Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

09.02.2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути з комунального підприємства «Жилкомсервіс» (далі по тексту - КП «Жилкомсервіс») 31238,55 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 1666 гривень на відшкодування судових витрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказував, що 26.05.2015 року близько 11 год. 25 хв. у м. Харкові, під час руху позивача на його автомобілі «Сузукі Гранд Вітара», р.н. [NUMBER], по провулку Фанінському, на вказаний автомобіль впало зламане дерево та пошкодило автомобіль, чим позивачу завдана матеріальна і моральна шкода. Вказане дерево (береза) росло на прибудинковій території будинку № 4 по провулку Фанінському у м. Харкові, стовбур дерева обломився на висоті приблизно 2,5 м, верхня частина дерева впала зверху на його автомобіль, пошкодила капот, лобове скло, кришу, праві переднє і заднє крила. В цей час погода була безвітряна. Вказані обставини зафіксовані ДАІ, про що позивачу надано відповідну довідку. Посилаючись на ст.ст.1166, 1167 ЦК України, а також на рішення Харківської міської ради № 1186 від 20 грудня 2006 року «Про визначення виконавця послуг щодо жилого фонду м. Харкова», яким балансоутримувачем жилого фонду м. Харкова визначено КП «Жилкомсервіс», на лист Департаменту комунального господарства Харківської міської ради № 3553/0/16-08 від 25 липня 2008 року п. п. 6.2.6 та 6.2.15 Правил благоустрою м. Харкова відповідальною особою щодо устрою скверів, парків, інших об'єктів господарства є їх балансоутримувач, на рішення Харківської міської ради № 182 від 22 лютого 2007 року «Про відповідальність міського комунального господарства щодо обстеження зелених насаджень, які підлягають видаленню на території м. Харкова», із змінами внесеними рішенням № 453 від 16 липня 2008 року, про покладення на балансоутримувача відповідальності щодо своєчасного знесення застарілих дерев, на лист Департаменту житлового господарства Харківської міської ради № 3170/0/90-08 від 28 серпня 2008 року про визначення КП «Жилкомсервіс» житлового фонду м. Харкова і зелених насаджень на прилеглій території балансоутримувачем - просив задовольнити його позовні вимоги. Також позивач посилався на висновок автотоварознавчого дослідження Харківського НДІСЕ № 6037 від 23.07.2015 року, за яким вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Сузукі Гранд Вітара», р.н. [NUMBER] складає 31238,55 гривень. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Суд вирішив стягнути з КП «Жилкомсервіс» на користь [PERSON] 31238 грн. 55 коп. у якості відшкодування матеріальної шкоди, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 551 грн. 20 коп. судового збору, 1107 грн. компенсації витрат за здійснення автотоварознавчого дослідження, а всього - 37896 грн. 75 коп. В апеляційній скарзі представник КП «Жилкомсервіс» - Лисак С.В. просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до акту приймання передачі основних засобів - зелених насаджень - управлінням комунального майна та приватизації та КП «Жилкомсервіс», зелені насадження по Дзержинському району м. Харкова до КП «Жилкомсервіс не передавались. Крім того, відповідно до п. 5.1. «Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України» органи державної влади та органи місцевого самоврядування визначають на конкурсних засадах із числа спеціалізованих підприємств, організацій балансоутримувачів об'єктів благоустрою зеленого господарства державної та комунальної власності». П. 5.2. цих Правил «Балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об'єкта». П. 5.5. цих Правил «Відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об'єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об'єктів». Апелянт стверджував, що судом першої інстанції не вірно застосовано при ви рішенні справи поняття «балансоутримувач будинку» та «балансоутримувач об'єктів зелених насаджень», так як вони не є тотожними. Також судом при вирішенні справи не взято до уваги ту обставину, що відповідно до розпорядження Управління комунального майна та приватизації від 30.11.2011 року № 2253 «Про внесення змін в договір передачі майна в господарське віддання № 760 від 30.05.1996року з комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Дзержинського району м. Харкова та внесення змін в договір передачі майна в господарське віддання № 1288 від 28.02.2007 року з КП «Жилкомсервіс» зарахувати на баланс основні засоби - зелені насадження згідно з актом приймання - передачі (додаток № 2) та акту приймання передачі основних засобів - зелених насаджень - управлінням комунального майна та приватизації та КП «Жилкомсервіс», зелені насадження по Дзержинському району м. Харкова до КП «Жилкомсервіс не передавались. Крім того, прибудинкова територія навколо будинку, поблизу якого мала місце вказана позивачем пригода, та яка, відповідно до законодавства визначається актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку, на сьогодні не містить чітких розмірів та не затверджена актом на право власності та користування і не встановлено, що саме вона визначена для обслуговування будинку позивача. Крім того, вказував апелянт, з метою упорядкування роботи по обстеженню та видаленню зелених насаджень на прибудинкових територіях житлових будинків комунальної власності м. Харкова рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 17.08.2011 року № 588 «Про створення комісії по обстеженню зелених насаджень, що підлягають видаленню на прибудинкових територіях житлових будинків комунальної власності, ОСББ, ЖБК, ЖК, приватного сектору м. Харкова» затверджено Положення про комісію по обслуговуванню зелених насаджень, що підлягають видаленню на прибудинкових територіях житлових будинків комунальної власності, ОСББ, ЖБК, ЖК, приватного сектору м. Харкова. Згідно з п.2.1., 2.2. цього положення «голова комісії протягом трьох днів з моменту надходження заяви скликає комісію, яка розглядає звернення щодо обстеження стану зелених насаджень на прибудинкових територіях житлових будинків комунальної власності, ОСББ, ЖБК, ЖК, приватного сектору м. Харкова. Комісія в п'ятиденний строк визначає стан зелених насаджень, розташованих на прибудинкових територіях житлових будинків комунальної власності. Харкова і складає акт обстеження тих насаджень, що підлягають видаленню, за зразком затвердженим Мінбудом». Склад міської комісії передбачено додатком № 1 до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 17.08.2011 року № 588 «Про створення комісії по обстеженню зелених насаджень, що підлягають видаленню на прибудинкових територіях житлових будинків комунальної власності, ОСББ, ЖБК, ЖК, приватного сектору м. Харкова . В склад міської комісії включено представника Державної екологічної інспекції в Харківській області. Видалення сухих та аварійних дерев, що підлягають видаленню на прибудинкових територіях житлових будинків комунальної власності м. Харкова виконується організацією - переможцем конкурсних торгів. Видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі ордера. Підставою для прийняття рішення компетентним органом є заява про видалення зелених насаджень, подана юридичною чи фізичною особою. В суді апеляційної інстанції представник КП «Жилкомсервіс» апеляційну скаргу підтримав і просив задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи та вказуючи, що утримання дерев у належному стані і прийняття рішення про видалення аварійних на території Дзержинського району м.Харкова входить до компетенції спеціалізованого підприємства КП «Харківзеленбуд», а не КП «Жилкомсервіс». Позивач [PERSON] просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, вважаючи його законним та обґрунтованим, а скаргу просив відхилити. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та надані сторонами докази, колегія суддів приходить до висновку, що скарга представника відповідача підлягає задоволенню за таких підстав. Судом першої інстанції встановлено, а особами, які беруть участь у справі, не заперечується, що 09.02.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до КП «Жилкомсервіс» про відшкодування школи, вказуючи, що 26.05.2015 року близько 11 години 25 хвилин, коли він рухався на своєму автомобілі «Сузукі Гранд Вітара» по провулку Фанінському, на вказаний автомобіль впало зламане дерево (береза), яке росло на прибудинковій території будинку № 4 по провулку Фанінському у м. Харкові, та пошкодило автомобіль. Позивач просив стягнути з КП «Жилкомсервіс» грошові кошті на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої йому внаслідок пошкодження автомобіля, посилаючись на те, що КП «Жилкмчервіс» є балансоутримувачем житлового фону м.Харкова та прилеглих до будинків територій, в тому числі і зелених насаджень, які ростуть на газоні прибудинкової території багатоквартирного будинку №4 по провулку Фанінському в м.Харкові, яка відноситься до ділянки №6 КП «Жилкомсервіс». Факт обломлення дерева та пошкодження автомобіля не заперечує і КП «Жилкомсервіс», на місце пригоди за його викликом виїжджав працівник ДАІ, який видав довідку про пригоду, а розмір матеріальної шкоди визначено висновком експертного авто товарознавчого дослідження №6037 від 23.07.2015 року експертом ХНДІСЕ. Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що балансоутримувачем багатоквартирного будинку по провулку Фанінському 4 у м.Харкові є КП «Жилкомсервіс», а відтак саме на цьому підприємству лежить обов'язок по відшкодуванню шкоди, завданої власнику автомобіля. Однак з таким рішенням колегія суддів погодитися не може у зв'язку з недоведеністю позивачем обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. Усупереч вимог ст.215 ЦПК України в оскарженому відповідачем рішенні відсутні мотиви, з яких суд вважав встановленими усі факти, посилаючись на які позивач обґрунтовував вимоги, в тому числі і той факт, що саме КП «Жилкомсервіс» є балансоутримувачем дерева, яке впало на його автомобіль, а також що це сталося з вини КП «Жилкомсервіс», відсутні також і вмотивовані висновки за яких суд відхилив докази відповідача про відсутність на його балансі утримання дерев на території Дзержинського (нині Шевченківського) району м.Харкова, де сталася зазначена позивачем подія, та які з самого початку розгляду справи долучив представник КП «Жилкомсервіс» до письмових заперечень. Дійсно, як зазначив суд першої інстанції, саме балансоутримувач, відповідно до вимог п.2 статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами, або може на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи, організації. У відповідності до п. 2 «Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.2006 року №1045 (далі-Порядку), видалення зелених насаджень здійснюється у разі знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев. Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу міської, селищної, сільської ради. Підставою для прийняття такого рішення, згідно п.4 Порядку, є рішення компетентного органу за заявою юридичної чи фізичної особи про видалення зелених насаджень. Пункт 7 Порядку передбачає, що видалення аварійних, сухостійних і фаутних дерев на об'єкті благоустрою здійснює балансоутримувач на підставі акту обстеження зелених насаджень, що складається відповідно до пункту 4 цього Порядку. Разом з тим, позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що саме КП «Жилкомсервіс» є балансоутримувачем дерев на території Шевченківського району, в тому числі і того, яке пошкодило автомобіль позивача, причини такого падіння, протиправні дії чи бездіяльність відповідача та наявність причинного зв'язку між такими діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою. Визначальною обставиною у даній справі і підставою для задоволення позову повинно бути встановлення на підставі наданих позивачем доказів наявності усіх складових елементів диспозиції ст.ст.1166, 1167 ЦК України. Так, статтею 1166 ЦК України, на яку посилався позивач та суд у своєму рішенні, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, з огляду на вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК України та положення ст.ст.1166, 1167 ЦК України саме на позивача покладається обов'язок довести, що йому за вказаних ним обставин дійсно була заподіяна шкода, що дії чи бездіяльність відповідача були неправомірними, що внаслідок цих неправомірних дій (бездіяльності) відповідача йому заподіяна шкода у вказаному ним розмірі, що між неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача і завданою позивачу шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина відповідача - КП «Жилкомсервіс». З матеріалів справи вбачається, що як на звернення [PERSON] у позасудовому порядку до керівництва «КП Жилкомсервіс», так і в поданих до суду першої інстанції запереченнях на позов [PERSON] відповідач КП «Жилкомсервіс» у особі керівника та представника посилалися на те, що КП «Жилкомсервіс» не є баланосутримувачем дерев в Дзержинському (Шевченківському) районі м.Харкова, в тому числі і дерева, яке, начебто через дефектність його стану, впало на автомобіль позивача. На підтвердження цих доводів відповідачем подано суду копію Розпорядження Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради №2253 від 30 листопада 2011 року «Про внесення змін в договір передачі майна в господарське відання №760 від 30.05.1996р. з комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством (КВЖРЕП) Дзержинського району м.Харкова та внесення змін в договір передачі майна в господарське відання №1288 від 28.02.2007р. з комунальним підприємством «Жилкомсервіс»» та додатків, які підтверджують доводи відповідача про відсутність на балансі КП «Жилкомсервіс» зелених насаджень на території Дзержинського району м.Харкова. Заперечуючи проти позову, представник КП «Жилкомсрвіс» також послався на відсутність належних доказів на підтвердження доводів позивача [PERSON] в тій частині, що дерево, яке впало на його автомобіль, знаходилось в межах при будинкової території обслуговування дільниці №6 КП «Жлкомсервіс». Ці доводи представника відповідача позивачем також не спростовані. В суді першої інстанції [PERSON] обмежився наданням доказів пошкодження автомобіля, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Судом апеляційної інстанції вживалися передбачені ч.4 ст.10 ЦПК України заходи з метою сприяння сторонам у реалізації ними передбачених ч.ч.2,3 ст.10, 27, 137 ЦПК України процесуальних прав та обов'язків, однак позивачем не надано доказів на підтвердження доводів про відповідальність саме КП «Жилкомсервіс» за шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження автомобіля та які б спростовували доводи апеляційної скарги. Разом з тим, частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Норми Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та інших підзаконних актів, на які посилався позивач та суд в оскарженому рішенні не дають підстав для визнання особи, яку [PERSON] визначив у якості відповідача за заподіяну йому шкоду, такою, що зобов'язанні відшкодувати йому цю шкоду у розумінні ст.ст.1166, 1167 ЦК України. Ухвалення по даній справі рішення про відмову у задоволенні позову не є перешкодою для [PERSON] звертатися до суду, відповідно до ст. 3 ЦПК України за захистом своїх прав (відшкодування шкоди) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Outcome: dismissed