Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

09.04.2014 року позивач звернувся до суду з дійсним позовом до [PERSON], посилаючись на наступні обставини: Відповідач працює в Поштампі - Центрі поштового зв'язку №1 Луганської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» на посаді листоноші 3 класу у відділенні поштового зв'язку Луганськ-55. Відповідно до робочої інструкції відповідача до завдань та обов'язків останньої відноситься, зокрема, доставка та вручення адресатам поштових відправлень, пенсій та грошових допомог, грошових переказів у встановлені контрольні терміни і в повній схоронності; забезпечення збереження поштових цінностей, грошової готівки тощо на робочому місці та доставній дільниці. Крім того, відповідач відповідає за збереження грошових сум відділень поштового зв'язку, несе матеріальну відповідальність перед підприємством поштового зв'язку за втрату ти затримку доставки всіх видів поштових відправлень, недостачу або пошкодження вкладення поштових відправлень, недоставку періодичних видань, невиплату сум пенсій, допомоги, що сталися з її вини. При прийомі на роботу відповідач підписала договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність і взяла на себе повну індивідуальну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості ввірених їй матеріальних цінностей та зобов'язання щодо дбайливого ставлення до переданих їй на зберігання чи з іншою метою матеріальних цінностей та вжиття заходів для попередження спричинення шкоди. В наказі про прийом на роботу відповідача, з яким остання була ознайомлена, зазначено про прийняття її на роботу з повною матеріальною відповідальністю. 10.10.2013 року [PERSON] отримала від оператора відділення поштового зв'язку Луганськ-55 пошту для другої доставки, грошову готівку в сумі 15 806,86 грн. та відомості для виплати пенсій і соціальної допомоги. Все це було покладено у дві поліпропіленові сумки. Під час доставки відповідач помітила відсутність однієї сумки, в якій знаходилася папка з відомостями, два недоставлені рекомендовані листа та грошові кошти в сумі 13 908,46 грн., про що було повідомлено начальника відділення поштового зв'язку Луганськ-55 та керівництво Поштампу -ЦПЗ №1. На думку позивача, дії відповідача є службовою недбалістю, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом інтересам, правам і свободам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб. До цього ж висновку також дійшли правоохоронні органи, розглядаючи матеріали досудового розслідування в рамках кримінального провадження щодо вчинених відповідачем дій за ознаками ст. 367 КК України. Позивач вважає, що в діях відповідача є її особиста вина та неналежне виконання своїх службових обов'язків, які спричинили матеріальну шкоду Поштампу. Розмір заподіяної шкоди визначено відповідно до акту про наявність нестачі в касі робочого місця коштів на суму 13 908,46 грн., складеного начальником та оператором відділення поштового зв'язку Луганськ-55 та відповідно до звіту щодо виданої та повернутої готівки відповідачем, згідно з яким [PERSON] не доставила та не пред'явила до звіту кошти на суму 13 908,46 грн. Позивач звертаючись до суду з вказаним позовом просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 13 908,46 грн. та понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати в сумі 243,60 грн. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій останній просив справу розглянути за його відсутності, вимоги, викладені в позові підтримав повністю. Відповідач [PERSON] теж надала суду заяву, в якій погодилася з вимогами позивача, визнала їх та просила справу розглянути без неї. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Стаття 16 ЦК України наголошує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема і відшкодування шкоди та інші способи відшкодування майнової шкоди. При цьому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності зі ст.10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З зазначеного слідує, що обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності, а суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Ст.11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Крім того, згідно зі ст. 60 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Згідно копії трудової книжки відповідача та наказу №812-к від 23.08.2013 року - [PERSON] прийнята на роботу до Поштампу - Центру поштового зв'язку №1 Луганської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» на посаду листоноші 3 класу у відділення поштового зв'язку Луганськ-55 з 26.08.2013 року. Крім того, в наказі з яким відповідачка ознайомлена 23.08.2013 року є посилання про прийняття її на роботу з повною матеріальною відповідальністю (а.с.8-9). Розписка-зобов`язання вказує на те, що 23.08.2013 року [PERSON] ознайомлена під розписку зі своїми обов'язками, викладеними в Інструкції для листонош, з вимогами Інструкції про виплату і доставку пенсій, соціальних допомог національним операторам поштового зв'язку (а.с.10). Копія договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 26.08.2013 року свідчить про те, що відповідач вказаний договір підписала 26.08.2013 року та погодилася з ним. Згідно вказаного договору [PERSON] як листоноша 3 класу виконує роботу, пов'язану із збереженням, обробкою, продажем матеріальних цінностей, згідно з посадовою інструкцією і бере на себе повну матеріальну індивідуальну відповідальність за незабезпечення цілості ввірених їй підприємством матеріальних цінностей. У випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених їй матеріальних цінностей - визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству та її відшкодування, проводиться відповідно до чинного законодавства (а.с.11-12). З робочої інструкції листоноші 3 класу, з якою відповідач особисто була ознайомлена під розписку 26.08.2013 року слідує, що [PERSON] повинна зокрема доставляти та вручати адресатам поштових відправлень, пенсій та грошових допомог, грошових переказів у встановлені контрольні терміни і в повній схоронності; забезпечувати збереження поштових цінностей, грошової готівки тощо на робочому місці та доставній дільниці. Крім того, відповідач відповідає за збереження грошових сум відділень поштового зв'язку, несе матеріальну відповідальність перед підприємством поштового зв'язку за втрату чи затримку доставки всіх видів поштових відправлень, недостачу або пошкодження вкладення поштових відправлень, недоставку періодичних видань, невиплату сум пенсій, допомоги, що сталися з її вини (а.с.13-14). З копії акту службового розслідування по факту втрати грошових коштів при роботі на доставочній дільниці листоношею ВПЗ Луганськ-55 Поштампу-Центру поштового зв'язку №1 Луганської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 18.10.2013 року слідує, -2- що втрата грошових коштів сумі 13 908,46 грн., двох рекомендованих листів та двох відомостей на виплату пенсій при роботі на доставочній дільниці сталася внаслідок халатного і недбайливого відношення до своїх обов'язків листоноші поштового зв'язку 3 класу [PERSON] (а.с.15-17). Відповідно до пояснювальної записки [PERSON], остання підтвердила факт втрати нею грошових коштів в сумі 13 908,46 грн., двох рекомендованих листів та двох відомостей на виплату пенсій при роботі на доставочній дільниці (а.с.18-21). Копія розписки від 11.10.2013 року свідчить про те, що [PERSON] зобов'язалася погасити втрачені нею грошові кошти в сумі 13 908,46 грн. (а.с.22). Розмір заподіяної шкоди визначено відповідно до акту про наявність нестачі в касі робочого місця коштів на суму 13 908,46 грн., складеного начальником та оператором відділення поштового зв'язку Луганськ-55 та відповідно до звіту щодо виданої та повернутої готівки відповідачем, згідно з яким [PERSON] не доставила та не пред'явила до звіту кошти на суму 13 908,46 грн. (а.с.23-24). Згідно повідомлення начальника Поштампу-Центру поштового зв'язку №1 на ім`я начальника Ленінського РВ ЛМУ МВС України в Луганській області від 11.10.2013 року за №05-1689 - відбулося звернення щодо втрати сумки з грошовою готівкою в сумі 13 908,46 грн, відомості на виплату пенсії №26, №61 та 2 рекомендованих листів і відривного аркушу книги ф8 про вручення рекомендованих поштових відправлень, чим були спричинені збитки (а.с.25). Копія постанови про закриття кримінального провадження від 15.10.2013 року вказує на те, що кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12013030050006666 від 11.10.2013 року було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки було з'ясовано, що [PERSON] сумку з грошима загубила по власній необачливості. Вказана постанова була скасована слідчим суддею Ленінського районного суду м. Луганська від 07.11.2013 року. (а.с.26-27). Відповідно до постанови про зміну кваліфікації кримінального провадження від 19.12.2013 року - кримінальне провадження, порушене за ст. 185 ч. 1 КК України було перекваліфіковане на ст. 367 ч. 1 КК України у зв'язку з тим, що під час досудового розслідування було встановлено, що відповідно посадовим інструкціям на [PERSON] були покладені розпорядчо-господарські функції (а.с.28). Постанова про закриття кримінального провадження від 19.12.2013 року вказує на те, що кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12013030050006666 від 11.10.2013 року було закрите у зв'язку з відсутністю складу злочину (а.с.29-30). Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладанні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати певного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Частина 3 цієї статті наголошує на тому, що за наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Зі змісту вказаної статті слідує, що є сукупність юридичних фактів, які дають право власникові притягти працівника до матеріальної відповідальності: порушення працівником трудових обов'язків, наявність прямої дійсної шкоди, причинний зв'язок між порушенням і шкодою та вина працівника. При цьому працівник не може бути притягнений до матеріальної відповідальності, якщо він не порушував свої трудові обов'язки, які в свою чергу можуть визначатися законодавством, колективним, трудовим договором, іншими локальними нормативними та індивідуальними актами. Статтею 134 КЗпП України передбачені випадки повної матеріальної відповідальності, а саме: відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: зокрема між працівником та підприємством відповідно до ст. 135-1 цього кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Таким чином повна матеріальна відповідальність працівника - це покладання на нього обов'язку повністю відшкодувати заподіяну підприємству пряму дійсну шкоду без будь-яких обмежень. При цьому повна матеріальна відповідальність застосовується лише у випадках, передбачених законодавством. Також слід звернути увагу на ту обставину, що на основі договору повна матеріальна відповідальність можлива лише за збереження майна та інших цінностей, переданих працівникові. За інші види прямої дійсної шкоди працівник, який підписав договір про повну матеріальну відповідальність, може нести її тільки у випадках, передбачених законом. Відповідно до вимог статі 135-1 цього кодексу письмові договори про повну матеріальну відповідальність можуть бути укладені підприємством з працівником, що досяг 18-го віку, який займає посаду або виконує роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей. При цьому перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається КМУ. Таким чином, договори про повну матеріальну відповідальність можна укладати тільки з тими працівниками, які займають посади або виконують роботи, передбачені відповідними нормативно-правовими актами. Перелік посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затверджений Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРСП, який продовжує діяти і по цей час. Зі змісту ст. 135-1 КЗпП України слідує, що договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність може укладатися при наявності одночасно двох умов: - наявність посади, яку працівник займає, або роботи, яку він виконує, у зазначеному Переліку; - виконання обов'язків за посадою, виконання роботи відповідно до професії має бути безпосередньо зв'язане із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва довірених працівникам цінностей. Під час розгляду справи в суді було встановлено, що відповідач працює в Центрі поштового зв'язку №1 Луганської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» на посаді листоноші 3 класу у відділенні поштового зв'язку Луганськ-55. Відповідно до робочої інструкції відповідача до завдань та обов'язків останньої відноситься, зокрема і забезпечення збереження поштових цінностей, грошової готівки тощо на робочому місці та доставній дільниці. Крім того, відповідач відповідає за збереження грошових сум відділень поштового зв'язку і несе матеріальну відповідальність перед підприємством поштового зв'язку за втрату ти затримку доставки всіх видів поштових відправлень, недостачу або пошкодження вкладення поштових відправлень, недоставку періодичних видань, невиплату сум пенсій, допомоги, що сталися з її вини. При прийомі на роботу відповідач підписала договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, вона займає посаду листоноші 3 класу та виконує роботу, пов'язану із збереженням, обробкою, продажем матеріальних цінностей. У випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених їй цінностей - визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству та її відшкодування проводяться відповідно до чинного законодавства, передбачено вказаним договором. Крім того, відповідно до Переліку посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затверджений Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРСП відносяться роботи з приймання та обробки для доставки (супроводження) вантажу, багажу, поштових відправлень та інших матеріальних і грошових цінностей, їхньої доставки (супроводження), видачі (здачі). -3- Крім того судом встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що 10.10.2013 року [PERSON] отримала від оператора відділення поштового зв'язку Луганськ-55 пошту для другої доставки, грошову готівку в сумі 15 806,86 грн. та відомості для виплати пенсій і соціальної допомоги. Все це було покладено у дві поліпропіленові сумки. Під час доставки відповідач загубила сумку, в якій знаходилася папка з відомостями, два недоставлені рекомендовані листа та грошові кошти в сумі 13 908,46 грн., про що було повідомлено начальника відділення поштового зв'язку Луганськ-55 та керівництво Поштампу -ЦПЗ №1. Відповідно до ст. 135-3 ч. 1 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Таким чином зі змісту вказаної статті слідує, що основою для визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації з вини працівника, є дані бухгалтерського обліку. Розмір заподіяної відповідачем позивачу шкоди, визначено відповідно до акту про наявність нестачі в касі робочого місця коштів на суму 13 908,46 грн., складеного начальником та оператором відділення поштового зв'язку Луганськ-55, та відповідно до звіту щодо виданої та повернутої готівки відповідачем, згідно з яким [PERSON] не доставила та не пред'явила до звіту кошти на суму 13 908,46 грн. Частина 3 статті 136 вказаного кодексу наголошує, що у решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до суду. Строк для звернення з позовами про стягнення з працівників шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлений тривалістю один рік. Він обчислюється з дня виявлення заподіяної працівником шкоди, передбачено ст. 233 цього кодексу. Суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно, передбачено ч. 1 ст. 137 КЗпП України. Стаття 138 вказаного кодексу наголошує, що для покладання на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 цього кодексу, тобто наявність не тільки прямої дійсної шкоди, порушення працівником трудових обов'язків, причинного зв'язку між порушенням і шкодою, але й вину працівника. Згідно зі ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Ретельно дослідивши надані позивачем докази, враховуючи все вище приведене, те, що відповідачем вимоги позивача визнані в повному обсязі і це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку щодо задоволення пред'явленого позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved