Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

08 червня 2016 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 вересня 2000 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Локачинського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 23. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що у них різні характери, інтереси та погляди на життя. Між ними не існує взаєморозуміння, поваги та довіри. Наявні складнощі у спілкуванні призвели до неприязних відносин. Сімейні проблемні питання вирішуються шляхом постійних конфліктів. У відповідача відсутній інтерес до спільного життя, він намагається уникати сім'ї, проживає окремо. [PERSON] переконана, що примирення з відповідачем позитивних результатів не дасть, вважає, що збереження сім'ї є неможливим, не бажає надалі перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, оскільки шлюб існує формально, що суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 30 вересня 2000 року відділом реєстрації актів громадського стану Локачинського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 23. Судові витрати у справі просить залишити за нею. Позивач у судове засідання не з'явилась, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про місце, дату та час розгляду справи. 21 червня 2016 року через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не прибув також. 21 червня 2016 року через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. У відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 30 вересня 2000 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 055184 від 01 березня 2002 року (а.с.3). Від шлюбу у них народилося двоє дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження та довідкою про склад сім'ї позивача (а.с.5,6). Подружнє життя сторін не склалося. Сторони не бажають налагодити подружні стосунки, що підтверджується їх письмовими заявами від 21 червня 2016 року (а.с.12, 14). Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує нічиїх прав та інтересів, його необхідно прийняти та ухвалити рішення про задоволення позову. За клопотанням позивача судовий збір у справі залишити за [PERSON]

Outcome: approved