Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

10.07.2014 року на адресу Кагарлицького районного судуд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - визнати за нею, - [PERSON], як спадкоємцем за законом, право власності на житловий будинок №?15, який згідно технічного паспорта складається з 1-1 коридору площею 4,3кв.м, 1-2 житлової кімнати площею 17,7кв.м., 1-3 кухні площею 6,9кв.м, 1-4кладової площею 13,4кв.м, 1-І веранди площею 6,4кв.м., з надвірними спорудами та будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], який належав моєму покійному чоловікові [PERSON] на підставі договору дарування р.№1с-1912 від 02.11.1999року, однак даний договір дарування покійний не зареєстрував в бюро технічної інвентаризації, як того вимагали норми чинного на той час законодавства України. 10.07.2014 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, які зазначені в мотивувальній частині позовної заяви. В судове засідання відповідач [PERSON] не «явився, проте на адресу Кагарлицького районного суду надійшла пиьсомва заява, в якій відповідач просить суд слухати справу без його участі, позов визнає. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], яка позов підтримала, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні та застосування до них норм матеріального права. [INFO] помер чоловік позивачки, - [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане 26 вересня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, з якого видно, що [PERSON] помер [INFO] у віці 57 років, про що в Книзі реєстрації смертей 26 вересня 2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 1485. Місце смерті, - село Шпендівка Кагарлицького району Київської області. Той факт, що [PERSON] була одружена з покійним [PERSON], підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], яке видане 10 жовтня 1987 року Тарасівською сільською радою Білоцерківського району Київської області, з якого видно, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Біла Церква Київської області та [PERSON], [INFO], уродженка с. Тарасівка Білоцерківського району Київської області, уклали шлюб 10 жовтня 1987 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 10 жовтня 1987 року зроблено запис за № 12. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: Чоловікові - [PERSON]; Дружині - [PERSON]. Внаслідок смерті [PERSON] відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на його майно, в тому числі і на нерухоме. До спадкового нерухомого майна ввійшла квартира у м.Б.Церква, а також майно, розташоване на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, а саме: земельний пай площею 3,3482га, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1555га, земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд та житловий будинок, розташований на ній за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом на майно померлого [PERSON] є позивачка, - його дружина [PERSON] та син, - [PERSON]. Відповідно до ст.1270 ЦК України та ч. 1 ст. 1297 ЦК України 16.03.20І3 року позивачка [PERSON] звернулася до другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а син вирішив взагалі за спадщиною не звертатися. Нотаріус, вивчивши подані позивачкою документи, видав 09.08.2013 року свідоцтва про право на спадщину на частину нерухомого майна, що належало чоловікові позивачки [PERSON] на день його смерті, в тому числі і на земельну ділянку площею 0,2500 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] Щодо самого будинку, нотаріус 12.07.20І3 року видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій сказано, що не може видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS], оскільки правовстановлюючий документ на зазначений будинок, а саме: договір дарування р.№1с-1912 від 02 листопада 1999року, на підставі якого житловий будинок належав померлому, не відповідає вимогам чинного законодавства. Згідно відповіді КП КОР «Південне БТІ» станом на 01.01.2013 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на підставі договору дарування р.№1с-1912 від 02.11.1999року, однак договір дарування не містить відмітки про державну реєстрацію, а отже не був зареєстрований в Кагарлицькому бюро технічної інвентаризації, як того вимагали норми чинного на той час законодавства України. Разом з тим позивачці [PERSON] було роз»яснено, що в даному випадку для визнання за спадкоємцем права власності на спадкове майно необхідно звертатися до суду. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1218 ЦК України встановлює, що «до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті». Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає, що за даних обставин право позивачки [PERSON] на отримання спадщини за законом порушено, а тому повинно бути поновлено, і з цих підстав позивачка [PERSON] правомірно звернулася до суду для визнання за нею права власності на спадковий житловий будинок [ADDRESS] Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved