Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

09.09.2014 року представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, та просить звільнити автомобіль марки КІА, модель: Cerato 1/6 рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий седан - B, № кузова/шасі [NUMBER] реєстраційний номер: [NUMBER], що належить [PERSON] з-під арешту, та стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на такі обставини: 01.11.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № LVH9AK04000041, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 21949,11 дол. США на строк з 01.11.2007 року по 31.10.2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач уклали договір застави рухомого майна № LVH9AK04000041 від 01.11.2077 року, на підставі якого [PERSON] передав в заставу позивачу автомобіль марки КІА, модель: Cerato 1/6, реєстраційний номер: [NUMBER]. Проте, 12.08.2011 року державним виконавцем ВДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області постановою № [NUMBER] накладено арешт на вказаний автомобіль, обтяження зареєстровано в системі автоматизованого обліку ДАІ, що підтверджується Карткою арешту ТЗ. Вважає, що у державного виконавця відсутні правові підставі для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, який не є заставодержателем, а існування арешту перешкоджає позивачу задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави, у зв'язку з чим і просять зняти арешт з вказаного автомобіля. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи не з'явився в судове засідання та не повідомив причини неявки. . За таких обставин, суд вважає, що на підставі ч.4,5 ст. 74, ч.1 ст.76 , ч.2 ст.77 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Представники третьої особи [PERSON] в судове засідання з'явилися, проти позову заперечили, подали копію рішення Пустомитівського районного суду від 23.06.2011 року н № 2-1316/56/11 на виконання якого державним виконавцем ВДВС Пустомитівського РУЮ у Львівській області було винесено постанову про накладення арешту на автомобіль. Представник ВДВС Пустомитівського РУЮ у Львівській області у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. З'ясувавши дійсні обставини справи на підставі наявних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів та давши їм оцінку, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 01.11.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № LVH9AK04000041, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 21949,11 дол. США на строк з 01.11.2007 року по 31.10.2014 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] уклав із ПАТ КБ «ПриватБанк» 01.11.2007 р. договір застави рухомого майна № LVH9AK04000041 від 01.11.2077 року на підставі якого [PERSON] передав в заставу позивачу автомобіль марки КІА, модель: Cerato 1/6 рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий седан - B, № кузова/шасі [NUMBER] реєстраційний номер: [NUMBER]. Як вбачається з постанови про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № [NUMBER] накладено арешт на все майно [PERSON] в тому числі накладено арешт на спірний автомобіль, що підтверджується копією витягу із Державного реєстру обтяжень рухомого майна № [NUMBER]. Вказана постанова була винесена на виконання виконавчого листа виданного Пустомитівським районним судом Львывської області № 2-1316/56/11 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 78818,85 грн. Відповідно до п. 5.3.4. Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено в разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Крім того, відповідно до ст. 52 Закону України « Про виконавче провадження » виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з під арешту, що державними виконавцями виконано не було. Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Враховуючи вищезазначене право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло 01.11.2007 року з дати укладення договору застави № LVH9AK0400004, а постанова державного виконавця ВДВС Пустомитівського РУЮ у Львівській області на підставі якої був накладений арешт винесена 12.08.2011 року , тобто пізніше, ніж було укладено договір застави Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Враховуючи викладене суд вважає, що ПАТ КБ « ПриватБанк » в силу договірних правовідносин з [PERSON] має переважне право перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги з вартості заставного автомобіля. Проте, накладення арешту на все майно [PERSON] а саме заставний автомобіль, позбавило банк такого права. Виходячи з наведеного вище суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про звільнення майна з-під арешту та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивач слід стягнути документально підтверджені понесені позивачем судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved