Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

08 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивований тим, що вона з 09 листопада 1991 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Гайківською сільською радою Турійського району, актовий запис за № 4. Від спільного подружнього життя мають троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], понад два роки разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Вказуючи, що домовленості з відповідачем щодо розміру та добровільної сплати аліментів досягнути не вдалося, позивач просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, та просила справу розглядати у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю, і просив справу розглядати без його участі. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення. Обов'язок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог ст. 183 СК України можуть бути присуджені у частці від доходу. Судом встановлено, що сторони з 09 листопада 1991 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Гайківською сільською радою Турійського району Волинської області, актовий запис за № 4 (а.с. 4). Від спільного подружнього життя мають одну малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, батьком в якому записаний відповідач [PERSON] (а.с. 7). Дитина проживає з позивачем (а.с. 5). Як вбачається з довідки управління соціального захисту населення Турійської районної державної адміністрації Волинської області № 1515 від 12 грудня 2013 року, позивач отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 8). З довідки про доходи Гайківської сільської ради Турійського району № 491 від 10 грудня 2013 року вбачається, що відповідач працює завідувачем клубу та отримує заробітну плату (а.с. 9). Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів в матеріалах справи немає. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст.ст. 180, 182 СК України бере до уваги те, що обов'язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, відповідач є здоровою працездатною особою, працює і отримує заробітну плату, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, враховує розмір доходів сторін, те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає за доцільне та достатнім стягувати із відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст.ст. 183, 191 СК України. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що позивач [PERSON] при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог зазначеного Закону, п. 3 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved