Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

07 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 06 серпня 2005 року у виконавчому комітеті Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №4. В обґрунтування позову вказував, що сімейне життя між сторонами не склалося, проживають окремо вже більше восьми років та не ведуть спільне господарство, сімейні стосунки не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу він вважає неможливим. Від даного шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказав, що спору щодо місця проживання дітей та поділу майна подружжя не має. Ухвалою суду від 05 лютого 2018 року провадження у справі зупинено в зв'язку з наданням сторонам строку для примирення три місяці, яке відновлено 08 травня 2018 року. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Ухвалою суду від 05 вересня 2018 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06 серпня 2005 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №4 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо розподілу сумісного майна подружжя сторони не мають. По вихованню та матеріальному утриманню дітей сторони суперечок не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Ухвалюючи рішення по справі суд не вирішує питання щодо прізвища подружжя після розірвання шлюбу, оскільки відповідачем зазначене питання перед судом не порушується.

Outcome: approved