Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

10.06.2021 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій посилається на те, що на обліку служби у справах дітей Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах, перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] . Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації. Документа, який посвідчує особу у неї немає, у зв`язку із пошкодженням, яке спричинив її рідний брат. Відновленням паспорту [PERSON] не займається, оскільки постійно скаржиться на відсутність коштів. [PERSON] схильна до зловживання алкогольними напоями, має тимчасові заробітки. Софія майже постійно проживає у [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зі слів дівчинки, мати їй матеріально не допомагає, не цікавиться її навчанням, не піклується про її здоров`я та розвиток. Проживати з матір`ю дитина не хоче, оскільки вона постійно зловживає алкогольними напоями, у будинку брудно, холодно, немає продуктів харчування. Спеціалістами служби у справах дітей міської ради та фахівцями із соціальної роботи Синельниківського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді проводилася профілактично-роз`яснювальна робота щодо формування у [PERSON] відповідального ставлення до своїх батьківських обов`язків, але на сьогодні відношення матері до своїх обов`язків не змінилося. Батько дитини, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , забирати до себе дитину не бажає та надав згоду на позбавлення його батьківських прав по відношенню до своєї доньки [PERSON] . В зв`язку із викладеними обставинами, позивач, посилаючись на ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 29 Закону України «Про загальну середню освіту», ст. 150 СК України, просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав, за невиконання своїх батьківських обов`язків, відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з них аліменти на користь осіб, на утриманні яких буде перебувати малолітня [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1000 гривен щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] до початку проведення судового засідання надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] надав суду до початку проведення судового засідання заяву про визнання позову і розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідачі у справі: [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , яка народилась [INFO] у м. Дніпропетровськ, згідно копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 18 жовтня 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7). Згідно актів обстеження умов проживання від 10.07.2020 року, 20.07.2020 року, 15.03.2021 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , виявлено незадовільні умови проживання для дитини, наявність складних відносин матері з дочкою [PERSON] з приводу зловживання [PERSON] алкогольними напоями. Крім того, вказано, що [PERSON] має тимчасові заробітки, дитина [PERSON] постійно ночує у [PERSON] (а.с.12, 13, 17). З копій актів обстежень умов проживання від 21.09.2020 року, 15.03.2021 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] проживає за даною адресою з липня 2020 року. Дитина має належні умови для проживання та навчання. Мати [PERSON] , [PERSON] , самоусунулась від виховання та утримання дочки, її життям та здоров`ям не цікавиться (а.с.15, 18). З листа Синельниківського міськрайонного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 27.01.2021 року встановлено, що родина [PERSON] перебуває у центрі з метою отримання соціальної послуги консультування з липня 2020 року. Сім`я була взята з метою формування навичок відповідального батьківства, профілактики зловживання алкогольними напоями, відновлення документу, що засвідчує особу та офіційного працевлаштування [PERSON] . Фахівцями центру з [PERSON] постійно проводилися бесіди щодо догляду і виховання її малолітньої дочки [PERSON] та відповідального ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків. [PERSON] було направлено до державної міграційної служби з метою відновлення документу, що засвідчує особу та до центру зайнятості для постановки на облік для подальшого працевлаштування, але не зважаючи на рекомендації фахівців із соціальної роботи, [PERSON] продовжує зловживати спиртними напоями, не задовольняє потреби дитини. [PERSON] не відновила паспорт, не влаштувалася на роботу, залишає на декілька днів місце проживання, не повідомляє своє місцезнаходження, а в цей час малолітня [PERSON] знаходиться у прийомній сім`ї [PERSON] , яка на даний час здійснює догляд та виховання дівчинки, на підставі заяви матері (а.с.16). Матеріалами справи підтверджено, що 21.09.2020 року відповідач [PERSON] письмово звернулась із поясненням до начальника Служби у справах дітей Сітало Н.М., в якому вказала, що зловживає алкогольними напоями, змінити нічого не може, і тому не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дитини [PERSON] , із передання її під опіку [PERSON] (а.с.14). Батько дитини [PERSON] також подав 05.04.2021 року начальнику Служби у справах дітей Сітало Н.М. письмову заяву, в якій зважував на відсутність заперечень щодо позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] , оскільки немає задовільних житлово-побутових умов (а.с.19). В зв`язку із встановленими обставинами, виконавчим комітетом Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, на підставі рішення №145 від 28 квітня 2021 року, зроблено висновок, яким визначено доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини - дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 23). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] не проживають однією сім`єю, і є батьками [PERSON] , 2008 року народження. Дитина з липня 2020 року проживає у прийомній сім`ї [PERSON] , де забезпечена належними умовами, в тому числі і для навчання, зі згоди матері, яка зловживає алкогольними напоями, і не має наміру змінювати свій спосіб життя. Батько [PERSON] , [PERSON] , не приймає участі у житті дочки, причиною чого є відсутність належних житлово-побутових умов, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Відповідачу [PERSON] надавалась соціальна підтримка Синельниківським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, але вона належних висновків для себе не зробила та продовжила ігнорувати запропоновані рекомендації, направлені на покращення ситуації, яка має місце у даній сім`ї. Таким чином, викладені обставини дають обґрунтовані підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дочки [PERSON] . В зв`язку із чим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов`язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідачів, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн. з кожного, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме вимозі ч. 2 ст. 182 СК України, шляхом перерахування аліментів на особовий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України. За ч.ч.2-4 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На особистий рахунок дитини перераховуються також державні пенсії, інші види допомоги та відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника. Таким чином, з огляду на вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, які є належним чином обґрунтовані та підтверджені доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснити відповідно ст. ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved