Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

09 вересня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 44 612.87 дол. США та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 серпня 2005 року між банківською установою та [PERSON] був укладений кредитний договір на суму 30000 доларів США, строком до 10 серпня 2025 року, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 0,92 % відсотків на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії в розмірі 0,18 % від суми виданого кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 28 серпня 2015 року виникла заборгованість в сумі 44612.87 дол. США: заборгованості по тілу кредиту 24079.55 дол. США, заборгованості по сплаті процентів 9250.29 дол. США, заборгованості по сплаті комісії 2052 дол. США, пені 9231,03 дол. США. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 лютого 2017 року позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з відповідача на користь банківської установи заборгованість за кредитним договором в сумі 5185 доларів США 35 центів, що складається із 3133. 35 доларів США заборгованості за тілом кредиту та 2052 доларів США заборгованості за комісією. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить оскаржуване рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні відсотків та пені, та ухвалити нове рішення, яким позов у цій частині задовольнити повністю, в іншій частині рішення суду залишити без змін. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу , посилається на те, що суд позбавив банк обумовленої договором плати за користування кредитними коштами та звільнив відповідача від будь-якої відповідальності за невиконання умов договору. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що розмір заборгованості по процентам та розмір пені підтверджується наданим розрахунком. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що суд не визнав явку представника банку обовязковою для надання додаткових пояснень, не розяснив право на надання додаткових доказів та не попередив про наслідки не вчинення таких процесуальних дій. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 10 серпня 2005 року між банківською установою та [PERSON] був укладений кредитний договір на суму 35 400 доларів США, строком до 10 серпня 2025 року, із сплатою за користування кредитними коштами 0,92 % відсотків на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії в розмірі 0,18 % від суми виданого кредиту щомісяця. Відповідач належним чином умов кредитного договору не виконував. Згідно з розрахунком, наданим ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 28 серпня 2015 року заборгованість за кредитом становить 44612.87 дол. США та складається із заборгованості по тілу кредиту 24079.55 дол. США, заборгованості по сплаті процентів 9250.29 дол. США, заборгованості по сплаті комісії 2052 дол. США, пені 9231.03 дол. США. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04 червня 2014 року, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 жовтня 2013 року змінено, викладено абзац другий резолютивної частини зазначеного рішення в наступній редакції: «В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CNH0GF00320304 від 10 серпня 2005 року у розмірі 27 268 доларів США 87 центів, яка виникла станом на 03 квітня 2013 року, та що складається із заборгованості за кредитом 24044 доларів США 10 центів, заборгованості про процентам за користування кредитом 2216 доларів США 05 центів, заборгованості по комісії за користування кредитом 486 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 522 доларів США 72 центів, що в перерахунку на гривневий еквівалент по курсу Національного Банку України на 03 квітня 2013 року становить 217878 (двісті сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 27 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS], загальною площею 57,60 кв.м., житловою площею 38,50 кв.м., яка належить [PERSON] на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 10.08.2005 року, з наданням ПАТ КБ «[PERSON]» таких повноважень: права продажу предмета іпотеки (іпотечний договір від 10.08.2005 року) від імені [PERSON] за договором купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу в цьому реєстрі, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з встановленням початкової ціни продажу на рівні, не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна на час укладення договору купівлі-продажу». Згідно із договором купівлі-продажу від 16 лютого 2016 року квартиру [ADDRESS] було продано позивачем від імені відповідача ТОВ «Ключове рішення» за 574000 грн, які покупець зобовязувався протягом 5-ти днів з моменту підписання перерахувати на розрахунковий рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого зарахування на поточний рахунок [PERSON], за рахунок цих коштів частково оплачується заборгованість за кредитним договором № CNH0GF00320304 від 10 серпня 2005 року. Як вбачається із меморіального ордеру від 17 лютого 2016 року сума коштів 20910.75 доларів США була зарахована на рахунок [PERSON] Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ПАТ КБ «ПриватБанк», кошти в сумі 20910.75 дол. США були зараховані в рахунок погашення заборгованості 14 квітня 2016 року: кошти в сумі 17597.17 доларів США були зараховані на погашення поточної заборгованості по тілу кредиту, кошти в сумі 3313.58 доларів США були зараховані на погашення простроченої заборгованості по тілу кредиту. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що заборгованість по тілу кредиту складає 3 133.35 дол. США, а не 3 168.8 дол. США, позивачем не надано доказів про те, що заборгованість за тілом кредиту збільшилася 08 серпня 2013 року на 35.45 дол. США при незмінній сумі простроченої заборгованості за кредитом; з відповідача на користь позивача підлягає стягненню комісія в сумі 2052 дол. США, яка розраховується із суми кредиту; позивачем наданий невірний розрахунок процентів та пені, оскільки цей розрахунок проведений із суми заборгованості за кредитом, включаючи суму 35.45 дол. США., тобто із завищеної суми заборгованості по тілу кредиту. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 лютого 2017 року в частині стягнення з відповідача на користь банківської установи заборгованості по тілу кредиту та комісії не оскаржується. Апеляційний суд не погоджується з висновком суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного. Згідно з п. п. 1.2, 2.1.3, 2.2.7 укладеного між сторонами кредитного договору позичальник зобов»язався на вимогу банку укласти договір страхування закладеного майна і договір особистого страхування; позичальник доручає банку щорічно перераховувати необхідні кошти згідно договорів страхування ; фактом звернення позичальника за одержанням кредитних коштів вважається непред»явлення позичальником банку документів, що підтверджують сплату страхових платежів за рахунок особистих коштів; у випадку виконання банком доручення позичальника по сплаті страхових платежів, перерахована в рахунок виконання цього доручення сума повинна бути погашена позичальником у перший період сплати. Як вбачається з матеріалів справи, 07 серпня 2006 року між ЗАТ « Страхова компанія «Інгосстрах» та [PERSON] був укладений договір особистого страхування, відповідно до якого вказаний договір за умови сплати страхового платежу лонгується щорічно до повного погашення кредитної заборгованості за договором від 10 серпня 2005 року. 08 серпня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» , з урахуванням умов укладеного кредитного договору, перерахувало страховику страховий платіж в сумі 287 грн. 14 коп., для чого було придбано 35 доларів США 45 центів ( т. 2 а.с. 124, 133, 134). За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що 08 серпня 2013 року розмір заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором від 10 серпня 2005 року обґрунтовано збільшився на 35 доларів США 45 центів. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, розмір заборгованості по процентам становить 9 250.29 доларів США. Вказаний розрахунок будь-якими доказами по справі не спростований, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що зі [PERSON] на користь банківської установи слід стягнути заборгованість за процентами в розмірі 9 250.29 доларів США. В ході розгляду справи судом першої інстанції [PERSON] була подана заява, в якій зазначалось, що банківською установою в порушення приписів законодавства розрахунок пені проведений поза межами річного строку давності. Апеляційний суд розцінює дану заяву як заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності по вимогам про стягнення пені. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню в межах річного строку позовної давності та з урахуванням періоду виникнення заборгованості в сумі 91 309 грн. 84 коп. ( 9231.03 доларів США -4 251.83 доларів США). Пеня підлягає стягненню в національній валюті з урахуванням курсу долара США на день виникнення заборгованості ( 08.09.14 року 33.56 дол. США або 430.31 грн.; 16.09.14 року 89.61 дол. США або 1163.87 грн.; 07.10.14 року 244.22 дол. США або 3166.63 грн.; 15.10.14 року 93.26 дол. США або 1207.9 грн.; 07.11.14 року 277.8 дол. США або 4019.96 грн.; 15.11.14 року -96.88 дол. США або 1493.15 грн.; 07.12.14 року 275.87 дол. США або 4252.67 грн.; 15.12.14 року 100.57 дол. США або 1585.02 грн.; 07.01.15 року 298.79 дол. США або 4 711.49 грн.; 14.01.15 року 91.18 дол. США або 1438.02 грн.; 15.01.15 року 13.03 дол. США або 205.56 грн.; 07.02.15 року 300.41 дол. США або 6948.66 грн.; 15.02.15 року 104.77 дол. США або 2715.48 грн.; 07.03.15 року 278.43 дол. США або 6375. 22 грн.; 15.03.15 року 111.65 дол. США або 2 413.43 грн.; 07.04.15 року 330.26 дол. США або 2557.46 грн.; 15.04.15 року 115.18 дол. США або 2640.68 грн.; 07.05.15 року 326.24 дол. США або 6859.36 грн.; 15.05.15 року 118.94 дол. США або 2446.52 грн.; 07.06.15 року 351.7 дол. США або 7 390.52 грн.; 15.06.15 року 122.67 дол. США або 1479.26 грн.; 07.07.15 року 346.84 дол. США або 7375.86 грн.; 15.07.15 року 126.46 дол. США або 2781.53 грн.; 07.08.15 року 373.33 дол. США або 8020.66 грн.; 15.08.15 року 130.21 дол. США або 2786 грн.; 28.08.15 року 227.34 дол. США або 4844.62 грн.). З урахуванням приписів ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути у відшкодування судових витрат, пов»язаних з розглядом справи судом першої інстанції 6 205 грн. 95 коп. ( 950 700.26 грн./ 14 260.5 грн. = 413 730.24 грн. / Х. Х= 6205.95 грн. За приписами ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути у відшкодування судових витрат, пов»язаних з апеляційним розглядом справи 6880 грн. 81 коп. грн. ( 393836.93 грн./ 7986.55 грн. = 339 310.12 грн. / Х. Х= 6 880.81 грн.)

Outcome: partial