Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

09.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні власністю - квартирою [ADDRESS] шляхом зобов'язання Київський РВ у м. Харкові ДМСУ в Харківській області зняти з реєстраційного обліку відповідача. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідно до Свідоцтва нотаріуса від 13 червня 2012 року, йому належить двокімнатна квартира [ADDRESS], яка до цього належала [PERSON] В серпні 2012 року він приїхав до спірної квартири з метою вселитися, однак виявив, що там проживає відповідачка, яка чинить перешкоди у користуванні власністю. Реєстрація та мешкання відповідачки у належаній квартирі перешкоджає йому реалізувати свої права власника і порушують законне право на володіння та розпорядження власністю на свій розсуд. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала пояснила, що рішенням Київського районного суду м. Харкова було усунуто перешкоди [PERSON] виселено. Відповідач не з'явилася, про день та місце слухання справи була повідомлена належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до Свідоцтва від 30.06.2012 року, виданого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] відповідно до статті 47 ЗУ «Про іпотеку» та на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності двокімнатна квартира [ADDRESS].(а.с.10) У Свідоцтві від 30.06.2012 року зазначено, що право власності на квартиру підлягає державній реєстрації. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є власником спірного нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Об'єкти нерухомого майна мають особливий правовий режим, який полягає у тому, що дані об'єкти, а також права на них підлягають спеціальній державній реєстрації відповідним органом, що встановлено ст. 182 ЦК України та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 3 вказаного Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону, інформація з Державного реєстру прав про державну реєстрацію прав та їх обтяжень надається у формі витягу, інформаційної довідки та виписки. Таким чином, офіційним підтвердженням виникнення права власності на нерухоме майно є, зокрема, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Разом з тим, в матеріалах справи відсутній витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який би підтверджував виникнення права власності у позивача на спірне майно, а свідоцтво нотаріуса від 30.06.2012 року не є допустимим доказом на підтвердження виникнення права власності на спірне нерухоме майно за позивачем. Відповідно до ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання чи місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Заявляючи позовні вимоги про зобов'язання зняти з реєстраційного обліку відповідача, позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування, а саме Київського РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області, який нічим права позивача не порушував (оскільки доказів протилежного позивачем не надано) та не є відповідачем по справі, а зобов'язати вчинити певні дії третю особу не передбачено законодавством. На підставі викладеного, у суду не має законних підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, як вбачається з заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.02.2014 року, вирішено усунути перешкоди [PERSON] в користуванні квартирою шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] (а.с.9) Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року, вказане рішення суду від 19.02.2014 року про виселення відповідача є підставою для зняття з реєстрації відповідача. У разі відмови компетентного органу у знятті відповідача з реєстрації, його дії можуть бути оскаржені до суду. На підставі викладеного, суд, оцінивши допустимість, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed