Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

07 березня 2019 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просили винести рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , таким що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначили, що вони є співвласниками будинку [ADDRESS] , який належить їм в рівних долях на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом. На теперішній час у будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] . Відповідач є чоловіком [PERSON] , та проживає у Туреччині, а за адресою прописки не з`являвся з 2014 року та по теперішній час. Особистих його речей у будинку немає, та він не несе витрат по утриманню будинку, тому вони вимушені звернутися до суду. Представник позивачів - [PERSON] в судове засіданні не з`явилася, але від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, та на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є співвласниками будинку [ADDRESS] , що підтверджується копіями витягів про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 січня 2017 року (арк.с.13,14). Як вбачається з довідки № 3701 про реєстрацію та склад сім`ї, виданої 05 березня 2019 року КП МІРАЦ (арк.с.12), то за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач з 2011 року прописаний за адресою: [ADDRESS] , однак з 2014 року він не проживає за цією адресою, що підтверджується Актом від 04 березня 2019 року (арк.с.11), складеним головою квартального комітету № 86. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідач не є співвласником вищезазначеного житла, не проживає за адресою реєстрації більше одного року, тому суд вважає його таким, який втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved