Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

08.08.2017 року орган опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що [PERSON] являється матір'ю малолітньої [PERSON], відомості про батька в свідоцтво про народження дитини внесені згідно ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Розпорядженням голови Ізмаїльської районної державної адміністрації №335/А-2015 від 29.09.2015 року [PERSON] влаштовано під опіку бабусі [PERSON]. [PERSON] перебувала в місцях позбавлення волі, 25.03.2017 року звільнилась з місць позбавлення волі, після звільнення донькою не цікавиться, місцезнаходження її невідоме. Згідно протоколу бесіди з малолітньою [PERSON] встановлено, що мати не приходить до неї, останній раз вона бачила матір в травні 2017 року, її виховує бабуся, у зв'язку з чим позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні її малолітньої доньки [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти на користь опікуна або дитячого закладу, в якому буде перебувати дитина на її утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. У судове засідання відповідач повторно не прибула, про слухання справи сповіщена належним чином, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення справи або слухання справи за її відсутністю до суду не надходили. Таким чином, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того представника позивача. У судовому засіданні прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури підтримала позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.10.2006 року, виданим виконавчим комітетом Старонеркасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Відомості про батька дитини - [PERSON] у актовому записі про народження [PERSON], [INFO], внесені згідно з ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30 березня 2007 року роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно розпорядження №293/А-2016 від 02.09.2015 року Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області, [PERSON], [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням №335/А-2016 від 29.09.2015 року Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області [PERSON] було призначено опікуном над малолітньою дитиною [PERSON], [INFO]. Відповідно довідки про звільнення серії [NUMBER], на підставі ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду від 17.03.2017 року [PERSON] 25.03.2017 року було звільнено з Ізмаїльської установи виконання покарань №22 у зв'язку з хворобою та направлено до місця проживання за адресою: [ADDRESS] протоколу проведення бесіди від 05.04.2017 року, складеного начальником служби у справах дітей Ізмаїльської районної державної адміністрації Арєшкіною С.І., [PERSON] було повідомлено, що після повернення з місць позбавлення волі вона має створити умови для виховання та утримання доньки [PERSON] та звернутись до служби у справах дітей з заявою про передачу їй на виховання доньки, до якої долучити акт обстеження житлово-побутових умов, характеристику з місця проживання, довідку про працевлаштування. Згідно протоколу проведення бесіди від 10.10.2017 року з малолітньою [PERSON], складеного начальником служби у справах дітей Ізмаїльської районної державної адміністрації Арєшкіною С.І. встановлено, що [PERSON] відвідувала свою доньку останній раз в травні 2017 року, після свою матір [PERSON] більше не бачила, вона не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав відносно неї. Мати не цікавиться її долею, не дзвонить та не приїжджає. Виховує та утримує [PERSON] її бабуся [PERSON] Відповідно пояснень, допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] встановлено, що її донька [PERSON] була засуджена двічі. В травні 2017 року [PERSON] поїхала та більше вона її не бачила. З першого класу вона займається вихованням онуки [PERSON] [PERSON] матеріально не допомагає, у вихованні дитини участі не приймає, знає , що [PERSON] зловживає наркотичними засобами. Згідно висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації за вих. № 01/01-25/1260 від 04.08.2017 року, визнано за доцільне та в інтересах дитини позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, а саме свідомо нехтує своїми обов'язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, а тому з урахуванням захисту прав та інтересів дитини повинна бути позбавлена батьківських прав. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач являється працездатною особою, стягнень за виконавчими документами та непрацездатних осіб на утриманні не має. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01.05.2017 року складає 1426 гривні, для дитини віком з 6 до 18 років з 01.05.2017 року складає 1777 грн. Згідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, враховуючи, що відповідач, являючись матір'ю дитини зобов'язана її утримувати до досягнення нею повноліття, в даний час відповідач є працездатною особою, стягнень за виконавчими документами не має, суд вважає за необхідне стягувати з [PERSON] на користь опікуна або дитячого закладу, в якому буде перебувати дитина аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову - 08.08.2017 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] Згідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 гривень 00 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved