Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

09.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому посилаючись на порушення відповідачем [PERSON] своїх усних зобов'язань з купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], просила стягнути на її користь з відповідача отримані грошові кошти в сумі 5000 грн. та судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги і пояснила, що в будинку [ADDRESS] стала проживати з дозволу відповідача з кінця червня 2014 року оскільки між ними була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу згаданого будинку за ціною в 25000 грн. з відстроченням розрахунку та сплатою щомісячних платежів в сумі 2000 грн. На виконання домовленості нею було передано відповідачці грошові кошти: 10.07.2014 року - 2000 грн., 29.07.2014 року - 3000 грн., 23.08.2014 року - 1000 грн. і 18.09.2014 року - 2000 грн., а всього 8000 грн. У жовтні 2014 року відповідачка заявила про наявність у неї нового покупця на будинок, який мав можливість відразу сплатити вартість будинку, і зажадала від неї виселення із вищезгаданого будинку. Після добровільного виселення отримала від відповідача кошти в сумі 3000 грн., а останні 5000 грн. та не повернула до теперішнього часу, тому просила стягнути на її користь з відповідача [PERSON] отримані нею кошти в сумі 5000 грн. та витрати пов'язані зі сплатою судового збору. Відповідач [PERSON] заявлений позов не визнала і пояснила, що дійсно в червні 2014 року між нею та покупцем [PERSON] була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], за ціною 25000 грн. з відстроченням розрахунку та сплатою щомісячних платежів в сумі 2000 грн. На виконання цієї домовленості в період з 10.07. по 18.09.2014 року отримала від позивача 8000 грн., сплачених чотирма платежами. В жовтні 2014 року віднайшовся покупець на її будинок, який мав можливість відразу сплатити його вартість, тому повідомила [PERSON] про необхідність виселення і 19.10.2014 року повернула позивачу 3000 грн. із сплачених нею 8000 грн., останні 5000 грн. не може оскільки не має грошових коштів, просила відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, опитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до положень ст.ст.209-210, 640, 657 ЦК України, угода купівлі-продажу нерухомого майна вважається укладеною, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов, посвідчили її нотаріально та здійснили її державну реєстрацію. До угод, які не укладені, не можуть застосовуватися наслідки, передбачені законом у разі визнання їх недійсними. Все сплачене, передане чи набуте за такими угодами підлягає поверненню як безпідставно набуте за правилами ст.ст.1212-1214 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В силу приписів ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке мало б випливати з договору, укладеного сторонами. Матеріалами справи встановлено, що в кінці червня 2014 року між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] за ціною 25000 грн. з відстроченням розрахунку та сплатою щомісячних платежів в сумі 2000 грн. На виконання цієї домовленості позивачем [PERSON] було передано відповідачці [PERSON] грошові кошти: 10.07.2014 року - 2000 грн., 29.07.2014 року - 3000 грн., 23.08.2014 року - 1000 грн. і 18.09.2014 року - 2000 грн., всього передано 8000 грн. Про отримання вказаних коштів у вказані дати відповідачка ставила свій підпис, що нею визнається. У жовтні 2014 року відповідачка [PERSON] повідомила [PERSON] про наявність домовленості з купівлі-продажу будинку з іншою особою, яка має можливість відразу сплатити його вартість. Після виселення із згаданого будинку позивач [PERSON] отримала від відповідачки кошти в сумі 3000 грн., що підтверджується її письмовою розпискою від 19.10.2014 року і цей факт сторонами визнається. До теперішнього часу сплачені [PERSON] відповідачці в рахунок виконання договору 5000 грн. їй не повернуті, що останньою не заперечується. Оскільки договору купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а існувала лише домовленість укласти такий договір в майбутньому, то отримані відповідачкою кошти в розмірі 8000 грн., сплачені позивачем в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу будинку, є відповідно до ст.570 ЦК України авансом і підлягають поверненню згідно до положень ст.1212 ЦК України з урахуванням вже повернутих позивачу 3000 грн., і незалежно від вини тієї чи іншої сторони, що завадила укладенню договору. За таких обставин суд приходе висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь грошових коштів в суму 5000 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору, належить стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved