Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

08.06.2018 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Ухвалою суду від 10.07.2018 року провадження по справі було відкрите за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу було надано п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву (з одночасним надісланням його копії позивачу), який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення відповідача. Згідно зворотного поштового повідомлення, відповідач отримав копію позовної заяви та доданих до неї документів 14.07.2018 року. Станом на 06.08.2018 року відповідачем не було подано суду ані заяви із запереченнями про розгляд справи за правилами спрощеного провадження, ані відзиву на позовну заяву. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.05.1995 року у Палаці урочистих подій «Жовтневий» м. Харкова, актовий запис № 312 (а.с. 9). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина- [PERSON], [INFO] ( а.с. 10) та малолітню доньку- [PERSON], [INFO] ( а.с. 11), які проживають разом із матір'ю та знаходяться на її утриманні. На даний час сімейні відносини сторін не склалися, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, діти проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Відповідач не виконує обов'язку щодо утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги систематично та у достатньому розмірі не надає, хоча може надавати таку допомогу, інших утриманців не має, отримує дохід, має нерухоме майно. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України визначаються обставини, які повинен врахувати суд при визначені розміру аліментів, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Дослідивши докази, а також враховуючи те, що діти сторін [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні позивачки, а відповідач інших дітей, утриманців не має, є працездатним, а також те, що відповідач не надав суду жодних доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві, не скористався своїм правом на надання суду доказів по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Також, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір на користь держави, оскільки позивачка звільнена від сплати цих сум.

Outcome: approved