Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

08 січня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 02 жовтня 2013 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н у вигляді заяви відповідача та умов і правил надання банківських послуг позивача, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зобов'язавшись сплатити 30% річних за користування кредитом та повернути кредит у встановлений договором строк. Посилаючись на те, що відповідач не виконав свої договірні зобов'язання, позивач просив суд стягнути з відповідача кредитну заборгованість, розмір якої станом на 31 січня 2015 року становить 16347,89 гривень. Також позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання вдруге не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в зв'язку із чим суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 02 жовтня 2013 року між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, укладено кредитний договір б/н, який складається із відповідної анкети-заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг. За умовами даного договору (зокрема п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг) відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зобов'язавшись погашати заборгованість по кредиту протягом 30 днів з моменту її виникнення, а також сплачуючи щомісячно 30% річних на залишок заборгованості за кредитом та інші обов'язкові платежі. (а.с.8-9, 11-14, 51). Згідно п.1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг укладений між сторонами кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом даного строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Відтак, з викладеного слідує, що за умови пролонгації строку дії договору, змінюється і остаточний строку повернення кредиту в повному обсязі, який в такому випадку дорівнює строку дії договору. За містом п.2.1.1.4.2 Умов і правил надання банківських послуг передбачено право кредитодавця вимагати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом у випадку порушення позичальником своїх договірних зобов'язань із строків та порядку повернення кредиту. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Із матеріалів справи встановлено, що кредитодавець свої договірні зобов'язання виконав в повному обсязі, а укладений між сторонами кредитний договір діє до теперішнього часу, оскільки жодна із сторін не проінформувала іншу про припинення його дії. В той же час, відповідач не виконує належним чином взяті на себе договірні зобов'язання із своєчасного повернення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 31 січня 2015 року становить 16347,89 гривень, з яких 7732,41 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 6360,82 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1000,00 гривень заборгованість за пенею та комісією, 1254, 66 гривень - штрафи за фіксованою та процентною ставками. (а.с.6, 8-9) Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидом якої є штраф (ст.549 ЦК України). Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором б/н від 02 жовтня 2013 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між сторонами даного договору із дотриманням вимог діючого законодавства щодо його змісту та форми, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов'язань за даним договором, що зумовило виникнення у відповідача заборгованості за кредитом в розмірі, наведеному позивачем у позові, а також зумовило виникнення у позивача права вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 243,6 гривень (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved