Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

10.04.2019 позивач [PERSON] від імені якого діє його представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Наркевицької селищної об`єднаної територіальної громади в особі Наркевицької селищної ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом та встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та проживала разом зі своєю дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до якої увійшла земельна частка (пай) розміром 3,24 в умовних кадастрових гектарах, право на яку посвідчувалось сертифікатом на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 10.12.1996. Позивач вказує, що спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину вступивши в управління спадковим майном [PERSON] , була її дочка - [PERSON] . Однак, не оформивши належним чином своїх спадкових прав [PERSON] померла [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт, в якому земельну частку (пай) розміром 3,24 в умовних кадастрових гектарах заповіла [PERSON] . Проте, приватний нотаріус відмовила Шевчуку Володимиру Степановичу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки неможливо підтвердити право [PERSON] на вказану земельну частку (пай) в зв`язку із втратою сертифікату на право на земельну частку (пай) та неможливо довести родинні відносини [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з наведеним, позивач просив встановити родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] , а також визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 3,24 в умовних кадастрових гектарах. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 11.04.2019 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Дану ухвалу відповідач отримав 16.04.2019. Відзиву до суду не надходило. Ухвалою суду від 02.05.2019 було закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог [PERSON] у повному обсязі та просила суд відмовити у задоволенні позову. Свої усні заперечення обґрунтовує тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого увійшло право на земельну частку (пай) площею 3.24 га. Однак, спадкоємиця [PERSON] спадщину не прийняла. До органу місцевого самоврядування, райдержадміністрації чи до суду про включення її до списку власників земельних часток (паїв) не зверталась. Земельна частка (пай) [PERSON] є невитребуваною. Оскільки спадщина після смерті останньої відкрилась [INFO] , а строк позовної давності щодо її спадкового майна, згідно ст. ст. 71, 75 ЦК УРСР 1963 року закінчився 24.12.2003, тобто до набрання чинності 01.01.2004 ЦК України, то незастосування строку позовної давності, на думку представника позивача, призведе до порушення норм матеріального права. Також адвокат Чорна Г.Б. вважає очевидним недійсність заповіту, складеного [PERSON], оскільки нотаріус Підволочиського нотаріального округу Тернопольської області не мав права посвідчувати її заповіт. Такі дії мали б вчинятись директором або головним лікарем Лонковецького будинку-інтернату для людей похилого віку, де постійно перебувала заповідач до самої смерті. В особовій справі [PERSON] відсутні її заяви та будь-які довідки про її відсутність в будинку-інтернаті, навідувала її лише [PERSON] , а тому не покидаючи територію Лонковецького будинку-інтернату заповіт складатись в нотаріуса не міг. Представник відповідача просила приєднати до справи № 671/638/19 цивільний позов Наркевицької селищної ради про визнання спадщини померлої [PERSON] відумерлою. Ухвалою від 06.06.2019 судом було відмовлено в прийнятті зустрічного позову. Вислухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновків, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з огляду на таке. Судом встановлено, що [INFO] в с. Пахутинці Волочиського району Хмельницької області померла [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00022614561 від 13.04.2019 (а.с. 32). Згідно з копії листа відділу у Волочиському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, [PERSON] на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 10.12.1996 належало право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Трудівник» с. Пахутинці розміром 3,24 в умовних кадастрових гектарах. Вартість земельної частки (паю) станом на 01.01.2019 становила 120524 грн. (а.с. 19). Вказане не заперечувалось представниками сторін в судовому засіданні. Із копій довідок № 398 від 30.09.2016, № 431 від 30.10.2017, № 432 від 30.10.2017, № 578 від 26.11.2018, № 579 від 26.11.2018 та № 580 від 26.11.2018 слідує, що [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована та проживала разом зі своєю дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступила її дочка [PERSON] (а.с. 11-16). Згідно з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.05.1967, дошлюбне прізвище [PERSON] - [PERSON] (а.с. 8). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (колишній староста с. Пахутинці) та [PERSON] (односельчанка померлих) вказали, що [PERSON] була матір`ю [PERSON] . Проживали вони разом в с. Пахутинці, в тому числі, на момент смерті [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , тобто спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР 1963 року, тому в даному випадку застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР. За нормами ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст.ст. 548 - 549 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Аналізуючи вищенаведені норми ЦК УРСР 1963 року та докази, суд прийшов до висновку, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] , яка проживала разом із нею та фактично вступила в управління спадковим майном. Також судом встановлено, що [PERSON] померла в с. Лонки Волочиського району Хмельницької області, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00022614652 від 13.04.2019 (а.с. 31). Варто вказати і про те, що ЦК УРСР 1963 року, як і Цивільний кодекс України не обмежують строк для отримання свідоцтва про право на спадщину. Тому [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті своєї матері, не була обмежена в часі для оформлення її спадкових прав, проте цього не зробила, так як померла. Із копії спадкової справи № 99/2017 заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що за життя - 05.01.2016 вона склала заповіт, в якому все своє майно заповіла [PERSON] . Даний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Матійчик А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 13. Спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину після померлої [PERSON] , шляхом подачі 28 березня 2017 року заяви до приватного нотаріуса Гадайчук Є.А. та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 3,1440 га (а.с. 33-39). Разом з тим, постановою від 23.01.2018 № 88/02-31 приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) після померлої [PERSON] , у зв`язку із втратою сертифікату на право на земельну частку (пай) та неможливістю прослідкувати родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Із оголошення в газеті «Зоря» від 15.09.2016 вбачається, що сертифікат серії [NUMBER] виданий на підставі розпорядження Волочиської РДА № 413 від 03.12.1996 на ім`я [PERSON] - загублений (а.с. 18). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. За нормами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За правилами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, вищевикладені докази, а також ту обставину, що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачено, а встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] позивачу необхідно для оформлення спадкових прав, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд не погоджується із доводами представника відповідача, на які вона посилалась, обґрунтовуючи свої заперечення проти позовних вимог [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 2 ст. 41 Закону України «Про нотаріат», глави 1 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. В окремих випадках коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчувальної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями. Чинним законодавством України не встановлено обмежень для заповідача у виборі нотаріуса, який посвідчить його заповіт. Тобто, незалежно від місця фактичного проживання фізичної особи, нотаріальні дії щодо посвідчення її заповіту можуть вчинятися нотаріусами, які працюють в іншому нотаріальному окрузі (наприклад: в іншій області). Виключення становлять випадки, коли особа не може з`явитися до робочого місця нотаріуса, а також коли такого вимагають особливості посвідчувального правочину, то такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза таким приміщенням, однак в межах нотаріального округу. Таких виключень в даній справі судом не встановлено. Згідно з відповіді директора будинку-інтернату [PERSON] від 03.06.2019 за період проживання [PERSON] в Лонковецькому будинку-інтернаті невідомо чи покидала вона територію будинку-інтернату, так як, в особовій справі відсутні заяви, та будь-які довідки про її відсутність (а.с. 89). Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що стан здоров`я [PERSON] не давав їй можливості самостійно вчиняти такі дії, як складання заповіту в приватного нотаріуса за межами будинку-інтернату. Беззаперечних доказів того, що вона ні разу не покидала Лонковецький будинок-інтернат в період проживання у вказаній установі суд не встановив. Відтак, позиція адвоката Чорної Г.Б., не ґрунтується на вимогах закону та є недоведеною. Крім того, суд не встановив підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки такий позивачем [PERSON] пропущено не було. При вирішенні питання про судові витрати, суд керується ст. 141 ЦПК України та враховує, що позивач сплатив за дві позовні вимоги судовий збір в сумі 1973 грн. 64 коп. (а.с. 1, 74).

Outcome: approved