Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

08 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до Державного агентства лісових ресурсів України. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що йому на праві спільної часткової власності належить 24/100 частки бази відпочинку « Лісовик », що розташована за адресою: [ADDRESS] . Співвласником іншої частини зазначеної бази відпочинку є відповідач. Посилаючись на те, що укладення нотаріально посвідченого договору поділу нерухомого майна є неможливим через відсутність згоди відповідача, просив виділити в натурі його частку спірної бази відпочинку, припинивши право спільної часткової власності на неї. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на відсутність спору між сторонами, а також на тому, що позивачем не направлялось жодної письмової вимоги на ім`я відповідача щодо виділу своєї частки в натурі. Представник третьої особи - державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство», яку було залучено до участі в справі ухвалою від 24 червня 2019 року, в судовому засіданні також заперечував проти задоволення позову [PERSON] .. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, допитавши експерта, суд дійшов такого. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №161868994 від 02 квітня 2019 року, за позивачем [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 24/200 часток у праві спільної часткової власності на базу відпочинку « Лісовик », розташовану за адресою: [ADDRESS] . 76/100 часток вказаної бази відпочинку зареєстровано за Державним агентством лісових ресурсів України. З 25 липня 2018 року вказана частка перебуває на праві господарського відання у державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» (т. 1 а. с. 15-17). 02 червня 2016 року Очаківською районною філією ММБТ було виготовлено технічний паспорт, з якого вбачається, що у фактичному користуванні позивача [PERSON] знаходяться 24/100 частки бази відпочинку « Лісовик », що розташована за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а. с. 18-20). Статтею 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки майна власнику, що виділяється, та власнику, що залишається, має бути виділена окрема площа, що повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення, тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 12 березня 2021 року № 125-010, який було уточнено експертом в ході судового розгляду, запропоновано один варіант розподілу спірної бази відпочинку. Вказаний варіант передбачає незначний відступ від ідеальної частки позивача у праві власності на базу відпочинку зі сплатою останньому грошової компенсації в розмірі 15 704 грн за відхилення від ідеальної частки 2/100 (т. 2 а. с. 12-21). Посилання представника відповідача на відсутність спору у даній справі судом до уваги взяті бути не можуть, оскільки сам факт невизнання відповідачем позову в судовому засіданні свідчить про наявність спору між сторонами. Крім того, представником позивача в судовому засіданні було долучено письмові підтвердження направлення позивачем письмових заяв на ім`я відповідача та третьої особи про надання копій документів, необхідних для поділу спірної бази відпочинку від 19 грудня 2018 року, а також письмову відповідь державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» від 24 лютого 2019 року на ім`я позивача (т. 2 а. с. 90-95). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Проаналізувавши викладені обставини, суд дійшов висновку, що оскількиіншого шляху реалізувати своє право на виділення в натурі частки в спільній власності у позивача немає, обставин, які б вказували, що припинення спільної часткової власності будь-яким чином порушує права чи інтереси відповідача або третьої особи, в суді не встановлено, а тому вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача за клопотанням представника останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved