Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

10.04.2019р. позивач звернувся до Голопристанського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом від 14.08.2017 відповідача було зараховано курсантом університету та поставлено на всі види продовольчого та речового забезпечення з виплатою грошового забезпечення. Наказом від 02.04.2018 за результатами проведення службового розслідування за рапортом на звільнення за власним бажанням курсанта [PERSON] було відраховано з університету та звільнено з органів поліції. Таким чином, відповідач з 14.08.2017 до 03.04.2018 навчалася в Одеському державному університеті внутрішніх справ. В день зарахування, між сторонами було укладено Контракт про здобуття освіти в університеті, за умовами якого підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі через небажання продовжувати навчання. Відповідач у добровільному порядку суму понесених на нього витрат не повернув, в зв`язку з чим позивач просив стягнути з нього витрати на навчання в сумі 17774,72 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у своїй заяві не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом Одеського державного університету внутрішніх справ від 14.08.2017 №182 о/с [PERSON] зараховано курсантом 1-го курсу Херсонського факультету для здобуття освітнього ступеня бакалавра, за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», поставивши на всі види утримання та забезпечення згідно чинного законодавства, з 14.08.2017, присвоївши первинне спеціальне звання - рядовий поліції. 01.09.2017 між Одеським державним університетом внутрішніх справ та [PERSON] укладено контракт про здобуття освіти. Згідно з п. 2.1.1 контракту Університет зобов`язаний забезпечити теоретичну та практичну підготовку особи згідно з освітньо-професійною програмою підготовки для здобуття освітнього ступеня бакалавр. 30.03.2018 відповідач подав рапорт про відрахування з університету та звільнення зі служби в поліції у зв`язку з небажанням в подальшому навчатися. Наказом №66 о/с від 02.04.2018 на підставі рапорту [PERSON] та висновку службової перевірки рядового поліції [PERSON] відраховано з університету та звільнено зі служби в Національній поліції. Пунктом 2.3.5 контракту передбачено обов`язок особи у разі дострокового розірвання контракту чи звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції через хворобу або скорочення штатів,відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України, в особі Університету, витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до п. 4 ст. 74 Закону України «Про національну поліцію». З розрахунку вартості утримання курсанта [PERSON] вбачається, що на його утримання за період з 14.08.2017 по 03.04.2018 витрачено 17774,72 грн. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні у встановлений строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно письмової заяви від 03.04.2018р. відповідач підтвердив свою згоду та бажання і прийняв на себе зобов`язання добровільно відшкодувати кошти, які Міністерство витратило на його утримання за весь період навчання в сумі 17774,72 грн. Зобов`язався погасити частину вказаних коштів в сумі 2000 грн. до 17.04.2018р. іншу частину коштів повинен був сплачувати щомісячно до 25-го числа кожного місяця в термін до грудня 2018р. На день розгляду справи судом з боку відповідача не надано суду доказів про виконання обов`язку щодо сплати витрат позивача за період навчання. Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати на користь позивача.

Outcome: approved