Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

\~ 08.04.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спільного сумісного майна подружжя та просить визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] : земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину: земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача позов підтримав. Відповідач позов визнала. Дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку. 27 липня 1991 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС Чернігівського міськвиконкому, УРСР, про що було зроблено відповідний актовий запис №1471, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 27 липня 1991 року. Вказаний шлюб було розірвано рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 грудня 2018 року по справі №750/11443/18. За час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, ними було на підставі відповідного договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 21 жовтня 1999 року державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори №1- 3933 придбано земельну ділянку, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 30 липня 2004 року. Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 30 липня 2004 року право власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) було зареєстровано саме за позивачем по справі - [PERSON] , що повністю узгоджується також і з відомостями, які викладені у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7407734082018 від 16 листопада 2018 року, а також відомостями, які викладені у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої ФОП [PERSON] на замовлення позивача. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved