Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

09.10.2019 року орган опіки та піклування Бориспільської райдержадміністрації Київської області звернувся до суду з даним позовом, в якому просили: - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, на користь громадянки [PERSON] , яка займається вихованням та утриманням дитини; - призначити громадянку [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] ; - судові витрати покласти на відповідача (а.с.1-4). В обґрунтування позову зазначили, що від спільного проживання відповідача [PERSON] з [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбних відносин між відповідачем та [PERSON] їх спільний син [PERSON] залишився проживати разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . З 2011 року [PERSON] проживав однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , шлюб з якою зареєстрований не був. Від спільного життя мають дочку, [PERSON] [INFO] та спільно виховували сина [PERSON] - [PERSON] . [INFO] батько неповнолітнього [PERSON] помер. Після смерті батька неповнолітній [PERSON] залишився на утриманні [PERSON] , яка замінила йому матір та стала як рідна. Відповідач [PERSON] , біологічна мати неповнолітнього, долею дитини впродовж тривалого часу не цікавилась, не проявляла щодо нього материнської турботи та піклування, не утримувала його матеріально. [PERSON] майже із семирічного віку [PERSON] проживала окремо і з сином не спілкувалася. Після смерті батька хлопчика надала нотаріально посвідчену заяву про відмову від дитини, [PERSON] , [INFO] , та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. Вважають, що оскільки відповідач не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан, свідомо ухиляється від спілкування з сином, причому робить це без поважних причин, тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина. Ухвалою судді від 08.11.2019 року (а.с.23) відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 14.01.2020 р., яка відображена у протоколі судового засідання (а.с.32,33), задоволено клопотання [PERSON] про допит в якості свідка [PERSON] , а також залучено в якості третьої особи неповнолітнього [PERSON] . Ухвалою судді від 14 січня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи неповнолітнього [PERSON] , закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с. 37). У судовому засіданні представник позивача, органу опіки та піклування Бориспільської РДА Корніяка Л.Г., позов підтримала та просила суд його задовольнити у повному обсязі, також підтримала наданий суду висновок органу опіки та піклування. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином - за зареєст рованим місцем проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, заяв та заперечень щодо позову від відповідача не надійшло. У матеріалах позову знаходиться нотаріально засвідчена заява [PERSON] (а.с.9), у якій відмовляється від свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав щодо нього, та просить розгляд судової справи по позбавленню її батьківських прав слухати за її відсутності. Представник третьої особи- Служби у справах дітей Бориспільської райдержадміністрації Київської області Заболотна Л.А., у судовому засіданні підтримав позов, не заперечував щодо його задоволення. Третя особа [PERSON] не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Третя особа - неповнолітній [PERSON] підтримав позовні вимоги. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, третьої особи, а також у порядку ст. 171 СК України, заслухавши пояснення залученого до участі у справі в якості третьої особи, неповнолітнього [PERSON] допитавши у якості свідка [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи та надані документи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ( а.с.7). У графі «мати» вказано - [PERSON] , у графі «батько»- [PERSON] . Батько дитини [PERSON] помер [INFO] у віці 36 років, про що складено відповідний актовий запис № 170, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 12 березня 2017 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області (а.с.10). Згідно довідки ДНЗ « Київське регіональне вище професійне училище будівництва» № 145/103 від 25.03.2019 р. (а.с.11) встановлено, що [PERSON] , [INFO] , навчається на 1 курсі денного відділення навчального закладу за професією « Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, водій автотранспортних засобів категорії «СІ». Період навчання: з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2021 року. З зазначеного позивачем у позовній заяві слідує, що мати неповнолітньої дитини - відповідач [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по вихованню свого неповнолітнього сина, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний і духовний розвиток, навчанням та вихованням не цікавиться, матеріально не забезпечує, свідомо ухиляється від спілкування з дитиною без поважних причин. Вказані обставини підтверджуються дослідженими в ході розгляду матеріалами справи, а саме: нотаріально засвідченою заявою [PERSON] (а.с.9), висновком органу опіки та піклування Бориспільської райдержадміністрації про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав від 04.10.2019 (а.с.17, 40,41). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України на батьків покладені рівні обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, відповідно до висновку органу опіки та піклування Бориспільської райдержадміністрації Київської області № 48/07-46-4316 від 04.10.2019 (а.с.17, 40,41), беручи до уваги рекомендації районної комісії з питань захисту прав дитини від 01.10.2019 р., орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначено у висновку, від спільного проживання з громадянином [PERSON] , [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] їх син [PERSON] залишився проживати разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . З 2011 року [PERSON] проживав однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , шлюб з якою не був зареєстрований. Від спільного проживання мають дочку, [PERSON] [INFO] та виховували сина [PERSON] , [PERSON] . [INFO] [PERSON] , батько неповнолітнього [PERSON] , помер. Біологічна мати [PERSON] , [PERSON] , долею дитини не цікавиться, не проявляє щодо нього материнської турботи та піклування, не виховує та не утримує його матеріально. Після смерті батька хлопчика надала нотаріально посвідчену заяву про відмову від дитини, [PERSON] , [INFO] . [PERSON] свідомо ухиляється від спілкування з сином, про здоров`я, фізичний, духовний га моральний розвиток не піклується, а тому вважають, що є всі підстави для позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] . Станом на день розгляду справи, суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про виявлення відповідачем батьківських обов`язків по вихованню, піклуванню та утриманню неповнолітньої дитини належним чином. Неповнолітній [PERSON] підтвердив викладені в позовній заяві обставини, зокрема пояснив, що не пам`ятає своєї рідної матері, підтвердив, що тривалий час проживав та виховався в родині батька та третьої особи [PERSON] та бажає, щоб остання залишилась його опікуном. Аналізуючи вищенаведені обставини, слід прийти до висновку, що дійсно поведінка відповідача вказує на те, що вона не виявляє батьківського піклування та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а тому, з метою захисту законних прав та інтересів неповнолітньої дитини, відповідача [PERSON] слід позбавити батьківських прав. Відповідно до ст. 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Частиною 1 ст. 59 Цивільного кодексу України, піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Згідно ч. 4 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Частинами 2, 3 та 4 ст. 63 Цивільного кодексу України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом, у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ч. 1, 2 ст. 244 Сімейного кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] ( а.с.14)., є повнолітньою дієздатною особою, має постійне місце роботи, що підтверджується характеристикою, виданою ФОП [PERSON] (а.с.16). З заяви неповнолітнього [PERSON] , наданої на начальника служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської райдержадміністрації (а.с.13) вбачається, що неповнолітній погоджується проживати в родині громадянської дружини його батька [PERSON] , оскільки вона займається його вихованням з 2011 р., та у нього з нею склалися родинні стосунки. Дані про те, що наявні підстави, що третя особа [PERSON] не може бути призначена піклувальником над неповнолітнім, у суду відсутні. Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що слід призначити [PERSON] піклувальником над неповнолітньою дитиною, яка позбавлена батьківського піклування. Зокрема, відповідно до ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.180 та ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2 вказаної статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд враховує, що відповідно до ст.ст.7,8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - становить 2218 гривень, а також, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня становить - 4723 гривні. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини та на її утриманні є інші непрацездатні особи, суду надано не було. З урахуванням викладеного, враховуючи обов`язок відповідача брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, та відсутність будь-яких інших належних і допустимих доказів на обґрунтування розміру аліментів та щодо матеріального стану відповідача, яка є особою працездатного віку, та враховуючи вищенаведений розмір прожиткового мінімуму, визначений законом, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] належить стягувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду-09.10.2019 року, та до досягнення дитиною повноліття. При пред`явленні позову орган опіки та піклування - Бориспільської райдержадміністрації Київської області, не сплатив судовий збір, оскільки звільнений від його сплати, а тому, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1536 гривень 80 копійок за немайновою вимогою щодо позбавлення батьківський прав та за вимогою про стягнення аліментів. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд зобов`язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved