Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

10.04.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 4950 грн. щомісячно. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач не надає допомогу на утримання спільних дітей, які проживають разом з нею та перебуває на її утриманні, хоча працює за кордоном та отримує офіційний дохід у розмірі 460 євро, а також наміру повертатися та шукати роботу в Україні відповідач не має. Ухвалою суду від 24.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті. 15.05.2018 року представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не має наміру ухилятися від матеріального утримання дітей, так останнім у квітні та травні 2018 року були здійсненні грошові перекази на картку позивача, крім того він згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково, у зв'язку із наданими відповідачем документами, просила стягнути на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти задоволення позову про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Окрім цього, відповідач зазначив, що наразі офіційно працевлаштований, не має наміру виїжджати працювати за кордон, оскільки бажає брати активну участь у виховані та догляді за дітьми. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 20.01.2012 року уклали шлюб, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 12. Від шлюбу мають двох дітей, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 03.07.2012 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 03.02.2016 року, які згідно копії довідки ЖКП «Бриз» від17.03.2018 року №496 проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Відповідач, [PERSON], має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, офіційно працевлаштований (відповідно до наказу № 9 від 01.08.2018 року, виданого ФОП [PERSON], прийнятий на посаду охоронця). Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя. Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, та виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає потрібним задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) [PERSON], але не менше ніж 50 відсотків та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позову, тобто з 10.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах сплати платежу за один місяць. Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 704 гривень 80 копійок.

Outcome: partial