Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

09 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та примусове зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Сумська область, м. Білопілля, вул. О. Пухначова, 20. На даний час за вказаною адресою зареєстрована його колишня дружина [PERSON] З 2009 року однією сімєю з відповідачкою вони фактично не проживають. Остання близько шести років проживає у своїх батьків у м. Лебедин Сумської області. 16 лютого 2015 року шлюб між ними розірвано. У добровільному порядку [PERSON] з реєстраційного обліку не знімається, у звязку з чим він позбавлений права оформити субсидію та вільно розпоряджатись своєю власністю. Посилаючись на вказані обставини [PERSON] просив визнати [PERSON] такою, що тратила право користування житловим будинком, що знаходиться в м. Білопілля по вул. Пухначова, 20, та примусово зняти її з реєстрації за вказаною адресою. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність і уточнив позовні вимоги, зокрема, просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Сумська область, м. Білопілля, вул. Пухначова, 20, а позовні вимоги щодо примусового зняття останньої з реєстраційного обліку залишити без розгляду (а. с. 23). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась без повідомлення причин, хоча належним чином була сповіщена про час, день та місце розгляду справи (а. с. 22-21). Представник третьої особи Білопільського РС УДМС України в Сумській області в судове зсідання не зявився, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи, причин неявки не повідомив (а. с. 20). У звязку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення будь-яких порушень права власності, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов'язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. У відповідності з ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За приписами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що рішенням Білопільського районного суду від 15 лютого 2015 року розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а. с. 5). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17 березня 2011 року державним нотаріусом Білопільської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №441, позивач є власником житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться в м. Білопілля Сумської області по вул. О. Пухначова, 20 (а. с. 8). З 13 вересня 1959 року і по даний час відповідачка [PERSON] зареєстрована за вказаною вище адресою, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією будинкової книги (а. с. 9-11). З довідки депутата Білопільської міської ради вбачається, що [PERSON] зареєстрована [INFO], але з 2009 року фактично за даною адресою не проживає (а. с. 6). Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] на даний час не є членом сімї позивача [PERSON], не є власником або наймачем будинку №20, розташованого по вул. О. Пухначова, 20 в м. Білопілля Сумської області, який належить останньому на праві власності, не проживає у вказаному будинку понад пять років, а лише зареєстрована у ньому, не приймає участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг, між сторонами не досягнуто будь-якої домовленості щодо укладення договору найму (оренди) житла. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Від стягнення з відповідачки судових витрат у виді судового збору, сплаченого при зверненні з даним позовом до суду, позивач відмовився, про що подав відповідну заяву (а. с. 23). На підставі викладеного,

Outcome: approved