Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

09.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, сплачуваних ним на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 19 вересня 2011 року справі за позовом [PERSON] до [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], до 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2011 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] у розмірі ? частки щомісячно з усіх видів заробітку доходів до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що аліменти в даному розміру є непомірно великим тягарем для нього, так як на його утриманні перебуває теперішня сімя, а саме [PERSON] та [PERSON], а також хворі батьки [PERSON] та [PERSON]. Крім того, він також сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку. У звязку з чим звернувся до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. У судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнив та просив суд стягувати з нього 60 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, пояснив, що аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку на двох дітей є для нього занадто великим тягарем. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що зменшення розміру аліментів може негативно вплинути на стан здоровя та подальший розвиток дитини, оскільки він є хворою дитиною, яка потребує постійного обстеження, лікування та додаткових занять. Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 14.10.2006 року по 19.09.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін 05 липня 2007 року народився син [PERSON]. Вказана обставина підтверджується рішенням Київського районного суду м.Одеси від 19 вересня 2011 року та поясненнями сторін в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а також обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2011 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Вказаним рішенням шлюб, зареєстрований у Затишанській селищній раді Фрунзівського району Одеської області 14 жовтня 2006 року, актовий запис № 19 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Микитчук) [PERSON] розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ? частки щомісячно з усіх видів заробітку доходів до досягнення дитиною повноліття, а також витрати по сплаті судового збору. Підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що аліментні відрахування відповідач здійснює на користь двох дітей: [PERSON] та [PERSON], що в загальній сумі становить 50 % від всіх прибутків, які він отримує. Дійсно з матеріалів справи, а саме звітів про здійснення відрахування виплат виданих Господарською службою Одеської залізниці вбачається, що за постановою від 18.05.2012 року ВП № В-5/1257, виданою за виконавчим листом № 2-5722 від 08.11.2011 року Київстким районним судом м. Одеси, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 25 %, що в період з січня по червень 2014 року становить 8 956, 24 гривень, а також за постановою від 18.05.2012 року ВП № В-5/930, виданої за виконавчим листом №2-50 від 22.02.2006 року Фрунзівським районним судом Одеської області, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 25 %, що в період з січня по червень 2014 року становить 8 956, 24 гривень. 26 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 226. У судовому засіданні позивач пояснив, що його нова дружина [PERSON] не працює, хворіє дисдиркуляторною енцифалопатією ІІ ст. декомпенсації, і на її лікування ідуть не малі фінансові затрати. Крім того у [PERSON] від попереднього шлюбу є донька [PERSON] [INFO], яка також перебуває на утриманні позивача. Також на утриманні позивача знаходяться його батьки, [PERSON], який з 2007 року перебуває на лікуванні в кардіології, що підтверджується виписками із історії хвороби, та [PERSON], яка також перебуває на стаціонарному лікуванні, що підтверджується епікризом із історії хвороби та є інвалідом другої групи. Позивач стверджує, що можливостей самостійно оплачувати лікування, ні у його дружини, ні у батьків немає, тому велику частину його коштів необхідно витрачати на лікування рідних. А аліментів, що сплачує рідний батько [PERSON], не достатньо для достойного утримання дитини. Крім того, при винесенні рішення суд бере до уваги, що під час розгляду Київським районним судом м. Одеси питання про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина судом не було взято до уваги рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 07.02.2006 року про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням суду або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Суд приймає до уваги той факт, що відповідач фізично здоровий, з квітня 2012 року працює на посаді старшого дорожнього диспетчера в Господарській службі Одеської залізниці, його дохід в період з січня по червень 2014 року становить 43 694, 96 гривень з яких 26 259, 27 гривень утримано та відповідно до видачі нараховано 17 435, 69 гривень. Таким чином, з пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що матеріальне становище платника аліментів [PERSON] після прийняття рішення суду про стягнення аліментів погіршилось, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів з ? частини видів заробітку на 1/6 частину. При ухваленні рішення по справі суд керується ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» відповідно до якої вбачається, що у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років визначений у розмірі: з 1 січня - 1032 гривні, з 1 липня - 1059 гривень, з 1 жовтня - 1102 гривні, а віком від 6 до 18 років визначений у розмірі: з 1 січня - 1286 гривень, з 1 липня - 1320 гривень, з 1 жовтня - 1373 гривні; Суд враховує положення закону про те, що позивач як і відповідач також має обов`язок утримувати неповнолітню дитину яка є хворою та потребує нагляду лікарів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Доказів того, що позивач спроможний сплачувати у теперішній час аліменти у більшій сумі суду надано не було, при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечить чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини, а відповідач не позбавлена права звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального, сімейного законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Outcome: partial