Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

09.04.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому зазначила, що з березня 2002 року вона проживала з відповідачем зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася дочка [PERSON], народжена 31.10.2003 року. Однак, подружнє життя між ними не склалося, що стало наслідком розірвання їх шлюбу у травні 2008 року. Після чого, вона покинувши відповідача, переїхала разом з дитиною проживати за іншою адресою. Проте, з січня 2009 року відповідач припинив надавати будь-яку допомогу в утриманні їх спільної дитини. Тому, посилаючись на відмову відповідача добровільно надавати таку допомогу, просила ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання цієї малолітньої дитини, що проживає разом з нею, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Про дату, час та місце розгляду судової справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення йому судової повістки. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно з даними, зазначеними у свідоцтві про народження (копії) серії 1-БВ № 160976 від 19.12.2003 року, позивачка [PERSON] ([PERSON], змінила своє прізвище після реєстрації розірвання шлюбу - 08.05.2008 року, а.з. № 114) Р.В. і відповідач [PERSON] являються батьками малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. ( а.с.6) Згідно довідки, виданої виконкомом Великоолександрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області за № 03-05-01 від 09.04.2015 року, на утриманні громадянки [PERSON], яка проживає в [INFO], перебуває неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] (а.с.7). Дослідженні матеріали справи, вказують на те, що з січня 2009 року батько малолітньої дочки [PERSON], відповідач у справі [PERSON], проживає окремо від неї, майнової чи грошової допомоги на її утримання не надає, позивачка самостійно утримує дитину, а відповідач добровільно не виконує свого обов'язку щодо її утримання жодним способом. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, способи виконання обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. За приписами ч.3 ст.181 СУ України та ст.182 СК України\~ аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і виплачуються щомісячно. Законом встановлено абсолютний обов'язок батьків щодо утримання дітей, який не залежить від матеріального стану одного з них. Даних про наявність обставин, які відповідно до приписів ст. 188 СК України є підставою для звільнення від сплати аліментів, матеріали справи не містять. Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст..11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом (ст.60 ЦПК), покладено на сторони. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. А також, відповідно до вимог ст.186 СК України платник аліментів може звернутися з заявою до органу опіки та піклування щодо цільового витрачання аліментів. Згідно ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір таких витрат визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому ухвалює рішення про задоволення позову про стягнення аліментів з врахуванням положень, викладених у ст. 182, ст. 183 СК України. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved