Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

10.06.2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила встановити, що вона є рідною племінницею [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті дядька [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 1, 6970 га, кадастровий номер 1421587200:01:000:0865, що розташована на землях Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що [INFO] помер її дядько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на вищевказану земельну ділянку. Вона є єдиною спадкоємицею майна померлого, своєчасно прийняла спадщину, оскільки проживала разом з дядьком на час його смерті. Проте оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі вона не має можливості бо, по-перше, відсутні документи, що підтверджують їх родинний зв`язок, а по- друге, загублені оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. У судове засідання позивач не з`явилась, у позовній заяві просила справу розглянути без її участі. У судове відповідач Бугаська сільська рада Волноваського району Донецької області надала заяву, в який просила справу розглянути без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 31). Суд, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що внаслідок реєстрації шлюбу 23.11.21996 року з [PERSON] . [PERSON] набула прізвище [PERSON] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про смерть мати позивачки - [PERSON] померла [INFO] (а.с.13). Згідно свідоцтва про смерть [INFO] помер [PERSON] (а.с. 11). Згідно довідки Бугаської сільської ради Донецької області від 11.03.2019 року встановлено, що [PERSON] , померлий [INFO] по день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та на день смерті мав наступний склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 994851 від 01.10.2006 року встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,6970 га, кадастровий номер 1421587200:01:000:0865, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Рибінської сільської ради Волноваського району Донецької області (а.с. 15). Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що позивачка [PERSON] є її рідною тіткою, а померлий [PERSON] є рідним братом її бабусі [PERSON] , тобто рідним дядьком позивачки [PERSON] , яка проживала разом з [PERSON] до часу його смерті. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що є близькою подругою позивачки [PERSON] та підтвердила, що померлий [PERSON] був рідним дядьком останньої, з яким вона була знайома особисто. З листа приватного нотаріуса Кузуб Ю. В. від 08.04.2019 року на ім`я позивачки [PERSON] вбачається, що останній для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] рекомендовано звернутися до суду у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 16). З листа завідуючої Волноваської державної нотаріальної контори «Щодо надання інформації» від 26.09.2019 року встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не відкривалася, заповіти не посвідчувались (а.с. 13). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно з ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.3.1,3.3 листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного Комітету України по житлово комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно правових актів. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та померлим [INFO] [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами. Оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] [PERSON] , бо, як було встановлено судом, проживала з останнім на час його смерті, то за нею слід визнати право власності на спадкову земельну ділянку, оскільки відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно перешкоджає позивачці оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. На підставі викладеного,

Outcome: approved