Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

07 травня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, що 22 січня 2015 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб про що Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис №26. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини не підтримують з вересня 2019 року, примирення та збереження сім`ї неможливе. Вищенаведені обставини послугували підставою для її звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді від 12.05.2020 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, заперечувала щодо можливості примирення сторін. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, наполягав на розірванні шлюбу. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22 січня 2015 року сторони зареєстрували шлюб про що Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції було уроблено відповідний актовий запис №26. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Згідно ч. 1ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони з вересня 2019 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Вимоги з боку позивача щодо відновлення дошлюбного прізвища не було. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved