Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

09.04.2015 року Будівельно-виробнича фірма «Дністер» (далі по тексту - позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Істок» (далі по тексту - третя особа) про витребування майна із чужого незаконного володіння (а.с.2-4). Так, згідно останніх уточнень, позивач просить суд: - витребувати у [PERSON] нерухоме майно (причал № 22 - рибоприймальний пункт), що складається з: холодильної камери літ. «А», загальною площею 51,6 кв.м., щитової літ «В», загальною площею 4,4 кв.м., навісу літ. «Б», вбиральні літ. «Д», № 1 - ворота, № 2 - огорожа, № 3 - ємність, І - причал, яке розташоване по [ADDRESS]; - стягнути з [PERSON] на користь БВФ «Дністер» суму боргу у розмірі 195 000 грн. Представник позивача - БВФ «Дністер», в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги БВФ «Дністер» підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.72). Представник третьої особа - ТОВ «Істок», в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, згідно якої проти задоволення заявлених позовних вимог БВФ «Дністер» не заперечує, просить їх задовольнити та розглянути справу без його участі (а.с.69-70). Відповідач - [PERSON], відзив, заперечення або пояснення на позов БВФ «Дністер» до суду не надав та в судові засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань. Так, ухвала суду та повістки про призначення слухання справи, а також копія позовної заяви БВФ «Дністер» з додатками до неї були надіслані на адресу [PERSON] ([ADDRESS]), яка наявна в матеріалах справи та за якою він заєстрований. Між тим, усі документи з зазначеної адреси були повернуті до суду у зв'язку з закінченням терміну зберігання (23-40, 47). Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. На виконання положень ч.ч. 9, 10 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, позивачем у газеті центральних органів влади України «Урядовий кур'єр» від 16.07.2015 року було надруковано оголошення, згідно якого Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області викликає в якості відповідача [PERSON] у судове засідання, яке відбудеться 23.07.2015 року о 10:00 год. у приміщенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Енгельса,27 (зала судових засідань № 23), по цивільній справі №495/2412/15-ц за позовом БВФ «Дністер» до [PERSON] за участю третьої особи ТОВ «Істок» про витребування майна із чужого незаконного володіння. Попереджено, що у разі неявки у судове засідання справа може бути розглянута за відсутності відповідача (а.с.66-69). Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно із ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на п'ятнадцять днів. Враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства та ті факти, що відповідач в жодне судове засідання не з'явився, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, представники позивача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, але просили розглянути справу без їх присутності та проти винесення заочного рішення не заперечували, строк розгляду справи, відповідно до ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, закінчився і ніхто із сторін не заявив клопотання про його подовження, суд вважає за можливе і необхідне, у відповідності до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, розглянути справу без участі сторін або їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, рішенням господарського суду Одеської області від 25.03.2010 року визнано право власності за БВФ «Дністер» на нерухоме майно, що складається з: холодильної камери літ. «А», загальною площею 51,6 кв.м., щитової літ «В», загальною площею 4,4 кв.м., навісу літ. «Б», вбиральні літ. «Д», № 1 - ворота, № 2 - огорожа, № 3 - ємність, 1 - причал, яке розташоване по [ADDRESS]. На підставі рішення суду КП «Білгород-Дністровське БТІ» 26.04.2010 року було здійснено реєстрацію права власності майна за БВФ «Дністер». 20.06.2013 року рішенням ВК Затоківської СР за № 69 надано юридичну адресу: [ADDRESS], тобто БВФ «Дністер» здійснило перереєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вказане нерухоме майно, що складається з: холодильної камери літ. «А», загальною площею 51,6 кв.м., щитової літ «В», загальною площею 4,4 кв.м., навісу літ. «Б», вбиральні літ. «Д», № 1 - ворота, № 2 - огорожа, № 3 - ємність, І - причал, яке розташоване по [ADDRESS]. 01.06.2010 року БВФ «Дністер» уклало з ТОВ «Істок» договір оренди нерухомого майна (причал № 22 - рибоприймальний пункт), що складається з: холодильної камери літ. «А», загальною площею 51,6 кв.м., щитової літ «В», загальною площею 4,4 кв.м., навісу літ. «Б», вбиральні літ. «Д», № 1 - ворота, № 2 - огорожа, № 3 - ємність, І - причал, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Згідно із п.п. 7.1 Договору, орендодавець має право контролювати наявність, стан, напрями та ефективність використання майна, переданого в оренду за цим договором. Відтак, при виїзді на місце вказаного майна було встановлено, що на орендованій території знаходиться зовсім інша особа, а саме [PERSON], який відмовився допустити на об'єкт представника БВФ «Дністер», мотивуючи тим, що в нього укладено договір оренди з ТОВ «Істок», а не з БВФ «Дністер». Позивач вважає дії [PERSON] неправомірними, оскільки у відповідності з ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право на підставі ст.387 Цивільного кодексу України витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3 свого Листа «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» від 28 січня 2013 року за № 24-150/0/4-13 роз'яснив, що крім речових, існують також зобов'язальні способи захисту права власності. До речових способів захисту нрава власності належать позови про витребування майна з чужого незаконного володіння, позови про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, і позови про визнання права власності. Одним із основних способів захисту права власності є віндикаційиий позов, який визначають як позов про повернення свого майна з чужого незаконного володіння. По суті, це вимога власника, який не володіє майном, повернути майно в натурі. До умов пред'явлення віндикаційного позову належать такі: - власник чи титульний володілець не повинен мати можливості здійснювати фактичне володіння над річчю; - майно, яке хоче повернути колишній власник чи титульний володілець, збереглося в натурі та перебувало у фактичному володінні іншої особи; - майно, яке підлягає віндикації, має бути індивідуально визначеним. - віндикаційиий позов має не договірний характер та спрямований на захист речових прав. Отже, з підстав зазначених в листі ВССУ, позивач має всі необхідні передумови для пред'явлення віндикаційного позову, оскільки будучи власником нерухомого майна не здійснює фактичне володіння над спірним нерухомим майном, яке знаходиться в повному розпорядженні відповідача, зберігається в натурі та є індивідуально визначеною, а віндикаційиий позов, пред'явлений позивачем, має недоговірний характер та спрямований на захист його речових прав на нерухоме майно, право приватної власності на яку позивач набув у 2010 році. Окрім того, 02.06.2015 року було укладено договір відступлення права вимоги №1 між ТОВ «Істок» (Первісний кредитор) з однієї сторони та БВФ «Дністер» (Новий кредитор) з іншої сторони. Згідно умов даного договору ТОВ «Істок» передав БВФ «Дністер» право вимоги виконання грошового зобов'язання в сумі 195 000 грн. Право вимоги, що було передано за Договором належало первісному кредитору на підставі договорів оренди від 22.06.2012 року та від 01.01.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчинюється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Стаття 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. 02.06.2015 року первісний кредитор ТОВ «Істок» на виконання умов договору відступлення права вимоги № 1 від 02.06.2015 року, передав, новому кредитору БВФ «Дністер» оригінали договорів, на підставі яких виникло право вимоги до боржника [PERSON] Частиною першою ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. У відповідності до ст.ст. 202, 203 ГК України, та статті 599 ЦК України, господарське зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. До сьогоднішнього дня грошове зобов'язання перед БВФ «Дністер» не виконано. Відповідно до вимог частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума основного боргу за договором відступлення права вимоги № 1 від 02.06.2015 року на день подачі позовної заяви становить - 195 000 грн. Згідно із ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищезазначені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог БВФ «Дністер» до [PERSON] за участю третьої особи ТОВ «Істок» про витребування майна із чужого незаконного володіння, у зв ?язку з чим такий позов пілягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати понесені БВФ «Дністер» при розгляді справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved