Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

08.02.2018 року позивачі звернулися до суду із позовною заявою, в якій просять стягнути з відповідача ГУНП в Одеській області у відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн., посилаючись на те, що досудове слідство триває більше 9 місяців, тобто, понад розумний строк, по кримінальному провадженню № 12017160480001848 слідчі дії не виконуються, хоча вони неодноразово зверталися до суду із скаргами. Представник відповідача [PERSON] управління національної поліції в Одеській області до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, надав заяву про слухання справи за його відсутності. Матеріали справи містять відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача посилається на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. Представник третьої особи [PERSON] управління державної казначейської служби України в Одеській області до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, СВ Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР № 12017160480001848 від 17.05.2017 р. за ознаками ч. З, ст. 197-1 КК України. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду місті Одеси Тонконоженка М.М. у справі № 520/5397/17 від 11.05.2017 р. визнано бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області щодо ненадання відповіді на клопотання [PERSON] від 10.05.2017 року про внесення відомостей до ЄРДР, зобовязано вчинити певні дії. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду місті Одеси Іванчука В.М. у справі № 520/1380/18 від 06.02.2018 визнано бездіяльність слідчого СВ Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області щодо ненадання відповіді на клопотання [PERSON] від 01.02.2018 року у кримінальному провадженні за № 12017160480001848, із зобовязанням вчинити певні дії. Таким чином, судом встановлено, що з 17.05.2017 року, дня звернення [PERSON] до СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та до цього часу триває кримінальне провадження. За цим кримінальним провадженням слідчими суддями неодноразово бездіяльність слідчих органів визнавалася незаконною. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-440цс16, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті\~- така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Оскільки судом встановлено, що ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Одеси неодноразово визнавалася незаконною бездіяльність слідчих органів у кримінальному провадженні № 12015160480007325, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для застосування\~статті 1176 ЦК України. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~статті 1174 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Положеннями п. 10-1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року роз'яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі\~ст. 56 Конституції\~України, судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної\~\~громадянинові\~\~незаконними\~\~рішеннями,\~\~діями\~\~чи бездіяльністю\~ органу державної\~\~влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. Відповідно до ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, що стосуються наявності порушення нормальних життєвих зв'язків позивачів, та враховуючи ті зусилля, які позивачі доклали для з'ясування питання розгляду слідчими органами їх заяви від 17.05.2017 року, за якою слідчим СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017160480001848, суд вважає доведеними обставини наявності душевних страждань, яких позивачі зазнали у зв'язку з протиправною поведінкою працівників правоохоронних органів щодо них та їхньої малолітньої дитини. Проаналізувавши встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. Суд погоджується з доводами позивача стосовно завдання йому моральної шкоди, однак суд вважає, що розмір моральної шкоди, визначений в позовній заяві, є завищеним, в звязку з чим у цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 3000,00 грн.

Outcome: partial