Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

07.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок № 11 по вул. Лісовій в с. Таращанка Новоград-Волинського району разом з господарськими будівлями (далі Будинок). В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після смерті дядька, [PERSON], який помер 14 лютого 2016 року, відкрилась спадщина, що, крім іншого, складається з Будинку. Як спадкоємець за законом, прийняв спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Хоч на Будинок і не виготовлялось свідоцтво про право власності, однак він належав померлому. Сторони в судове засідання не прибули. До суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 лютого 2016 року помер [PERSON] /а.с. 5/, після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок № 11 по вул. Лісовій в с. Таращанка, Новоград-Волинського району. Згідно довідки виданої виконкомом Красилівської сільської ради № 590 від 27.09.2016 року, Будинок належав померлому, згідно запису в по господарській книзі (а.с. 14), однак не був зареєстрований у встановленому законом порядку (а. с. 15). 30.09.2016 року на Будинок було виготовлено технічний паспорт (а.с 12-13). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.11.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом, Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до чинного на той час законодавства будівлі у сільській місцевості не підлягали державній реєстрації, реєстрація будинків та домоволодінь відбувалась лише у містах та селищах міського типу та не поширювалась на сільську місцевість. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, право власності на Будинок за спадкодавцем дядьком позивача підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння ним цим майном, оскільки за його життя законодавство не передбачало оформлення в сільських місцевостях свідоцтв про право власності на нерухоме майно та його державну реєстрацію, натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в погосподарських книгах. Так як до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на Будинок, що залишився після смерті його дядька. Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved