Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

08.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 квітня 1999 року було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. Їх сім'я фактично розпалась на початку 2017 року. З того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач проживає з іншою жінкою. Між ними часто виникали сварки, бо мають різні погляди на ведення господарства та виховання дітей. Сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими. Примирення та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому порядку. Від представника позивача до початку розгляду справи надійшла заява в якій він просить розглядати справу без участі його та позивача. Позовні вимоги просить задовольнити та розлучити сторони. Від відповідача до початку розгляду справи надійшла заяви про розгляд справи у його відсутність, позов визнає, на розлучення згоден, час на примирення не потрібен. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у відсутність сторін. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, сторони уклали шлюб 25.04.1999 року, зареєстрований Білокопитівським сільвиконкомом Глухівського району Сумської області, про що 25 квітня 1999 року зроблено відповідний актовий запис за № 2 (а.с. 6). Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію сторін щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї буде нічим іншим, як примушуванням позивача та відповідача до збереження шлюбних відносин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 640,00 грн. судового збору (а.с.1), які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved