Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

07 листопада 2016 року до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла заява головного лікаря ОКЗ Сумського обласного психоневрологічного диспансеру про примусову госпіталізацію відносно [PERSON] з посиланням на те, що [PERSON], [INFO], мешканка м.Суми, вул. Чібісова 20. кв. 17, 06.11.2016р. о 21.15 надійшла повторно до гострого психіатричного відділення СОКПНД за викликом матері - опікуна, зі скаргами на неадекватну поведінку, агресивна по відношенню до матері, відмовляється від прийому медикаментів. 07.11.2016 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою зроблено висновок, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: Шизофренія, параноїдальна форма, безперервний тип перебігу. Позбавлена дієздатності (рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 23.09.2015 р.), опікуном є мати. Просить госпіталізувати хвору до психіатричної лікарні для проходження лікування. Представник ОКЗ Сумського обласного психоневрологічного диспансеру, що діє на підставі довіреності, підтримала доводи заяви. Законний представник підтримала вказану заяву. Зацікавлена особа [PERSON] не погодилася з вказаною заявою, зазначила, що її батьки доводять до такого стану, не дозволяють нікуди виходити із дому. Прокурор у судовому засіданні не підтримав вказане клопотання, просив у задоволенні клопотання відмовити Суд, заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що факти, викладені в заяві, не знайшли своє підтвердження, так як в силу ст.14 України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Суд не може погодитись з доводами викладеними в заяві, оскільки згідно приписів ст.14 України «Про психіатричну допомогу», наявність в [PERSON] психічного захворювання чи психічного розладу не може слугувати підставою для госпіталізації в примусовому порядку. Єдиними підставами для госпіталізації особи є вчинення нею чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не знаходиться в стані психозу, та не є безпорадною через свій психічний стан, а наявність в неї психічного захворювання не є підставою для її примусової госпіталізації. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] не потребує поміщення у психіатричний стаціонар в примусовому порядку, а отже її госпіталізація є недоцільною. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed