Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

09.06.2021 року позивач АТ «Альфа Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 26.06.2007 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 153/3-15, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 59500,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст.553 ЦК України, позивач та відповідачі [PERSON] та [PERSON] уклали договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту № 153/3-15 від 26.06.2007 року. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредит у сумі 59500,00 доларів США, однак в порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на14.04.2021 року має заборгованість 37 445,59 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом- 21 389,85 доларів США, сума заборгованості за відсотками- 16 055,74 доларів США. Оскільки на вимоги позивача відповідачі заборгованість не погасили, від виконання своїх зобов`язань ухиляються, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 27.07.2021 року по справі відкрите спрощене позовне провадження та відповідачам надано строк для подання відзиву на позов. Відповідачі своїм процесуальним правом не скористалися, відзив на позов не подали. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягав та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Оскільки відповідачами не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише надані докази позивачем. Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;3) відповідач не подав відзив;4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначив у позовній заяві. В судовому засіданні встановлені наступні обставини справи. Судом встановлено, що 26.06.2007 року між АТ «Украсоцбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 153/3-15 відповідно до якого Банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах зебезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 59 500,00 доларів США, зі сплатою 11,5% річних, погашення заборгованості встановлено графіком. Відповідно до договору поруки №153/5-35 від 26.06.2007 року забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] є порука майнового поручителя [PERSON] , який зобов`язався перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту № 153/3-15 від 26.06.2007 року. АТ «Альфа-Банк» є правонаступником АТ «Украсоцбанк», внаслідок реорганізації, відповідно до Передавального акту затвердженого загальними зборами від 15.10.2019 року. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж рожу та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання, станом на 14.04.2021 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 37 445,59 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом- 21 389,85 доларів США, сума заборгованості за відсотками- 16 055,74 доларів США. Щодо стягнення боргу саме в іноземній валюті, суд вважає необхідним зазначити таке. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Саме такі правові висновки містяться у постанові ВП ВС від 23.10.2019 по справі №723/304/16-ц. Аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про порушення відповідачами взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі та стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 153/3-15 від 26.06.2007 року у розмірі 37 445,59 доларів США. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 15 735,91 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved