Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

09 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON]. Позовні вимоги мотивуючи тим, що за рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 грудня 2015 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, хоча має матеріальну можливість. Добровільно надавати кошти на утримання дітей відповідач відмовляється. Позивач [PERSON] в судовому засіданні з наведених підстав позов підтримала, просила суд позов задовільнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи (у розуміння ст.128 ЦПК України) повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив, однак в судове засідання зявився його представник [PERSON], яка позов визнала, але просила стягувати з відповідача аліменти в сумі 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, посилаючись на те, що відповідач не має постійного доходу і сума в 1500 гривень є для нього завеликою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду № 303/6911/15-ц від 03.12.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.3) Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФМ № 158448 видане відділом реєстрації актів громадянського стану Мукачівського міського управління юстиції Закарпатської області (а.с.4) та сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФМ № 179130 видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області (а.с.5). Згідно частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) та закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. З позовної заяви вбачається, що відповідач офіційно не працює, але має матеріальну можливість утримувати дітей, однак доказів на підтвердження цього позивачем суду не надано. Крім того, відповідач надав відзив на позовну заяву де зазначи, що після розірвання шлюбу сплачує позивачеві по 1000 гривень аліментів щомісячно на кожну дитину за усною домовленістю між ними. 29.12.2016 року ним було припинено підприємницьку діяльність і з того часу він працює на тимчасових роботах повязаних з будівництвом і його дохід є нестабільним, а часом взагалі відсутній, тому сплачувати аліменти в більшій сумі він немає можливості. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого\~Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік», який на період з 01 січня по 30 червня 2018 року становить: для дитини віком до 6 років 1492 гpивень, для дитини віком від 6 до 18 років 1860 гpивень, також суд бере до уваги те, що відповідач має нестабільний дохід, доказів того, що відповідач є матеріально забезпеченим суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити частково та стягнути з відповідача аліменти в сумі 1300 гривень щомісячно на кожну дитину окремо. Згідно до ч. 1\~ст. 184 СК України\~і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: partial