Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

08 грудня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вони з відповідачем з 12 квітня 2010 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Куряче -Лозівською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області, актовий запис № 1. Від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стали особисті неприязні відносини, зловживання відповідачем спиртних напоїв, сварки. Шлюбні відносини фактично припинились у січні 2014 року. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала через канцелярію суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає. Крім того, просить після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишити проживати з нею та залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, був допитаний в порядку ст. 132 ЦПК України Кривоозерським районним судом Одеської області. В протоколі судового засідання вищевказаного суду від 04.02.2015 року, зазначено, що відповідач позовні вимоги позивачки визнає, на розірвання шлюбу згоден, оскільки вони не підтримують подружні стосунки та гадає, що сім'я розпалася остаточно, строк на примирення не потрібний. Крім того погоджується, щоб після розірвання шлюбу неповнолітні діти залишилися проживати з позивачкою та не заперечує проти розгляду справи у його відсутність. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12 квітня 2010 року виконкомом Куряче-Лозівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, актовий запис № 1, під час якого народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають більше року, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірванні шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного Кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що підтверджується її письмовою заявою. На підставі ч.1 ст.160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи, що між сторонами досягнута домовленість, суд вважає можливим залишити проживати неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з матір'ю. Частина 3 ст.115 Сімейного Кодексу України регламентує документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь позивачки [PERSON] На підставі ч.1 ст.24, ст. 105 ч.3, 110, 112, 113, 115, ч.1, ст.160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved