overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

07 вересня 2015 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 21 червня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійне вживання відповідачем алкогольних напоїв, побиття та подружню зраду. Шлюбні відносини припинили в червні 2015 року та з того часу спільне господарство разом не ведуть. Спору щодо поділу майна та утримання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 червня 2014 року, про що Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 634 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 7). 31 липня 2014 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 8). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через зловживання відповідачем спиртних напоїв, постійні сварки та подружню зраду відповідача. Шлюбні відносини між сторонами припинені 07 вересня 2015 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. Ухвалою суду від 13\~жовтня 2015 року сторонам надавався строк для примирення на три місяці (а.с. 23). У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Враховуючи, що під час наданого сторонам строку на примирення, останні не примирилися, сім'ю відновити не вдалося, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

07 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому вказує, що 17.06.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу подружжя має двох дітей [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 2014 року сторони подружніх стосунків не підтримують. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні склади характерів і різні погляди на сімейні стосунки. В сім`ї виникали непорозуміння та сварки, які привели до розпаду сім`ї, спору щодо розподілу майна на даний час не має, тому позивач просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу змінити своє прізвище «Педченко» на дошлюбне «Левченко». Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 17.06.2006 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 264, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 019465 від 17.06.2006 року (а.с.9). Подружжя має двоє дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 041912 від 28.09.2006 року, видане Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с.11), [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 190585 від 26.01.2012 року, видане Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с.10). Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони вважають, що примирення між ними неможливе, спору майнового характеру на даний час немає, тому шлюб між ними має бути розірваний. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

07 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано, мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. У зв'язку чим вона вимушена звернутись до суду. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх доньок у розмірі 1/3 частини заробітної плати щомісячно і до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася надала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог. Суд, прийнявши визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2003 року (а.с.2). Відповідно до рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітніх доньок - [PERSON], [INFO] (а.с. 3) та [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на дитину, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги визнання його розміру відповідачем, відсутність на його утриманні інших осіб, дійсні обставини справи та його обов'язок по належному утриманню доньок. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~07 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з цим позовом\~ та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: с. Бармашове, вул. Ювілейна, 12 Жовтневого району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] вказувала, що є власницею вищевказаного житлового будинку. Разом із нею, окрім членів сімї, а саме: чоловіка, сина та матері, також в її будинку зареєстрований знайомий її чоловіка відповідач [PERSON], який в 2005 році звернувся до них з проханням зареєструватися за їх адресою для можливості його працевлаштування, але в їх будинку ніколи не проживав. Оскільки вирішення питання щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку за її адресою в добровільному порядку не вирішено, а через реєстрацію [PERSON], вона позбавлена можливості оформити державні пільги з витрат на утримання будинку, тому була змушена звернутися до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 14), у звязку із чим суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва № 176 від 07 лютого 1996 року, [PERSON] є власницею житлового будинку №12 по вул. Ювілейній в с.Бармашове Жовтневого району Миколаївської області, та право власниці на вказане нерухоме майно зареєстровано за нею Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 13 лютого 1996 року (а.с. 6). За даними Бармашівської сільської ради та акту щодо непроживання від 01.09.2015 року, відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за вищевказаною адресою з 2005 року, але з часу реєстрації та на день перевірки за цією адресою не проживає (а.с. 5, 7). Згідно пенсійного посвідчення та довідки до акту огляду МСЕК, позивачка є інвалідом І-ї групи та через скрутне матеріальне становище, посилалася на необхідність звернення з призначення їй пільг щодо утримання належного їй будинку (а.с. 4, 8) Відповідно до вимог ст. ст. 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Проте відповідач не має права власності на вказаний житловий будинок або на його частку, та не є членами сім'ї позивачки, при цьому його реєстрація у вказаному будинку перешкоджає [PERSON] в оформленні відповідних пільг з утримання її майна, тому вимоги останньої законні та обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

07 вересня 2015 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказала, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. У звязку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила суд стягнути з нього аліменти у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, ствердила, що син проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач сплачує 150 грн. щомісячно на утримання сина, але коштів недостатньо. Присудження аліментів необхідне їй з метою оформлення соціальних допомог. Згодна на призначення аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, вказав, що має можливість сплачувати аліменти в сумі 200-300 грн. щомісячно, оскільки в нього на утриманні перебуває ще двоє дітей від іншого шлюбу. Дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обовязку по утриманню неповнолітньої дитини. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано та зроблено відповідний актовий запис №147 від 02.11.2006 року відділом РАЦС Снігурівського РУЮ Миколаївської області (а.с.3). Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.2). Дитина перебуває на утриманні позивачки, коштів, які сплачує відповідач на утримання сина недостатньо. Відповідач працює та отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, щомісячний розмір якої складає в середньому 1500 грн., має на утриманні ще двох дітей від іншого шлюбу, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Сторони в судовому засіданні погодили присудження аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що відповідач працює та отримує стабільний дохід, надає матеріальну допомогу сину у розмірі 150 грн., якої недостатньо для його утримання, вимоги позивачки про стягнення аліментів обґрунтовані та є законні підстави для їх задоволення, однак у меншому розмірі за врахування перебування на утриманні відповідача ще двох неповнолітніх дітей, розміру його доходу, позиції позивачки, яка вважала за достатнє присудження аліментів у твердій грошовій сумі у меншому розмірі, ніж заявлено, а тому присуджує аліменти з відповідача у розмірі 250 грн. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі ст.367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання у межах стягнення суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

07 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та [PERSON]» звернулося до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.12.2012 року між AT «Банк «Фінанси та [PERSON]» та [PERSON] було укладено договір №040-Z/012304 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue. При укладенні умов зобов'язання, викладені у п. п. 1.1 - 1.2 даного [PERSON], Сторони домовились, що метою даного [PERSON] є відкриття на ім'я Позичальника карткового рахунку, видача платіжної карти та її обслуговування, покладене на [PERSON]. Враховуючи домовленості, викладені у Розділі 1 зазначеного [PERSON], Банк свої зобов'язання виконав, на ім'я Позичальника відкрито картковий рахунок №26251177937980001 та емітовано (видано) відповідну платіжну , про що отримано відповідну розписку Позичальника. Відповідно до умов [PERSON] має безумовні права по зупинці або призупинці дії персональної (електронної) карти, визначені у п. 3.2.1.; невід'ємне право, при виникненні та непогашенні Позичальником у визначені даним [PERSON] строків несанкціонованого овердрафту, - в односторонньому порядку розірвати зазначений Договір, визначене п. 3.2.3. та погашати заборгованість за інший рахунок Позичальника, на що отримано відповідний дозвіл самого Відповідача, регламентований п. 2.10. Позичальник має право, передбачене п. п. 4.2.1, 4.2.2 та 4.2.5 [PERSON] про відкриття карткового рахунку та використання платіжної карти, при виявленні спірних трансакцій вимагати від Банку проведення розслідування; за письмовою заявою отримувати засвідчені копії документів, що підтверджують правильність списання коштів з карткового рахунку та виникнення спірних питань чи спорів з іншими учасниками платіжних систем, а у випадку невиконання Банком своїх зобов'язань - розірвати визначений Договір у встановленому чинним законодавством порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

07 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська із позовом до [PERSON], третьої особи, що не заявляє самостійних вимог [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк». Позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом, в якому просить стягнути [PERSON], третьої особи, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмірі 159 162 (сто пятдесят девять тисяч сто шістдесят дві ) гривень 29 копійок з яких : - 148 390 (сто сорок вісім тисяч триста девяносто) гривень 34 копійки- тіло кредиту; - 10 771 (десять тисяч сімсот сімдесят одна) гривень 96 копійок відсотки. на свою користь. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором повністю виконав, надавши Відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором. ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за №1306,1307 від 25 травня 2012 року приватним нотаріусом [PERSON]Г.). Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

07 вересня 2015 р. позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що 22 грудня 2006 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], [INFO], про що було видано свідоцтво серії 1-ВЛ №027698 Відділом реєстрації актів цивільного стану Борівського РУЮ Харківської обл. від 22 грудня 2006 р., актовий запис №67, і проживала з ним до 31 серпня 2014 р. Від даного шлюбу мають дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки він постійно виявляв неповагу до позивачки, ображав її нецензурними словами, постійно пиячив, вчиняв сварки та бив її на очах у дітей, що може бути підтверджено рідними та близькими позивачки, сусідами та знайомими людьми. Спільне господарство сторони не ведуть Позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме її інтересам, які мають істотне значення, а саме: їхні постійні сварки та бійки негативно впливають на психіку та виховання дітей, адже вони стали знервовані та всього бояться. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю немає. Між сторонами досягнута згода про утримання дітей, які будуть проживати з позивачкою. Питання щодо утримання неповнолітніх дітей буде вирішуватися в іншій справі. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просить шлюб розірвати, так як не має наміру поновлювати стосунки. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені в серпні 2014 р., поновлювати стосунки сторони намірів не мають, на примирення не згодні, тому шлюб належить розірвати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

07 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до Веселинівського районного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначив, що 10 жовтня 2016 року він з відповідачкою [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області, за актовий записом № 15. За час подружнього життя в них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинили. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, просив розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, проти позову не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 10 жовтня 1992 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 15. За час подружнього життя в них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони фактично припинили через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Шлюб розривають вперше. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Враховуючи те, що шлюбні відносини сторони фактично припинили та поновлювати не бажають, любов та повага між ними відсутні і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, в наслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного,

Outcome: approved