Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

08.11.2016 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 25.06.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами договору відповідач зобовязана своєчасно погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Проте своїх зобовязань згідно договору відповідач належним чином не виконувала. У звязку з порушенням зобовязань за договором відповідач станом на 30.09.2016 року має заборгованість 28764 грн. 21 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява, в якій просить справу слухати його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі. Просить стягнути в користь ПАТ КБ «Приватбанк» з відповідача заборгованість в сумі 28764 грн. 21 коп. та стягнути сплачені судові витрати по справі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки, про причини неявки не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.06.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами договору відповідач зобовязана своєчасно погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а.с. 6-13). Відповідач порушила строки сплати кредиту і станом на 30.09.2016 р. прострочена заборгованість складає 28764 грн. 21 коп., яка складається з: 1840,75 грн. заборгованості за кредитом; 21967,64 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3348,00 грн. заборгованості за пенею та комісією; 250,00 грн. штрафу (фіксована чатина); 1357,82 грн. штрафу (процентна складова). Факт несплати відповідачем суми кредиту підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-5). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Зі змісту ст. 1054 ЦК України випливає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610-611 ЦК України невиконання зобовязання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобовязання являється порушенням зобовязання. В разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 511 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішеннням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тому враховуючи, те, що розмір нарахованої позивачем пені є надно значним від суми заборгованості по кредиту та несплачених відсотках та з врахуванням інших обставин, суд прийшов до висновку, про зменшення розміру пені до суми заборгованості по кредиту, тобто до 1841,00 грн. Враховуючи вищенаведе позов підлягає до часткового задоволення та стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору на загальну суму: 27257 грн. 21 коп., зокрема 1840,75 грн. заборгованості за кредитом; 21967,64 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 1841,00 грн. заборгованості за пенею та комісією; 250,00 грн. штрафу (фіксована чатина); 1357,82 грн. штрафу (процентна складова). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 1378 грн. 00 коп. судового збору в користь позивача згідно платіжного доручення № PROM7BJPVM від 27.10.2016 р. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 610, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved