Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

09.06.2016 [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав у відношенні малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. № 2-5). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 05.10.2007 її донька [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], від якого [INFO] народився син [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2011. 26.01.2016 [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], проте вказана справа була залишена без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача. [INFO] [PERSON] померла. На теперішній час, дитина проживає разом із бабусею [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач не піклується про фізичний і духовних стан сина та не спілкується з ним, участі у забезпеченні дитини не приймає. Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 141, 150, 152, 164, 165 СК України, позивач просить суд вимоги задовольнити, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Позивач та представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення. Прокурор Місцевої прокуратури №2 м. Дніпропетровська - Пахомова К.О., в судовому засіданні вважала за можливе задовольнити позовні вимоги, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши думку позивача, прокурора, третьої особи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.10.2007 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб (а.с. 18). Від цього шлюбу [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 19). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2011 (а.с. 20). 26.01.2016 [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2016 вказана позовна заява залишена без розгляду (а.с. 21-23). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті (а.с. 25-26). [PERSON] участі у забезпеченні сина не приймає, не бачиться та не спілкується з дитиною. [PERSON] знаходився на повному утриманні матері [PERSON], а на даний час позивача [PERSON]. За відомостями Управління - служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпропетровську ради, які містяться, зокрема, у висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав від 18.11.2016 № 5-38-237, [PERSON], [INFO], проживає разом з бабусею [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, складеного службою у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради від 17.05.2016, санітарний стан житла задовільний. Квартира складається із 1 кімнати. У дитини є окрема кімната, яка улаштована для навчання, відпочинку. Взаємовідносини в сім'ї дружні, теплі, між членами сім'ї близькі довірливі відносини (а.с. 28). Батько дитини - [PERSON] перебуває в розшуку УУР УМВС Запорізької області від 17.05.2016, згідно довідки №37-3/ко-13-13366 (а.с. 27), участь у вихованні сина не бере, батьківських обов'язків не виконує. Враховуючи вищезазначене, Управління - служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпропетровську ради дійшло висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO] Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається із матеріалів справи малолітній [PERSON] перебував на утриманні своєї матері [PERSON], а на даний час бабусі [PERSON]. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань батька виховувати дитину та матеріально забезпечувати, піклуватися про її фізичний стан і духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO] На підставі викладеного,

Outcome: approved