Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

08.12.2017 року позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON], про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що внаслідок залиття 14.08.2017 року відповідачем її квартири [ADDRESS] їй завдано матеріальної шкоди в сумі 112027,00 грн. та моральної шкоди в сумі 15000,00 грн., яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку із знищенням та пошкодженням її майна. Оскільки, відповідач не бажає відшкодовувати завдану позивачу шкоду в добровільному порядку, позивач вимушена була звернутися до суду. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 112027,00 грн. та моральну шкоду в сумі 15000 грн. Ухвалою від 11.12.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 19.12.2017 року. Позивач та її представник позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 2592, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів № 11979651. Квартира позивача [PERSON] розташована на сьомому поверсі девятиповерхового будинку. Поверхом вище у цьому ж будинку, у квартирі № 65, проживає відповідач [PERSON], який є її власником, що не заперечується сторонами. Відповідно до акту комісії від 14.08.2017 року, затвердженого начальником КП ЖЕО №2 Полтавської міської ради, 14.08.2017 року було обстежено квартиру №61 в житловому будинку по вул. Великотирнівській, 20, підтоплену з верхнього поверху. При обстеженні вказаної квартири було виявлено наступне: 1) в приміщенні коридору замокання сталі із гіпсокартону, пошкодження, шпалер на стінах, деформацію лінолеуму на підлозі, деформацію дверей при вході в житлову кімнату, площею 12,5 кв.м.; 2) в приміщенні кухні замокання стелі із гіпсокартону, замокання лінолеуму на підлозі, деформацію короба та дверей; 3) в приміщенні житлової кімнати, площею 14,9 кв.м. деформацію підвісної стелі, замокання стелі із гіпсокартону, пошкодження шпалер та стінах, пошкодження ламінату на підлозі, деформацію дверей при виході до кімнати та дверей виходу на балкон; 4) в приміщенні ванної кімнати деформацію дверей. Причиною підтоплення вказаних приміщень квартири позивача №61 по вул. Великотирнівській, 20 у м. Полтаві став розрив гнучкого зєднання зміщувача з трубопроводом гарячого водопостачання в приміщенні кухні квартири №65 цього ж будинку. Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 65, складеного 17 серпня 2017 року експертом [PERSON], розмір завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття належної [PERSON] квартири [ADDRESS] складає на дату дослідження 102958,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за цією статтею необхідна наявність чотирьох складових: вина заподіювача шкоди, його неправомірна поведінка, наявність матеріальної шкоди, а також причинно-наслідковий звязок між неправомірною поведінкою заподіювача шкоди та завданою шкодою. Щодо вини відповідача у залитті квартири позивача, суд зазначає наступне. Згідно з\~ч.2\~ст.1166\~ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідачку покладено обов'язок доведення відсутності її вини в завданні шкоди позивачу. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів щодо відсутності своєї вини у залитті квартири позивача, яка знаходиться під його квартирою, тобто, всупереч вимогам частини 2 статті 1166 ЦК України, не довів, що шкоди завдано не з його вини.\~\~ Щодо неправомірності поведінки заподіювача шкоди, суд зазначає що відповідно до ст. 177 ЖК України громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. У разі залиття з конкретної квартири відповідати за завдану шкоду повинна особа, яка на законних підставах нею користується або власник майна, оскільки власність зобовязує. (ч.4 ст. 319 ЦК України) Окрім того, ч.5 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник не може використовувати право власності на шкоду іншим особам. Тобто, обовязок по утриманню у належному стані санітарно-технічного обладнання у квартирі, де мешкає відповідач, покладається саме на нього. Наявність шкоди та причинний звязок між поведінкою відповідача та шкодою, завданою позивачу, доведені актом житлово-експлуатаційної організації, в якому зазначається, що причиною підтоплення вказаних приміщень квартири позивача №61 по вул. Великотирновській, 20 у м. Полтаві став розрив гнучкого зєднання зміщувача з трубопроводом гарячого водопостачання в приміщенні кухні квартири відповідача №65 цього ж будинку. Ст. 29 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» передбачено, що під час\~здійснення несанкціонованого\~доступу представник\~виконавця складає\~акт про\~здійснення несанкціонованого\~доступу та\~проведення ремонтних\~і відновлювальних\~робіт,\~який підписується\~всіма учасниками\~такого доступу.\~В акті\~обовязково зазначаються: 1)\~підстави для\~здійснення несанкціонованого\~доступу; 2)\~інформація про\~попередження споживача\~із зазначенням\~часу та\~осіб,\~які вели\~переговори із\~споживачем,\~у разі\~їх проведення; 3)\~причина та\~місце виникнення\~аварії,\~перелік неполадок; 4)\~перелік виконаних\~робіт; 5)\~прізвища,\~імена,\~по батькові\~та посади\~учасників несанкціонованого\~доступу; 6)\~інформація про\~спосіб і\~час відновлення\~конструктивної цілісності\~вхідних дверей,\~вікон або\~інших елементів\~будівель і\~приміщень,\~що були\~пошкоджені під\~час несанкціонованого\~доступу,\~і проведення\~ремонтних та\~відновлювальних робіт. Оригінал складеного акта зберігається у виконавця комунальної послуги. Іншим учасникам несанкціонованого доступу видаються копії акта, завірені печаткою виконавця. Акт, складений працівниками ЖЕО, є належним доказом, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування, і допустимим доказом, оскільки, положеннями ст. 29 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначений порядок і підстави складання актів працівниками ЖЕО. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: \~ \~ \~ \~ 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Ураховуючи те, що позивач буде вимушена зазнати витрат у зв'язку із пошкодженням її майна внаслідок затоплення її квартири відповідачем, розмір яких згідно висновку експерта складає 102958,00 грн., позовні вимоги в тій частині підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди внаслідок пошкодження позивачу меблів в сумі 6769,00 грн. та в частині відшкодування їй моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки належними доказами не підтверджуються. Питання судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, стягнувши його з відповідачки на користь держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial