Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

09.08.2016 р. [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS]), Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» (місце знаходження: м.Київ, вул.Симиренка,17) вимогами якого є розподіл житлово-комунальних рахунків. Ціна позову визначена позивачем у розмірі 32236,94 грн. Предметом позову є розподіл житлово-комунальних рахунків, підставою позову є законодавчо встановлена можливість розподілу платежів за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій у рівних частинах по 1/4 між мешканцями квартири. Відповідно до розпорядження керівника апарату Святошинського районного суду міста Києва від 15 лютого 2017 року № 232 у справі призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв'язку з закінченням терміну повноважень судді. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 10.03.2017 р. справу прийнято в своє провадження (а.с.60). Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України (за редакцією ЗУ № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р., в дії з 15.12.2017 р.), заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових відносин. Ухвалою суду від 25.01.2018 року продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст.279 ЦПК України). Суд, дослідивши надані позивачем докази, заяви відповідачів, заперечення КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва», заслухавши пояснення позивача вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі ордеру № Б91650 [PERSON], матері позивачки [PERSON] та відповідачки [PERSON] на сім'ю із п'яти осіб надано право на заняття 3-кімнатної квартири №[ADDRESS] ( на даний час [ADDRESS]) (а.с.20). У зв'язку із смертю наймача, [PERSON], 28.08.2003 року, розпорядженням №1556 Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації внесено зміни в договір найму жилого приміщення та укладено 05.09.2007 року договір найму з [PERSON] ( а.с. 21,22). 18.03.2015 року за результатом розгляду заяви [PERSON] щодо розподілу особового рахунку, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва», надано відповідь, що законодавством не передбачено зміна порядку надання рахунків на оплату комунальних та житлово-комунальних послуг не квартиронаймачам, та роз'яснено про обов'язок всіх осіб , які проживають разом із наймачем сплачувати за спожиті комунальні та житлово-комунальні послуги і порядок судового стягнення сплачених квартиронаймачем коштів з цих осіб. ( а.с. 25). Квартира №[ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] у відповідності до Свідоцтва про право власності від 14.09.2016 року . Дані обставинами учасниками процесу не оспорювались. Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тобто, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, згідно ст. 322 ЦК України. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном - так зазначено в ст. 360 ЦК України. Споживачами житлово-комунальних послуг є всі мешканці, які проживають у квартирі, тобто при розділенні особового рахунку стосовно оплати комунальних послуг за квартиру, у якій залишаються у спільному користуванні коридор, кухня, ванна, вбиральня, слід виходити із частки, яка припадає на кожну особу. Згідно п.п.10, 13 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 із змінами, мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. У разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, обов'язкових платежів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 74 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд зазначає, що заявлені позовні вимоги, а саме здійснення судом розподілу рахунків на сплату житлово-комунальних послуг, а також зобов'язання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» розділити платежі за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на рівні частин по ј між мешканцями квартири, не ґрунтується на жодній нормі закону, у зв'язку з чим суд не приймає визнання позову відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed