Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

09 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить звільнити його від сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , які стягуються за рішенням Бердянського міськрайонного суду від 07 липня 2006 року у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 травня 2005 року до досягнення дитиною повноліття, а також від сплати заборгованості за виконавчим листом №2-3184/2006, який виданий на підставі вказаного рішення. В обґрунтування своїх вимог вказував, що не є біологічним батьком дитини, що встановлено рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 вересня 2020 року, у якому оспорювався факт батьківства щодо названої дитини та виключено з актового запису відомості про батька [PERSON] . Позивач послався на те, що на користь відповідача продовжують нараховуватися аліменти на утримання дитини, батьком якої він не є, просив припинити виконання рішення суду в частині стягнення аліментів та звільнити його від сплати нарахованої заборгованості. В судовому засіданні представник позивача адвокат Дон В.О. позов підтримав з підстав, викладених у позові. Просив про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково, не заперечує щодо задоволення позову в частині припинення аліментів з часу винесення рішення суду , яким [PERSON] виключено з актового запису доньки, як батько. Вона заперечує щодо задоволення позову в частині звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам, оскільки до часу винесення рішення суду, позивач повинен був сплачувати аліменти, але ухилявся від сплати, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Представник третьої особи старший державний виконавець Бердянського МВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши зміст письмових доказів у межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). Відповідно до змісту статті 180 СК України зобов`язання утримувати дитину до досягнення нею повноліття мають саме батьки. Стаття 121 СК України містить загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, за якими: права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Отже, факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо виховання та утримання дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитині саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку у особи, яка не визнана батьком дитини не виникає. Згідно з частиною 1 статті 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до частини 2 статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. За правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що сторони з 09 березня 2005 року по 30 листопада 2006 року перебували у шлюбі (а.с. 8). Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 07 липня 2006 року у справі №2-3184/2006 з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 травня 2005 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-11). На виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.07.2006 року було видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Бердянському міськрайонному відділі ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) (а.с.12-13). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за аліментами станом на 1 грудня 2020 року вона становить 130 605 грн. 55 коп. ( а.с.12-13). Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 вересня 2020 року у справі № 310/3807/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства, виключення запису як батька з актового запису про народження дитини позов задоволено, виключено з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про [PERSON] , як батька дитини ( а.с. 8-9). Таким чином, суд враховує, що починаючи з часу набрання законної сили рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області у справі № 310/3807/20 відсутні підстави вважати позивача [PERSON] батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим відповідно до норм Сімейного кодексу України відсутні підстави для продовження стягнення з нього аліментів за виконавчим листом №-2-3184/2006, виданим за рішенням суду від 07.07.2006 року, оскільки з цього часу обов`язок позивача по утриманню та вихованню неповнолітньої дитини припинений. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині звільнення [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , які стягуються за рішенням Бердянського міськрайонного суду від 07 липня 2006 року, а також в частині звільнення позивача від заборгованості за цими аліментами, яка виникла за період, починаючи з дня постановлення рішення суду про оспорювання батьківства. Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 511/219/18, відповідно до якої виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості [PERSON] за аліментами на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка утворилася за період до встановлення рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області у справі № 310/3807/20 батьківства [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Так, до дати скасування актового запису про батьківство [PERSON] стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося відповідно до рішення суду у зв`язку з батьківством позивача відносно доньки відповідачки, про що відповідний запис про батьківство [PERSON] в актовому запису про народження дитини було здійснено під час зареєстрованого шлюбу позивача та відповідача. Що стосується звільнення від сплати заборгованості за даним виконавчим листом яка виникла починаючи з дати постановлення судового рішення про стягнення аліментів то посилання представника позивача адвоката Дон В.О. на підстави звільнення позивача [PERSON] від заборгованості по сплаті аліментів передбачені ст.197 ч. 2 Сімейного Кодексу, а саме про можливість суду за позовом платника аліментів повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, не підтверджене належними доказами існування таких обставин. Вказівка на обставину, як таку, що має істотне значення,та як на підставу до звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів наявність рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 вересня 2020 року у справі № 310/3807/20, яким виключено з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про [PERSON] , як батька дитини, не може розцінюватися як належна,так як стягнення аліментів на утримання дитини відбулося відповідно до рішення суду, у зв`язку з батьківством позивача відносно дитини відповідачки. Відповідно до змісту рішення суду та фактичних обставин встановлених судами, запис про батьківство позивача було здійснено за його згодою з розумінням ним наслідків такої дії, а тому аліментні обов`язки на позивача покладено судом відповідно до Закону. Починаючи з дати постановлення рішення про стягнення аліментів до дати скасування актового запису про його батьківство, позивач аліментні зобов`язання не виконував. У зв`язку з чим неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , батьком якої відповідно до Закону був зазначений [PERSON] не мала належного утримання та батьківського піклування, що суперечить інтересам неповнолітньої дитини. Таким чином, враховуючи вище викладене,

Outcome: partial