Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

09 березня 2021 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з вказаним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ОТП Факторинг», в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 02 вересня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 3207, щодо звернення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок, земельну ділянку площею 0,100 га кадастровий номер 4810300000:04:003:0011 та земельну ділянку площею 0,0189 га кадастровий номер 4810300000:04:003:0012, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: відповідач з власної ініціативи змінив як строк, так і валюту виконання основного зобов`язання; виконавчий напис було вчинено без урахування вимог Закону України «Про стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», подані відповідачем документи не підтверджували безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, також його не було належним чином повідомлено про наявність виконавчого напису, просив про задоволення позову. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце її розгляду були повідомлені належним чином. Позивачем та третьою особою - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. подано заяви про розгляд справи без їхньої участі. Враховуючи те, що відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, суд не може взяти його до уваги через порушення процесуальних строків подання такого відзиву. Так, копію ухвали про відкриття провадження було отримано відповідачем 12 квітня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 43), тобто строк для подання відзиву закінчився 27 квітня 2021 року, у той час як відзив на позовну заяву надійшов 28 травня 2021 року (а.с. 86), при цьому відповідачем у своєму відзиві не порушувалося питання про поновлення строку на подання цього відзиву. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. про причини своєї неявки не повідомив, правом надати пояснення на позовну заяву у порядку, передбаченому ЦПК України, не скористався. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. Як вбачається з матеріалів справи 02 вересня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3207, щодо звернення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок, земельну ділянку площею 0,100 га кадастровий номер 4810300000:04:003:0011 та земельну ділянку площею 0,0189 га кадастровий номер 4810300000:04:003:0012, що розташовані за адресою: [ADDRESS] в рахунок договору іпотеки від 06 липня 2006 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] . Крім того, за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто з позивача 1700 грн. (а.с. 14). У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з п. 2 даного переліку для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме: кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виходячи з такого підходу до вирішення зазначеної категорії спорів, Верховний Суд України у постанові від 05 липня 2017 року (справа № 6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Та обставина, що відповідачем не надано жодного доказу направлення позивачеві письмової вимоги про сплату заборгованості, вказує на існування спору щодо розміру заборгованості за вищевказаним кредитним договором, а нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірності заявлених вимог. Таким чином, боргові зобов`язання, зазначені у виконавчому написі, не є безспірними. Зважаючи на викладене, суд дійшов переконання, що наявність таких обставин не свідчить про безспірний характер заборгованості, оскільки її розмір не був погоджений з позивачем, а тому при вчиненні виконавчого напису від 02 вересня 2014 року у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. були відсутні підстави вважати безспірною заборгованість [PERSON] за договором іпотеки, і відтак вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. З огляду на викладене, враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які спростовують безспірність заборгованості між сторонами, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з суми судового збору в розмірі 908 грн. за подання позовної заяви та 454 грн. - за заяву про забезпечення позову, сплата яких підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 1, 26). На підставі викладеного,

Outcome: approved