Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

10.06.14р. позивачі звернулись до суду з вказаними позовами, які було об'єднано в одне провадження. В судовому засіданні на позовах наполягали, вказуючи, що є працівниками АПФ «Істок», та з травня 2013р. їм не виплатили зарплатню. Представник відповідача заперечили тим, що ці особи на роботу не зя'вляються, трудові книжки вони забрали, печатка та установчі документи було втрачено в 2011р., про що є публікація в газеті «Запорізька правда» від 17.11.11р., то ж надані довідки та штатний розпис позивачами - є недійсними. Суд дослідивши докази по справі дійшов наступних висновків. Позивачами подано як докази, штатний розпис АПФ «Істок», де визначено працівників підприємства: директор [PERSON], головний бухгалтер [PERSON], в.о. директора [PERSON], механік [PERSON], охоронці: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с. 5 т.1). Цей документ затверджено директором [PERSON] 01.01.13р. та є відбиток прямокутної печатки АПФ «Істок», код ЗКПО 20472623. Як вбачається з зібраних судом документів, за довідкою Державної реєстраційної служби, зареєстровано юридичну особу: аграрна приватна фірма «Істок», скорочено - АПФ «Істок». Адреса підприємства: с.Борисівка вул.Річна № 10 Приморський район. Засновник - [PERSON], керівник [PERSON] Дати первинних записів про реєстрацію юридичної особи: 10.09.93р., 11.08.07р. Зареєстрованою, юридична особа із кодом 26249642 - в Реєстрі не значиться ( т.1 а.с. 116-117). Надано статут АПФ «Істок» зареєстрований 15.05.12р. який підтверджує цю інформацію ( т.1. а.с. 124-130). За наказом № 8-к від 28.05.14р. призначено власником в.о. директора АПФ «Істок» Пінчук І.В., про що є витяги з відповідних реєстрів ( т.1 а.с. 120-123). Крім того, відповідачем в судовому засіданні надано довідку та додані до неї документи, в яких вказано, що штатний розпис на підприємстві було затверджено: 30.12.12р. (директор, юрисконсульт, 4 охоронця), потім переглянуто 08.01.14р. (директор, гол. інженер, юрисконсульт, тракторист-машиніст, 4 охорнці). ( т.1 а.с. 137). З доданих інших документів випливає, що позивачів в 2013-2014р.р. на АПФ «Істок» не табелювали, їх посади займали інші особи, і штатний розпис не відповідає тому, який надано позивачами. Зарплатня, зазначена в позові щодо усіх позивачів, також не відповідає цим документам. З цього суд робить висновок, що наданий доказ - штатний розпис від 01.01.13р. не може бути визнано доказом за вимогами ст. 59 ЦПК, так як він має реквізити що суперечать установчім документам юридичної особи, підписаний не керівником підприємства, не містить повного штатного розпису, який існує на підприємстві, то ж не може бути визнаний допустимим. Щодо копії довідки перевірки АПФ «Істок» Управлінням праці та соцзахисту населення від 29.11.12р. № 79, то суд вбачає, що цей доказ є дещо суперечливим, так як зазначає, що перевірку проведено на підприємстві із кодом - 26249642, якого не існує в Реєстрі, як це встановлено судом, директором підприємства зазначено [PERSON] В довідці є посилання на адресу підприємства: с. Борисівка вул.. Річна 10, на затверджений статут від 15.05.12р., проте вказується, що директора призначено 03.04.12р., тобто до затвердження статуту. Охоронцями працюють: [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], - тобто не особи позивачі, та які вказані в штатному розписі від 01.01.13р. Однак, зазначено, що при перевірці, громадяни: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , які подали свої трудові книжки, де міститься запис про прийняття їх на роботу в АПФ «Істок», однак записів про звільнення в трудових книжках немає ( т.1. а.с. 7-8). Окрім того, суду надано для огляду трудові книжки позивачів, де зазначено, що вони прийняті на роботу на АПФ «Істок»: [PERSON] 02.07.2008р. наказ №36-к (заступник директора), [PERSON] 01.05.2010р. наказ №5-к (охоронець), [PERSON] 25.02.2009р. наказ № 4-к (охоронець), [PERSON] 01.08.2002р. наказ № 7-к (охоронець), [PERSON] 28.01.2004р. наказ № 1к (механік), [PERSON] 31.07.2002р. наказ № 7-к (охоронець), [PERSON] 18.01.2002р. наказ № 14 (директор). Суд вбачає, що дійсно, запису про їх звільнення з займаних посад немає. Відповідачем не надано доказів існування наказу про звільнення цих осіб з посад, які зазначено в трудових книжках. То ж суд вбачає, що хоча позивачі відсутні в штатному розпису який затверджено у встановленому порядку в АПФ «Істок», проте у відповідності до вимог глави ІІІ КЗпП України звільнення працівників з підприємства не здійснено. Той факт, що позивачі не виходять на роботу, та на займаних ними раніше посадах працюють інші особи - не є підставою вважати доводи позивачів про продовження існування трудових відносин із підприємством недоведеними. Дотримання вимог трудового законодавства щодо звільнення працівників у відповідності до закону покладається на власника підприємства. Стосовно доведення правильності розрахунку суми що підлягає стягненню, суд приходить до наступних висновків. До позовів додано довідки про стан заборгованості працівників в АПФ «Істок» виходячи із суми місячного заробітку за період травень 2013р. по травень 2014р.: [PERSON]- 6000 грн., [PERSON] - 5500 грн., [PERSON], [PERSON], [PERSON]- 1455 грн., [PERSON] - 1955 грн.( т.1 а.с. 4). При цьому, [PERSON] в довідці не відображено, хоча в штатному розпису він включений на суму 1455 грн. ( а.с. 5 т.1). Такі довідки не підписані головним бухгалтером, не скріплені печаткою підприємства, та не співпадають по сумам посадових окладів із доданих відповідачем наказів про затвердження штатних розписів на 2013-2014р.р. В цих довідках не наведено розрахунку обов'язкових платежів, які повинні відраховуватись з виплаченої зарплатні працівників. Тому суд вважає, що наведені довідки не можуть слугувати доказами правильності розрахунку за вимогами ст. 59 ЦПК. Однак, за ст.. 110 КЗпП власник повинен інформувати працівника про розмір зарплатні,, та видавати довідку про стан заборгованості, що відповідачем не дотримується щодо позивачів. Тому, з дослідженого, суд вважає що, права позивачів підлягають задоволенню частково, так як відповідачем не дотримуються вимоги за ст.ст. 110, 115 КЗпП, щодо відповідного розрахунку та строків виплати зарплатні. Так як присудженням конкретних сум позивачам суд порушить законність та правильність розрахунку заборгованості, не буде враховано обов'язкові платежі з цих сум, а відповідачем суду не надано належного розрахунку заборгованості, то суд вважає за можливе зобов'язати відповідача вчинити певні дії. Сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Суд застосовує ст. 367 ЦПК щодо негайного виконання рішення тільки у межах платежів за 1 місяць, щодо іншого терміну, то застосовує ст. 217 ЦПК для забезпечення прав позивачів, та встановлює певний строк для виконання рішення.

Outcome: partial