Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

09 вересня 2021 року позивач пред`явив дійсний позов. В обґрунтування вимог зазначив, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2003 року. Спільне життя з відповідачем не склалося тому, що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки і вони перестали вести спільне господарство. Сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачем [PERSON] та перебувають на її утриманні. З липня 2021 року фактично сімейні відносини з відповідачем припинилися, спільне господарство не ведеться, подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 05 липня 2003 року Новочервоненською сільською радою Троїцького району Луганської області, актовий запис № 4. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 17 вересня 2021 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, просить їх задовольнити, судові витрати просить залишити за ним. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просила позов задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 05 липня 2003 року зареєстрували шлюб у Новочервоненській сільській раді Троїцького району Луганської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 4, прізвище дружини після укладення шлюбу - « [PERSON] », чоловіка - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 05 липня 2003 року (а.с. 12). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорта № [NUMBER] , виданого 12 червня 2018 року, та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 травня 2009 року (а.с. 7, 9). Шлюб позивача з відповідачем не склався. Шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2021 року. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява № 44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач на даний час не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя та на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й понад трьох місяців проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали у позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати пов`язані з розглядом справи не стягувати з відповідача, оскільки позивач просить їх залишити за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved