Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

07 липня 2016 року позивач подала до суду позов, який уточнила та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з 25 листопада 1995 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання малолітнього сина [PERSON], 23 жовтня 2009 року, участі у його вихованні не приймає, проживає окремо, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі ? частини від усіх видів заробітку підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові, також просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій проти задоволення вимог позивача не заперечував, просив розглядати справу без його участі. Суд, розглянувши заяву позивача та відповідача, ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, вважає необхідним задовольнити вимоги позивача. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 25 листопада 1995 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, запис № 1226, про що свідчить свідоцтво про одруження серії І-ВЛ № 001810, видане 25 листопада 1995 року. Відповідач є батьком малолітнього [PERSON], 23 жовтня 2009 року, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 182190, видане 06 листопада 2009 року Південноміською радою Харківського району Харківської області, запис № 67 від 06 листопада 2009 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, при цьому розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], але свої обов'язки щодо утримання сина не виконує, проти позову не заперечував, тому позов підлягає задоволенню і суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини, при цьому суд звертає увагу позивача, на те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину встановлений нормами ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved