Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

09.12.2013 року публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1916,67 грн.. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13.06.2007р. відповідно до укладеного договору №006-11159-130607 банк відкрив відповідачу картковий рахунок в національній валюті, та надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000,00 грн., та лімітом на день укладання кредитного договору в сумі 3000,00 грн.. Кредитні кошти використовуються держателем для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються держателем, зняття готівки, вчинення інших операцій. Відповідно до п.2.1 Договору, режим функціонування рахунку та використання картки регулюється чинним законодавством України, умовами Платіжної системи, а також умовами цього Договору. Банк забезпечує приймання та зарахування на Рахунок грошових коштів, а також проведення розрахунків та Операціями, здійсненими з використанням картки, в межах витратного ліміту. Згідно договору, держатель картки зобов’язаний щомісяця у строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення у повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості. Відповідачем станом на 25.12.2012р. порушені умови кредитного договору та за ним рахується заборгованість на загальну суму 1916,67| грн., яка складається з: тіла кредиту – 0,00 грн., прострочене тіло кредиту – 1916,67 грн., заборгованості за відсотками – 0,00 грн., заборгованості за комісіями – 0,00 грн., та просить стягнути вказану суму та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з’явився, в позовній заяві просить розглянути справу у відсутність представника, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з’явився, повідомлений належним чином за місцем реєстрації. Суд, дослідивши письмові докази по справі, || вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову. Судом встановлено|, що 13.06.2007р. між позивачем та відповідачем укладено договір №006-11159-130607 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно п.1.2 якого банк відкриває держателю картковий рахунок у національній валюті України №26251900786972, оформляє та надає картку платіжної системи Дельта, здійснює обслуговування держателя відповідно до Правил /а.с. 5-6/. Згідно п.1.3 Договору, банк надає держателю шляхом відкриття держателю не відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000,00 грн. та на день укладення цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000,00 грн.. Відповідно до п.1.5 Договору, кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються за розрахунки за товари, що придбаваються держателем у суб’єктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобов’язань за договором перед банком, вчинення інших операцій, передбачених договором. За відповідачем станом на 25.12.2012р. обліковується заборгованість у розмірі 1916,67| грн., яка складається з: тіла кредиту – 0,00 грн., прострочене тіло кредиту – 1916,67 грн., заборгованості за відсотками – 0,00 грн., заборгованості за комісіями – 0,00 грн.. При цьому, останнє зняття готівки відповідачем було здійснено 18.06.2007р., а проведення оплати відсотків, комісій та пені мало місце – 21.02.2008р. /а.с.14/. Згідно статуту, ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником ТОВ «Комерційний банк «Дельта» /а.с. 16/. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.525-526, 625, 629 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, згідно умов договору, відмова від виконання зобов'язання не припускається. Договір є| обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За положеннями статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається датою або вказівкою на подію, як має неминуче настати. Отже, за системним аналізом зазначених норм матеріального права строки та терміни дії договору мають визначатись роками, місяцями, тижнями, днями, годинами, календарною датою або подією, яка має неминуче настати. Вказівка на строк дії договору до його повного виконання не є тою подією, яка має неминуче настати, а тому строк або термін дії договору не може визначатись у такий спосіб. Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Тобто після спливу терміну договору почався перебіг строку позовної давності.Відповідно до ст.11 ч.11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється: 7) вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Як слідує із п.31 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р., враховуючи вищевказані положення Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у зв’язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Встановлено, що останнє зняття готівки відповідачем було здійснено 18.06.2007р., а проведення оплати – 21.02.2008р. Таким чином, після проведення останнього платежу 21.02.2008р., починаючи з цієї дати відповідач вважається таким боржником, що прострочив. Перебіг позовної давності (строк в межах якого банк може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права) за даними вимогами почався у травні 2008р. (від дня коли кредитор довідався або міг довідатись про порушення свого права). Тобто, на час звернення позивача до суду – 09.12.2013р. /а.с.2/, встановлений законом трирічний строк позовної давності закінчився у травні 2011р., ПАТ «Дельта банк» порушив трирічний строк позовної давності. Підстав для поновлення строку позовної давності не встановлено. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв’язку із спливом строків позовної давності. Згідно ст.88 ЦПК| України судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed