Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

07 жовтня 2019 року з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю надійшли матеріали позовної заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2019 року позовну заяву судом було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року було вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 16 червня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-300/1759/2006. За умовами кредитного договору банк надав позичальникові кредит у розмірі 33 950 доларів США, а [PERSON] зобов`язався повернути одержаний кредит у повному обсязі не пізніше 16 червня 2021 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 11 % річних. 23 вересня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП Факторинг» було укладено договір про відступлення права вимоги, у тому числі за кредитним договором № ML-300/1759/2006 від 16 червня 2006 року. 26 квітня 2016 року між позичальником і позивачем було укладено додатковий договір № 4 до кредитного договору № ML-300/1759/2006 від 16 червня 2006 року, яким змінено дату повернення кредиту на 26 червня 2024 року і встановлено відсоткову ставку у розмірі 0%, а також конвертовано боргові зобов`язання з іноземної валюти у національну валюту на момент укладення додаткового договору, а саме 1 долар США = 25 гривень 34 коп. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальником по кредитному договору, між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] 16 червня 2006 року було укладено договір поруки № SR-300/1194/2006, відповідно до умов якого поручитель зобов`язалася відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] умов кредитного договору як солідарні боржники. Відповідачі свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконують, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої складає 462 929 гривень 13 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 462 929 гривень 13 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 381 270 гривень 86 коп., пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 81 658 гривень 27 коп., а також стягнути з [PERSON] і [PERSON] судовий збір у розмірі 6 943 гривень 94 коп. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлялися в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явилися, відзив на позов не надали. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідачів. Будь-які заяви чи клопотання від відповідачів до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 16 червня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-300/1759/2006, відповідно до умов якого банк надає відповідачеві кредитні кошти на споживчі цілі у сумі 33 950 доларів США, строком до 16 червня 2021 року, а відповідач зобов`язується повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплатити 11 % річних, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 5-9). 16 червня 2006 року банком було видано [PERSON] кредитні кошти у розмірі 33 950 доларів США, що еквівалентно 171 447 гривням 50 коп. (а.с. 11). 16 червня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-300/1194/2006, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] його боргових зобов`язань за кредитним договором (а.с. 22-23). Відповідно до ст. 1 Статуту, затвердженого рішенням акціонера № 77 від 05 квітня 2018 року та погодженого Національним Банком України 10 травня 2018 року, АТ «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна» (а.с. 35-37). 23 вересня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с. 27-34), у тому числі і по кредитному договору № ML-300/1759/2006 від 16 червня 2006 року (а.с. 40). 26 квітня 2016 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 4 до кредитного договору № ML-300/1759/2006 від 16 червня 2006 року, відповідно до умов якого сторони погодили перевести боргові зобов`язання з іноземної валюти, долара США, в національну валюту, гривню, по курсу НБУ на момент укладення додаткового договору, а також датою остаточного повернення кредитних коштів погодили 26 червня 2024 року (а.с. 24-26). Згідно з п. 2.1.11 додаткового договору № 4 від 26 квітня 2016 року до кредитного договору № ML-300/1759/2006 від 16 червня 2006 року, за порушення зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, позичальник зобов`язаний сплатити кредиторові пеню у розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань за кожен день прострочки. Відповідачами порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 26 вересня 2018 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 462 929 гривень 13 коп. (а.с. 14-16). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням того, що у відповідачів перед позивачем існує заборгованість, яка ними добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі у розмірі 462 929 гривень 13 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 381 270 гривень 86 коп., пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 81 658 гривень 27 коп. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 6 943 гривень 94 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частинах по 3 471 гривні 97 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved