Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

07.10.2016 [PERSON] звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.08.2013 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін є малолітня дитина [PERSON], [INFO]. 18.06.2015 шлюб між сторонами розірвано і дитина знаходиться на утриманні позивача. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на її утримання, хоча фізично здоровий, неофіційно працює в Польщі, за що отримує доходи. За таких підстав позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглянути у її відсутність. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Також надіслав заперечення на позов, в якому зазначає, що позов не визнає з тих підстав, що після розірвання шлюбу з позивачем він неодноразово, коли у нього була матеріальна можливість, через відділення банку «ПриватБанк» перераховував їй кошти, що підтверджується доданими до заперечення копіями квитанцій. З 2014 року він не працює, як безробітний не зареєстрований і соціальну допомогу по безробіттю не отримує. Він знаходить тимчасові заробітки, з яких завжди надсилає кошти позивачу. Щодо посилання позивача на те, що він працює в Польщі, відповідач зазначає, що перебував в Польщі два рази протягом 3 місяців. Майже весь час він шукав роботу, а тому зароблених коштів вистачило лише на харчування, проживання та проїзд. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. 20 серпня 2013 року сторони зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.06.2015 (а.с. 6). В даному шлюбі у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії І-АМ № 276819 (а.с. 4). 15.09.2015 позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 170277 (а.с. 3). Згідно копії довідки голови квартального комітету № 8 «Лісний» м. Могилева-Подільського від 20.09.2016 дитина сторін знаходиться на утриманні [PERSON] (а.с. 7). Відповідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому ч. 4 ст. 84 СК України визначає, зокрема, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З аналізу даної норми вбачається, що необхідною умовою для стягнення аліментів на дружину, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач на обґрунтування своїх позовних вимог не надає жодних доказів, які б підтверджували, що відповідач офіційно працює та отримує заробітну плату або отримує інші доходи і має можливість сплачувати на її утримання аліменти. Натомість відповідач в письмовому запереченні зазначає, що він ніде не працює і жодних доходів не отримує. На підтвердження таких обставин він надав суду довідку Мостиського районного центру зайнятості населення від 03.11.2016, згідно якої [PERSON] на обліку в числі безробітних не рахується і допомоги по безробіттю не отримує. Також відповідач спростовує твердження позивача про те, що він працює в Польщі і отримує доходи, копією свого закордонного паспорта, з якого вбачається, що він двічі протягом короткого часу перебував за кордоном, а тому не мав обєктивної можливості влаштуватись на роботу та працювати і отримувати заробітну плату. За таких підстав, суд приходить до висновку, що позивач не довела належними та допустимими доказами те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання, а тому позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище та

Outcome: dismissed