Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

07 лютого 2017 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до [PERSON], яка підтримана представником позивача в судовому засіданні, в обґрунтування якої зазначається, що 27 березня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. 21 листопада 2015 року [PERSON] померла. Станом на день смерті заборгованість позичальника [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за вказаним кредитним договором становить 6458,93 грн. Після того, як ПАТ КБ «ПриватБанк» стало відомо про смерть [PERSON], у відповідності до положень ч. 2 ст. 1281 ЦК України, 28 червня 2016 року була направлена відповідна претензія кредитора до Летичівської державної нотаріальної контори та 20 липня 2016 року отримано відповідь в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до приватного нотаріуса [PERSON] за місцем заведення спадкової справи. 28 липня 2016 року Банком отримано відповідь приватного нотаріуса [PERSON] згідно якої спадкоємцями померлої [PERSON], які звернулись із заявами про прийняття спадщини, є [PERSON] 19 серпня 2016 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред'явив свої вимоги але ніяких дій не було виконано. Відповідачем [PERSON], як спадкоємцем, всупереч вимогам ст. 1281 ЦК України, не було повідомлено Банк про смерть спадкодавця [PERSON] Предявлення 27 січня 2017 року позову до спадкоємця є фактичним предявленням кредиторських вимог, банком не було пропущено строк предявлення претензії до спадкоємця померлого позичальника, тому не було пропущено й строк позовної давності. Враховуючи зазначене ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 27 березня 2008 року в розмірі 6458,93 грн. В судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив, просить в позові відмовити та вказав, що доводи позивача про те, що претензія була відправлена 28 червня 2016 року не відповідає дійсності, адже у самій претензії кредитора датою її оформлення зазначено 12 червня 2016 року, а в реєстрі згрупованих відправлень претензій кредиторів датою відправлення є 21 червня 2016 року, тобто вже 12 червня 2016 року Банку було відомо про смерть 21 листопада 2015 року [PERSON]. Про те, що дата відправлення претензії саме 12 червня 2016 року, вказано й у відповіді державного нотаріуса. Однак, позовну заяву складено лише 23 листопада 2016 року, а судовий збір сплачено 24 січня 2017 року, тобто Банк пропустив строк звернення до суду. Банк не надав суду належних та допустимих доказів, що про настання смерті позичальника [PERSON] не знав і не міг знати з дня смерті 21 листопада 2015 року. Про існування заборгованості у [PERSON] ПАТ КБ «ПриватБанк» знав ще з 08 травня 2015 року, хоча із наданого Банком розрахунку заборгованості можливо зробити висновок, що [PERSON] повністю розрахувалась за отриманий кредит і боргу не мала, а Банк не підтвердив дату виникнення у неї заборгованості. Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, згідно заяви від 28 березня 2008 року [PERSON] на підставі особистого волевиявлення просить оформити на своє імя платіжну картку у ЗАТ КБ ПриватБанк. Вона згідна з тим, що ця заява, разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. В заяві визначено, що валюта гривня, тип кредитного ліміту фінансовий, сума кредитного ліміту 500,00 грн., базова процентна ставка 36 відсотків із розрахунку 360 днів на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Кредитну картку та пін-код [PERSON] отримала 27 березня 2008 року про що засвідчила своїм підписом. Таким чином, між ЗАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг. ЗАТ «КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредитну карту із встановленим лімітом. Згідно розділу 1 п. 1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А1 №054809 підставою заміни свідоцтва про державну реєстрацію є зміна найменування юридичної особи з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ «ПриватБанк». 21 листопада 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ №269174, виданим 23 листопада 2015 року Виконавчим комітетом Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької області. З долученого до позовної заяви позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 27 березня 2008 року, укладеного між ПриватБанк та [PERSON] станом на 21 листопада 2016 року вбачається, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком становить 6458,93 грн. Із вказаного розрахунку також вбачається, що операції по картковому рахунку, відкритого на ім'я [PERSON] у вигляді внесення клієнтом сум коштів на погашення заборгованості мали місце після смерті [PERSON] до 12 березня 2016 року. За правилами ч. 4 ст. 24 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (ч. 1). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (ч. 2). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (ч. 3). Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ч. 4). Аналізуючи вищезазначені цивільно-правові норми слід дійти висновку про те, що правила ст. 1281 ЦК України регулюють порядок предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов'язань спадкодавця перед своїм кредитором. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права i обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини, визначений у ст. 1219 ЦК України, тому зобов'язання за кредитним договором входять до складу спадщини. В матеріалах справи міститься претензія кредитора від 12 червня 2016 року, спрямована ПАТ КБ «ПриватБанк» до Летичівської державної нотаріальної контори згідно реєстру згрупованих поштових відправлень «Претензії кредитора до ДНК» 21 червня 2016 року, де вказується, що Банку на теперішній час стало відомо про смерть 21 листопада 2015 року [PERSON] Банк просить проінформувати про наявність спадкової справи, спадкоємців. У відповідь на означену претензію від 12 червня 2016 року Летичівська державна нотаріальна контора листом від 13 липня 2016 року, який отримано в ПриватБанку 20 липня 2016 року, проінформувала Банк, що відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON], претензія кредитора передана по підвідомчості. 28 липня 2016 року Банком отримано відповідь приватного нотаріуса [PERSON] від 21 липня 2016 року згідно якої заведена спадкова справа після смерті 21 листопада 2015 року [PERSON] Спадщину прийняла дочка померлої [PERSON], на її імя видані свідоцтва про право на спадщину. Про наявність заборгованості перед Банком у розмірі 6458,93 грн. спадкоємиця нотаріусом повідомлена. 10 серпня 2016 року підготовлено лист-претензію згідно якого ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явив свої вимоги до [PERSON] про погашення нею кредитної заборгованості позичальника [PERSON] (спадкодавця), яка померла 21 листопада 2015 року, у сумі 6458,93 грн. 19 серпня 2016 року вказана претензія направлена до спадкоємця [PERSON] Позивач стверджує в позовній заяві, що спадкоємцем [PERSON] будь-яких дій на погашення існуючої заборгованості не вчинено. Вказана обставина підтверджується фактом подання позову до суду. Суд не приймає доводи представника відповідача, що Банк пропустив строк звернення до суду, визначений ч. 2 ст. 1281 ЦК України (6 місяців), адже хоча 12 червня 2016 року Банку вже було відомо про смерть позичальника [PERSON], однак про те, що спадкоємцем є [PERSON] Банку стало відомо лише 28 липня 2016 року у звязку з чим саме з цієї дати слід обраховувати перебіг визначеного у ч. 2 ст. 1281 ЦК України строку предявлення вимоги, який закінчується 28 січня 2017 року. При цьому, з наданого Банком реєстру відправлених позовів до Летичівського районного суду Хмельницької області вбачається, що позовні заяви, в тому числі й по позичальнику [PERSON], направлені поштою до суду 27 січня 2017 року. Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (ч. 1). Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (ч. 2). В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що спадкоємець [PERSON] повідомила ПАТ КБ «ПриватБанк» про смерть своєї матері [PERSON] і про те, що є її спадкоємцем, хоча була повідомлена приватним нотаріусом про наявність заборгованості перед Банком у розмірі 6458,93 грн. Отже, у спадкодавця [PERSON] станом на день смерті 21 листопада 2015 року існували непогашенні зобов'язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк», а відповідач [PERSON] належним чином прийняла спадщину разом із борговими зобов'язаннями. Крім того, Банк 10 серпня 2016 року звертався до [PERSON] із листом-претензією про виконання кредитних зобов'язань спадкодавця, однак дані вимоги відповідачем виконані не були. З огляду на вищезазначені обставини позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Клопотання про призначення відповідної судової експертизи з метою встановлення реальної вартості спадкового майна сторони в судовому засіданні не заявляли. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідача слід стягнути 1600,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved