Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

09 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який обгрунтував такими обставинами. Після смерті баби (по лінії матері) [PERSON], яка настала 01 квітня 2000 року, він є єдиним, що прийняв спадщину спадкоємцем за заповітом, оскільки її дочка (мати позивача) померла ще 30 липня 1997 року. [PERSON] належним чином прийняв спадщину після смерті [PERSON] за заповітом та у 2012 році отримав відповідне свідоцтво на земельну ділянку, площею 4,116 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За відсутності державної реєстрації права власності на належний [PERSON] по вул.Садовій,20 у с.Галаївець Липоводолинського району Сумської області будинок, він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на це нерухоме майно. Уточнивши позовні вимоги, просив визнати за ним в порядку спадкування після смерті баби та матері право власності на будинок з надвірними будівлями за вказаною адресою, а саме: житловий будинок літ.«А-І», загальною площею 100 кв.м, житловою 50,8 кв.м із прибудовою літ.«а» та ганком літ.«кр», гараж літ.«Б», гараж літ.«В», сарай літ.«Г», сарай літ.«Д», літню кухню літ.«Е», прибудову літ.«е», погрібу літ. «п/г», огорожу №1-2, колодязь «№3». Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від усіх маються заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 30 жовтня 1998 року [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства, площею 0,64 га, що знаходиться у с.Галаївець Калінінської сільської ради Липоводолинського району (а.с.7). 22 квітня 1998 року [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON] Заповіт посвідчувався секретарем виконкому Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 22 квітня 1998 року за реєстровим №111 (а.с. 8). Згідно з копіями погосподарських книг за 1991-1995 рр., 1996-2000 рр. господарство [PERSON] відносилося до суспільної групи робітників, главою якого була [PERSON] За вказаний період у домоволодінні значилися зареєстрованими [PERSON] з дочкою [PERSON], онуком [PERSON], його дружиною [PERSON], правнуками [PERSON], [PERSON] (а.с. 39-40). 30 липня 1997 року померла [PERSON] (а.с. 38). 16 серпня 2000 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини після смерті матері заведено спадкову справу №334/2000, а 28 листопада 2000 року отримав свідоцтво про право на спадщину. 01 квітня 2000 року померла [PERSON] (а.с. 10). 20 грудня 2000 року на імя [PERSON] виготовлено державний акт на право приватної власності на розташовану на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,116 га. Із довідки Калінінської сільради Липоводолинського району від 20 лютого 2017 року вбачається, [PERSON] до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою [INFO]. На час її смерті за вказаною адресою були зареєстровані [PERSON] та його діти [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). 09 червня 2011 року [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про оформлення спадщини після смерті [PERSON], яку він прийняв вступивши у володіння спадковим майном відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК УРСР, а 30 вересня 2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну бабі земельну ділянку площею 4,116 га (а.с. 28, 33). Відповідно до виготовленого 03 лютого 2017 року технічного паспорту, домоволодіння по вул.Садова,20 у с.Галаївець Липоводолинського району Сумської області складається із житлового будинку літ.«А-І» (1986 року побудови), загальною площею 100 кв.м, житловою 50,8 кв.м, з прибудовою літ.«а» (1986 року побудови) та ганку літ.«кр» (1986 року побудови), гаражу літ.«Б» (1991 року побудови), гаражу літ.«В» (1962 року побудови), сараю літ.«Г» (1975 року побудови), сараю літ.«Д» (1975 року побудови), літньої кухні літ.«Е» (1970 року побудови) з прибудовою літ.«е» (1975 року побудови), погрібу літ. «п/г» (1975 року побудови), огорожі №1-2, колодязю «№3», вартістю 32440 грн. (а.с.13-17). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції Закону № 834-VIII від 26 листопада 2015 року) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення» від 5 серпня 1992 року № 449 було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Із аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі обєкти, про що також зазначено і в листі Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію обєктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року». Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Спрощений порядок здійснення державної реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках та збудовані до 5 серпня 1992 року, але за особами, які вважаються його володільцями, містять і положення ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, за наявності на збудоване до 5 серпня 1992 року домоволодіння виготовленого 03 лютого 2017 року технічного паспорту та відповідних записів у погосподарських книгах, суд приходить до висновку, що наявних у справі доказів достатньо для висновку про належність померлій [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями по вул.Садова,20 у с.Галаївець Липоводолинського району Сумської області. Так, оскільки часом відкриття спадщини є 01 квітня 2000 року, спадкові відносини регулюються положеннями ЦК УРСР (1963). Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (1963) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Із матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті баби та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Тому, враховуючи викладене, а також те, що спірний житловий будинок побудований на виділеній для цього земельній ділянці, за наявності технічного паспорту, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуального житлового будинку, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них вимогам законодавства, наявні правові підстави для визнання права власності на домоволодіння за спадкоємцем, який належним чином прийняв спадщину за заповітом.

Outcome: approved