Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

08.06.2016 заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини - [PERSON], яка народився [INFO] в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, матір'ю якої є [PERSON], [INFO], громадянка України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS]; батьком - [PERSON], [INFO], громадянин України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є рідною бабусею [PERSON], яка народилася [INFO] м. Сімферополь АР Крим у батьків [PERSON] та [PERSON] Оскільки на час народження онуки АРК являється тимчасово окупованою територією України, у передбаченому законодавством порядку факт народження дитини зареєстрований не був, а її мати [PERSON] отримала свідоцтво про народження дочки, яке видане органами, діяльність яких відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є незаконною, а вказані документи є недійсними. З метою виконання вимог законодавства, вона звернулася за місцем свого проживання з заявою до Святошинського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про реєстрацію факту народження онуки [PERSON], проте останнім у реєстрації факту народження дитини було відмовлено. З наведених підстав нею подано до суду дану заяву про встановлення факту народження дитини. В судове засідання заявник не з'явилася, подала заяву у якій просить розглядати справу у її відсутності та просить суд її задовольнити. Зацікавлені особи [PERSON], [PERSON] та представник Солом'янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням вказаних обставин, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності заявника та зацікавлених осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з огляду на таке. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Актами цивільного стану, зокрема, є народження фізичної особи. За змістом ч.ч. 3, 4 вказаної статті, народження фізичної особи підлягає державній реєстрації. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Чатинами 2, 5 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України. Згідно ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Судом встановлено, що заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 15.02.2014, що вбачається із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 15.02.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. Як зазначено заявником у заяві, від цього шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON]. Як видно з матеріалів справи, матір'ю дитини було отримано свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 06.03.2015, яке видане органом, що діє на тимчасово окупованій території України - АРК. З метою виконання вимог законодавства, заявник звернувся за місцем свого проживання з заявою до Святошинського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про реєстрацію факту народження онуки [PERSON]. Листом від 07.06.2016 №2310/04-30б, Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві відмовив у реєстрації факту народження дитини, мотивувавши свою відмову тим, що пред'явлений документ, за формою не відповідає вимогам наказу Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024. Як визначено у ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з правилами ч. 3 ст. 15 ЦПК України розгляд цивільних справ здійснюється в порядку позовного, наказного та окремого провадження. За змістом ст. 234 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлено, зокрема, факт народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначено тимчасово окупованою територією. Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, враховуючи наведене вище, зважаючи, що факт народження дитини [PERSON], [INFO], достовірно підтверджується наданими суду доказами, даний факт породжує юридичні наслідки для заявника, проте його реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану неможлива, суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника про його встановлення знайшли своє підтвердження, у зв'язку з чим заяву належить задовольнити.

Outcome: approved