overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

08.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в праві користування квартирою №53 в будинку №29 по вул. Ухтомського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та зняття з реєстрації [PERSON] за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. У вищезазначеній квартирі разом з позивачем зареєстрований його син [PERSON] відповідач по справі, який з 15.06.2010 року без поважних причин фактично проживає за іншою адресою, комунальні платежі, які на нього нараховуються не сплачує, на теперішній час його місцезнаходження позивачу не відоме. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить визнати [PERSON] втратившим право користування квартирою №53 будинку №29 по вул. Ухтомського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та зобовязати Тернівський РС ДМС у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області знятиз реєстрації [PERSON] по вказаній адресі. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена завчасно та належним чином. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO] (а.с.4), але, згідно акту ТОВ «УЮТ-2011», він не проживає у вищевказаній квартирі з 15.06.2010 року (а.с.5), а тому суд вважає необхідним визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №53 будинку №29 по вул. Ухтомського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та зобовязати Тернівський районний сектор у м. Кривому Розі Головного Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою. Таким чином, на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

08.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлої 10.05.2010 року матері [PERSON], вказував, що він є спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для подачі заяви у зв'язку з важким матеріальним станом; в судове засідання позивач звернувся письмово з заявою про підтримання вимог позову та розгляд справи за його відсутності (а.с.17). Представник Нараївської сільської ради Гайсинського району подав до суду заяву про визнання вимог позову, просив справу розглянути у його відсутність (а.с. 20). [PERSON], [PERSON] подали до суду заяви про визнання вимог позову, просили справу розглянути у їх відсутність (а.с.15-16, 18). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 10.05.2010 року внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить, зокрема, право власності на земельну ділянку площею 2,48 га розташованої на території Нараївської сільської ради Гайсинського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7, 11). На випадок смерті 27.07.2006 року [PERSON] у Нараївській сільській раді Гайсинського району склала заповіт за яким все своє майно, та те на що вона буде мати право на час смерті, заповіла [PERSON] (а.с.8). Згідно повідомлення Гайсинської державної нотаріальної контори № 1953/01-16 від 15.10.2015 року спадкова справа після померлої 10.05.2010 року [PERSON] не заводилась (а.с.19). Спірні відносини регулюються: - ч. 1 ст. 1270 ЦК України, за змістом якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - ч. 3 ст. 1272 ЦК України відповідно до якої, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини . Оскільки, встановлені обставини свідчать, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої 10.05.2010 року матері [PERSON] і причину пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини суд визнає поважною, то з метою захисту прав позивача, йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

08.10.2015 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що\~ вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 10.12.2005 року, зареєстрованим Відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис №404. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння між ними з травня 2014 року були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги та просила їх задовольнити.\~ Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу.\~ Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10.12.2005 р., шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис №404 (а.с.8). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6-7).\~ Також судом встановлено, що з травня 2014 року між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з травня 2014 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу,\~зберігати шлюб з відповідачем не бажає,\~відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

08.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання недієздатним [PERSON], 1954 року народження. В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що [PERSON], який є чоловіком заявника, є інвалідом ІІ групи, страждає психічним захворюванням, перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері, неодноразово лікувався в стаціонарному відділенні психіатричної лікарні. Через хворобу не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, потребує опіки та постійного догляду. В судовому засіданні заявник і заінтересована особа підтримали заяву, просили її задовольнити, посилаючись на викладені у заяві обставини. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки МСЕК серії КИЕ-1 №044361 від 20.06.2001 року (а. с. 5), [PERSON] встановлено безстроково 2 групу інвалідності загального захворювання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2016 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу відносно психічного стану здоров'я [PERSON], [INFO]. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 208 від 17.03.2016 року, [PERSON], [INFO], страждає стійким хронічним психічним розладом: шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний дефект (МКХ-10, F 20.00). [PERSON] за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON], потребує встановлення над ним опіки (а. с. 40-41). Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON], на час розгляду справи за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому на підставі ст. 39 ЦК України [PERSON] визнається недієздатним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

08.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні відносини між ними фактично припинені з липня 2015 року. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши письмову заяву про підтримання позову, в якій клопотала про розгляд справи за її відсутності. Також просила повернути їй прізвище - [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 14 лютого 2015 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили в липні 2015 року. З цього часу сторони проживають окремо і спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. В рамках розглядуваної справи майнового спору між сторонами немає. У зв'язку з викладеним та на підставі ст. ст. 110, 112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

08.10.2015 року головний лікар Обласної психіатричної лікарні [PERSON] звернулась до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] Заяву мотивовано тим, що у останнього наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для оточуючих, а також суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надано психіатричну допомогу. Так, від дружини [PERSON] [PERSON] надійшла заява щодо його неадекватної поведінки, і на підставі цього він був оглянутий лікарем-психіатром [PERSON], який зробив висновок про необхідність госпіталізації. Необхідність госпіталізації підтверджена комісією лікарів-психіатрів у складі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які встановили, що [PERSON] страждає на біполярний афективний розлад, внаслідок чого вчиняє та виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих. Хворий добровільно лікуватися відмовився. В судовому засіданні представник психіатричної лікарні [PERSON] заяву підтримала з підстав, викладених у ній, просила задоволити. Доставлений у судове засідання [PERSON] вважав, що немає необхідності його госпіталізації в психіатричну лікарню. Думку свого довірителя підтримав адвокат [PERSON] Прокурор Кенийз Р. І. вважав заяву обгрунтованою з підстав, наведених представником облпсихлікарні, просив її задовольнити. Заслухавши пояснення представника психіатричної лікарні, особи, щодо якої вирішується дане питання та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] написала заяву, у якій просила прийняти її чоловіка [PERSON] на лікування у психіатричну лікарню. У заяві описав неадекватну, в тому числі небезпечну для оточуючих поведінку чоловіка. [PERSON] добровільно лікуватися відмовився. Необхідність госпіталізації підтверджена комісією лікарів-психіатрів у складі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які встановили, що [PERSON] страждає на біполярний афективний розлад, внаслідок чого вчиняє та виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її згоди або без згоди законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Врахочуючи, що [PERSON] добровільно не погодився на госпіталізацію в психіатричний заклад, страждає на психічне захворювання, внаслідок чого вчиняє та виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, тому суд вважає за необхідне госпіталізувати його в психіатричний заклад у примусовому порядку. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

08.10.2015 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 14.06.1986 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано Довгинцівським відділом РАЦС м. Кривий Ріг, актовий запис № 320. Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач не бажає розірвати шлюб через органи РАЦС. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, і були припинені. Причиною розпаду сім»ї стало взаємне непорозуміння, різні інтереси, втрата між позивачем і відповідачкою почуття взаємної поваги та любові. Позивачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не зявився, надавши суду письмову заяву в якій просив шлюб розірвати, справу слухати без нього. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 14.06.1986 року укладено шлюб, який зареєстровано Довгинцівським відділом РАЦС м. Кривий Ріг, актовий запис № 320 (а.с.8). Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду». Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 06.10.2015 року позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок(а.с.1), який підлягає поверненню відповідачем на користь позивачки. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивачка категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

08.10.2015 року КП «Парки та сквери міста Луцька» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином. Свій позов мотивують тим, що 01 травня 2015 року, приблизно о 22.00 год. [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного спяніння, діючи умисно, з корисливих мотивів та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

08.10.2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] та при розірванні шлюбу прізвище їй не змінювати. Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 01.03.2014 року. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO] Стосунки з відповідачем складалися погано. Майнового спору між сторонами на даний час немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться з позивачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву про проведення судового розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просила такий задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про проведення судового розгляду справи у його відстуності, зазначивши, що позов визнає. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 01.03.2014 року. За час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO] Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сім'ї. Суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. Майнового спору та спору про місце проживання дитини між сторонами на даний час немає. З відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

08.10.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просив розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 01.06.2005 року. У шлюбі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося. Кожен з них має різні погляди на сімейні цінності, як наслідок погіршувалися стосунки, а з квітня 2013 року проживають окремо. Шлюб носить формальний характер. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе. Дітей просить залишити на утриманні відповідача. В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив виключити з актового запису про народження [PERSON], [INFO], відомості про нього як про батька дитини. В судовому засіданні 11.03.2015 року позивач, ознайомившись з результами судово-медичної генетичної експертизи, зменшив позовні вимоги, оскільки у нього відпали сумніви стосовно батьківства, тому в цій частині відмовляється від позовних вимог, а просить лише розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнала та просить стягнути судові витрати: проїзд до м. Києва для проведення експертизи та надала до матеріалів справи проїздні квитки. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Сторони 01.06.2005 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Наталівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с. 4). У шлюбі мають малолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 7, 16). Також згідно висновку судово-медичної генетичної експертизи № 460 практично доведено біологічне батьківство позивача відносно [PERSON] (а.с. .32-37). На поїздку до м. Києва відповідач [PERSON] витратила 70,36 грн. (35,95 грн. + 34,41 грн.), що підтверджується копіями проїздних документів на 24 та 25 грудня 2014 року. Перебуваючи у шлюбі сторони не змогли створити міцної сім'ї. Сторони в судовому засіданні наполягали на розірванні шлюбу. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судова генетична експертиза проведена за клопотанням позивача, позивач [PERSON] затратила кошти на проїзд до м. Києва, а [PERSON] відмовився від позову про оспорювання батьківства, тому суд вважає обгрунтованою вимогу відповідача про стягнення на її користь документально підтверджених витрат (ст.89 ЦПК України). Зважаючи на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

08.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 18273 грн. 60 коп. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач зазначила, що не має коштів для сплати заборгованості, оскільки має тяжке матеріальне становище. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.10.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.07.2015 року виникла заборгованість в розмірі 18273 грн. 60 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 3219 грн. 45 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 11363 грн. 69 коп., заборгованості за пенею та комісією - 2582 грн. 19 коп., штрафу (фіксована частина) - 250 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) - 858 грн. 27 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4-6). Проте, суд приходить до висновку в зв»язку з тяжким матеріальним становищем відповідача та стану її здоров»я зменшити розмір заборгованості за пенею та комісією та стягнути 582 грн. 19 коп., Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 16273 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1218 грн. 00 коп.

Outcome: partial