Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

08 вересня 2016 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області звернулись позивачі [PERSON] та [PERSON] з позовними вимогами, якими просять визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового нерухомого майна № 045, а саме квартири № 56, розташованої в будинку № 2 по вул. Гагаріна в м. Ізмаїлі Одеської області, укладений 21 березня 2003 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], який зареєстрований Товарною біржею «Бессарабська» в м. Ізмаїл, у відповідності до ст. 15 ЗУ « Про товарні біржі», який діяв на момент укладення договору. Також 16 вересня 2016 року позивачі надали суду заяву про уточнення позовних вимог згідно якої просять визнати за ними право власності на вказану квартиру. Всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі сторонами виконані. Позивачі повність розрахувались з продавцем, про що свідчить п.5 укладеного договору, крім того, на виконання умов укладеного договору позивачами проведено реєстрацію договору та переоформлення технічної документації на придбане нерухоме майно, про що свідчить запис проведений органами КП « Ізмаїльське МБТІ». З моменту придбання нерухомого майна позивачі відкрито володіють та користуються ним. Проте фактично являючись власниками житла, вони позбавлені можливості розпоряджатися ним на свій розсуд, оскільки укладений договір потребує нотаріального посвідчення, в звязку з чим змушені звернутися до суду для підтвердження дійсності укладеного договору. В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача позов визнала в повному обсязі. Наслідки визнання позову їй розяснено відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України. Вислухавши пояснення представників, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що 21 березня 2003 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна№ 045, який зареєстрований Товарною біржею « Бессарабська» в м. Ізмаїл, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] та [PERSON] купили квартиру № 56, розташовану в будинку № 2 по вул. Гагаріна в м. Ізмаїлі Одеської області. Укладений між сторонами договір зареєстрований Товарною біржею «Бессарабська» в м. Ізмаїлі 21.03.2003 року за № 045. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п. 5 договору, в виконання умов укладеного договору позивачем проведено реєстрацію договору, про що свідчить технічний паспорт на квартиру, розташовану за вказаною адресою, згідно якого власниками вказані [PERSON], [PERSON] Протягом всього часу з моменту укладення договору позивачі відкрито володіють та користуються придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлені можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним.

Outcome: approved