Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

08 серпня 2018 р. [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, відповідач не бере участі у вихованні спільної дитини, коштів на її утримання не надає, також приховує свій реальний заробіток. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його та позивача, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав відзив на позовну заяву, в якому частково визнав позов позивача про стягнення аліментів на утримання спільної дитини, вказавши на важкий матеріальний та фізичний стан, просив стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку. Дослідивши докази, якими обґрунтовуються позов, та відзив на позовну заяву, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 06.04.2018 року Рішенням Подільського районного суду м. Києва позов [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві 03.11.2005 року, актовий запис № 1681 (а.с. 9). Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд прийшов до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 8З Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України (надалі за текстом - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. На підставі ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В додатках до відзиву на позовну заяву, відповідачем, на підтвердження свого погіршеного стану здоров'я та скрутного матеріального становища, представлено копії медичних документів за 2017-2018 роки (а.с. 24-33). Водночас, в тих же додатках, наявні копії квитанцій про перерахування коштів на рахунок позивача в сумах 1809,05 грн. та 3500,00 грн. за 02.01.2019 р. (а.с. 22), товарні чеки на купівлю товарів для дитини (а.с. 23), що в сукупності спростовують тяжке фінансове положення відповідача та не спромогу останнього часткового забезпечення (з урахуванням обов'язку утримання дитини обох з батьків) неповнолітньої дитини, одночасно такі докази частково підтверджують добровільну сплату коштів на утримання дитини. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд при визначенні розміру аліментів керується, в тому числі, нормами Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» щодо визначення прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. За приписами абз. 3 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Водночас, позивач в своєму позові просить стягнути аліменти на утримання дитини з 06.04.2018 року, тоді як позов подано 08.08.2018 року та на обґрунтування періоду стягнення таких аліментів позивачем, обставини не зазначені. Згідно вимог ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивачем суду не представлено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 191 СК України, ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказів того, що останньою вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, а відтак, суд не має правових підстав для задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час, з огляду на відсутність факту ухилення від сплати аліментів. Ухвалюючи рішення в даній справі, суд виходить з наступного розрахунку: прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року складає 2027 гривень, обов'язок утримувати дитину є обопільним обов'язком батьків, відповідач працевлаштований (ТОВ «Підприємство «Пластик карта»), тож мінімальна сума, що має відноситись на утримання спільної дитини сторін, має дорівнювати 1013,50 грн. для забезпечення мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі ј (однієї чверті) заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.08.2018 р. до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України. Крім того, суд зазначає, що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial