Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

10.02.2015року позивач звернувся до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені, оскільки вони разом не проживають, збереження шлюбу неможливе, між ними досягнута домовленість про місце проживання і утримання дочки, яка залишається проживати з позивачем. Також позивач просить стягнути з відповідачки на його користь для утримання дочки [PERSON],[INFO], аліменти - в розмірі 2000грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідачка добровільно матеріальної допомоги не надає. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про слухання справи за їхньою відсутністю, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд, розглянувши позовні вимоги, дослідивши надані докази та матеріали, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Згідно матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 17 cічня 200 року Виноградівською сільською радою Болградського району Одеської області (свідоцтво про одруження [NUMBER], видане 17.01.2008 року, актовий запис №2, а.с.8). Від цього шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження дитини [NUMBER], від 27.02.2008року, а/запис №09, а.с.9), - яка, на твердження сторін і за їх погодженням, залишається проживати з батьком. Згідно довідки Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області від 11.02.2015р., дитина проживає з батьком, на утриманні якого знаходиться. Проте, відповідно до ст.ст.180,199 СК України обидва з батьків зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в разі навчання дитини на стаціонарному відділенні вищого закладу - до досягнення дитиною 23-х річного віку. Відповідно до ст.181СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як вбачається з матеріалів справи, сторони домовилися про способи утримування дитини, але не представили довідку про місце роботи та доходи відповідача. Проте, з огляду на те, що відповідач погоджується з розміром аліментів, суд, на підставі ст.ст.182ч.2, 184 та 191 СК України, враховуючи, що сторонами не надано відомостей про те, що відповідач не має можливості утримувати дитину, суд дійшов висновку, що на підставі чинного законодавства, на користь позивача - для утримання ним дочки, необхідно стягнути з відповідача аліменти в розмірі, що обгрунтовано просить позивач - у твердій грошовій сумі - 2000грн. на місяць щомісячно. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, дійсні причини розірвання шлюбу, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, оскільки вони продовжувати шлюбні відносини не бажають, фактично не проживають разом, відповідачка не заперечує проти задоволення позову, спору між сторонами про місце проживання дочки і її утримання, як з`ясував суд, немає - дитиназалишається проживати з батьком за домовленістю сторін, які про це стверджували у своїх письмових заявах. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, незгода сторін продовжувати шлюбні відносини є підставою для визнання їх права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу, оскільки це не суперечить вимогам законодавства України. Крім того, задовольняючи позов в повному обсязі, суд вважає необхідним, на підставі вимог ч.3ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі судового збору - 243,60грн.

Outcome: approved