Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

07 травня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить суд: визнати [PERSON] , такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] ( а.с. 2-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що у даному будинку зареєстрована [PERSON] , яка є відповідачем у справі, та яка більше дев`яти років не проживає у ньому без поважних причин. Також зазначає, що всі витрати на утримання та експлуатацію житлового будинку покладаються тільки на нього, чим об`єктивно порушуються його права, а тому він змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини, просив їх задовольнити, додатково пояснив, що відповідачка - дочка його двоюрідного брата, який помер у 2003 році, проживала в будинку до 2008-2009 року, потім пішла. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзиву не подала, заяви про розгляд справи без її присутності не направила. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача та покази свідка [PERSON] , дослідивши письмові матеріали даної справи, вважає, що є усі підстави для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно ч.1 ст.4 та ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування від 08 червня 2014 року, посвідченим державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області та зареєстрованим в реєстрі за №1780, витягом про державну реєстрацію прав № [NUMBER] , виданого 06 квітня 2011 року КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» ( а.с.6, 7). Згідно записів будинкової книги, а також за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області (а.с. 8-9, 12 на звороті), відповідач [PERSON] , [INFO] , з 24 квітня 2008 р. зареєстрована за вищевказаною адресою: [ADDRESS] . Одночасно встановлено, що відповідач [PERSON] фактично у спірному будинку більше дев`яти років не проживає, особистих речей відповідача у будинку не має. Зазначені обставини повністю підтвердила допитана в якості свідка [PERSON] , яка повідомила, що є сусідкою позивача [PERSON] , та протягом тривалого часу [PERSON] за місцем реєстрації не бачила. З наведеного слідує, що відповідач не проживає в спірному будинку за місцем реєстрації без поважних причин понад дев`ять років. Наведені встановлені судом фактичні обставини дають суду підстави дійти висновку, що відповідач більше одного року не проживає в житловому приміщенні за місцем реєстрації, будь-якої участі в утриманні житла не приймає. Крім того, наявність реєстрації відповідача [PERSON] перешкоджає позивачу у реалізації його законних прав та інтересів. Докази, які б спростовували вищенаведене, відповідачем надано не було. Відповідно до вимог ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також відповідно до змісту ч.2 вказаної статті, обрати способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі припинення правовідношення та припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. А також, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 та 2 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом ч.1 та 2 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Даючи оцінку дослідженим доказам, суд дійшов висновку, що доводи позивача є доведеними, а вимоги щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач, яка зареєстрована в належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку, тривалий час, понад один рік, без поважних причин не проживає за адресою: [ADDRESS] , а тому втратила право користування вказаним житловим будинком. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 гривні 40 копійок (а.с.1), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved