Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

07 вересня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24 серпня 2000 року. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 282 від 01 квітня 2010 року. З 2001 року вона з відповідачем не проживає однією сім'єю, вона самостійно матеріально утримує та піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач вже понад 10 років не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться дитиною та її розвитком. Для розвитку та відпочинку дитини вона планує поїхати з ним в закордонні туристичні поїздки. Для виїзду дитини за межі України в супроводі одного з батьків потрібно згода іншого з батьків. Вона неодноразово просила свого колишнього чоловіка надати їй дозвіл на виїзд дитини за межі України для відпочинку та оздоровлення. Разом з тим, останній відмовляється спілкуватись з нею та вимагає більше не турбувати його цими питаннями. Просила суд ухвалити рішення, яким: - надати їй дозвіл на виїзд за кордон до Литовської Республіки та Латвійської Республіки [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON] у період з 27 листопада 2015 року по 28 січня 2016 року; - надати їй дозвіл на виїзд за кордон до Литовської Республіки та Латвійської Республіки [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON] у період з 22 жовтня 2016 року по 30 жовтня 2016 року. У судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Направив до суду заяву, з якої вбачається, що він не заперечує проти задоволення позову [PERSON] Зазначено, що він не має бажання спілкуватись з сином, не заперечує проти його поїздок за кордон та не хоче, щоб його турбували з цих питань. Просить розглядати справу в його відсутність (а.с. 35-36). Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24 серпня 2000 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 9). 24 грудня 2000 року у них народився син - [PERSON] (а.с. 8). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 01 квітня 2010 року зроблено актовий запис № 282 про розірвання шлюбу між сторонами (а.с. 10). Встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає з позивачем. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. З п. 4 зазначеної постанови вбачається, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. На підтвердження своїх доводів щодо необхідності виїзду за межі України неповнолітнього [PERSON] позивач надала суду копії авіаквитків. З вказаних авіаквитків вбачається, що позивач забронювала квитки на рейс до Вільнюса (Литовська Республіка) на 27 листопада 2015 року та на 06 січня 2016 року (а.с. 11-14). Крім того, позивач у судовому засіданні зазначила, що вона вже придбала авіаквитки на осінні канікули 2016 року. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідач не заперечує проти виїзду за межі України на відпочинок їх з позивачем сина - [PERSON], [INFO]. Суд, вважає, що вимоги позивача про надання дозволу на виїзд дитини за кордон ґрунтуються на законі та відповідають інтересам дитини. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає 974 гривні 40 копійок судового збору.

Outcome: approved