Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

10.04.2017 року виконавчий комітет Новоград-Волинської міської ради Житомирської області як орган опіки та піклування - позивач у справі, звернувся до суду з позовом, в якому, після збільшення позовних вимог, просив постановити рішення суду, яким позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] - відповідачів у справі, відносно дитини [PERSON], [INFO]. Крім цього, просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на користь дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 900 грн., щомісячно, з кожного, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом до її повноліття (а.с.1-5,98-99). В обґрунтування позову вказує на те, що відповідачі є батьками неповнолітньої [PERSON], проте покладених законом батьківських обов'язків не виконують. З 29.07.2015 року [PERSON] перебуває на обліку у справах дітей, як така, що проживає в сім'ї, яка опинилася у складних життєвих обставинах, у зв'язку з тим, що батьки свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками: вихованням дитини не займаються, не утримують її, не піклуються про стан здоров'я дитини, зловживають алкогольними напоями та ведуть аморальний спосіб життя. У судовому засіданні представник позивача збільшені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідачі позов у частині позбавлення їх батьківських прав не визнали, просили відмовити у задоволенні позову у цій частині. Вимоги у частині стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі 900 грн., щомісячно, з кожного, визнали, не заперечували проти задоволення таких вимог, вказували на те, що будуть сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у заяві до суду просила справу розглядати у її відсутності, спір вирішити згідно діючого законодавства на розсуд і переконання суду. Оголосивши зміст заявлених вимог, вислухавши представника позивача, відповідачів, опитавши свідка, дослідивши докази, які знаходяться у матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Встановлено, що відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.9,10). У межах зазначеного провадження органом опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради затверджено 22.03.2017 року висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів по справі відносно дитини [PERSON] (а.с.7-8). Стаття 150 СК України вказує на те, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. Пунктом 2 частини 2 статті 164 СК України визначено, що батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Із п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті. Встановлено, що відповідачі належним чином не виконували своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання дітей, не забезпечили її достатнім харчуванням та належними умовами проживання, не займалися її розвитком. Це стало підставою для поставлення дитини на облік, як такої, що проживає в сім'ї, яка опинилася у складних життєвих обставинах, у зв'язку з тим, що батьки свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками (а.с.27-33,35). Малолітня [PERSON] перебуває у КНЗ «Новоград-Волинська ЗОШ-інтернат І-ІІ ступенів», є ученицею 2-го класу. Згідно висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини [PERSON] має легку розумову відсталість (а.с.37). Із листів КНЗ «Новоград-Волинська ЗОШ-інтернат І-ІІ ступенів» слідує, що відповідачі періодично відвідують малолітню [PERSON], приносять солодощі, батько купував теплий одяг (а.с.39,125). Під час розгляду справи в суді відповідач [PERSON] запевнила, що стане на шлях виправлення, а відповідач [PERSON] - створить належні умови для виховання, розвитку та проживання дочки [PERSON], щоб вона проживала у сім'ї. Відповідно до п. 18 постанови Пленуми Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх особ з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволення позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконання ними батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ОО 20.11.1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальність свої батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитини не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучені зі своєю матір'ю. З урахуванням вище викладеного, суд рахує за необхідне позов задовольнити частково, оскільки відповідачі частково змінили своє ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до дочки [PERSON], стали цікавиться долею дитини, а позбавлення є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, який за обставин, що склалася, застосувати не можна. При цьому, попередити їх про необхідність зміни ставлення до дочки, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ними батьківських обов'язків. Врахувавши вимоги СК України стягнути з відповідачів на користь дочки [PERSON] аліменти, проти чого останні не заперечували. Стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial