overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

07 вересня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м.Дніпро, вул.Новогодня, 73/71. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.09.2017р. о 20 год. 31 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.09.2017р. о 20 год. 31 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра Воєцької КЗ «ОЦЕМД та МК». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий агресивний та напружений, мислення паралогічне, увага нестійка, память знижена, критика стану відсутня . [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, маячний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

07 вересня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м.Дніпро, пр.Кірова, 107/24. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.09.2017р. о 13 год. 01 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.09.2017р. о 13 год. 01 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра Воєцької. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий напружений, агресивний та збуджений, негативістичний в адресу матері. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

07 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій вказала, що 17 липня 1993 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом РАГС Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 1026. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір та витрати на повідомлення відповідача про розгляд справи через засоби масової інформації. Позивач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила суд задовольнити позов, та розглядати справу без її участі. Відповідач до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся двічі належним чином, та через засоби масової інформації. Заперечень щодо позову до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що 17 липня 1993 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 1026, що стверджено свідоцтвом про одруження серії І-БК № 218085 (а.с.5). Неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивач причиною розірвання шлюбу зазначила те, що між сторонами відсутні спільні інтереси, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, чоловік покинув місце проживання та має іншу сімю. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

07 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03 липня 2010 року уклала шлюб із відповідачем, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають малолітню дитину- сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Шлюбні стосунки із відповідачем фактично припинено у вересні 2016 року, спільне господарство не ведеться, із відповідачем проживають окремо. Зазначає, що подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Просить шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити «Мазур», стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позивачка та її представник в судове засідання не зявились. Представник позивача надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 липня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №167768.(а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №313033. (а.с. 8). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у вересні 2016 року. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивачки сплачені судові витрати по справі. (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

07 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06.07.2016 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовн вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, щодо їх задоволення не заперечує. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 06.07.2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №146226 від 06.07.2016 року, актовий запис №407. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №242546 від 12.08.2017 року, актовий запис №204. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з грудня 2016 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодна, відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечить інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

07 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/ 4 частини до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 05.03.2016, від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання, на теперішній час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, єдиним джерелом її доходу є державна допомога, в зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, з наслідками ознайомлена. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. 11 грудня 2017 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони від шлюбу, зареєстрованого 05 березня 2016 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис №94), мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 5). [PERSON] проживає разом зі своїм сином [PERSON], 2016 року народження за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом від 07.09.2017 (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна жінка, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням вимог ст. ст. 82-84 Сімейного Кодексу України, враховуючи майновий стан сторін, суд приходить до переконання про задоволення позову та стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача на утримання жінки з якою проживає дитина, що буде відповідати інтересам дитини, дружини та можливості платника аліментів сплачувати їх. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

07 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що з 17.07.1993 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: повнолітній син [PERSON] та малолітній син [PERSON], [INFO]. Малолітній син [PERSON] після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сімї, внаслідок чого часто виникали суперечки, ведення спільного господарства та шлюбні відносини припинились з 2009 року. Спір про майно відсутній. Отже, вважає що сімя розпалася, примирення між сторонами неможливе, тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач надала заяву, позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у її відсутності, проти винесення рішення при заочному розгляді справи не заперечує. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань не надав. На підставі вищевикладеного та відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжів і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Отже, судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про шлюб, 17.07.1993 року сторони дійсно зареєстрували шлюб (а.с. 3). На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

07 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 2011 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Фіксуванння судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст . 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 12.04.2011 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Примирення між сторонами з боку позивача не можливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

07 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, без номеру, укладеного 04 жовтня 2006 року. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю, не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення по справі. Зазначив, що відповідно до умов договору, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6000 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. Відповідач свої зобов'язання за фактичне використання кредиту та погашення кредиту не виконувала, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 18 липня 2017 року заборгованість перед банком становить 15201,84 грн. Відповідач в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, з позовом згодна повністю. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Встановлено, що між сторонами 04 жовтня 2006 року укладено кредитний договір № б/н за яким ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язувався надати грошовий кредит, а [PERSON] повернути отримані в кредит грошові кошти в строки, вказані в договорі та сплатити кредитору проценти нараховані в період всього терміну використання грошових коштів. Свої зобов'язання за договором відповідач виконувала неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого станом на 18 липня 2017 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача становить 15201,84 грн., а саме: заборгованість по кредиту - 3770,61 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 3932,72 грн., заборгованість з пені - 6298,42 грн., а також 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 700,09 грн. штрафу (процентної складової). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші правочини. Таким чином, з відповідача підлягає примусовому стягненню сума боргу, що становить 15201,84 грн. Розмір заборгованості, визначений позивачем, позичальником не спростований. Крім того, суд стягує з відповідача документально підтверджені 1600 гривень судового збору, пов'язаних із сплатою при поданні позовної заяви, на користь позивача.

Outcome: approved