Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

10.07. 2014 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить суд застосувати до договору від 05.03.2014 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] наслідки недійсності нікчемного правочину, стягнувши із [PERSON] (зареєстрований за адресою: 7953, [ADDRESS]; ідентифікаційний код: [NUMBER]) та [PERSON] (зареєстрована за адресою: [INFO] «а»; ідентифікаційний код: [NUMBER]) на користь [PERSON] (зареєстрований за адресою: 79017, м. Львів, вул. родини Крушельницьких[ADDRESS]; ідентифікаційний код: [NUMBER]) 173 479, 35 грн.; судові витрати покласти на відповідачів. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: 05.03.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено змішаний договір, який містить елементи позики грошових коштів та застави транспортного засобу. Згідно умов договору позивач надав відповідачеві у позику 7 500,00 доларів США, а відповідач у якості забезпечення позики, передав позивачу у заставу автомобіль марки HONDA CIVIC SEDAN 1.6 І, 2004 року випуску, реєстраційний номер АА 7967 IT з дозволом повного користування та продажу. Сторони домовилися, що у випадку неповернення відповідачем позики протягом 2-х років, автомобіль переходить у власність позивача і він може розпоряджатися ним на власний розсуд. Договір від 05.03.2014 р. був укладений в присутності свідка [PERSON]), яка являється дружиною відповідача [PERSON]. 05.03.2014 р. в день укладення Договору саме [PERSON] видала позивачу генеральну довіреність з правом користування та розпорядження вищевказаним автомобілем. Грошові кошти, що були позичені відповідачем в інтересах сімї відповідачів, є обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Позивач вважає, що Договір від 05.03.2014 p., який містить елементи і позики, і застави, є нікчемним у звязку з тим, що сторонами під час його укладення не було дотримано вимог закону про його нотаріальне посвідчення, у звязку з цим виникла необхідність звернення до суду із цим позовом про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. На підставі наведеного позивач вважає необхідним застосувати наслідки нікчемності зазначеного вище правочину та стягнути з відповідачів грошові кошти, що були передані останнім на виконання нікчемного договору. Позивача [PERSON] у судове засідання не прибув, проте його представник [PERSON] подав суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися повторно, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи без участі відповідачів чи відкладення розгляду справи до суду від останніх не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення заочного судового розгляду справи, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: із тексту Договору позики від 01.04. 2014 року (а.с. 4) слідує наступне: цей договір позики укладений між позикодавцем [PERSON], проживаючим за адресою [INFO] і позичальником [PERSON] останнє місце реєстрації [ADDRESS] про наступне: позикодаваць дає позичальнику позичку в розмірі 70,000 (сімдесят тисяч гривень), що на цей день становить 7500 (сім тисяч п'ятьсот доларів США). Ця позика дається терміном на 2 роки. Позикодавець як забезпечення позики передає автомобіль Honda Civic Sedan 1.6 І 2004 Року випуску №NLAES76704W320053 реєстраційний номер [NUMBER] який належить [PERSON]І, і яким він користується на підставі генеральної довіреності ВТМ #072771. Автомобіль надається з дозволом повного користування і може бути витребуваний при поверненні позики але на швидше ніж після 1 року (5 березня 2015 року). Якщо позика не буде повернута протягом 2 років до (5 березня 2016 року) то автомобіль переходить у власність позикодавцю і він може розпоряджатися ним на власний розсуд. В випадку різких коливань курсу долара чи гривні (більше 10%) сума боргу перераховується відносно оціночної вартості автомобіля станом на 1 березня 2014р. Рукописним текстом за підписом [PERSON] на зазначеному договорі зазначено наступне: 01.04. 2014 року отримав 5\~500 дол. США 05.03. 2014 року отримав готівкою 2\~000 дол. США. 24.03. 2014 року отримав готівкою 2000 дол. США. Зазначений договір підписано сторонами у справі, [PERSON] зазначена, як свідок. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 ЗУ «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Таким чином, у договорі від 05.03.2014 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], включені істотні умови договору позики та договору застави. Позивачем у позовній заяві зазначено відповідачами не спростовано, що на час укладення вказаного вище договору відповідачі перебували у шлюбі та живуть однією сімєю, зазначені обставини відповідачами не спростовані. За змістом ч. 3 ст. 61 СК України кошти отримані відповідачем [PERSON] за вказаним договором є спільним сумісним майном відповідачів. В силу вимог ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про заставу» у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна, транспортних засобів провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору, договору застави космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих об'єктів. При укладені сторонами договору зазначена вимога закону не дотримана. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. П. 2 ч. 1 ст. 215 ЦПК України визначено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. В силу вимог ст.ст. 192, 533 ЦК України грошове зобовязання виконується у гривні. Із представленої позивачем довідки про офіційний курс гривні щодо іноземних валют станом на 06.02. 2015 року слідує, що 100 дол. США дорівнює 2\~313,0580 грн. Згідно математичного розрахунку (75 х 2313,0580) розмір коштів, які підлягають стягненню з відповідачів в користь позивача складає 173\~479, 35 грн. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог. Документально підтверджені понесені сторонами судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved