Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

08 червня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 03 грудня 2020 року між ним та відповідачем було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого він надав відповідачеві у борг грошові кошти в сумі 25000 грн., а останній зобов`язався повернути їх до 01 березня 2021 року. Посилаючись на те, що до теперішнього часу відповідачем взяті на себе зобов`язання не виконано, просив стягнути з останнього на свою користь 25000 грн. в рахунок заборгованості за договором позики, 20000 грн. - в рахунок майнової шкоди, що полягає у витратах на пальне та послуги юриста, а також 10000 грн. - в рахунок моральної шкоди за втрачений час та психологічну травму. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також за останнім відомим місцем проживання у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Як встановлено у судовому засіданні, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 03 грудня 2020 року було укладено договір позики, що підтверджується представленою суду розпискою відповідача, згідно з якою останній зобов`язався повернути позивачеві борг в сумі 25000 грн. до 01 березня 2021 року. (а.с. 20). Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що в порушення вимог ст.ст. 526, 1049, 1053 ЦК України відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, вчасно суму боргу позивачеві не повернув, на день розгляду справи судом борг [PERSON] перед [PERSON] складає 25000 грн. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] в цій частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Вирішуючи позов в частині відшкодування майнової та моральної шкоди, суд дійшов такого. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд дійшов переконання, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь вартості витрат на пальне та витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не було надано суду жодного документального підтвердження понесених ним витрат. Також, на думку суду, не підлягає задоволенню й вимога позивача [PERSON] про стягнення з відповідача суми моральної шкоди, оскільки факт заподіяння відповідачем позивачеві такої шкоди не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. Жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що позивачеві довелося вживати додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку із неповерненням суми боргу суду не представлено, а тому посилання [PERSON] на заподіяну моральну шкоду є припущеннями. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, проаналізувавши сукупність доказів, наданих позивачем, суд дійшов переконання, що у задоволенні позову [PERSON] в частині відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок неповернення суми боргу, слід відмовити за недоведеністю. Також, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судового збору в розмірі 908 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: partial