Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

09.11.2015 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи в певний час, посилаючись на те, що її мати [PERSON], [INFO] була зареєстрована за адресою: [INFO] та мешкала на тимчасово окупованій території України. 14 жовтня 2015 року [PERSON] померла в м. Харцизьк Донецької області, там же й була похована. 27 жовтня 2015 року їй було видано свідоцтво про смерть [PERSON] на бланку та завірене печаткою Донецької Народної Республіки. Оскільки самопроголошена ДНР не визнана державою України, вона не може скористатись своїми правами після смерті матері. Встановлення факту смерті є необхідним для оформлення смерті матері на території України та можливості скористатись правами, що повязані зі смертю матері. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явилась. Надала до суду письмову заяву в якій свою заяву підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути заяву за її відсутності. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області не з'явився. В своїй письмовій заяві не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] та просить суд розглянути справу у його відсутності. Дослідивши докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає повному\~\~задоволенню\~\~з наступних підстав: У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.8 ч.1ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є донькою [PERSON] що підтверджується свідоцтвами про народження заявника, та укладення шлюбу, наявними в матеріалах справи.(а.с.8,9) Згідно копії паспорту [PERSON], [INFO] вона з 12 червня 1978 року зареєстрована за адресою: [INFO] У звязку з проведенням АТО на території міста Харцизьк [PERSON] з 04.09.2014 року стала на облік, як особа, яка перемістилась з тимчасово окупованої території України та зареєструвалась [ADDRESS] (а.с.6). Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть № 64 від 14 жовтня 2015року [PERSON] померла 14 жовтня 2015 року в державі Україна, область Донецька, місто Харцизьк. Однак вказане лікарське свідоцтво посвідчене печаткою Донецької Народної Республіки (а.с.10) Факт смерті був зареєстрований Харцизькому міському відділі записів актів цивільного стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, де 27.10.2015 було видано свідоцтво про смерть, актовий запис №715 (а.с.11). Відповідно до ч.ч.2,3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085 від 07.11.2014 року затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасом не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів входить м. Харцизьк на території якого 14.10.2015 року померла [PERSON] Відповідно, документи про смерть видані на тимчасово окупованій території України, до складу яких входить свідоцтво про смерть, є недійсними та не створюють правових наслідків. Одночасно, статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщена особа має права, визначені Конституцією та законами України. Реалізувати своє право на отримання допомоги на поховання на території України заявник [PERSON] не має можливості, оскільки документи, які підтверджують факт смерті її матері є недійсними через те, що видані незаконними органами. Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту цивільного стану орган реєстрації актів цивільного стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів» зазначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів цивільного стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту цивільного стану. Згідно зі ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. За таких обставин, оскільки заявник фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved