Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

08.08.2018 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, вказавши, що згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14.05.2007 року на її користь з відповідача стягуються аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 150 грн. на дитину, щомісячно, починаючи з 04.04.2007 року. Крім того рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.03.2011 року аліменти були змінені та на її користь з відповідача стягуються аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 350 грн., щомісячно, починаючи дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття. Проте, стверджує позивачка, відповідач аліменти не сплачує, внаслідок чого у нього утворилася прострочена заборгованість по їх сплаті, яка станом на 23.05.2018 року склала 39 280 грн., а тому, позивачка, у відповідності до ст. 196 СК України, просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 10891 грн. та заборгованість по сплаті аліментів яка становить 39 280 грн. В судове засідання представник позивача не з`явилася проте подала на адресу суду письмове клопотання в якому підтримала позовні вимоги та просить розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки він суд не повідомив. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін є син [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14.05.2007 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 150 грн. щомісячно, починаючи з 04.04.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення 14.05.2007 року Деражнянським районним судом видано виконавчий лист № 2-320/17. Згідно з рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.03.2011 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до повноліття дитини. На виконання рішення 02.2011 року Деражнянським районним судом видано виконавчий лист № 2/2218/2108/11. Однак, як з`ясовано судом, відповідач аліментів на утримання дитини не сплачує, що підтверджується довідками про нарахування та сплату аліментів за весь період становить 39280 грн. Судом приймається до уваги така довідка про розмір заборгованості, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на її спростування відповідачем не подано. У відповідності до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Як встановлено судом, відповідач, будучи зобов`язаним судовим рішенням сплачувати аліменти на користь позивачки, такі зобов`язання не виконував та допустив заборгованість по сплаті аліментів. При цьому, жодних доказів, які б свідчили про те, що така заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, відповідач не надав. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів доведеними та підлягаючими задоволенню у розмірі 39280 грн. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Беручи до уваги наведене, а також аналізуючи наведені положення законодавства та судової практики, суд приходить до висновку про наявність вини відповідача у допущенні заборгованості по сплаті аліментів. Згідно наданого позивачкою розрахунку, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за весь період становить 10891,00 грн. Суд приймає до уваги такий розрахунок, оскільки сумнівів у його правильності та достовірності немає, неустойка обрахована позивачкою відповідно до ст. 196 СК України, згідно з якою пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів, а жодних належних та допустимих доказів, які б вказували, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, стороною відповідача не надано. З огляду на наведене, суд вважає позовні вимоги про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 10891,00 грн. обґрунтованими та підлягаючими задоволенню у повному обсязі. При подачі позову позивачка була звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути належний до сплати судовий збір за ставками, визначеними ст.4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 1409,60 грн. (дві вимоги майнового характеру по 704,80 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved