Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

08.06.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] як представника малолітньої [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, який 13.08.2015 року було уточнено та заявлено вимоги про визнання права власності зокрема на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом. В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказала, що [INFO] року помер її син, [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка на момент його смерті, складалася з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0,1351 га, яка розташована за тією ж адресою. Земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд. Вказане майно належало [PERSON] в цілому, а саме житловий будинок на підставі Договору купівлі-продажу від 02.10.2006 року р-р № 2696 р., а земельна ділянка - на підставі Державного акту, серії [NUMBER], який було видано 25.07.2007 року Таранівською сільською радою. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не складав. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка складена 26.05.2015 року за № 1029/02-31 державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області заяву про відмову від прийняття спадщини подав батько померлого - [PERSON] на користь матері померлого [PERSON], яка подала заяву після смерті свого сина. Також, заяву про прийняття спадщини подала дружина померлого [PERSON] від свого імені та від імені малолітньої дочки померлого [PERSON], [INFO]. Більше ніхто із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину не звертався. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. На день смерті [PERSON] за адресою [ADDRESS], проживав та був зареєстрований з 25.10.2006 року та по день смерті [INFO] року лише [PERSON]. Крім нього в будинку ніхто не зареєстрований та не проживав. Таким чином, право на спадщину після смерті [PERSON] мають його батьки, дружина та донька. [PERSON] позбавлена можливості оформити свої спадкові права, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Крім того, дружина померлого сина - [PERSON] не визнає права [PERSON] на спадкування, і всіляко чинить позивачу перешкоди в оформленні її права на спадщину. На підставі викладеного, [PERSON] просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, право власності на 1\\2 частину житлового будинку (літ. А-1, загальною площею 96,5 кв. м, житловою площею 54,1 кв. м) з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; Визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1351 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] та яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], який видано 25.07.2007 року на підставі рішення 10 сесії 5 скликання Таранівської сільської ради від 06.01.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Крім того, [PERSON] просила стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, свої інтереси довірила представляти адвокату Сергієнко С.О., яка у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Відповідач [PERSON], яка діяла у власних інтересах, а також в інтересах малолітньої [PERSON], а також її представник - адвокат Божко Д.О. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнали частково. [PERSON] пред'явила зустрічний позов до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частину майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, в якому вказала, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON], останнім місцем реєстрації та проживання якого була наступна адреса: [ADDRESS]. [INFO] року у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON]. [PERSON] не заперечувала того факту, що [PERSON] за життя був власником житлового будинку [ADDRESS], який було придбано за договором купівлі-продажу 02.10.2006 року. Однак, позивач за зустрічним позовом стверджувала, що вказаний будинок було придбано нею та її чоловіком під час перебування у фактичних шлюбних відносинах, за сумісні кошти, за рахунок створеного бюджету, а тому 1/2 його частина належить [PERSON], оскільки будинок є спільною сумісною власністю. Окрім вказаного будинку спадщина ще відкрилася на земельну ділянку, площею 0,1351 га, з цільовим призначенням «Обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», яка розташована за адресою: [ADDRESS]. На підтвердження наявності фактичних шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] позивач за зустрічним позовом зазначала, що з 2003 року по травень 2007 року вона з [PERSON] проживали разом однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], а саме у матері [PERSON], а також в [ADDRESS] (у житловому приміщенні проживає позивач). Знайомство з [PERSON] відбулося в 2003 році. Саме з цього моменту почалося спільне проживання [PERSON] та [PERSON], які мали наміри зареєструвати шлюб, однак через матеріальні труднощі не могли цього зробити. Євгенія та [PERSON] мріяли придбати собі житло, щоб не залежати ні від кого. І 02.10.2006 року вони придбали житловий будинок [ADDRESS]. Звичайно, що до моменту придбання будинку вони здійснювали пошук житла і вже до 02.10.2006 року вони знали, що вказане житло придбають та почали планувати народження їх дитини. [INFO] року народилася донька [PERSON], а 11.05.2007 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Виходячи з цього, позивач за зустрічним позовом стверджує, що на момент придбання будинку вона знаходилася у стані вагітності, що, безумовно, може свідчити про обґрунтованість її доводів з приводу того, що вони з [PERSON] були сім'єю ще до реєстрації шлюбу. У них були добрі, гармонійні відносини, основані на взаємоповазі і [PERSON] свідомо заявляла, що з 2003 року вони вже були сім'єю, оскільки усі побутові питання вони вирішували спільно, були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет. Крім того, [PERSON] звертала увагу на те, що жити у будинку вони з чоловіком почали тільки у 2007 року, оскільки до цього часу виконували там спільними зусиллями ремонт, тобто вкладали свої трудові зусилля. У 2011 році [PERSON] захворів на рак. 2 роки подружжя намагалися подолати цю хворобу, але [INFO] року [PERSON] помер і саме після смерті чоловіка, нехтуючи нормами моралі, [PERSON] почала поділ майна. Отже, [PERSON] вважає, що після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилася спадщина не на зазначений будинок у цілому, а тільки на його 1/2 частину і дана частина будинку повинна бути розподілена між спадкоємцями, які прийняли спадщину, а саме між: [PERSON] (матір'ю, яка прийняла спадщину і на користь якої відмовився [PERSON]), [PERSON] (дружиною), а також донькою - [PERSON]. Розрахунок часток у спадщині: 1/2 частина будинку ділиться між 3-ма спадкоємцями (за рахунок відмови на користь іншого): [PERSON] - 1/8 частина [PERSON] - 1/8 частина [PERSON] - 1/4 частина На підставі вищевикладеного, [PERSON] просила встановити юридичний факт, а саме той факт, що з червня 2003 року по [INFO] року вона - [PERSON] та [PERSON] - постійно проживали разом однією сім'єю як чоловік та дружина. Визнати житловий будинок [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] (літ. А-1, загальною площею: 96,5 кв. м, житловою площею 54,1 кв. м) з відповідною частиною надвірних будівель, який є об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON] у вигляді 1/8 частини вказаного вище житлового будинку № 65 з відповідною частиною надвірних будівель. Визнати за [PERSON] право власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року її батька - [PERSON] у вигляді 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель. В порядку ст. 120 ЗУ України визнати за [PERSON] право власності на 1/2 та на 1/8 частину земельної ділянки, з цільовим призначенням «Обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», що розташована за адресою: [ADDRESS] та належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 25.07.2007 року. В порядку ст. 120 ЗУ України, визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину земельної ділянки, з цільовим призначенням «Обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», що розташована за вказаною вище адресою. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Божко Д.О. у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник позивача за первісним позовом та відповідачем - за зустрічним - адвокат Сергієнко С.М. у судовому засіданні проти зустрічного позову [PERSON] заперечувала, зазначала, що в ході розгляду справи було доведено письмовими доказами та показаннями свідків, що [PERSON] придбав вище вказаний будинок до укладання шлюбу з [PERSON] Зазначені особи на момент купівлі будинку не проживали однією сім'єю та не вели спільного господарства. Твердження [PERSON] про те, що вона проживала з [PERSON] у цивільному шлюбі з 2003 року не підтверджені належними та допустимими доказами. Показання свідків, які були допитані в ході розгляду справи за клопотанням відповідачки за первісним позовом, не можуть бути визнані належними доказами, адже вони повністю протирічать показанням свідків, які були допитані за клопотанням позивача. І крім того, як вбачається з відомостей Відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, дитина [PERSON] (відповідачки) не була визнана [PERSON] відразу після народження. Лише через деякий час [PERSON] своєю заявою визнав дитину своєю дочкою. Вказане свідчить про те, що не міг [PERSON], проживаючи із жінкою однією сім'єю, бажаючи укласти з нею шлюб та мати дітей і навіть для цього придбати будинок не визнати свою новонароджену дитину рідною. Дана обставина цілком підтверджується показаннями свідків з боку позивача та спростовує зміст зустрічної позовної заяви. Оскільки, в дійсності [PERSON] та [PERSON] до народження дитини не проживали однією сім'єю, ніколи не жили в квартирі матері відповідачки, [PERSON] не планував укладати шлюб із [PERSON], у нього до цього часу були і інші жінки. Вони були просто знайомими, бо часто відпочивали в одній компанії, в тому числі і тому, що [PERSON] була однокласницею рідної сестри [PERSON] - [PERSON]. [PERSON] купив за допомогою своїх батьків, які вирішили, що в подальшому у хлопця повинно бути своє житло для створення сім'ї (і не обов'язково з [PERSON]). Також, необхідно зазначити, що відповідач не надала будь-якого доказу ведення нею та [PERSON] спільного бюджету та ведення спільного господарства. Подані до матеріалів справи відповідачкою фотографії, де вона відпочиває в одній компанії з [PERSON] та іншими своїми друзями, не є належним доказом проживання з ним однією сім'єю, оскільки не має підтверджень за яких обставин були зроблені такі фото. Ніхто із допитаних свідків відповідача не підтвердив, що йому достеменно відомо про ведення [PERSON] та [PERSON] спільного господарства та проживання однією сім'єю. Також, про відсутність взаєморозуміння та наявності сім'ї між [PERSON] та [PERSON] свідчить і той факт, що вони шлюб уклали лише після народження дочки. На підставі викладеного, представник [PERSON] - адвокат Сергієнко С.М. просила задовольнити вимоги первісного позову (в уточненій редакції), у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] - відмовити. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] - копія Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], актовий запис № 92, батьками якого були - [PERSON] та [PERSON] - копія Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 20 /а.с. 6, 10/. Матеріалами справи, а саме копією Довідки КП «Зміївське БТІ» від 24.12.2014 року та копією Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER], підтверджено той факт, що [PERSON] був власником, в цілому, житлового будинку [ADDRESS], на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І. 02.10.2006 року р-р № 2696, а також земельної ділянки, площею 0,1351 га, з цільовим призначенням «будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», яка розташована за тією ж адресою /а.с. 8, 36/. Довідкою Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 26.12.2013 року № 2834 повідомлено, що [PERSON] дійсно проживав і був зареєстрований за адресою [ADDRESS], починаючи з 25.10.2006 року і по день смерті - [INFO] року. На день смерті і по теперішній час за даною адресою більше ніхто не зареєстрований та не проживає, в т.ч. малолітні і неповнолітні діти /а.с. 9/. Отже, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його батьки. В той же час, судом встановлено, що 11.05.2007 року Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] - копія Свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER], актовий запис № 11 /а.с. 34/. Крім того, до реєстрації шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - [PERSON], [INFO] - копія Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 13 /а.с. 35, 79, 80/. Таким чином, після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги також є його дружина - [PERSON] та донька - [PERSON] З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.05.2015 року вбачається, що після смерті [INFO] року [PERSON] до нотаріальної контори звернулися батько померлого - [PERSON] - із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь матері померлого - [PERSON], яка, в свою чергу, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Також заяву про прийняття спадщини подала дружина померлого - [PERSON] від свого імені та від імені малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Більше ніхто із заявою про прийняття спадщини та видачі Свідоцтва про право на спадщину не зверталися. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося, оскільки не було надано правовстановлюючі документи на спадкове майно /а.с. 11/. З огляду на вищевикладене вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку. Заповіту померлий не залишив, а, отже, має місце спадкування за законом. Спадкоємцями першої черги, які подали заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, є: 1) [PERSON] - мати; 2) [PERSON] - дружина; 3) [PERSON] - донька. Однак, спірним є питання щодо правового статусу спадкового майна, а саме, [PERSON] стверджувала, що житловий будинок № [ADDRESS], було придбано нею та [PERSON] на спільні кошти, крім того, до реєстрації шлюбу, вони мешкали з останнім однією сім'єю та вели спільний бюджет. Отже, спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя і спадкуванню підлягає лише 1/2 його частина, а інша 1/2 частина - належить [PERSON] на праві власності. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з'ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім'єю; спільний побут; взаємні права та обов'язки (ст. ст. 3, 74 СК України). Так, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. На підтвердження своїх доводів [PERSON] було надано суду копії фотознімків, копії Актів депутатів та заявлено клопотання про допит свідків. При пред'явленні суду фотознімків [PERSON] зазначала, що з них вбачається, що начеб то вона та [PERSON], разом, відпочивають у компанії друзів /а.с. 37-39/. При цьому, представником [PERSON] - адвокатом Сергієнко С.М. на спростування тверджень [PERSON] також було надано фотознімки, на яких зображений [PERSON] в компанії інших дівчат /а.с. 136-137/. Однак, фотографії, які були надані сторонами, не мають дати їх виготовлення, та не є доказами проживання однією сім'єю, ведення спільного господарства або наявності спільного бюджету [PERSON] та [PERSON] до реєстрації шлюбу, при тому, що дані фотографії могли бути зроблені як до укладення шлюбу та і вже після реєстрації шлюбу. В копіях Актів депутатів Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області зазначено, що [PERSON] дійсно постійно проживала разом з [PERSON] З 2003 року по 2007 року вони проживали за адресою [ADDRESS], вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а в 2006 році придбали житловий будинок за адресою [ADDRESS], де почали проживати з 2007 року. Разом з [PERSON] та [PERSON] в с. Безпалівка проживала їх донька - [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] проживають у [ADDRESS] /а.с. 40, 41/. Крім того, позивач за зустрічним позовом посилалася на показання свідків, допитаних у судових засіданнях. Так, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надавали аналогічні показання та показали суду, що всі вони добре знайомі з [PERSON], яка у 2003 році познайомилася з [PERSON] та майже одразу після знайомства почала разом з ним проживати, спочатку на зйомній квартирі, а після цього - у квартирі матері [PERSON] - [PERSON], також вони деякий час мешкали і у матері [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] проживали як подружжя - вели спільний бюджет та господарство, робили ремонт, придбавали меблі та побутову техніку, збирали кошти на власне житло, а у 2006 році придбали будинок в [ADDRESS]. [PERSON] називав [PERSON] своєю дружиною, а її мати - тещею. Крім того, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] року народилася донька - [PERSON]. До цього часу батьки дитини не реєстрували шлюб, оскільки у них не вистачало коштів на весілля, всі гроші йшли на майбутній будинок. Коли [PERSON] захворів за ним доглядала та здійснювала його поховання [PERSON], також допомагали друзі. При цьому, з боку [PERSON] також були допитані свідки, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], які показали суду, що [PERSON] та [PERSON] до реєстрації шлюбу однією сім'єю не були, дійсно, вони зустрічалися, проводили час в одній компанії, зокрема, у [PERSON] були інші дівчата, а зійшлися, коли [PERSON] завагітніла. [PERSON] не одружувався, оскільки вагався чи є він батьком дитини, якою була вагітна [PERSON], він взагалі не планував сім'ю. Спірний будинок був придбаний [PERSON] за його власні кошти за допомогою батьків. Після народження дитини [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, саме після цього [PERSON] прийшла до будинку у с. Безпалівка, приймала участь в його ремонті. Надана [PERSON] довіреність, видана від імені [PERSON] - батька померлого на ім'я [PERSON] та [PERSON], на вирішення питань, пов'язаних з експлуатацією, користуванням, розпорядженням, страхуванням автомобіля ВАЗ-2107, державний номерний знак [NUMBER], не приймається судом як доказ на підтвердження факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, оскільки вона видана 14.04.2010 року, тобто вже після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] Згідно зі ст.ст. 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 ст. 179 ЦПК). Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Отже, ознаками судових доказів є їх достовірність і достатність. Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування, а достатність - це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу. Оцінюючи показання свідків, які є друзями та родичами сторін, суд виходить з положень ст. 212 ЦПК України - принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін. При цьому, суд враховує характер особистих взаємовідносин [PERSON] та свідків, які є друзями, а [PERSON] - матір'ю останньої, а також звертає увагу на те, що їх показання свідчать лише про начебто факт проживання сторін в одній квартирі, їх спільного відпочинку, та не підтверджують факту наявності у сторін взаємних прав та обов'язків, спільного побуту, виникнення та існування усталених відносин, що притаманні подружжю. При цьому, кожен із свідків, заявлених [PERSON] достеменно не підтвердив факт спільного господарства та бюджету, оскільки вони обізнані про стосунки [PERSON] та [PERSON] виключно зі слів позивача за зустрічним позовом та обґрунтовуються свої показання аналізом взаємовідносин [PERSON] та [PERSON], які їм доводилося спостерігати при одній - двох зустрічах. Свідок [PERSON] взагалі є матір'ю [PERSON] у зв'язку з чим суд критично ставиться до її показань. Крім того, [PERSON], в порушення ст. 60 ЦПК України, не надано жодного доказу на підтвердження доводів про її спільне придбання з [PERSON] товарів для дому, побутової техніки. Надані позивачем за зустрічним позовом копії Актів депутатів є єдиним і не достатнім доказом для підтвердження посилань [PERSON] про проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] При цьому, один з Актів було складено депутатом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області - [PERSON], яка в подальшому була допитана в судовому засіданні в якості свідка та в ході допиту якої судом було встановлено, що їй було відомо про стосунки [PERSON] та [PERSON] зі слів самої позивачки та її матері - [PERSON], у зв'язку з чим у суду також наявні сумніви у достовірності наданих Актів. Отже, [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частину майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, оскільки не доведено, що джерелом набуття спірного майна були спільні сумісні кошти. За таких обставин, зустрічна позовна заява [PERSON] в цій частині не підлягає задоволенню. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити первісний та зустрічний позови, а саме в частині позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок (літ. А-1, загальною площею 96,5 кв. м, житловою площею 54,1 кв. м) з надвірними будівлями, які розташовані за адресою [ADDRESS], а також земельну ділянку за цією адресою, розподілив між спадкоємцями частки в наступному порядку: 1) [PERSON] - 1/2 частина будинку та земельної ділянки; 2) [PERSON] - 1/4 частина будинку та земельної ділянки; 3) [PERSON] - 1/4 частина будинку та земельної ділянки. В порядку ст. ст. 79, 88 ЦПК України розподілити судові витрати між [PERSON] та [PERSON] Позовні вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь витрати на правову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки позивачем за первісним позовом не надано жодного доказу - розрахунок їх вартості, квитанцію про їх сплату - на їх підтвердження.

Outcome: partial