Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

09 липня 2020 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі і мають спільного сина [PERSON] , який проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні, оскільки відповідач коштів на утримання сина не надає, хоча має таку можливість - оскільки працює та отримує заробітню плату, а також має додатковий сезонний заробіток із збору ягід, він не має інших неповнолітніх дітей на утриманні; обов`язок відповідача утримувати дитину встановлено Законом, тому позивачка звернулася до суду. Ухвалою судді від 23 липня 2020 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.23-24). 31 серпня 2020 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про виключення з актового запису відомостей про батьківство та клопотанням про призначення про призначення судово-генетичної експертизи. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у нього є обґрунтовані сумніви, що [PERSON] є його сином, а він є його батьком, оскільки вони зустрічались невеликий проміжок часу (а.с.36-46). Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року зустрічний позов [PERSON] повернути останньому та роз`яснено право звернення до суду з вищевказаним позовом в загальному порядку. Розгляд справи відкладено на 14 вересня 2020 року за клопотання відповідача (а.с.49-50). 14 вересня 2020 року на судовий розгляд сторони не з`явилися, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки не може з`явитися в судове засідання у зв`язку з «характером його роботи» та бажанням скористатися правовою допомогою. Клопотання відповідача судом задоволено та відкладено розгляд справи на 06 жовтня 2020 року. Відповідачем 01 жовтня 2020 року подано клопотання про зупинення провадження у цій справі, так як у провадженні Рокитнівського районного суду Рівненської області перебуває цивільна справа за його позовом до [PERSON] , Рокитнівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про оспорювання актового запису про батьківство - до вирішення цієї справи (а.с.65-68). Ухвалою суду від 06 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні цього клопотання на підставі ч.2 ст.252 ЦПК України, згідно якої не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство). В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду письмову заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, зазначила, що вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання 06 жовтня 2020 року повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи (а.с.64). На підставі вище вказаних обставин, вбачається повторність неявки відповідача, якій при цьому у судове засідання 06 жовтня 2020 року не з`явився без поважних причин та не повідомив суд про причини неявки. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Крім того, ч. 1 ст.280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Однак, суд не може постанови заочне рішення, оскільки відсутня згода позивача про таке. Згідно п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки не є перешкодою для судового розгляду. Таким чином, суд вважає необхідним здійснювати судовий розгляд за відсутності сторін. Відповідно до приписів ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10.04.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.5). Зі свідоцтва про народження судом встановлено, що сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Малолітній син проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, що встановлено із довідки Томашгородської сільської ради від 23.10.2019 року №2361 (а.с.9). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23 жовтня 2019 року №2362, виданої Томашгородською сільською радо Рокитнівського району Рівненської області, вбачається що малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.79 та ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до її повноліття. Суду не надано доказів того, що стан здоров`я чи матеріальне становище відповідача не дають можливості сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі, про який просить позивачка - 1/3 частина його доходу щомісячно. Суд також не має доказів того, що відповідач надавав допомогу на утримання дитини добровільно. За зазначених вище обставин, з урахуванням того, що обов`язок відповідача утримувати дитину встановлено законом, позов слід задовольнити. Відповідно до п.3. ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved