Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

08 вересня 2020 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ), про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини зі всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 11-12). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, що з 2017 року по 2019 рік [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 06 березня 2019 року, записаний відповідач [PERSON] (а.с. 3). Позивачем зазначено, що починаючи з травня 2019 року вона з відповідачем не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. На утримання сина належної матеріальної допомоги відповідач не надає, не займається його вихованням та не утримує її, хоча вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічого віку та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини. Вказано, що інших засобів до існування у неї не має. Вона не в змозі самостійно утримувати сина. З огляду на викладене, вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на підставі статті 84 СК України. Позивач в судове засідання не з`явилась. 20 жовтня 2020 року [PERSON] надала письмову заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 22). Відповідач, в судове засідання не з`явився. 21 жовтня 2020 року [PERSON] надав до суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу без його участі. Крім іншого, в такій заяві відповідач зазначив, що проти позову він заперечує повністю, оскільки з [PERSON] шлюб не реєстрував, а відповідно до статті 84 Сімейного кодексу України, лише дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповдач акцентував на тому, що позивач його дружиною ніколи не була і не є (а.с. 23). Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за даної явки, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, суд прийшов до наступних висновків. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить запис у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 06 березня 2019 року. Його батьками записані [PERSON] , громадянин України (батько), та [PERSON] , громадянка України (мати) (а.с. 3). Малолітній син проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з довідки виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради, яка видана 20.08.2020 № 732 (а.с. 4). Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейно-шлюбних відносин не мають. З матеріалів\~справи вбачається,\~що спільний\~син [PERSON] \~перебуває на\~утриманні матері,\~а сама\~позивач перебуває\~у відпустці\~по догляду\~за дитиною\~до досягнення\~нею трирічного\~віку, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду із відповідним позовом про стягнення аліментів з батька відповідно до статті 84 СК України. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами частини 1 статті 264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. За змістом частини 2 статті 91 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Отже, частина 2 статті 91 Сімейного кодексу України за своїм змістом є відсилочною нормою, яка містить вказівку на необхідність застосування у правовідносинах відносно утримання дитини, що склались між жінкою та чоловіком, які не перебувають у шлюбі між собою, вимог, зокрема, частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України, яка, в свою чергу, регулює відносини щодо утримання саме дружини, з якою проживає дитина. Відповідно до частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з частиною 1 статті 191 даного Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з статтею 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Висновки щодо правозастосування З огляду на викладені норми чинного законодавства, зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 06.03.2019. Малолітній [PERSON] на час розгляду справи в суді не досяг трирічного віку та проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Єдиним доходом матері є щомісячна допомога при народженні першої дитини, отже вона потребує матеріальної допомоги. Вказані обставини відповідач не заперечував. Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, враховуючи те, що як на підставу для відмови у задоволенні позову [PERSON] посилався не неможливість застосування статті 84 Сімейного кодексу України, у зв`язку з тим, що позивач не була його дружиною, враховуючи вимоги частини 2 статті 91 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої статті 84 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про безпідставність аргументів відповідача. Зі змісту частини 2 статті 91 Сімейного кодексу України та статті 84 Сімейного кодексу України вбачається, що право\~\~на утримання\~\~у позивача\~\~виникло\~\~у зв`язку з\~\~тим, що\~\~вона\~\~є\~\~матір`ю їх\~\~спільної з\~\~відповідачем\~\~ дитини, незалежно\~\~від обставин\~\~перебування\~\~сторін в зареєстрованому\~\~шлюбі. Таким чином, оскільки відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, і не заперечується відповідачем, то з урахуванням положень частини 2 статті 91 Сімейного кодексу України, [PERSON] має право на утримання від [PERSON] аліментів, починаючи з дня пред`явлення позову (08 вересня 2020 року) до досягнення їх дитиною трирічного віку. Отже, позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі статей 84,\~91\~СК України,\~

Outcome: approved