Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

08 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду\~\~з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинений виконавчий напис № 50625 про стягнення з нього, як з боржника за Кредитним договором № 768665 від 03.03.2019 року, укладеним з ТОВ «Веллфін», суми заборгованості в розмірі 36411,00 грн. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 03 березня 2019 року по 01 березня 2020 року. Сума заборгованості складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2500,00 грн.; суми простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 33911,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто грошову суму в розмірі 750,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 37161,00 грн. Вважає вищевказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. По перше - безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. По друге - він не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, у свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання ним, що унеможливило подання нотаріусу обгрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. По третє - при вчиненні напису нотаріус не отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. З урахуванням наведеного, просить суд: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 50625 від 24 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про звернення стягнення з [PERSON] , за кредитним договором № 768665 від 03.03.2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін», ідентифікаційний код юридичної особи 39952398, місцезнаходження: 03061, м. Київ, вулиця Героїв Севастополя, будинок 48, реквізити IBAN: [NUMBER] в АТ «Альфа Банк», МФО 300346, далі іменований - Стягувач, заборгованості за кредитним договором № 768665 від 03 березня 2019 року у розмірі 36411,00 гривень, а також плати за вчинення виконавчого напису в сумі 750,00 гривень. - стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду в сумі 908 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Позивач на розгляд справи до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Представник відповідача ТОВ «Веллфін»\~\~на розгляд справи до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно в сутановленому законом порядку. Третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., на розгляд справи до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно в установленому законом порядку. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим\~\~Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень статей\~55,\~124 Конституції України\~та статті\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.18 ЦК України,\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу кредитних зобов`язань. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 50625, за яким у безспірному порядку звернуто стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості за кредитним договором № 768665 від 03 березня 2019 року в сумі 36411,00 грн., а також плату за вчинення виконавчого напису в сумі 750,00 гривень. Відповідно до ст.13-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом. Як вбачається зі змісту оскаржуваного виконавчого напису, ані стягувач, яким є ТОВ «Веллфін», ні боржник [PERSON] не знаходяться на території Києво-Святошинського районного нотаріального округу. Таким чином, нотаріус не мав права здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу. Зі змісту виконавчого напису видно, що при його видачі приватний нотаріус керувався вимогами ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від \~29\~ червня\~1999\~року №1172 в редакції від 10 грудня 2014 року та Постанови КМУ №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак з такими правовими підставами вчинення виконавчого напису суд не погоджується, оскільки згідно п.3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, безспірність заборгованості підтверджують документи, визначені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. В подальшому постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було визнано нечинною та незаконною Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року. Таким чином станом на дату вчинення виконавчого напису 24 травня 2021 року у приватного нотаріуса, за відсутності Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не було підстав для його вчинення та стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, який до того ж нотаріально не посвідчувався. Відповідно до\~ст.88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У відповідності до підп.2.1. п.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію необхідну для вчинення виконавчого напису. Однак у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначений у написі є безспірними. Розрахунок боргу зазначений у виконавчому написі щодо наявності грошового зобов`язання позивача за тілом кредиту є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. За таких обставин підлягає перевірці питання щодо стягнення з боржника за кредитним договором, а сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 року по справі №310/9293/15. Наведене свідчить про надання фінансовою компанією неповної інформації та документів приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п.2 ч.1\~ст.49 Закону України «Про нотаріат»\~та п.1 Глави 13\~Порядку № 296/5, згідно з яким на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з ч.2 цієї статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ТОВ «Веллфін» на користь [PERSON] суми сплаченого ним судового збору у повному розмірі, а саме - по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 908,00 гривень.

Outcome: approved