Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

10.04.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно позову, позивачу [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.11.2006 року належить квартира №45 розташована за адресою вул.Н.Курченко, будинок №27 у м.Краматорську, Донецької області. У зазначеному житловому приміщенні крім нього зареєстрована його колишня дружина [PERSON], [INFO], однак з травня 2014 року та по теперішній час остання не проживає у даному житловому приміщенні, житлом не користується, власних речей там не зберігає, обовязки по утриманню житла не здійснює, однак в добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджає позивачу вільно здійснювати своє право власності щодо житла. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13.03.2015 року та ухвалою від 31.03.2015 року, між сторонами шлюб було розірвано. У звязку з тим, що відповідачка добровільно не змітається з реєстрації за вищевказаною адресою, позивач вимушений тривалий час сплачує за неї комунальні послуги, що ставить його в дуже скрутне матеріальне становище. Просить суд винести рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою №45 розташованої за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, вул.Н.Курченко, 27. У судовому засіданнія позивач [PERSON] на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. У судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, про час слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки про виклик до суду, однак клопотань про відкладення слухання справи, або заперечень не надійшло. Зі згоди позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України судом ухвалено про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши позивача, дослідивши позов, надані заяви та докази копію свідоцтва про право власності на квартиру від 14.11.2006 року (а.с.8), копію технічного паспорту на квартиру №45 в житловому будинку №27 по вул.Н.Курченко у м.Краматорськ, Донецької області (а.с.9-10), довідку КП «СЄЗ» від 03.04.2017 року з якої вбачається, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO], копію заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13.03.2015 року (а.с.10-11) та копію ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 31.03.2015 року (а.с.12), відповідно до яких шлюб між сторонами було розірвано, акт про не проживання від 03.04.2017 року (а.с.6), відповідно до якого відповідачка [PERSON] з травня 2014 року не проживає за адресою [INFO], вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідачка [PERSON] з травня 2014 року не користується житлом квартирою №45 розташованої по вул.Н.Курченко, 27 у м.Краматорську, Донецької області, яка належить на праві приватної власності позивачу, а також не користуються до теперішнього часу, власних речей там не зберігає, обовязки по утриманню житла не здійснює, чим порушують його права вільно здійснювати своє право власності щодо житла, суд вважає, що відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування вказаним житлом. Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації.

Outcome: approved