування, Літинською ЦРЛ понесено витрати на лікування в сумі 1569,04 гривень, які добровільно відшкодувати відповідач відмовився. Несплата відповідачем вказаної суми заборгованості призводить до неодержання позивачем відшкодування проведених затрат, внаслідок чого позивач позбавляється можливості проводити політику держави в сфері охорони здоров'я. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Із листа з Літинської ЦРЛ (а.с.5) видно. що лікарнею понесені витрати в сумі 1569,04 гривень на лікування [PERSON], що включають в себе зарплату лікарів, медсестер, санітарів, витрати понесені на харчування, комунальні та адміністративні витрати.Із копії вироку суду від 27.08.2014 року (а.с.6) судом встановлено, що [PERSON] засуджено за ст.125 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень. Згідно ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Держава, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення, оскільки Літинською центральною районною лікарнею понесені витрати на лікування потерпілого [PERSON] в сумі 1569,04 гривень, а тому ці витрати підлягають відшкодуванню з особи, яка заподіяла шкоду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

07.10.2014 р. Приморським районним судом м. Одеси було розглянуто справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів. У задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. [PERSON] звернулася до суду з заявою про винесення додаткового рішення, у якій просить винести додаткове рішення щодо позовним вимогам в частині стягнення з відповідача додатково 38 760 гривень - інфляція за час прострочки невиконання рішення суду з травня 2010 року по вересень 2014 року та 3% річних, а всього стягнути 167 963 грн. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що по справі необхідно винести додаткове рішення. Судом встановлено, що 07 жовтня 2014 р. Приморським судом розглянута справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів. Суд постановив рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про винесення додаткового рішення. Так, [PERSON] 11 вересня 2014 року були надані доповнення до позовної заяви, у яких позивачка просила стягнути з відповідача додатково 38 760 гривень - інфляція за час прострочки невиконання рішення суду з травня 2010 року по вересень 2014 року та 3% річних, а всього стягнути 167 963 грн. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2014 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] у зв'язку з їх недоведеністю на підставі ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Враховуючи, що рішенням суду від 07.10.2014 року відмовлено у стягненні 129 203,44 гривень, суд вважає вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] 38 760 гривень - інфляція за час прострочки невиконання рішення суду з травня 2010 року по вересень 2014 року та 3% річних, такими, що не підлягають задоволенню, так як рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.04.2010 року стягнуто з ПП «Агенція нерухомості Конкорд-Дон» суму 129 203,44 гривень, а тому й обов'язок щодо виконання рішення суду від 09.04.2010 року покладено на ПП «Агенція нерухомості Конкорд-Дон» і відповідно штрафні санкції за невиконання рішення суду покладаються на боржника, у даному випадку ПП «Агенція нерухомості Конкорд-Дон». Таким чином, підстав для стягнення [PERSON] грошових коштів за невиконання рішення суду від 09.04.2010 року суд не вбачає, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення 38 760 гривень - інфляція за час прострочки невиконання рішення суду з травня 2010 року по вересень 2014 року та 3% річних. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

07.10.2015 [PERSON], в інтересах якої діє її представник [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовано тим, з 2005 року відповідач за місцем прописки не проживає, жодних комунальних платежів не сплачує, що підтверджується актом про не проживання від 15 червня 2015 року. На прохання позивачки змінити своє постійне місце проживання, [PERSON] відповідає відмовою. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. До судового засідання представник позивача не зявився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про день розгляду справи був належним чином повідомлений, шляхом подання оголошення в газету «Рідне Прибужжя», редакції № 44 від 29 жовтня 2015 року, причину неявки суду не повідомив. Справу розглянуто відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 3 серпня 1995 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. В 2007 році на прохання онука [PERSON], позивачка прописала його у власному помешканні. Проте онук у [PERSON] не проживає вже з 2005 року, жодних комунальних платежів не сплачує. Позивачка є пенсіонером, дитиною війни, в матеріальному відношенні їй самій важко оплачувати усі комунальні послуги за відповідача. На прохання позивачки до [PERSON] в добровільному порядку змінити реєстрацію свого постійного місця проживання, останній відповідає відмовою. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. В даному випадку, поважних підстав відсутності відповідача не виявлено. Понад 1 рік [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою та у встановленому Законом України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» порядку не зареєстрував місце фактичного проживання. Також він не надав заяви про те, що буде відсутнім у житловому приміщенні понад 1 рік з поважних причин. Таким чином, у звязку з тим, що відповідач не проживає у даному будинку більше 1 року без поважних причин, суд вважає його особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 31 по вул. Карпенка, 67 в м. Миколаєві, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

