Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

07.09.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до закінчення навчання, а саме, до 08.09.2024 року. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона [PERSON] , [INFO] , є дочкою своїх батьків, а саме, [PERSON] та [PERSON] [PERSON] (надалі третя особа) та [PERSON] (відповідач) перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21.08.2008 року був розірваний. Позивач вказує, що на даний час є повнолітньою, і продовжує навчатися у Національному авіаційному університеті на денній формі навчання на факультеті міжнародних відносин за спеціальністю 061 журналістика і не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Навчається на контрактній основі, перебуває на повному утриманні матері [PERSON] . Зокрема, щороку сплачують вартість навчання 31000,00 гривень, відповідно до договору про навчання 20 - 1/ОФ - 2078 від 09.09.2020 року, а також змушена сплачувати за проживання в гуртожитку. Вимоги мотивує тим, що відповідач (як батько) має можливість надавати матеріальну допомогу, офіційно працевлаштований, працює ведучим інженером відділу моделювання та реконструкції у ВП «ХАЄС» і до моменту її повноліття регулярно сплачував аліменти. Крім того, позивач вказала, що з метою добровільного виконання обов`язку сплачувати аліментів у зв`язку з її навчанням вона письмово звернулася до відповідача з вимогою сплачувати аліменти, однак останній не відреагував на пропозицію належним чином. Відповідач участі в утриманні дочки не приймає, тому всі витрати щодо утримання дочки несе третя особа. На підставі наведеного позивачка просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на період навчання, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку. Ухвалою судді Нетішинського міського суду від 10.09.2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивачки в судовому засіданні пояснив, що позивачка - [PERSON] є донькою відповідача - [PERSON] та третьої особи - [PERSON] . На даний час позивачка є повнолітньою та продовжує навчання за контрактом на денній формі навчання. Відповідач сплачував аліменти до повноліття, однак, після повноліття перестав надавати матеріальну допомогу. Внаслідок чого, позивачка зверталася до відповідача з письмово вимогою, про сплату аліментів на її користь, відповідно до ч.1 ст.199 СК України. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати, зокрема, судовий збір та витрати на правничу допомогу. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 визнає, однак, не погоджується з обставинами зазначеними у позовній заяві. Зокрема, звертає увагу суду, що він 06.09.2021 року добровільно перераховував кошти на утримання дочки. Крім того, не визнає розмір витрат на правничу допомогу, так як вважає, що для адвоката, має сплачувати позивач, оскільки вона звернулася до нього по допомогу. В частині стягнення витрат на правничу допомогу просить відмовити. Суд, заслухавши сторони та дослідивши письмові докази справи, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16.07.2003 року. [INFO] [PERSON] досягла повноліття, що підтверджується вище вказаним свідоцтвом. Як вбачається з довідки №3603 від 19.10.2021 року, виданої Національним авіаційним університетом [PERSON] є студенткою 2 курсу та навчається у вказаному закладі на денній формі навчання, на Факультеті «Міжнародних відносин», термін навчання - з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ст.199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.2 ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Крім того, обов`язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, які закріплені в різних главах СК України. Вони мають власні підстави виникнення і припинення. Розмежування між ними, дійсно, є не досить явним, якщо дитина вирішила продовжити навчання відразу по закінченні загальноосвітнього навчального закладу. Якщо обов`язок по утриманню не виконується добровільно, стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених ст.198,199 СК України, здійснюється у судовому порядку за позовною заявою (абз.4 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006). Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Однак, відповідно до коментованої статті і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення. Таким чином, цей обов`язок припиняється у разі: а) досягнення дочкою, сином двадцяти трьох років; б) припинення дочкою, сином навчання; в) припинення потреби дочки, сина в матеріальній допомозі; г) припинення можливості батьків надавати матеріальну допомогу; д) смерті (оголошення померлою) однієї із сторін зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При цьому враховуються: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки інших джерел доходу не має. Відповідач [PERSON] офіційно працює у ВП «ХАЄС» та має можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до досягнення дитиною 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання, оскільки відповідач є працездатною особою, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку дочці, оскільки остання продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливості надавати таку допомогу, відповідачем не доведено. Відповідно до норми ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а саме: з 07.09.2021 року. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. У відповідності до ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст.137 ЦПК України. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідачів витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5600 гривень. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved