Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

09.03.2016 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості за договором купівлі продажу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 3 лютого 2016 року позивач зробив замовлення комп'ютерних комплектуючих на загальну суму 47638,00 грн. у належному ФОП [PERSON] магазині «STS Computers». Під час здійснення замовлення його повідомили про необхідність 100% предоплати товару, після чого протягом 2 днів позивач мав отримати сплачені ним товари. Того ж дня, ним була передана зазначена сума грошових коштів, що підтверджується касовим чеком про предоплату №2138 від 03 лютого 2016 року, завіреним печаткою та підписом ФОП [PERSON] 25.02.2016 року позивач направив на адресу реєстрації відповідача письмову претензію, відповідь на яку так і не отримав. Тому просить суд стягнути з ФОП [PERSON] на його користь заборгованість за договором купівлі продажу від 03.02.2016 року у сумі 47638,00 грн. Представник позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вказував про те, що надав техніку на суму 21000,00 грн., а залишок обіцяв передати на протязі неділі, але чек [PERSON] на вказану суму так і не повернув, в зв'язку з чим позивачу ге було передано товар. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та свідків, суд приходить до наступного. 3 лютого 2016 року позивач [PERSON] зробив замовлення комп'ютерних комплектуючих на загальну суму 47638,00 грн. у належному ФОП [PERSON] магазині «STS Computers». Відповідно до чеку №2138 від 03 лютого 2016 року позивач здійснив 100% предоплату в сумі 47638,00 грн. (а.с.4) 25.02.2016 року [PERSON] було направлено лист вимогу ФОП [PERSON] про те, що він просить негайно надати йому сплачені ним товари або повернути сплачені ним грошові кошти. (а.с. 5) Відповідь на лист вимогу так і не була отримана, внаслідок чого позивач і звернувся до суду за захистом свої порушених прав. Відповідно до частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зокрема, пунктом 1 частини першої статті 11 Кодексу встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають з договорів та інших правочинів. Згідно із статтею 629 Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Кодексу). Частиною першою статті 656 Кодексу встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Укладений сторонами Договір є складним двостороннім правочином, який регулює відносини, пов'язані з купівлею-продажем товару з повною оплатоюйого вартості. Враховуючи викладене і ту обставину, що відповідач, у встановлений строк не надав позивачу товар та не повернув кошти. Згідно із ч. 1,2 та 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Свідок [PERSON] вказав про те, що [PERSON] він знає так як обслуговує його в банку. 08.02.2017 року він з братом прийшов до магазину [PERSON], щоб здійснити покупку, там був ще клієнт через якого була заминка. Вказав про те, що цьому клієнту було передано білий великий пакет з товаром, як потім з'ясувалося, цим клієнтом був [PERSON] Свідок [PERSON] надала суду свої пояснення, повідомивши про те, що в минулому році приїхала до зятя купити міксер, він її залишив, а сам поїхав, потім повернувся з трьома покупцями. Віддав цим хлопцям коробочку і великий пакет. В великому пакеті були коробки. Зять повідомив через якийсь час їй,що це був [PERSON] Суд критично відноситься до пояснень свідків з огляду на те, що відповідно до їх показань не можливо встановити, що саме передано було позивачу та на яку суму, адже твердження про передачу майна нічим не підтверджується. Також залишається незрозумілим, якщо була передача майна, чому відповідач не вказав про це в відповіді на лист претензію. Отже, позивачем обґрунтовано визначено вартість неповернутої йому відповідачем суми 47638,00грн., що є підставою для її стягнення з відповідача. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Частиною 1 ст.56 ЦПК України передбачено, що «правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги». Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року №4191-VI встановлено, що «розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні». В матеріалах справи міститься документальне підтвердження розрахунку та понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 2560,00 грн, а тому вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 2560,00 грн. підлягає задоволенню. При цьому, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 21 коп. За таких обставин, пред'явлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved