Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

07 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На підтвердження позовних вимог, посилається на те, що він з відповідачем по справі [PERSON] перебували у цивільному шлюбі. Від спільного проживання мають дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 19 червня 2012 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 23 травня 2012 року. Позивач вказує, що добросовісно сплачував аліменти до моменту доки дитина проживала з матір'ю. З 01 липня 2017 року його син - [PERSON] проживає спільно з ним та повністю перебуває на його утриманні. [PERSON] просить суд звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] та припинити їх стягнення. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає повністю та не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження а.с.7), який проживає разом з позивачем, що підтверджується розпорядженням голови Чорнухинської районної державної адміністрації від 12 вересня 2017 року.(а.с.12). Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 19 червня 2012 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 23 травня 2012 року. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Судом встановлено, що дитина- [PERSON] починаючи з 01 липня 2017 року проживає разом з батьком та перебуває на повному його утриманні, що підтверджено доказами, що містяться в матеріалах справи Відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Беручи до уваги зміну місця проживання дитини, а саме, спільного проживання дитини з батьком, суд дійшов висновку, що ця обставина є істотною та такою, що є підставою для припинення примусового виконання зобов'язання щодо сплати аліментів по виконавчому листу№ 1629/302/12, виданому 19.06.2012 року Чорнухинським районним судом Полтавської області, оскільки позивачем виконуються покладені на нього обов'язки ст. 180 СК України, але в інший спосіб, шляхом повного добровільного утримання дитини. Відповідно до розяснень, наданих у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною 4 статті 223 ЦПК України передбачено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Частиною 1 статті 273 СК України передбачено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Враховуюче вищевикладене, суд вважає встановленою наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved