Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

09.10.2017 р. позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 7 000 грн. щомісячно, стягнення заборгованості по аліментах з 2014 року, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в шлюбі, який розірвано 18.10.2016 р. Від шлюбу мають дитину [PERSON], 2002 року народження, який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні та забезпеченні сина. Відповідач не подав до суду відзиву на позовну заяву. Клопотань, заяв до суду від сторін не надходило. В процесі розгляду були здійсненні наступні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2017 р. вказана цивільна справа розприділена судді [PERSON] Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.10.2017 р. відкрито провадження у вказаній справі. У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2018 р. цивільна справа підлягала новому автоматизованому розподілу у зв'язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді та розподілена судді Саламон О.Б. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.01.2018 р. вказану справу прийнято до провадження судді Саламон О.Б., ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено судове засідання. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, зокрема і, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не подав до суду відзив, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази та аргументи позивача, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому 07.01.2001 р. у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції, а/з №ІІ, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. У відповідності до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.10.2016 р., шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, у відповідності до якого батьками вказані сторони по справі. Син перебуває на утриманні позивача. Суд критично оцінює аргументи сторони позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по аліментам з 2014 року, виходячи з наступного. Згідно ч. 1, 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Встановлено, що позивач не надала суду належних, допустимих та достатніх доказів в підтвердження необхідності стягнення з відповідача аліментів за період останніх трьох років, а саме вчинення позивачкою заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла отримати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Зокрема, позивачем не надано суду доказів наявності у відповідача заборгованості по аліментам та її розміру. У зв'язку з вказаним, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вказаної позовної вимоги. Крім вказаного, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача. Зокрема, позивачем не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 7 000 грн. щомісячно, зокрема, не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, наявності в останнього рухомого або нерухомого майна, грошових коштів, тощо. Позивачем не надано суду доказів, що вказаний розмір аліментів є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи, що обов'язок по утриманню дитини лягає на обох батьків в рівних частках. При цьому, суд враховує також те, що відповідачем не надано суду доказів перебування на його утриманні інших дітей, батьків чи інших осіб, не надано доказів стану здоров'я, який би перешкоджав відповідачу виконувати свої обов'язки по утриманню дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на вказане, та враховуючи матеріальний стан дитини, його вік, а саме те, що [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою з Луганської області, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1 500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704,8 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved