Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

09.12.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтуванні позову зазначено, що власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами був [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцем майна, яке залишилось після його смерті став [PERSON] . Позивач звернувся до нотаріуса для оформлення свідоцтва про право на спадщину, але отримати відповідне свідоцтво на зазначене майно не зміг, у зв`язку з наявністю розбіжностей у правовстановлюючих документах. Враховуючи, що отримати в установленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину по закону позивач позбавлений можливості, він змушений звернутися до суду (а.с. 2 - 3). Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В. І. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Ухвалою суду від 11 грудня 2019 року провадження у справі відкрито (а.с. 37). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, згідно якій позов підтримав повністю та просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Арцизької міської ради Арцизького району Одеської області в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, вказавши, що проти позовних вимог позивача не заперечує та просить розглянути справу за його відсутності. Крім того, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають з питань, пов`язаних з правом особи на спадкування, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися положеннями Цивільного кодексу України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.01.2019 року Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 26 (а.с. 6). Факт родинних відносин між позивачем та його батьком підтверджується: копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] 604, виданого 06.04.1959 року сільською радою с. Мачулка Турійського району Волинської області, складене українською мовою, згідно якого батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] , копією паспорту громадянина України [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 30.10.1996 року Арцизьким РВ УМВС України в Одеській області, в якому дата, місце народження, прізвище, ім`я та по батькові співпадають з відповідною інформацією, вказаній в свідоцтві про народження [PERSON] (а.с. 4 - 5). 17.07.2019 року нотаріусом Бучацьким В. Я. позивачу видано свідоцтва про право власності за законом на спадщину, яка складається з земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер 5120410100:03:001:0209, та з земельної ділянки, площею 0,0173 га, кадастровий номер 5120410100:03:001:0210, що підтверджується свідоцтвами про право власності за законом на спадщину, та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 7 - 10). Відповідно до типового договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, на праві приватної власності № 510 від 20.02.1992 року, батько позивача [PERSON] зобов`язався на земельній ділянці, розташованій за адресою - [ADDRESS] , побудувати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 11 - 14). 23.12.1996 року державною технічною комісією складено акт про готовність закінченого будівництва об`єкта до експлуатації, який було затверджено рішенням виконавчого комітету Арцизької міської Ради народних депутатів № 10 від 17.01.1997 року «Про затвердження акта державної технічної комісії про готовність закінченого будівництва» (а.с. 15 - 24). Відповідно до реєстраційного посвідчення № 69 від 23.01.1997 року, виданого виробничо-комерційною фірмою «Роксолана» бюро технічної інвентаризації м. Арциз, будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності батьку позивача [PERSON] (а.с. 25). Вказане також підтверджується довідкою Арцизької міської ради № 1320 від 01.11.2019 року (а.с. 27). Батько позивача [PERSON] за життя 01.12.2017 року, зареєстрував своє право приватної власності на будинок [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 106445746 від 01.12.2017 року (а.с. 26). Як вбачається з довідки, виданої Арцизькою міською радою Одеської області від 01.11.2019 року № 1320, 23.01.1997 року в реєстровій книзі 27, яка передана КП «Арцизьке БТІ» на підставі рішення Арцизької районної ради від 20.04.2018 року № 619-VII «Про надання дозволу Арцизькому БТІ на передачу реєстрових книг об`єктів нерухомого майна місцевим радам», за номером 25 було зроблено запис про те, що згідно «Договора застройки, удостоверенного Арцизской госнотконторой от 02.02.90г., регістр.№1510 по которому принадлежит [PERSON] целое домостроение и Решение об утверждении акта ввода в эксплуатацию дома от 17.01.1997г. регистр.№10» за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27). Постановою № 412/02-31 від 19.08.2019 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на житловий будинок [ADDRESS] , що належав померлому батькові позивача [PERSON] (а.с. 28). Як вбачається зі звіту про незалежну оцінку вартості житлового будинку, що належить померлому [PERSON] , розташованого за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 06 грудня 2019 року становить 107 800, 00 гривень (а.с. 29 - 34). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Арцизького районного нотаріального округу Одеської області Бучацького В.Я. від 20.01.2020 року № 34/01-16, Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, 01.03.2019 року з заявою - відмовою від прийняття своєї частки у спадщині, що залишилась після смерті [INFO] [PERSON] , звернувся син померлого, [PERSON] , [INFO] . За його заявою № 12 була відкрита спадкова справа № 5/2019. 01 березня 2019 року подав заяву про прийняття спадщини за № 13 син померлого, [PERSON] , [INFO] , яка додана до спадкової справи № 5/2019. 17 липня 2019 року на ім`я [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки за реєстровими номерами 566 та 569. Судом встановлено, що позивач, разом з тим, не зміг здійснити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надані роз`яснення «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». У п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено наступне, - суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайного або майного права та інтересу. Згідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно. Відповідно до п. 3.3 Листа спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди, в основному, задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тому набув право спадкування, але не має правовстановлюючого документа про право власності на спадкове майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності правовстановлюючого документа не існує. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статтями 77-80 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність родинних відносин та підстав для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі ст. ст. 1216, 1225, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved