Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

07 квітня 2014 року до Старобешівського районного суду Донецької області із зазначеним позовом звернулась [PERSON] і свої позовні вимоги мотивувала наступним. [INFO] помер її батько [PERSON] [INFO] померла її мати [PERSON] [PERSON] за життя належав житловий будинок [ADDRESS]. До дня смерті [PERSON] і після неї заявниця була зареєстрована та мешкала у вказаному будинку. Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. [PERSON] вважає себе такою, що прийняла спадщину та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, за якою позов підтримала та просила його задовольнити на підставі обставин і норм закону, що викладені у ньому. Відповідач - представник Комунарівської сільської ради Старобешівського району Донецької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, за якою проти позовних вимог позивача не заперечував та просив справу розглянути без їхньої присутності. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Рішення повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частин 4-5 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК ,якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. На підставі зазначених норм закону суд вирішив справу розглянути за правилами Цивільного кодексу Української РСР. Дослідивши матеріали справи суд вирішив позовні вимоги [PERSON] задовольнити виходячи з наступного. Судом встановлено, що позика [PERSON] є рідною донькою [PERSON], [INFO], який помер [INFO], і [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], що підтверджується матеріалами справи. На підставі свідоцтва про право власності від 01.07.1988 року, що видане на підставі рішення виконкому Старобешівської районної ради № 159/2 від 23.06.1988 року, [PERSON] за життя належав житловий будинок [ADDRESS]. [PERSON] відповідно до ст. 529 ЦК УРСР є спадкоємицею першої черги на майно [PERSON]. Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно довідки виконавчого комітету Комунарівської сільської ради Старобешівського району Донецької області № 267 від 07.04.2004 року [PERSON] була зареєстрована і мешкала постійно за адресою: [ADDRESS] з 1984 року по день смерті батька [PERSON], померлого [INFO], а також зареєстрована і мешкає за даною адресою по теперішній час. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є донькою померлих [PERSON] і [PERSON], що вона мешкала разом із своїми батьками на момент їх смерті за адресою: [ADDRESS] та продовжує мешкати за цією адресою і на теперішній час. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Старобешівського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом на житловий будинок, який належав [PERSON] Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно [PERSON], а саме через те, що вона не надала оригінал державного акту на право власності на житловий будинок [ADDRESS]. За життя [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] був загублений. Внаслідок втрати правовстановлюючого документа на житловий будинок [ADDRESS], [PERSON] не має можливості отримати у спадщину зазначене спадкове майно. За відсутності оригіналу державного акту на право власності на житловий будинок [ADDRESS], або його дублікату, нотаріус не має можливості видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, який належав [PERSON] Відповідно п. 3.1 листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 - Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] не може здійснити свого права на отримання законного права власності на житловий будинок через неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку із відсутністю оригіналу документу, що посвідчує право [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги позивачки [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування.

Outcome: approved