Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

08.05.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, які заявою від 04.06.2015 року уточнив та просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що померлий [INFO] року [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], встановити факт родинних відносин, а саме те, що померла [INFO] року [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], та визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги право власності на земельну ділянку площею 3,66 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку площею 2,94 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи тим, що державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що неможливо довести факт родинних відносин між довірителем та померлим, так як існує розбіжність літер у прізвищі у документах: у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця «[PERSON]», а у паспорті довірителя «[PERSON]». Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 3,66 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 05.02.2003 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-09-181. Крім цього, земельна ділянка площею 2,94 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 05.02.2003 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-09-179. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.01.2009 року, виданого Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,66 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39910424 від 18.03.2015 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] повторно виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 23.01.1974 року Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що у встановлений законом строк [PERSON] та [PERSON] звернулись до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Крижановської С.М. № 680/02-14 від 18.03.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що неможливо довести факт родинних відносин між довірителем та померлим, так як існує розбіжність літер у прізвищі у документах: у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця «[PERSON]», а у паспорті довірителя «[PERSON]». [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина земельної ділянки від загальної площі 3,66 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка площею 2,94 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до заповіту, посвідченого 25.07.1996 року секретарем виконавчого комітету Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] заповіла все її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і все те, що на день смерті буде їй належати [PERSON]. Частиною 2 статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] звернулась з заявою про відмову від прийняття спадщини, після померлої [PERSON] на користь її сина [PERSON], [INFO]. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 23.01.1974 року Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Судом встановлено, що у встановлений законом строк [PERSON] звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Крижановської С.М. № 719/02-14 від 24.03.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що неможливо довести факт родинних відносин між довірителем та померлим, так як існує розбіжність літер у прізвищі у документах: у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця «[PERSON]», а у паспорті довірителя «[PERSON]». Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved