Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

07 липня 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, вказавши, що з 2001 року вони з відповідачем проживали у цивільному шлюбі, від якого у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 04 травня 2017 року позивач зареєструвала шлюб із відповідачем, проте протягом тривалого часу між ними відсутнє взаєморозуміння, часто виникають сварки та конфлікти, у зв`язку з чим їхні шлюбно-сімейні відносини на даний час фактично припинені. Діти проживають разом із позивачем та повністю перебувають на її утриманні, оскільки відповідач добровільно допомогу на їх утримання не надає, а тому позивач просила суд стягнути з нього аліменти на її користь в розмірі 4000 грн., але не менше 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 21 липня 2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. У встановлений судом строк відповідач без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 4000 грн. на трьох дітей щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, погодившись сплачувати аліменти на користь позивача у визначеному нею розмірі. При цьому вказав, що на даний час він перебуває на військовій службі за контрактом, має нормальний стан здоров`я, інших утриманців не має. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч.1 ст. 184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що з 2001 року сторони перебували у цивільному шлюбі, від якого у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 04 травня 2017 року шлюб між сторонами було зареєстровано у виконавчому комітеті Маниковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, про що складено актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідач є батьком [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, копії яких наявні в матеріалах справи. Із пояснень позивача в судовому засіданні судом встановлено, що усі троє дітей перебувають на її утриманні, проживаючи разом із нею по [ADDRESS] . Цю ж обставину визнав та підтвердив в ході судового розгляду даного спору відповідач [PERSON] , який не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на користь позивача та не заперечив свого обов`язку щодо утримання дітей. Сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання відповідачем суд не має, а тому в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані відповідачем, не підлягають доказуванню. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) З огляду на наведене, проаналізувавши встановлені вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача аліментів на користь позивача на утримання їхніх трьох неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання розміру аліментів, суд у відповідності до ч.1 ст. 182 СК України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема, суд бере до уваги, що відповідач є військовослужбовцем військової служби за контрактом, стан його здоров`я є нормальним, інших утриманців він не має, що з`ясовано судом із пояснень відповідача у судовому засіданні. При цьому, судом приймаються до уваги також положення ч.2\~ст. 182 Сімейного кодексу України, згідно з якими розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ст.\~7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет на\~2020\~рік» з 01 липня 2020 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 2318 грн. Крім того, при розгляді даної справи суд також виходить із положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, де передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Із урахуванням наведеного, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітніх дітей, суд вважає вірним стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання їхніх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1333 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня пред`явлення даного позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Підстав для визначення розмірі аліментів у твердій грошовій сумі, але не менше 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд не вбачає, оскільки такий розмір гарантований державою і, відповідно, не може бути меншим. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат судом приймається до уваги те, що відповідач [PERSON] згідно із законодавством звільнений від сплати судового збору, оскільки є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , а тому в силу ч.6 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved