Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

08 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем 28 вересня 2012 року зареєструвала шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що фактично шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, спільного господарства не ведуть. Спір щодо мешкання дітей та майновий спір на даний час відсутні. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Також зазначає, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище, тому вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі по 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, тому суд розглянув справу без його участі на підставі наявних й справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 281. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немають ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін. Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище дружині залишити без змін. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13 березня 2013 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 200, [PERSON] народилася [INFO] року, в графі батьки зазначено: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. При цьому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст.182 Сімейного Кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати, пов'язані з розглядом справи, а саме: на користь держави судового збору у сумі 551 гривень 20 копійок, а також на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved