Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

10.05.2018 р. позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача, у якому просить стягувати з останнього аліменти на утримання їх двох дітей у частці його доходів щомісячно. В обґрунтування позову покликається на ст.ст. 180-182, 184 СК України та зазначає, що останній добровільно коштів на утримання дітей не надає. 09.07.2018 р. сторони у судове засідання не з'явилися. Позивач подала заяви про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позов визнає, згідний сплачувати аліменти на дітей. У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], сторони уклали шлюб 02.08.2001 р. [INFO] у них народився син [PERSON], а [INFO] - донька [PERSON], що стверджується копіями відповідних свідоцтв серії [NUMBER], [NUMBER]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітніх дітей, беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими. Поряд з цим, у позовній заяві не сформульовано розмір частки доходів, який позивачка просить стягувати з відповідача. Виходячи із засад справедливості й розумності, суд вважає, що адекватним і достатнім буде розмір 1/3 частини щомісячного доходу відповідача. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. В силу приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. від якого була звільнена позивачка при подачі позову.

Outcome: partial