Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

08.05.2020 року до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають сумісну дитину [PERSON] , [INFO] .Рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 01.11.2016 року по справі ЄУН № 337/3946/16-ц(провадження №2/337/1862/2016) шлюбі між сторонами розірвано та з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 700,00 грн. щомісячно починаючи з 20.10.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Дитина проживає разом з матір`ю - позивачем по справі та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач мешкає окремо, та надає гроші на утриманні дитини виключено в розмірі встановленому судом за виконавчим листом. Таким чином, розмір аліментів призначений на утримання дитини за рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 01.11.2016 року, є меншим ніж встановлений законом на теперішній час прожитковий мінімум та не є достатнім для утримання дитини. Вона одна не зможе в повному обсязі забезпечити дитину, тому батько, який здоровий та працездатний, з урахуванням його сімейного стану , зможе сплачувати аліменти на рівні 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) оскільки на теперішній час він працевлаштований та має постійний дохід. Просить суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, який стягується на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] , зі стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 грн. щомісяця, на стягнення у частці від заробітку (доходу) платника аліментів , у розмірі 1/6 частки але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 27.05.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутністю та задоволення позову в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2ст.280 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації,але поштовий конверт повернувся із зазначенням «за закіченням встановленого терміну зберігання».Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ч.4ст.280 ЦПК України та думки позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Дослідивши надані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд виходить з того, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3ст.181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). При вирішенні даної справи суд виходить з того, що підставою для звернення позивачки до суду з цим позовом стало збільшення розміру прожиткового мінімуму та росту цін, в зв`язку з чим визначений судом розмір аліментів не дозволяє забезпечити матеріально дитину всім необхідним. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 01.11.2016 року по справі ЄУН № 337/3946/16-ц(провадження №2/337/1862/2016) шлюбі між сторонами розірвано та з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 700,00 грн. щомісячно починаючи з 20.10.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно Акту про фактичне проживання, який знаходиться в матеріалах справи , судом встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю - позивачкою по справі та знаходиться на її утриманні. Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Виходячи зі змісту вказаної норми закону, умовою збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у 2020 році з 1 січня 2020 року - становить 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - становить 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. На думку суду, збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку одночасно, є доказом зміни (погіршення) майнового стану того з батьків, з яким проживає дитина, оскільки потребує значно більших витрат на її утримання. Отже, у зв`язку із вказаними обставинами, враховуючи, що розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду в сумі 700,00 грн. є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення нормального розвитку дитини та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, суд прийшов до висновку про те, що позивачка має право на отримання аліментів в більшому розмірі та зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, а також те, що дитина проживає разом з матір`ю, а також тай факт що на утриманні відповідача на перебуває дитина від другого шлюбу,виходячи з принципу розумності та справедливості, зважаючи на те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, призначених рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2016 року, і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Докази того, що відповідач не в змозі сплачувати на дитину аліменти у зазначеному розмірі, у суду відсутні. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при зміні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача у сумі 840,80 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved