Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

08.02.2019 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, в якій позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого: - стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Зеленьки Миронівського району Київської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України 10.09.1996 року, зареєстрований: [ADDRESS] , проживає [ADDRESS] на її користь половину вартості додаткових витрат на дитину - [PERSON] , а саме грошові кошти в сумі - 7850 грн.; - Від сплати судового збору вона звільнена на підставі ч.1 п. 3 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовувала наступним. Вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 1991 року . Від шлюбу мають двох дочок, одна з яких, - [PERSON] , [INFO] , батьками якої є вона з боржником, являється студенткою та навчається в м. Києві з 2018 року на медико-психологічному факультеті, денної форми навчання Національного медичного університету імені О.О.Богомольця, стипендію не отримує, що стверджується копією довідки від 02.02.2019 року за № 634, виданою Національним медичним університетом ім. О.О. Богомольця. Шлюбно-сімейні стосунки між нею та [PERSON] припинені і шлюб розірваний Кагарлицьким райсудом 23.04.2018 року . Після розірвання шлюбу її колишній чоловік не допомагає їй і ухиляється від обов`язку в добровільному порядку утримувати дочку [PERSON] , яка є студенткою денної форми навчання і потребує матеріальної допомоги. Вона одна вимушена її утримувати і надавати їй матеріальну допомогу та навчати за свої кошти, оскільки навчання платне, згідно договору один семестр коштує 7850 грн. Факт навчання їхньої дочки [PERSON] стверджується копією договору № 2018/ТЕ-1-3140 від 29 серпня 2018 року та довідкою за № 634 від 02.02.2019 року . В зв`язку з навчання дочки вона вже понесла додаткові витрати на навчання дочки, що стверджується квитанціями від 31.08/2018 року та від 18.01.29129 року, сума понесених саме нею витрат на навчання дочки складає 15700 грн. Відповідно до положень глави 15 Сімейного Кодексу України аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Але в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові - ст. 185 СК України. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Тобто, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Отже, виходячи з норм чинного українського законодавства, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Статтею 51 Конституції України, якій кореспондує ч. 1 ст. 180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а «розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини». Статтею 185 СК України встановлений обов`язок батька брати участь у додаткових витратах на дитину, викликаних розвитком її здібностей в певній сфері. У відповідності з ч. 2 ст. 185 СК України «додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно». У відповідності з п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № З від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Згідно роз`яснень Міністерства Юстиції України «доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров 'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (напридбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо)». В добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину, які полягають у оплаті коштів за стаціонарне навчання доньки в університеті. Зважаючи на положення ст. 141 СК України щодо рівності прав та обов`язків щодо дитини, вона вважає за можливе просити суд стягнути з відповідача половину витрачених нею додаткових витрат на дитину, а саме: 7850 грн. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Відповідач фізично здоровий, іншим особам аліменти не виплачує, ніяких стягнень немає, працює неофіційно фермером. Зважаючи на те, що відповідач в добровільному порядку не має наміру компенсувати додаткові витрати на дитину, в неї немає іншої можливості захисту свого права, ніж звернення до суду з відповідним позовом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved