Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

09 січня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 20 листопада 2015 року виконкомом Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №24. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2015 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, в зв'язку з чим втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо протягом останніх двох місяців, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сімї неможливе. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище, присвоєне їй при державній реєстрації шлюбу, «Замелюк». В судове засідання позивач не зявилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до\~частини 3\~статті 200\~ЦПК України,\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб від 20 листопада 2015 року серії І-ФП №119439, сторони уклали шлюб 20 листопада 2015 року, який зареєстрований виконкомом Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 24. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «Лозинська» на «Замелюк» (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження від 16 червня 2016 року серії І-ФП №246073 (а.с. 7). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Про спір між сторонами щодо місця проживання дитини та розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В своїй позовній заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в свою чергу, в своїй заяві також не заперечує проти задоволення позову, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сімю, у звязку з чим позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з чим суд вважає можливе задовольнити клопотання та після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище, присвоєне при державній реєстрації шлюбу, «Замелюк». Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved