Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

07 травня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначається, що 29.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», що підтверджується випискою та статутом, [PERSON] на підставі кредитного договору № GP-7270741 видано кредит у сумі 41 765, 61 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе обов`язків за кредитним договором в частині повернення суми кредиту виникла заборгованість, розмір якої станом на 22.04.2019 складає 117 466 грн., з яких: 22 799,2 грн. - заборгованість за кредитом, 4 346,22 грн.- заборгованість за процентами, 14 620,31 грн. - заборгованість за комісією, 75 700, 27 грн. - штрафні санкції, яку позивач просить стягнути з відповідача та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою суду від 20 травня 2019 року відкрито провадження у справі. Встановлено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26 червня 2019 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву. В якому зазначив, що позивач в позовній заяві зазначає, що відповідно до кредитного договору № GP-7270741 від 29.12.2014 року Відповідачу видано кредит у сумі 41 765,61 грн. проте жодних доказів видачі кредитних коштів позивачем не надано. Також зазначив, що пункт кредитного договору про встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилам надання банкам України інформацію споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, та кредитний договір є недійсним в частині встановлення щомісячної комісійної винагороди банку за обслуговування кредитної заборгованості, а тому не підлягають задоволенню вимоги про стягнення комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 14 260,31 грн. Оскільки, умовами Пропозиції котру додано до позову не передбачено умови про нарахування та стягнення штрафних санкцій, то в силу ч.3 ст. 12 ЦПК України позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій в сумі 75 700,27 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В судове засідання сторони не з`явились, сповіщались належним чином. В матеріалах справи міститься заяви учасників справи про розгляд справи за відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було підписано пропозицію укладення договору (оферта), відповідно до якого на ім`я відповідача [PERSON] було відкрито картковий рахунок, випущено платіжну картку міжнародної платіжної системи, встановлено ліміт овердрафту (кредитування ) за рахунком та на умовах, визначених в пропозиції та оформлене страхування. За умовами пропозиції моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції про укладання договору карткового рахунку та договору страхування буде вважатись дата підписання банком пропозиції та скріплення його печаткою. За умовами пропозиції банком було встановлено ліміт овердрафту у розмірі 23 199, 15 грн. з строком користування 48 місяці. Разом з тим, жодних доказів щодо відкриття вказаного рахунку та надання кредитних коштів шляхом зарахування на відкритий на ім`я відповідача рахунок до суду не надано. При цьому, позивач зазначає, що відповідачу було надано кредит за кредитним договором № GP-7270741 в розмірі 41 765,61 грн., однак жодних доказів щодо підтвердження вказаної суми в матеріалах справи не міститься. Окрім цього позивач зазначив, що у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе обов`язків за кредитним договором в частині повернення суми кредиту виникла заборгованість, розмір якої станом на 22.04.2019 складає 117 466 грн., з яких: 22 799,2 грн. - заборгованість за кредитом, 4 346,22 грн.- заборгованість за процентами, 14 620,31 грн. - заборгованість за комісією, 75 700, 27 грн. - штрафні санкції. Відповідно до ч. 1 ст. 641 Цивільного Кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Так, судом дійсно встановлено факт прийняття банком пропозиції позивача укласти Договір (оферта). Разом з тим, зазначаючи про виконання позивачем обов`язку з надання кредитних коштів, позивачем не надано жодних належних та достатніх доказів на підтвердження доводів в цій частині. У відповідності до ст. ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до висновку Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 161/16891/15-ц від 30 січня 2018 року доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до п. п. 41, 42, 44, 48 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Первинні документи банку (паперові та електронні) залежно від виду операції: касові; меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій). У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). На підтвердження наявності заборгованості позивач надав до суду виписку з рахунка [PERSON] , відповідно до якої заборгованість за кредитним договором №GP-7270741 станом на 22.04.2019 рік складає 117 466, 00 грн. Разом з тим, з доданої виписки неможливо встановити дати та період зарахування коштів на рахунок відповідача, виникнення та нарахування заборгованості по кредиту та відсотках, неможливо відслідкувати дати здійснення платежів, надходження та списання коштів з рахунку. Окрім цього, зазначену виписку затверджено не посадовою особою позивача, а представником позивача - Бойченко Д.О. , що по суті є лише інформаційною довідкою, а не випискою з рахунку. Детального розрахунку заборгованості за кредитом, процентами, комісією та штрафом, а також періоду, за який виникла заборгованість відповідача [PERSON] перед банком та відсоткова ставка, що використовувалась позивачем при нарахуванні заборгованості, позивачем до суду надано не було. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивача в частині надання позивачу кредитних коштів та наявності заборгованості за кредитним договором. Враховуючи викладене, висновок суду щодо безпідставності позовних вимог, що стало підставою для відмови у позові. Відповідно ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №15530 від 25.04.2019 року. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимогах, судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

Outcome: dismissed