Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

08 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між нею та [PERSON] діюча в інтересах неповнолітнього [PERSON] та зареєстрований на товарній біржі «Новий Вік» 08 лютого 1999 року дійсним. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 08 лютого 1999 року вона придбала однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу був зареєстрований на товарній біржі «Новий Вік». На даний час вона має намір розпорядитися належною їй квартирою, проте нотаріуси відмовляють укладати будь-які угоди стосовно цієї квартири, оскільки договір купівлі-продажу не відповідає вимогам закону, не визнається нотаріусами, як правовстановлюючий документ що слугувало підставою для звернення до суду. У судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] направила суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] та третя особа товарна біржа «Новий Вік», про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, що підтверджено матеріалами справи, проте до суду не прибули, про причину не явки суду не повідомили. Перевіривши та дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Матеріалами справи встановлено та підтверджено. 08 лютого 1999 року [PERSON] діюча він імені неповнолітнього [PERSON] з однієї сторони продала, а [PERSON] з іншої сторони придбала однокімнатну квартиру № 59, що розташована у будинку № 53 по вулиці Кропивницького в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що підтверджується копією договору (а.с. 6). Згідно вимог статті 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу квартири повинен бути укладений у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації. Даний договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] був укладений та зареєстрований товарною біржею «Новий Вік» 08.02.1999 року, за реєстраційним номером 1-58, на підставі ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» та зареєстрований у Криворізькому бюро технічної інвентаризації 12 лютого 1999 року, записаний у реєстрову книгу за № 113П стр. 139-139 (а.с. 6 зворотній бік). Як встановлено судом, договір купівлі-продажу спірної квартири, сторони не засвідчували нотаріально, оскільки в тексті договору вказано, що на підставі статті 15 Закону України «Про товарну біржу» договір зареєстрований в товарній біржі «Новий Вік» та подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. На даний час позивач не може належним чином розпоряджатися належною їй квартирою, оскільки договір купівлі-продажу квартири не посвідчений нотаріально, відповідно до вимог законодавства України, а тому не визнається нотаріусами як правовстановлюючий документ. Відповідно до ст. 227 ЦК України (1963р.), ст. 657 ЦК України (2004р.), договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вказаним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із обов'язку спеціального оформлення сторонами договірних відносин купівлі-продажу нерухомого майна у письмовій формі, яка підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) суд може визнати таку угоду дійсною, якщо буде встановлено, що вона відповідала справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Суд встановив, позивач [PERSON] є добросовісним учасником цивільних правовідносин і повністю виконала умови договору, потребуючи нотаріального посвідчення, а інша сторона Товарна Біржа «Новий Вік» фактично ухилилася від нотаріального оформлення угоди. У відповідності з частиною 2 статті 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилялася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був вчинений, а сторони усі свої обов`язки по договору виконали, суд вважає, що позов про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі та визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] - дійсним. На підставі ст. 227 ЦК України (1963р.), ст. ст. 220, 657 ЦК України (2004 р.), ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved