Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

09 липня 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив суд, скасувати арешт нерухомого майна, належного [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , який накладений постановою відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області від 03 лютого 2012 року у виконавчому провадженні ВП № 31059377 реєстраційний номер обтяження: 12221817. Скасувати арешт нерухомого майна, належного [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , який накладений постановою відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області від 24 грудня 2012 року у виконавчому провадженні ВП № 34120564 реєстраційний номер обтяження:13447397. Скасувати арешт нерухомого майна, належного [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , який накладений постановою відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області від 24 грудня 2012 року у виконавчому провадженні ВП №34120564 реєстраційний номер обтяження 13447407. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать почтові повідомлення. Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у 2007 році позивач взяв кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк». Пізніше, у нього виникли складнощі з виплатою кредитного зобов`язання, у зв`язку з чим ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, та до Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського РУЮ про накладення арешту. Постановою відділу державної виконавчої служби Овідіопольського РУЮ від 03 лютого 2012 року у виконавчому провадженні ВП № 31059377 було накладено арешт на належне позивачу нерухоме майно. Крім того, в кінці 2012 року у позивача виникла заборгованість по сплаті єдиного соціального внеску. Постановою відділу державної виконавчої служби Овідіопольського РУЮ від 24 грудня 2012 року у виконавчому провадженні ВП № 34120564 було накладено арешт на належне позивачу нерухоме майно. На сьогоднішній день, ПАТ КБ «ПриватБанк» до позивача претензій немає , та немає заборгованості по сплаті єдиного соціального внеску. Даний факт підтверджується копією довідки з Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного управління доходів в Одеській області від 06.05.2014 року за № 1415218100202 та копією довідки з Управління ПФУ в Овідіопольському районі від 19.05.2014 року за № 1928/02. У зв`язку з цим, позивач звернувся до Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про зняття вказаних вище арештів, однак листом від 04.07.2018 р., начальник Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, повідомив, що виконавчі провадження у паперовій формі за той період знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання. І у зв`язку з чим не має можливості зняти зазначені вище арешти. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи Стаття 41 Конституції України наголошує кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 316-320,321,328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статями 386-393 ЦК України передбачено держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Отже, вищевказані постанови Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області яким накладено арешт на майно позивача, підлягають скасуванню, на підставі відсутності заборгованості. Суд, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved