Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

09.11.2017 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.05.2016 року помер його дід - [PERSON]. Його баба [PERSON] померла ще раніше. Після смерті діда відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Садовій, 3 у с. Кути Локачинського району Волинської області. 23.05.2016 року [PERSON] склав на ім'я позивача заповіт, посвідчений Білопільською сільською радою Локачинського району. Як спадкоємець за заповітом позивач у встановлений законом строк прийняв спадщину. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок йому було відмовлено державним нотаріусом у зв'язку із неподачею відповідних правовстановлюючих документів на будинок. Старша та молодша дочки спадкодавця [PERSON] та [PERSON] теж прийняли спадщину, однак на вищезазначене майно не претендують. Інших спадкоємців, які б претендували на дане майно, немає. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Садовій, 3 у с. Кути Локачинського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав із підстав, зазначених у ньому. Просить задовольнити позов. Відповідачі у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позову. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, оглянувши матеріали спадкової справи № 188/2016 померлого [PERSON], суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 25.05.2016 року помер [PERSON], а [PERSON] померла ще раніше, що стверджується копією свідоцтв про смерть (а.с.5). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Садовій, 3 у с. Кути Локачинського району Волинської області. Спірне майно належало спадкодавцю [PERSON], що підтверджується довідкою Білопільської сільської ради Локачинського району № 187 від 22.07.2016 року, витягом з погосподарської книги № 3 за 2016 роки, будівельним паспортом, актом про відведення земельної ділянки та технічним паспортом (а.с. 8-17). Відповідно до заповіту від 23.05.2016 року, що посвідчений Білопільською сільською радою, зареєстрований в реєстрі за № 6, та чинний на даний час, спадкодавець [PERSON]В, все своє майно заповів [PERSON] (а.с.6). Як вбачається із матеріалів спадкової справи, позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті спадкодавця Із постанови нотаріуса від 20.09.2017 року вбачається, що позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, однак йому відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки останнім не подано відповідних правовстановлюючих документів на будинок (а.с. 20). Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, не встановлено. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1233 ЦК України, передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1234 ЦК України, право на зповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Садовій, 3 у с. Кути Локачинського району, суд дійшов висновку, що право власності на нього переходить до позивача як спадкоємця за заповітом, що не заперечується відповідачами, а тому за ним необхідно визнати право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід стягнути у рівних частках з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved