Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

08 лютого 2016 року позивач звернулася із зазначеним позовом до суду, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що 04.06.2005 року сторони зареєстрували шлюб, [INFO] року в шлюбі народилася донька [PERSON], 23.07.2012 року за рішенням суду шлюб було розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини. Відповідач з моменту розірвання шлюбу жодного разу не надав матеріальної допомоги на утримання доньки, дуже рідко зустрічався з дитиною, а останні два роки зовсім перестав спілкуватися з донькою. Відповідач не цікавиться розвитком дитини, її здоров'ям, навчанням у школі, успіхами в клубі спортивного танцю. Останній раз, коли донька дзвонила батьку, він написав їй смс, щоб вона його більше не турбувала. Позивач вважає, що не спілкуючись тривалий час з дитиною, не цікавлячись її розвитком, навчанням, здоров'ям, в зв'язку з байдужим відношенням, відповідач втратив право бути батьком дитини відповідно до ст. 164 СК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі. Пояснила, що вона не отримує від відповідача аліментів, які стягнуті рішенням суду. Батько взагалі не допомагає матеріально, не цікавиться дитиною, не спілкується з нею, ніколи не відвідував ні школу, де навчається дитина, ні спортивних змагань з танців, в яких приймає участь донька. Навіть після визначення йому часу для спілкування він не приїздив до доньки, хоча дитина сумує за ним. Позивач вказує, що вона не створювала і не створює будь-яких перешкод у спілкуванні батька з дочкою, він сам не бажає спілкуватися з дитиною. В судових засіданнях представник служби у справах дітей [PERSON] пояснила, що висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав служба у справах дітей може надати лише після повного дослідження всіх обставин справи, спілкування з обома батьками, дитиною та іншими особами, які приймають участь у вихованні дитини. В останнє судове засідання служба у справах дітей надала висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав в зв'язку з його ухиленням від виконання батьківських обов'язків відносно доньки, та в зв'язку з відсутністю перспектив зміни його ставлення до подальшої долі дитини. Відповідач в судове засідання жодного разу не з'явився, хоча був неодноразово повідомлений про час та місце розгляду справи, а також мав бесіду з представником служби у справах дітей. Будь-яких заперечень чи пояснень відповідач не надав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, думку представника служби у справах дітей, показання свідків, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, зокрема, роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В даній справі судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.5). Шлюб між сторонами було зареєстровано 04.06.2005 року (а.с.6). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 липня 2012 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], та стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини заробітку (а.с.9). Як вбачається з довідки відділу ДВС Сумського МУЮ від 25.05.2015 року №2, в період з 01.11.2014 року по 30.04.2015 року [PERSON] не отримувала аліментів від [PERSON] (а.с.7). З довідки школи № 21 м. Суми вбачається, що батько [PERSON] не відвідував батьківські збори жодного разу, не цікавився успіхами дитини [PERSON] (а.с.10). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 листопада 2012 року у справі № 1805/7814/2012 зобов'язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні і вихованні дитини та надавати йому можливість спілкуватись з донькою кожної суботи місяця з 10-00 години до 17 години неділі (а.с.68-69). Допитана в суді свідок [PERSON] пояснила, що вона знайома з [PERSON] (позивачкою) більше 4 років, є хрещеною матір'ю [PERSON]. Батька дівчини вона бачила всього три рази за ці роки, останній раз роки два тому, при неприємних обставинах, так як він був проти того, щоб [PERSON] спілкувалась з нею. Свідок пояснила, що дитина плаче, коли її питають про батька. ПО телефону він каже дитині, що йому ніколи, що він зайнятий. Дитина батька може побачити тільки здалеку, він до доньки не приходить. Останній раз він подарував доньці принтер роки три тому назад, більше нічого не дарував. Він не вітає дитину зі святами, не пише. Мати дитини (позивач) ніколи не перешкоджала батьку спілкуватися з дитиною, навпаки, це він погрожував [PERSON], що дитину не поверне взагалі. Відповідач на вигляд неврівноважений і нервовий. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що [PERSON] не отримує аліментів, так як виконавча служба не може знайти відповідача. Допитана в суді свідок [PERSON] пояснила, що вона знає сім'ю позивачки та ї батьків більше 30 років, вона є кумою матері позивачки. Свідок пояснила, що [PERSON] тріпав нерви вже з весілля. Взагалі він нічого не допомагає, як народилась дитина. В дитячий садок, у школу онуку водить дідусь, а батько взагалі не водив, не відвозив. Він може влаштувати розбірки, сварки, все з'ясовує, з ким мати дитини, а дитина його не хвилює. На днях народження він не буває у дитини, два останніх роки його точно не було. Останній раз свідок бачила [PERSON] вдома у позивачки, коли [PERSON] було три роки. Зі слів бабусі дитини свідку відомо, що [PERSON] телефонував тещі та погрожував їй. Допитана в суді свідок [PERSON] (мати позивачки, бабуся дитини) пояснила, що [PERSON] батьківських обов'язків не виконує, аліментів не сплачує, в школу не приходить, до дитини не приїздить. Ще давно одного разу він взяв дитину, потім став їм погрожувати, що не поверне дитину, дитина сильно злякалась, плакала. Був випадок, коли [PERSON] вивозив [PERSON] в поле і там її бив та погрожував, донька його боїться. Ніхто йому не перешкоджав спілкуватися з дитиною, він сам не бажає з дитиною бачитись. Номер телефону дитини він знає, цей номер не змінювався п'ять років. Коштів для дитини він ніколи не передавав. Подарунки останні роки він не робить, зі святами , днями народження дитину не вітає. З [PERSON] вони прожили в шлюбі всього три місяці, він ночами приходив п'яний додому і бив її. Потім він привіз її вночі додому до батьків і залишив. Допитаний в суді свідок [PERSON] (батько позивачки, дід дитини) пояснив, що весь цей шлюб доньки був весь час на його очах. Донька звернулась з заявою про позбавлення відповідача батьківських прав лише для захисту інтересів дитини. Відповідач привіз дружину з немовлям і клунками до них додому, і залишив її жити у батьків. Дитина росте, а батько приходить лише щоб потріпати мамі нерви. Коли раніше приходив провідувати дитину, [PERSON] йому натякає допомогу, але все закінчується скандалом. Матюками [PERSON] обложить і все. Одного разу брав дитину, потім не привіз вчасно і погрожував, що не віддасть дитину. Дитина була шокована, вона тепер боїться, що тато може її забрати від мами. Був випадок, коли він дитині подарував телефон, а потім забрав його. Відповідач взагалі не вміє спілкуватися з дитиною, дитина не розуміє, що таке батько. В школі був одного разу в першому класі, потім ніколи. Пообіцяє на день народження прийти, потім не приходить, це дитині стрес. Як вбачається з висновку служби у справах дітей Сумської міської ради, служба у справах дітей вважає можливим позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.64-65). Суд звертає увагу, що вищевказаний висновок служби у справах дітей Сумської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав ґрунтується не лише на доводах матері, а й враховує думку дитини, а також поведінку та слова батька, а також бабусі з боку батька, які були опитані представником служби. При цьому, як вбачається з висновку, зі слів матері відповідача [PERSON], вона категорично заперечує проти поновлення стосунків її сина з дочкою [PERSON], оскільки вважає, що сім'я колишньої дружини може зашкодити життю [PERSON] (а.с.65). З висновку також вбачається, що в бесіді зі спеціалістом служби у справах дітей, [PERSON] відмовився називати своє дійсне місце проживання, не надав зрозумілих пояснень щодо несплати ним аліментів, не надав зрозумілих пояснень щодо спілкування з донькою, не виконав обіцянку прийти до служби у справах дітей та надати письмові пояснення. За весь час перебування справи на розгляді в суді з лютого 2016 року по червень 2016 року, відповідач жодного разу не з'явився в судові засідання, хоча достовірно знав про розгляд справи у суді. Як вбачається з висновку служи у справах дітей, за цей час нічого не змінилось і у житті дитини, [PERSON] так і не прийшов до дочки, не зателефонував, не передав дочці ніяких подарунків. Не вбачається ніяких перспектив зміни його ставлення до подальшої долі дитини, оскільки батько сам того не бажає. На думку суду, така поведінка свідчить про незацікавленість батька у долі дитини, байдужому ставленні до своїх батьківських обов'язків. Суд вважає, що під час розгляду справи доведено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання свої батьківських обов'язків відносно доньки [PERSON], а саме: не спілкується з дитиною, не виявляє бажання її побачити, матеріально не забезпечує дитину, не створює належних умов для проживання та навчання дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Суд враховує, що відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками по вихованню і утриманню дитини. Суд вважає, що надання батькові можливості налагодити родинні стосунки з дитиною та попередження відповідача про неприпустимість ухилення від участі у вихованні і утриманні сина та про зміну ставлення до виховання дитини - не матиме жодних позитивних наслідків, оскільки з довготривалої поведінки [PERSON] вбачається, що він не має наміру виховувати та забезпечувати дитину, навіть не проявляє наміру і бажання спілкуватися з дитиною, хоча ніхто йому не перешкоджає і він об'єктивно має таку можливість, але свідомо не бачиться з донькою, навіть при наявності рішення суду про визнання йому годин для спілкування. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що відповідно до ст. 150 СК України [PERSON] обов'язків щодо виховання та розвитку дитини не виконує, ухиляється від їх виконання, з метою захисту насамперед інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 164, 165 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved