overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

07 листопада 2017 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка вказує на те, що з 20.09.2001 по 22.12.2016 року перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати двох неповнолітніх дітей належним чином. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі по 1/3 частині від усіх видів його заробітку на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення ними повноліття. Позивачка просила суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 20 вересня 2001 року по 22 грудня 2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України (із змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 09.07.2017 року),мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до їх повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

07 листопада 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 24481 грн. 11 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався через оголошення у пресі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву від 11 червня 2014 року, згідно якої отримав кредит в сумі 5400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 24 жовтня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 24481 грн. 11 коп., з якої 8513 грн. 56 коп. тіло кредиту, 5135 грн. 69 коп. заборгованість по процентам, 9189 грн. 90 коп. пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1141 грн. 96 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 5, 6-8). Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

07 листопада 2018 представник позивача за довіреністю [PERSON] (адреса: 02095, [ADDRESS]) звернулася до суду з клопотанням про поновлення провадження у справі та об'єднання позовних вимог по цивільній справі провадження № 2/756/390/18 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр Олександр Леонідович про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 254 ЦПК України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Суддя, дослідивши клопотання про поновлення провадження у справі та об'єднання позовних вимог по цивільній справі провадження № 2/756/390/18 та матеріали цивільної справи, вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки з тексту клопотання представника позивача за довіреністю [PERSON] про поновлення провадження у справі вбачається, що цивільна справа, на підставі якої було зупинено провадження у справі № 756/11592/16-ц, призначена до розгляду в судовому засідання на 21 листопада 2018 року, що не дає законних підстав для поновлення провадження у справі № 756/11592/16-ц, яке було зупинено до прийняття остаточного рішення в цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа: ГТУЮ у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування згідно п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, так як обставини, що викликали зупинення провадження у справі не усунуто. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

07 листопада 2018 року [PERSON] (адреса: 02000, [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER]) звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно 1/3 частину квартири за адресою: 04210, [ADDRESS], - яке належить [PERSON] (ідентифікаційний код: [NUMBER]) на праві спільної сумісної власності. Крім того, заявник [PERSON] просить суд заходи зустрічного забезпечення не застосовувати. Оскільки є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, додатки, додані до заяви про забезпечення позову, вважає, що вказану заяву необхідно задовольнити частково. Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

07 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить розірвати шлюб з [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, подальше спільне життя з відповідачем позивач вважає неможливим. У підготовче судове засідання [PERSON] не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 15 січня 2019 року позивач подав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, засідання просив проводити без її участі. У підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідач 10 січня 2019 року подала до суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі. Також зазначила, що наслідки, передбачені ст. 206 ЦПК України їй відомі та зрозумілі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] до початку підготовчого судового засідання подала заяву про визнання позову, яка не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України розподіляються таким чином: половина витрат у сумі 352,4 грн. має бути повернута позивачу з державного бюджету, а інша половина у розмірі 352,4 грн. покладається на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

07 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [PERSON] 10 лютого 2002 року Халявинською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 01, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось через несумісність характерів, проживають окремо, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі та зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позовних вимог. Як слідує з положень ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 10 лютого 2002 року Халявинською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 01 (а.с.4). Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.8-9). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги - ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

07 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [PERSON] 25 квітня 2009 року Виконавчим комітетом Смяцької сільської ради Сновського району Чернігівської області, актовий запис № 01, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось через несумісність характерів, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 25 квітня 2009 року Виконавчим комітетом Смяцької сільської ради Сновського району Чернігівської області, актовий запис № 01 (а.с.4). Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги - ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

07 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 22 вересня 1995 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON], у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1840. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з липня 2016 року шлюбні відносини між ними припинилися. Сімя розпалась остаточно, відновлювати подружні стосунки позивач не бажає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Надала суду письмову заяву, згідно якої просила суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечував. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. З свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 22 вересня 1995 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1840. Свідоцтвом про народження підтверджується, що подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], актовий запис № 477. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинились, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Згідно до положень статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Аналізуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

07 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS], в якій зареєстрована її колишня невістка [PERSON]. Разом з тим остання з 2012 року не проживає за вказаною адресою. Наявність зареєстрованої особи позбавляє її права розпорядитися своїм нерухомим майном. Посилаючись на викладене, просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням. Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги. Відповідачка в судовому засіданні підтвердила факт непроживання нею в будинку позивачки з 2012 року, але заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що в неї немає можливості зареєструватися за іншою адресою. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Позивачка є власницею будинку [ADDRESS], що підтверджується відповідним витягом про державну реєстрацію прав № 30808996 від 01 серпня 2011 року (а. с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з положеннями ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За зазначеною вище адресою зареєстрована відповідачка, але фактично не проживає там з 2012 року, що підтверджується довідкою відділу забезпечення діяльності ЦНАП Очаківської міської ради за вих. № 1/ 1341 від 30 жовтня 2018 року (а. с. 8), а також актом від 30 жовтня 2018 року, складеним за участю сусідів [PERSON] та [PERSON], з якого вбачається, що відповідачка [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 2012 року (а. с. 9). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд не бере до уваги посилання відповідачки на відсутність можливості зареєструватися за іншою адресою, оскільки нею не наведено жодного доказу на підтвердження цього факту. Таким чином, враховуючи те, що відповідачка за адресою: [ADDRESS], фактично не проживає більше одного року, а також те, що наявність зареєстрованої особи позбавляє позивачку права розпорядитися своїм нерухомим майном, суд вважає позов останньої таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

07 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 10 лютого 1996 року сторони перебувають у шлюбі, неповнолітніх дітей не мають. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось, відповідач проживає з іншою жінкою. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. \~ \~ \~ \~Суд, із письмової згоди позивача ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до положень ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 1996 року. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved