overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

09 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Долматівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька [PERSON] , оскільки строк пропущено з поважних причин. Представник позивача [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про визнання позовних вимог (а.с. 19-20). Згідно чч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні. Заслухавши представника позивача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6) та свідоцтвом про народження позивача (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну частку (пай) (а.с. 7). Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. Позивач пропустив передбачений чинним законодавством строк для прийняття спадщини у зв`язку з тим, що не знав про наявність сертифіката, тому просить суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи той факт, що позивач набув право на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за законом, з поважних причин пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, суд вважає, що позивачу слід надати додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю два місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

09 липня 2019 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що з 23 вересня 2000 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , і доньку [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що їх сім`я фактично розпалася, оскільки між ними виникли непорозуміння, просить постановити рішення про розірвання шлюбу. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 40). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 14, 38, 39). Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23 вересня 2000 року сторони уклали шлюб, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , і доньку [PERSON] , [INFO] (а. с. 8-10). На даний час однією сім`єю не проживають, їх сім`я фактично розпалася. Подальше спільне життя з відповідачем не можливе, оскільки це суперечить інтересам позивача. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, у зв`язку з чим шлюб між подружжям необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 768 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

09 липня 2019 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] .. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19 липня 2017 року при проведенні перевірки відключеного стану газопостачання до будинку [ADDRESS] , було виявлено несанкціоноване відновлення відповідачем газопостачання шляхом зриву пломби. Через це спожитий таким чином природний газ не враховувався та не сплачувався, внаслідок чого позивачу заподіяно майнової шкоди на суму 15 514 грн 53 коп.. Посилаючись на зазначене обґрунтування, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму заподіяної шкоди. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Представник позивача\~надав до\~суду заяву\~про розгляд\~справи за\~його відсутності,\~в якій,\~крім цього,\~зазначив,\~що повністю\~підтримує позовні\~вимоги та\~не заперечує\~проти заочного\~розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. Відповідач проживає в будинку [ADDRESS] та є споживачем природного газу, що його постачає позивач до зазначеного будинку. 07 лютого 2017 року при проведенні перевірки відключеного стану газопостачання до будинку [ADDRESS] , було виявлено несанкціоноване відновлення відповідачем газопостачання шляхом зриву пломби. Зазначені факти підтверджуються копією акту про встановлення/зняття охоронної пломби від 05 вересня 2016 року (а. с. 5), а також актом перевірки та актом про порушення №00024072 від 19 липня 2017 (а. с. 6-7). Самовільним відновленням відповідачем газопостачання до зазначеного вище будинку позивачеві завдано збитків на суму 15 514 грн 53 коп., розмір яких правильно розраховано за період з 18 січня 2017 року по 18 липня 2017 року, що підтверджується актом розрахунку необлікованих об`ємів природного газу та їх вартості (а. с. 11-12). З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди в сумі 15\~514\~грн 53\~коп.такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі на підставі ст. 1166 ЦК України. Також, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 1 921 грн судового збору, оплата яких підтверджується відповідним платіжним дорученням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

09 липня 2019 року позивач звернувся до суду позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому позивач вказує, що з 08 вересня 2001 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Тривалий час сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні обов`язки та сімейні відносини. Вважає, що збереження шлюбу не можливе. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08 вересня 2001 року в відділі РАГС Ленінського районного управління юстиції, актовий запис №109. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначено, що позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 вересня 2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАГС Ленінського районного управління юстиції, про що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08.09.2001 року, зроблений актовий запис № 109 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Тривалий час сторони не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть, примирення між ними та відновлення сім`ї неможливе. Спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

09 липня 2019 року позивач звернулася до суду позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому позивач вказує, що з 25 листопада 2017 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. З березня 2018 року сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні обов`язки та сімейні відносини. Вважає, що збереження шлюбу не можливе. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25 листопада 2017 року у Подільському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №246. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначено, що позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 листопада 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Подільському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25.11.2017 року, зроблений актовий запис № 246 (а.с.5). Від шлюбу сторони спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . З березня 2018 року сторони не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть, примирення між ними та відновлення сім`ї неможливе. Спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

09 липня 2020 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження своїх позовних вимог позивач зазначив, що він перебував з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому любі з 30 січня 2016 року до 05 жовтня 2017 року. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча має таку можливість, оскільки має не офіційні доходи, нікому аліментів не сплачує, непрацездатних утриманців не має. За таких підстав позивач звернувся з даним позовом до суду. Прохав суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу) але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліменти на одну дитину - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 липня 2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 січня 2016 року по 05 жовтня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією рішення Миргородського міськрайонного суду від 05 жовтня 2017 року (а.с.4,5). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.6), яка проживає з батьком та знаходиться на його утриманні (а.с. 6-8,10). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуюче вищевикладене, суд вважає встановленою наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, однак при цьому, замість зазначення мінімального розміру, вираженого у відсотковому співвідношенні до розміру прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, виходячи з інтересів дитини варто зазначити, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж мінімальний їх розмір встановлений чинним законодавством. На думку суду, це в подальшому зумовить недопущення порушення прав позивача, внаслідок зміни мінімального розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, при подачі позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на його користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. А тому із [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

09 липня 2020 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду із зазначеним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що йому на підставі рішення виконкому Очаківської міської ради народних депутатів № 195 від 03 серпня 1989 року було виділено земельну ділянку під будівництво боксового гаражу у кооперативі та надано дозвіл на його будівництво по [ADDRESS] . Посилаючись на те, що гараж було збудовано, але мало місце відхилення від дозволеного розміру в сторону збільшення, просив визнати за ним право власності на вказаний гараж. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи без їхньої участі. Представник позивача, крім цього, зазначив, що підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Рішенням виконкому Очаківської міської ради народних депутатів № 195 від 03 серпня 1989 року позивачеві [PERSON] було виділено земельну ділянку під будівництво боксового гаражу у кооперативі по [ADDRESS] та надано дозвіл на його будівництво (а. с. 7). 13 вересня 2019 року комунальним підприємством ММБТІ було видано на ім`я [PERSON] технічний паспорт на індивідуальний гараж з підвалом (машино-місце) [ADDRESS] (а. с. 8-10). Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачеві відмовлено в реєстрації права власності та вчинення нотаріальних дій через відсутність документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав та обтяжень здійснюється, зокрема, на підставі рішень судів, які набрали законної сили. Проаналізувавши викладені обставини, суд дійшов висновку, що оскільки позивач в законний спосіб набув право власності на забудований гараж, його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

09 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 24 червня 2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №213. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з грудня 2019 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24 червня 2014 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №213 (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до ч.ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

09 липня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Ухвалою суду від 28 серпня 2020 року провадження у даній справі відкрито та запропоновано відповідачу подати в порядку ст. 178 ЦПК України відзив на позов, не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та додатками відповідач отримав особисто 04 вересня 2020 року, відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи у спрощеному порядку до суду не подавав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання. Також суд враховує, що відповідач є працездатним, не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідач не скористався своїм правом на подання суду заперечень проти позову та доказів на яких вони ґрунтуються та не надав суду відомостей що до його майнового стану, стану здоров`я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

09 липня 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить проводити розгляд без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву в якій проти позову не заперечує, просить проводити розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідні обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку, що відповідач, інших утриманців не має. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved