Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

07 березня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача і просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] - 2027 грн. та [PERSON] , [INFO] - 2027 грн. в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що сумарно складає - 4054 грн., щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовної заяви, позивач посилалась на те, що вона перебуває з 06 липня 2007 року у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилась діти: [PERSON] , [INFO] - 2027 грн. та [PERSON] , [INFO] , які мешкають з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, у зв`язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, просив суд стягнути аліменти у розмірі 1013,50 грн., що 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що 06 липня 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (арк.с.22). Сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.23,24). Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивачка, скориставшись своїм правом, просила стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання, суд виходить з вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», яким прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 років до 18 років встановлено: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, а тому, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1013,50 грн., що становить 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, що відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України. Встановлено, що діти знаходяться на утриманні позивачки, проживають разом з нею, добровільно допомоги на утримання дітей відповідач не надає, є працездатною особою, тому, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дітям у розмірі 1013,50 грн., що становить 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial