Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

08.12.2017 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту неправильності в актах громадянського стану (а.с. 2-3), в якій заявник зазначив, що він є власником земельної ділянки загальною площею 3, 03 га, розташованої на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Державний акт на право власності виданий на ім`я [PERSON] за розпорядженням Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №502/А-2006 від 10.05.2006 р., в якому його ім'я, по-батькові записано невірно «[PERSON]», тоді як у паспорті громадянина України його ім'я, по-батькові записано як «[PERSON]». Помилка написання його ім'я, по-батькові в державному акті №502/А-2006 від 10.05.2006 р. створює для нього певні ускладнення в розпорядженні належною йому земельною ділянкою. Заявник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги просить задовольнити у повному обсязі (а.с. 15). Представник заінтересованої особи - відділ Держкомзему в Ізмаїльському району Одеської області до суду не з'явився, про слухання справи повідомлявся належним чином (а.с. 14). Судом винесено ухвалу про розгляд справі у відсутності заявника, представника заінтересованої особи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Заявник отримав державний акт на право приватної власності на землю, виданий за розпорядженням Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №502/А-2006 від 10.05.2006 р., в якому ім'я, по-батькові заявника записано як «[PERSON]» (а.с. 6), тоді як в паспорті громадянина України його ім'я, по-батькові записано «[PERSON]» (а.с. 5 об.). Таким чином, ім'я, по-батькові заявника у Державному акті на право власності на землю не співпадає з ім'ям, по-батькові у паспорті. Вказані обставини підтверджуються слідуючими документами: копією паспорту, копією Державного акту на право власності на землю, копією довідки про ідентифікаційний номер, копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 4-6). Відповідно до ст. 293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п.6 ч.1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові,місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв'язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення заяви. При цьому суд бере до уваги неможливість внесення змін до правовстановлюючого документу і що від встановлення факту належності цього документу залежить виникнення майнових прав заявника

Outcome: partial