Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

10.04.2020 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого О.С., ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», [PERSON] про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса. В обґрунтування позову зазначено, що 18.05.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. був посвідчений договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, номер запису в реєстрі 551, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] . Договір був укладений за результатами відкритих торгів № UA-EA-2018-03-12-000397-а від 04.05.2018. В той же день приватним нотаріусом Малим О.С. був внесений запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іпотек, номер запису 26214595 (спеціальний розділ). Вказаним записом були внесені зміни до договору іпотеки № 1958 від 14.02.2008, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. (реєстраційний номер іпотеки 6597320), а саме змінений іпотекодержатель нежилого приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до внесених приватним нотаріусом Малим О.С. змін, Іпотекодержателем став [PERSON] . Вказаний запис щодо зміни Іпотекодержателя був внесений і до реєстру обтяжень. Нежиле приміщення, що є предметом іпотеки, належить на праві власності позивачу у справі [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , яке видано 28.07.2005 виконавчим комітетом Запорізької міської ради. 14.02.2008 між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» був укладений кредитний договір № 15-399-28к. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 14.02.2008 було укладено іпотечний договір № 15-399-028І, за умовами якого в іпотеку було передано нежиле приміщення (офіс), яке належить позивачу на праві власності та розташоване за адресою: [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І., номер запису в реєстрі 1458. 12.03.2018 на замовлення ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» електронною торговою системою ProZorro.Продажі були оголошені електронні торги «Голландський аукціон» з продажу права вимоги по кредитному договору № 15-399-028К від 14.02.2008, що укладений з фізичною особою із забезпеченням. 04.05.2018 відбувся «Голландський аукціон» з реалізації права вимоги по кредитному договору № 15-399-028К від 14.02.2008. Переможцем аукціону став [PERSON] , який придбав право вимоги за ціною 343 050 грн. 18.05.2018 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлений протоколом електронних торгів № UA-ЕА-2018-03-12-000397-а від 04.05.2018. На відкритих торгах (аукціоні) було реалізоване право вимоги за кредитним договором № 15-399-028К від 14.02.2008. Договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги було відступлене право вимоги відповідно до Додатку № 1, в якому зазначено, що Банк відступає новому кредитору [PERSON] належні Банку права вимоги за кредитним договором, іпотечним договором, договором поруки, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них. Відповідно до умов договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.05.2018, що є предметом спору, сторони погодили, що за своєю правовою природою цей договір є правочином з передання Банком шляхом продажу прав вимоги, визначених у договорі, Новому кредитору [PERSON] (відступлення прав вимоги) . За цим договором в порядку та на умовах, зазначених в договорі, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Банку до позичальника, іпотекодавця, поручителя зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи право вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників страховиків, або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконувати обов`язки Боржників за кредитним договором, іпотечним договором, договором поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених у цьому договорі. За цим Договором Новий кредитор в день укладення Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Баком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4.1. цього Договору, набуває наступні права кредитора за Основними договорами: право вимагати виконання боржниками зобов`язань за Основними договорами щодо сплати грошових коштів у сумах, вказаних у Додатку № 1 до цього договору та визначених на момент набуття Новим Кредитором право вимоги, включаючи право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття Права вимоги процентів, штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього договору, передачі предмету забезпечення в рахунок виконання зобов`язань у випадках та на умовах, встановлених Основними договорами, відшкодування за договорами страхування, тощо. Розмір прав вимоги які переходять до Нового кредитора вказаний у додатку № 1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора відповідно до цього Договору у обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги. При цьому, ціна договору вказана у п. 4.1. Договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 18.05.2018 становить 343\~050 грн., а сума заборгованості за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги, відповідно до Додатку № 1 до договору становить 28\~132\~929 грн. 59 коп. Таким чином, розмір грошової вимоги, яка була відступлена за спірним договором шляхом купівлі-продажу перевищував ціну її відступлення, у зв`язку з чим Новий кредитор за спірним договором фактично набув право одержати прибуток у формі різниці між реальною вартістю права вимоги, що відступається, і ціною такої вимоги, встановленої спірним договором. Крім того, зміна іпотекодержателя за іпотечним договором є нічим іншим, як внесенням змін до іпотечного договору, які підлягають нотаріальному посвідченню. Але, відповідно до даних з реєстру речових прав на нерухоме майно та з реєстру іпотек зміни до іпотечного договору № 15-399-0281 від 14.02.2018 щодо заміни Іпотекодержателя не вносились. Дані про внесення змін до іпотечного договору в реєстрі речових прав на нерухоме майно також відсутні. Зміни до кредитного договору основного зобов`язання також не вносились. Тобто, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. в порушення вимог Закону України «Про іпотеку» були внесені зміни до реєстру речових прав на нерухоме майно, до реєстру речових прав на нерухоме майно, до реєстру реєстрації прав та їх обтяжень та реєстру іпотек, без реєстрації змін до іпотечного та кредитного договорів. Підставою для внесення запису до реєстру речових прав на нерухоме майно про заміну Іпотекодержателя стало рішення приватного нотаріуса Малого О.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41170088 від 18.05.2018 та індексний номер 4117088 від 18.05.2018. При цьому, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень були прийняті приватним нотаріусом 18.05.2018 о 15:02:15 та 15:05:46, а запис про державну реєстрацію обтяжень та іпотек був внесений 14.02.2008 о 18:03:13 та 14:59:35, що підтверджує незаконність дій державного реєстратора при реєстрації права власності на предмет іпотеки, оскільки нотаріусом порушено порядок проведення державної реєстрації, встановлений ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Позивач зазначає, що нотаріус не мав жодних правових підстав для посвідчення договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором на користь фізичної особи, оскільки ст. 1054 ЦК України не передбачено фізичну особу як кредитора у кредитних правовідносинах. Проте, приватний нотаріус Малий О.С. 18.05.2018 зареєстрував договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги за кредитним договором № 15-399-028К від 14.02.2008 та за іпотечним договором № 15-399-028І від 14.02.2008, зареєстрував зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, якими змінив Іпотекодержателя у іпотечному договорі на фізичну особу [PERSON] . Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати недійсним договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] за результатами відкритих торгів (аукціону), оформленого протоколом електронних торгів №UA-EA-2018-03-12-000397-а від 04.05.2018, та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем 18.05.2018, номер запису в реєстрі 551; визнати протиправними та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича, індексний номер 41169930 від 18.04.2018 та індекс номер 41170088 від 18.05.2018; а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою судді від 13.04.2020 позовну заяву у первісній редакції залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 23.04.2020 позивачем усунуто недоліки, викладені в ухвалі, шляхом подання оновленого позову та доплати судового збору. Одночасно з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом: - зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №2-2991/11, виданого 19.02.2020 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 14.02.2008 №15-399-028К в розмірі 1325966,54 грн. та судових витрат по 764,54 грн. з кожного по виконавчим провадженням № 61637453 та № 61636953; - зупинення стягнення по виконавчим провадженням №61637453 та №61636953 на підставі стягнення на підставі виконавчого листа №2-2991/11, виданого 19.02.2020 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 14.02.2008 №15-399-028К в розмірі 1325966,54 грн. та судових витрат по 764,54 грн. з кожного по виконавчим провадженням №61637453 та №61636953 з кожного до вирішення по суті спору у даній справі; Ухвалою судді від 13.04.2020 в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено у повному обсязі. Ухвалою судді від 04.05.2020 прийнято до розгляду позовну заяву за правилами спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 01.06.2020 о 13-00 год. Вказане судове засідання було відкладено на 25.06.2020 на 15-00 год. за клопотанням представника позивача, у зв`язку з тим, що на час його проведення не сплив строк подання відповіді на відзив. 20.05.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. подано до суду засвідчену належним чином копію договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.05.2018, що зареєстрований за реєстровим номер 551, а також копії документів, на підставі яких вказаний договір був посвідчений. 25.05.2020 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що позовні вимоги є безпідставними. Так, посилання позивача на те, що договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги не може бути укладений з фізичною особою на підставі ст. 1054 ЦК України є необґрунтованим, оскільки заміна кредитора в зобов`язанні регулюється положеннями ст. ст. 512-519 ЦК України. Крім того, позивачем у позові не зазначено які саме його цивільні права порушені укладенням між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.05.2018, а відтак і не може бути застосовано такий спосіб захисту як визнання недійсним правочину. Доводи позивача про протиправність дій приватного нотаріуса, на думку відповідача [PERSON] , є абсурдними, оскільки відповідні зміни до реєстрів внесені на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги і укладання цього договору не вимагає внесення змін до будь-яких інших договорів. 09.06.2020 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягав на задоволенні своїх позовних вимог та просив їх задовольнити, наполягаючи на тому, що приватний нотаріус не мав права посвідчувати договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 18.05.2018 на користь фізичної особи, оскільки ст. 1054 ЦК України не передбачає фізичну особу, як кредитодавця. Неправомірні дії приватного нотаріуса щодо реєстрації договору відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, зміни Іпотекодержателя в реєстрі речових прав на нерухоме майно та в реєстрі речових прав на нерухоме майно та в реєстрі реєстрації обтяжень призвели до того, що фізична особа, не маючи на те законних підстав отримала можливість реалізації належного йому на праві власності нерухомого майна та право вимоги боргу у розмірі, що значно перевищує реальну суму його боргу за кредитним договором перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». У судовому засіданні представник позивача адвокат Овсієнко А.В. позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, які в ньому викладені та з урахуванням пояснень, які викладені у відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з підстав, які викладені у відзиві на позов, просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий О.С. та представник відповідача ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи суду не подавали, а відтак суд, на підставі ст. 223 ЦПК України, дійшов висновку, про можливість розгляду справи у відсутність відповідачів, які у судове засідання не з`явились. Заслухавши пояснення учасників справи, які були присутні у судовому засіданні, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне. 14.02.2008 між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений кредитний договір № 15-399-028К, за умовами якого Банк надав позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в розмірі 660\~000 грн. з оплатою по процентній ставці 17% річних. На забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] 14.02.2008 був укладений іпотечний договір № 15-399-028І, відповідно до якого Іпотекодавець передав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме нежиле приміщення, що розташоване за адресою [ADDRESS] , загальною площею 73,0 кв. Згідно протоколу електронного аукціону № UA-EA-2018-03-12-000397-а від 04.05.2018, за результатами проведення аукціону з реалізації права вимоги за кредитним договором № 15-399-028К від 14.02.2008 року, що укладений з фізичною особою з забезпеченням, переможцем аукціону став [PERSON] , який придбав право вимоги за ціною 343 050, 00 грн. 18.05.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів № UE-EA-2018-03-12-000397-a від 04.05.2018 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С., зареєстрований в реєстрі за № 551. Згідно з договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №б/н від 18 травня 2018 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступає шляхом продажу [PERSON] належні банку, а [PERSON] набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги до позичальника, іпотекодавця, поручителя, зазначених у додатку №1 до цього договору. Як передбачено п. 2.2. Договору, новий кредитор в день укладення Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Баком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4.1. цього Договору, набуває наступні права кредитора за Основними договорами: право вимагати виконання боржниками зобов`язань за Основними договорами щодо сплати грошових коштів у сумах, вказаних у Додатку № 1 до цього договору та визначених на момент набуття Новим Кредитором права вимоги, включаючи право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття Права вимоги процентів, штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього договору, передачі предмету забезпечення в рахунок виконання зобов`язань у випадках та на умовах, встановлених Основними договорами, відшкодування за договорами страхування, тощо. Розмір прав вимоги які переходять до Нового кредитора вказаний у додатку № 1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора відповідно до цього Договору у обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги. До Нового кредитора не переходить права на нарахування процентів за користування Боржниками кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надані Банку відповідно до умов Основних договорів. Відповідно до Додатку 1 до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №б/н від 18 травня 2018 року до [PERSON] перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №15-399-028К від 14 лютого 2008 року з усіма додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, доповненнями до вказаного договору, тощо, що є невід`ємними його частинами, укладеним між кредитором АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та позичальником [PERSON] , за договором іпотеки №15-399-028І від 14 лютого 2008 року з усіма додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, доповненнями до вказаного договору, тощо, що є невід`ємними його частинами, укладеним між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , а також право вимоги до [PERSON] за договором поруки №15-399-028П від 14 лютого 2008 року з усіма додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, доповненнями до вказаного договору, тощо, що є невід`ємними його частинами, укладеним між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] . Загальна сума заборгованості складає 28\~132\~929 грн. 59 коп. Заявляючи вимоги про визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 18.05.2018, позивач посилався на положення ч.ч. 1, 2 ст. 203, ст. 215, ч. 1 ст. 227 ЦК України і ввжав, що приватний нотаріус не мав права посвідчувати вказаний договір, оскільки характер посвідченого нотаріусом договору свідчить про те, що між сторонами було укладено договір факторингу, а права нового кредитора набула фізична особа [PERSON] , що є неприпустимим. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Стаття 204\~ЦК України регламентує принцип презумпції правомірності правочину, за змістом якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як передбачено\~ст.\~209\~ЦК України,\~правочин,\~який вчинений\~у письмовій\~формі,\~підлягає нотаріальному\~посвідченню лише\~у випадках,\~встановлених законом\~або домовленістю\~сторін. Нотаріальне\~посвідчення правочину\~здійснюється нотаріусом\~або іншою\~посадовою особою,\~яка відповідно\~до закону\~має право\~на вчинення\~такої нотаріальної\~дії,\~шляхом вчинення\~на документі,\~в якому\~викладено текст\~правочину,\~посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього\~Кодексу. На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина 1 статті 220 ЦК України). Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті\~203 цього\~Кодексу. Недійсним\~є правочин,\~якщо його\~недійсність встановлена\~законом (нікчемний\~правочин).\~У цьому\~разі визнання\~такого правочину\~недійсним судом\~не вимагається. У\~випадках,\~встановлених цим\~Кодексом,\~нікчемний правочин\~може бути\~визнаний судом\~дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1, 2 ст. 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Згідно ч.1 ст. 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. ч. 3, 4, 5 ст. 656\~ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Відповідно до\~ст.\~25\~Закону України\~«Про іпотеку», відступлення\~прав за\~іпотечним договором\~здійснюється без\~необхідності отримання\~згоди іпотекодавця,\~якщо інше\~не встановлено\~іпотечним договором,\~і за\~умови,\~що одночасно\~здійснюється відступлення\~права вимоги\~за основним\~зобов`язанням.\~Якщо не\~буде доведено\~інше,\~відступлення прав\~за іпотечним\~договором свідчить\~про відступлення\~права вимоги\~за основним\~зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Проаналізувавши зміст договору відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 18.05.2018 та обставини справи, суд встановив, що оспорюваний договір відповідає вимогам діючого законодавства, при його посвідченні та реєстрації нотаріусом було дотримано вимоги чинного законодавства, а відтак підстав для визнання недійсним цього договору судом не встановлено. Доводи позивача про те, що фактично укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] договір є договором факторингу є безпідставними. Такі твердження позивача вже були предметом розгляду інших справ за участю позивача і судами у рішеннях було встановлено, що укладений між «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] договір є договором відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги і не має ознак договору факторингу, що знайшло своє відображення у постанові Запорізького апеляційного суду від 04.06.2019 та у рішенні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2020, копії яких долучено до матеріалів справи. Враховуючи те, що чинним законодавством не передбачено заборони щодо продажу права фимоги фізичним особам, суд доходить висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий О.С. при посвідченні договору, який укладено між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , діяв у відповідності до вимог чинного законодавства. Доводи позивача [PERSON] про те, що нотаріус не має права посвідчувати договір про відсутплення права вимоги за іпотечним договором на користь фізчиної особи, оскільки ст. 1054 ЦК України не передбачає фізичну особу як кредитора у кредитних зобов`язаннях є неспроможними, оскільки відповідно до укладеного договору новий кредитор не має права нараховувати проценти або штрафні санкції, надавати грошові кошти у кредит, а лише набув право вимоги заборгованості за кредитним договором, яка була нарахована Банком на момент набуття права вимоги. Твердження позивача про те, що заміна іпотекодержателя є нічим іншим, як внесенням змін до іпотечного договору, які підлягають нотаріальному посвідченню, та внесенням змін до кредитного договору, проте, відповідні зміни ні до іпотечного договору, ні до кредитного договору, не були внесені, суд вважає необгрунтованими, оскільки внаслідок укладання договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги не вносяться зміни до первісних договорів, а вносяться зміни лише щодо Нового кредитора та Іпотекодержателя, який набув відповідні права на підставі укладеного договору. Що стосується позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого О.С., суд зазначає наступне. Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта встановлено, що 18.05.2018 приватним нотаріусом у розділах Актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки та Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень внесено зміни щодо Іпотекодержателя нерухомого майна [PERSON] . Вказані зміни внесені у розділі Актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 41169930 від 18.05.2018, а у розділі Актуальна інформація\~про державну\~реєстрацію обтяжень на підставі рішення про державну\~реєстрацію прав\~та їх\~обтяженьіндексний номер 41170088 від 18.05.2018. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і далі в редакції Закону, який діяв на момент проведення державної реєстрації), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно При цьому, заявником може бути іпотекодержатель, тобто особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки. Реєстраційною дією є державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав. Згідно ст. 10 Закону державним реєстратором в тому числі є і нотаріус, який відповідно до ст. 11 Закону самостійно приймає рішення за результатами розгляду заяв у сфері реєстрації прав. Частиною 1 ст. 19 Закону передбачено, що державна реєстрація обтяжень, іпотек речових прав проводиться у строк, що не перевищує двох робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії нотаріусом проводиться невідкладно після завершення нотаріальної дії. Статтею 24 Закону передбачено випадки коли у державній реєстрації прав може бути відмовлено. За таких обставин судом встановлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий О.С., ухвалюючи рішення про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, діяв у відповідності до вимог Закону, та ним, як державним реєстратором, при вчиненні нотаріальної дії посвідченні договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги внесено зміни до відповідних Актуальних розділів щодо зміни Іпотекодержателя та обтяжувача нерухомого майна. Будь-яких доказів, які би свідчили про те, що рішення нотаріуса ухвалені з порушенням вимог Закону суду не надано. Посилання позивача на те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень були прийняті приватним нотаріусом 18.05.2018 о 15:02:15 та 15:05:46, а запис про державну реєстрацію обтяжень та іпотек був внесений 14.02.2008 18:03:13 та 14:59:35, що підтверджує незаконність дій державного реєстратора при реєстрації права власності на предмет іпотеки, є безпідставними, оскільки нотаріусом як державним реєстратором на підставі його рішень були внесені зміни щодо Іпотекодержателя та обтяжувача, при цьому дата та\~час державної\~реєстрації речових\~прав,\~обтяжень речових\~прав залишаються\~незмінними. Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно з частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, у чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Таким чином, при зверненні до суду з позовом про визнання недійсним договору відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, [PERSON] має довести, що укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і [PERSON] договором порушені його права. У відповіді на відзив позивач зазначав, що неправомірні дії нотаріуса щодо реєстрації договору, який ним оспорюється у судовому порядку, призвели до того, що відповідач [PERSON] , не маючи на те законних підстав, отримав можливість реалізації належного йому на праві власності нерухомого майна та право вимоги боргу, що значно перевищує реальну заборгованість за кредитним договром перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Разом із тим, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на час посвідчення приватним нотаріусом договору відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 18.05.2018 [PERSON] належним чином виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що під час переходу прав кредитора у зобов`язанні, будь-яким чином збільшився та/або змінився обсяг зобов`язань позивача за кредитним договором, а також, що у разі неукладення оспорюваного позивачем договору інший кредитор не зміг би реалізувати своє право на реалізацію предмета іпотеки та вимагати повернення існуючої заборгованості за кредитним договором. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі, підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні.

Outcome: dismissed