07.10.2015 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 05.05.2012 року, від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач подав заяву про визнання ним позову та просив провести розгляд справи без його участі. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.05.2012 року, від шлюбу дітей не мають. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~07.10.2015р. [PERSON] звернулась до суду з\~позовом до [PERSON] про позбавлення\~\~батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], вказуючи, що відповідач, будучи батьком дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради [PERSON] просить справу розглядати у її відсутність.\~\~\~\~ Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення у засобах масової інформації. Справа розглядалась судом у відсутність відповідача у заочному порядку відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, оглянувши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвали 14.12.2005р. /а.с. 7/. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] /а.с. 8/. 28.04.2012р. позивач уклала шлюб із [PERSON] та отримала прізвище чоловіка - [PERSON] /а.с. 10/. Як слідує із пояснень позивачки, викладених у позові, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Згідно характеристики зі школи. де навчається [PERSON] Даніїл, вихованням дитини займається мати, батько у школі не буває, успіхами сина не цікавиться /а.с. 9/. Із відповідача стягнені аліменти на утримання сина, однак, згідно наданого розрахунку головного державного виконавця С.О. Воробйова, станом на 01.09.2015р. за [PERSON] обліковується заборгованість за аліментами у розмірі 63617,39 грн. за період з вересня 2013р. За вказаний період аліменти не були сплачені жодного разу /а.с. 6/. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінюючи представлені\~докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по\~\~вихованню і утриманню дитини, що згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. З урахуванням обставин справи, позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

07.10.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 21.08.2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 334. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між ними зникли взаєморозуміння, почуття поваги та любові один до одного, через що у них постійно виникали конфлікти. Разом не проживають протягом півроку. Через вказані вище причини позивач вважає, що їх спільне життя з відповідачем, як однієї родини, неможливе, а тому зберегти шлюб немає сенсу. Між ними досягнуто згоду щодо місця проживання дитини. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище «Куряшкіна». В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи справи у її відсутність; позовні вимоги підтримує; вказує, що строк для примирення непотрібен. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність; позов визнає повністю; вказує, що строк для примирення непотрібен. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. 21.08.2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 334, було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Куряшкіна». Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Між сторонами досягнуто згоду щодо місця проживання дитини. Шлюбні відносини між сторонами припинені через те, що між ними зникли взаєморозуміння, почуття поваги та любові один до одного, через що у них постійно виникали конфлікти. Разом не проживають протягом шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

07.10.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 24.08.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 273. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину доньку Анастасію, [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між ними зникли взаєморозуміння, почуття поваги та любові один до одного, через що у них постійно виникали конфлікти. Через вказані вище причини позивач вважає, що їх спільне життя з відповідачем, як однієї родини, неможливе, а тому зберегти шлюб немає сенсу. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище «Бочак». В судове засідання позивач не зявилася, але надала заяву з клопотанням слухати справу в її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. 24.08.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 273, було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ФП № 065381. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Бочак». Від даного шлюбу подружжя маює неповнолітню дитину доньку Анастасію, [INFO], свідоцтво про народження серії 1-ФП 132277. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через те, що між ними зникли взаєморозуміння, почуття поваги та любові один до одного, через що у них постійно виникали конфлікти. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved