Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

09 вересня 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що він відповідно до договору дарування 1/2 частки житлового будинку від 18.06.2012 р. та договору дарування земельної ділянки від 18.06.2012 р. являється власником 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], і земельної ділянки загальною площею 0,0372 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель і споруд. Право власності на зазначене вище нерухоме майно належним чином зареєстровано. Іншою 1/2 часткою зазначеного вище будинковолодіння та частиною земельної ділянки площею 0,0372 га володів його батько [PERSON], який помер [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на дане майно. [PERSON] склав заповіт від 04 липня 2007 р., відповідно до якого все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів йому. З метою належного оформлення права власності на спадкове майно він звернувся до Коломийської міської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про отримання свідоцтва на право власності на спадкове майно. Проте, в задоволенні заяви йому було відмовлено. В своїй письмовій відповіді державний нотаріус повідомив, що свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом видати неможливо у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що суперечить розділу 22, п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, де вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. За життя [PERSON] не встиг переоформити на себе відповідну земельну ділянку. Через відсутність правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку площею 0,0372 га він не має можливості в позасудовому порядку оформити на себе право власності на цю земельну ділянку, а також в свою чергу й па іншу 1/2 частку вищезазначеного будинковолодіння. Оскільки він фактично прийняв спадщину, то просить суд визнати за ним право власності на будинковолодіння (будинок та господарські будівлі і споруди) та земельну ділянку площею 0,0372 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться по [ADDRESS]. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі теж подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 квітня 1999 р. визначено, що спадкоємцями майна гр. [PERSON] є в рівних частинах її діти: [PERSON] (батько позивача), [PERSON] (дядько позивача) та [PERSON] (дядько позивача). Спадкове майно складається з одного жилого будинку, жилою площею 54,0 кв. м., з належними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Угодою від 01 квітня 1999 р. вищезазначені спадкоємці домовилися про поділ спадкового майна. Зокрема, відповідно до п. 3 даної угоди [PERSON] та [PERSON] на праві особистої власності перейшов в рівних частках жилий будинок з належними господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS], та приватизована земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. [PERSON] свою частку належним чином оформив та подарував позивачеві. Батько позивача [PERSON] не встиг переоформити на себе відповідну земельну ділянку. Отже, [PERSON] відповідно до договору дарування 1/2 частки житлового будинку від 18.06.2012 р. та договору дарування земельної ділянки від 18.06.2012 р. являється власником 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], і земельної ділянки загальною площею 0,0372 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, будівель і споруд. Право власності на зазначене вище нерухоме майно належним чином зареєстровано. Іншою 1/2 часткою зазначеного вище будинковолодіння та частиною земельної ділянки площею 0,0372 га володів його батько [PERSON]. 07 вересня 2007 р. [PERSON] помер, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 507. Після його смерті відкрилась спадщина на дане майно. [PERSON] склав заповіт від 04 липня 2007 р., відповідно до якого все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своєму синові - [PERSON]. З метою належного оформлення права власності на спадкове майно позивач звернувся до Коломийської міської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про отримання свідоцтва на право власності на спадкове майно. Проте, в задоволенні заяви йому було відмовлено. В своїй письмовій відповіді державний нотаріус повідомив, що свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом видати неможливо у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що суперечить розділу 22, п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, де вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач фактично прийняв спадщину, а відповідачі не заперечують проти задоволення позову, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння (будинок та господарські будівлі і споруди) та земельну ділянку площею 0,0372 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться по [ADDRESS]. Наведене стверджується: копією договору дарування житлового будинку /а.с.8/, копіями витягів з Державного реєстру правочинів /а.с.9,12/, копією договору дарування земельної ділянки /а.с.10-11/, копією заяви про розподіл земельної ділянки /а.с.13/, копіями державних актів на право власності на земельну ділянку /а.с.14, 27/, копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.15/, копією технічного паспорта /а.с.16-20а/, копіями свідоцтв про смерть /а.с.21, 28-29/, копією заповіту /а.с.22/, копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі /а.с.23/, копією листа Коломийської міської державної нотаріальної контори /а.с.24/, копією свідоцтва про право на спадщину /а.с.25/, копією угоди /а.с.26/, копією кадастрового плану /а.с.30/, інформацією управління Держземагенства від 13.08.2014р./а.с.31/, витягом з технічної документації /а.с.32/. На підставі ст.,ст. 16, 380, 392, 1233, 1272 ЦК України та

Outcome: approved