Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

09.12.2019 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, підстави та позовні вимоги якого неодноразово змінював. 03.02.2020 року головуюча по справі суддя Ширіна С.А. задовольнила заяву про самовідвід, після чого справа надійшла в провадження судді Котляр А.М. (а.с. 51,52). Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 1996 року по листопад 2011 року. Також з ним в квартирі була зареєстрована його дружина [PERSON] по 03.04.2012 року. Він був засуджений вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2007 року та перебував в місцях позбавлення волі з 2005 по 2015 рік. Заочним рішенням суду від 28.10.2011 року він був визнаний таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . 27.02.2012 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя визнав право користування спірною квартирою за [PERSON] . 02.07.2012 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на квартиру, а 17.09.2012 року продав квартиру [PERSON] 04.06.2013 року за його заявою було скасовано заочне рішення суду, яким він був визнаний таким, що втратив право користування квартирою. 07.08.2014 року апеляційний суд скасував рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя та відмовив у позові [PERSON] про визнання за ним права користування квартирою. 08.04.2016 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення, яке переглядалось судом апеляційної та касаційної інстанції та набуло законної сили 26.06.2019 року. Остаточним рішенням суду було визнано недійсним та скасовано розпорядження про приватизацію квартири [ADDRESS] , визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на житло квартиру [ADDRESS] , визнаний недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , визнано за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] . Після того, як його право користування квартирою було відновлено судом, він неодноразово намагався скористатись своїм правом на житло, проте відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перешкоджають йому користуватись квартирою, не допускають до житла, відмовляються надати йому ключі від квартири. Внаслідок протиправних дій відповідачів йому була заподіяна значна моральна шкода, яка призвела до глибоких душевних страждань, пов`язаних із неможливістю користуватись своїм житлом. Вважає, що відповідачі втратили право користування квартирою у зв`язку із тим, що договір купівлі-продажу квартири був визнаний недійсним, а тому мають бути виселеними з квартири та визнаними такими, що втратили право користування квартирою. З урахуванням доповнень до позову, просить суд: -вселити [PERSON] до квартири [ADDRESS] ; -зобов`язати департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради зареєструвати [PERSON] в квартирі [ADDRESS] -визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , виселити їх з квартири, зняти їх з реєстрації; -стягнути на користь позивача в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] моральну шкоду в сумі 200\~000 гривень; -покласти судові витрати на відповідачів. 10.02.2021 року суддя Котляр А.М. прийняв справу до свого провадження та призначив її до розгляду у загальному позовному провадженні, призначив по справі підготовче засідання (т.1 а.с. 83). 17.09.2020 року представник відповідача [PERSON] адвокат Шкуліпа І.О. подала відзив на позову, в якому проти позовних вимог заперечує, просить суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень вказує, що під час розгляду судами справи №337/3659/15-ц, в якій середі інших [PERSON] була заявлена позовна вимога про визнання за ним права користування квартирою, позивачу було відмовлено у визнанні його права користування квартирою. Рішення суду набуло законної сили, а тому [PERSON] не має правових підстав на проживання в квартирі. Крім того він не є власником квартири. В задоволенні його позовних вимог про вселення в квартиру та виселення відповідачів вже було відмовлено, тому спір між сторонами з приводу користування житлом був вирішений судом. Рішення суду не може бути поставлено під сумнів. [PERSON] є добросовісним набувачем квартири. Визнання договору купівлі-продажу квартири не є підставою для поновлення становища, яке існувало до укладення договору. Виселення відповідачів з квартири порушить їх право на житло. [PERSON] та [PERSON] мають двох малолітніх дітей, іншого житла, окрім спірної квартири, не мають. Заперечила проти стягнення з відповідачів на користь [PERSON] моральної шкоди, оскільки позивач не довів факт понесення ним душевних страждань, причинно-наслідковий зв`язок між стражданнями та діями відповідачів (т.1 а.с.177-188). 25.09.2020 року позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, в якій просить суд не брати до уваги відзив представника відповідача адвоката Шкуліпи І.О. (т.1 а.с. 189-191). 27.01.2021 року суд закрив підготовче провадження по справі та призначив справу до розгляду. Клопотання [PERSON] про призначення судової експертизи було повернути позивачу без розгляду. Клопотання представника відповідача адвоката Шкуліпи І.О. про закриття провадження по справі залишено без задоволення (т.2 а.с.67-69). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Сенько С.М. позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Шкуліпа І.О. проти прозову заперечила, просила суд відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Направив до суду письмове пояснення, в якому заперечує проти позовних вимог позивача (т.2 а.с. 2-3). Представник третьої особи департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради просив суд в задоволенні позову відмовити, розглядати справу за його відсутності (т.1 а.с. 71-73). Представник третьої особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (т.1 а.с.48). Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2016 року у справі №337/3659/15-ц (т.1 а.с. 117-119) були встановлені наступні обставини, які визнаються учасниками справи, а тому на підставі положень ч.1,5 ст.82 ЦПК України не доказуються при розгляді даної справи. [PERSON] був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 15.12.1996 по 17.11.2011 року. Разом із ним проживала та була зареєстрована з 30.10.1993 по 03.04.2012 року його дружина [PERSON] . [PERSON] перебував в місцях позбавлення волі з 2005 по 2015 рік. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2011 року за позовом [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] , було визнано позивача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Рішенням встановлено, що в квартирі були зареєстровані також неповнолітні [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2012 року було задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] . Визнано [PERSON] членом сім`ї [PERSON] , визнано за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] . Розпорядженням заступника голови районної адміністрації №486р від 02.07.2012 року на підставі заяви [PERSON] , передано у приватну власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] . 02.07.2012 року було видано свідоцтво про право на житло № [NUMBER] на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (т.1 а.с.91). 17.09.2012 року приватним нотаріусом ЗМНО Ніколаєвською Л.Б. було посвідчено договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] продав належну йому квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2013 року було скасовано заочне рішення від 28.10.2011 року про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . 12.06.2013 року рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя було відмовлено в задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 07.08.2014 року було скасовано рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2012 року, яким було визнано право користування квартирою [ADDRESS] за [PERSON] , в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Згідно відповіді на запит суду, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] 1989 року народження, [PERSON] 1987 року народження, [PERSON] 2012 року народження, [PERSON] 2016 року народження (т.1 а.с.23-25). Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року по справі №337/3659/15-ц позов [PERSON] задоволено частково (т.1 а.с. 117-119). Визнано недійсним та скасовано розпорядження органу приватизації районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 07 липня 2012 року № 486р про приватизацію квартири [ADDRESS] . Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 17 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвською Л. Б. Визнано за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] . У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Додатковим рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2016 року визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на житло від 02 липня 2012 року № 356, видане заступником голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року в частині визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вимог. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного суду від 26.06.2019 року рішення Апеляційного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 17 вересня 2012 року скасовано та у цій частині залишено в силі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року (т.1 а.с. 9-14). У іншій частині позовних вимог щодо скасування державної реєстрації на спірну квартиру, зобов`язання реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру; визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення їх із спірної квартири; зобов`язання МКП «Основаніє» повернути спірну квартиру в територіальну громаду в особі Запорізької міської ради; зобов`язання Хортицького районного відділу у м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області зареєструвати [PERSON] у спірній квартирі; зобов`язання МКП «Основаніє» укласти з позивачем договір найму спірної квартири та зобов`язання районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради призначити [PERSON] основним наймачем квартири рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року залишено без змін. Рішення суду по справі №337/3659/15-ц було мотивовано тим, що внаслідок безпідставного зняття з реєстрації [PERSON] із спірної квартири та в подальшому приватизації та продажу даної квартири були порушені житлові права [PERSON] на користування даною квартирою. Права [PERSON] були поновлені шляхом скасування приватизації, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. Незважаючи на те, що квартира була повернута у власність територіальної громади, фактично [PERSON] не має можливості їй користуватись, оскільки в квартирі зареєстровані та проживають відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , допитані за заявою позивача, в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] був протиправно позбавлений права користування квартирою під час його перебування в місцях позбавлення волі. Колишня дружина [PERSON] зняла позивача з реєстрації, приватизувала квартиру, після чого [PERSON] продав квартиру відповідачам по справі. Нові власники квартири незважаючи на те, що були позбавлені права власності на квартиру, [PERSON] в квартиру не впускають, хоча позивач неодноразово намагався потрапити до свого житла. Через протиправні дії відповідачів, [PERSON] зазначив сильних душевних хвилювань, нервових потрясінь, внаслідок чого лікувався в лікарні, вимушений приймати ліки. Позивач [PERSON] звертався до правоохоронних органів з приводу перешкод у користуванні квартирою, відомості за його заявою були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.1 а.с.17). Відповідачі добровільно приміщення квартири не звільняють, позивача в квартиру не допускають, оскільки вважають себе добросовісними користувачами квартири. Таким чином, між сторонами по справі виник спір щодо права користування квартирою, яка вибула із власності [PERSON] внаслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу. При вирішенні даної справи суд застосовує правові висновки Великої Палати Верховного Суду по справі №644/7422/16-ц, викладені в постанові від 12.12.2018 року та Верховного Суду по справі №333/1988/16-ц, викладені в постанові від 07.11.2019 року по аналогічним справам, які стосувались скасування приватизації, визнання правочину недійсним та подальшим вирішення питання про право користування житловим приміщенням. Так, Верховний Суд по справі №333/1988/16-ц зазначав, що «суд, встановивши, що спірна квартира вибула із власності територіальної громади поза її волею на підставі судового рішення, яке було скасовано, а також те, що приватизація такої квартири та первісний договір купівлі-продажу визнано недійсними та ураховуючи те, що останній договір купівлі-продажу було укладено у той час, коли у провадженні суду розглядався спір щодо незаконності приватизації спірної квартири та її подальшого продажу, обґрунтовано вважав, що на підставі статті 388 ЦК України спірна квартира підлягає вилученню із чужого незаконного володіння на користь власника та ураховуючи те, що позивач є особою з ІІ групою інвалідності, яка мешкала у спірній квартирі з народження та мала право користування такою квартирою, дійшов правильного висновку, що вона не втратила права користування спірною квартирою, а тому підлягає вселенню в таку квартиру, а відповідачі виселенню». До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у справі №644/7422/16-ц, вказавши, що «суд зробив висновок, що у зв`язку з визнанням недійсним правочину, на підставі якого відповідач набула право володіння і користування квартирою, вона підлягає виселенню зі спірного житла зі зняттям з реєстрації. Висновки судів про часткове задоволення первісного позову є законними та обґрунтованими, ухваленими з додержанням указаних засад цивільного законодавства та відповідають наведеним завданням цивільного судочинства, що стосується в тому числі й ефективного захисту порушених прав позивачів». Суд прийшов до висновку, що право [PERSON] на користування квартирою було поновлено у зв`язку із тим, що квартира була повернута у власність територіальної громади, а рішення суду від 28.10.2011 року про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, було скасоване. Дослідивши докази по справі, суд встановив, що відповідачі не визнають право [PERSON] на користування квартирою, тому його право користування підлягає захисту в судовому порядку шляхом його вселення в квартиру. Вимоги [PERSON] про зобов`язання департаменту реєстраційних послуг ЗМР зареєструвати його в квартирі задоволенню не підлягає, оскільки згідно п.18 Правил реєстрації місця проживання, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення є самостійною підставою для реєстрації особи в житлі. Також суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог [PERSON] та виселення відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із спірної квартири, оскільки договір купівлі-продажу, на підставі якого вони набули право власності на житло, був визнаний недійсним, підстав для збереження за ними права користування квартирою немає. Рішення суд про виселення є правовою підставою для зняття відповідачів з реєстрації із спірної квартири на підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Доводи представника відповідача про те, що у справі №337/3659/15-ц були вирішені позовні вимоги [PERSON] про його вселення, виселення відповідачів на правильність вирішення спору не впливають. Спір між сторонами по справі з приводу користування квартирою виник після набрання законної сили рішенням суду по справі №337/3659/15-ц у 2019 році. Посилання представника відповідача про те, що відповідачі по справі не мають іншого житла, окрім спірної квартири, спростовуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно якої відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (т.2 а.27). При вирішенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідачів на його користь моральної шкоди, суд виходить із наступного. Слід погодитись із доводами позивача про те, що він має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких [PERSON] зазнав внаслідок порушення його права на житло, неможливістю користуватись квартирою більше п`яти років. Разом з тим, суд встановив, що [PERSON] придбала за відплатним договором квартиру у [PERSON] , який не мав права цю квартиру відчужувати, про що набувач [PERSON] не знала і не могла знати. Тому вона разом із членами своєї сім`ї користувалась їй правомірно. Позивач [PERSON] був позбавлений права користування квартирою внаслідок дій [PERSON] та [PERSON] , до яких він позовних вимог про стягнення моральної шкоди не заявив. Тому суд вважає, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не є належними відповідачами за вимогами про стягнення моральної шкоди, а тому в задоволенні позову в цій частині відмовляє. При зверненні до суду із позовом [PERSON] був звільнений від сплати судового збору, у зв`язку із чим суд покладає судові витрати на повнолітніх відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах.

Outcome: partial