Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

07.12.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. Вказує, що з відповідача на підставі рішення суду від 19.10.2016 року стягуються аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, однак через зміну матеріального стану як її так і відповідача просить збільшити розмір аліментів на її користь до 1/2 частини всіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Ухвалою суду від 08.12.2017 року відкрито провадження, справа призначена до розгляду 10.01.2018 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали свої позовні вимоги, зазначили, що 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, з урахуванням її двох дітей і розміру прожиткового мінімуму на кожного, то відповідач має сплачувати 1/2 частину свого заробітку і нижча межа має бути збільшена відповідно до змін в сімейному законодавстві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказав, що його матеріальний стан не покращився, а навпаки погіршився, оскільки він не має житла і мешкає в хостелі. А щодо розміру аліментів, то він офіційно працює, про місце його роботи відомо державному виконавцю і до надходження виконавчого листа, аліменти стягувалися по його заяві, заборгованість стягується відповідно до постанови державного виконавця у відповідності до розміру аліментів, зазначеного у виконавчому листі. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Статтею 192 ч.1 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду від 19.10.2016 року з відповідача - [PERSON] на користь позивача стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] до досягнення ними повноліття ( а.с.11). Відповідно до свідоцтв про народження серії 1-ФП №101258, виданого 05.06.2009 року, серії 1-ФП №194834, виданого 28.10.2013 року [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] ( а.с.9-10.). Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї №130 від 04.01.2017 року (а.с.22). 01.11.2016 року заступником начальника Южноукраїнського МРУЮ ВДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області [PERSON] на підставі заяви позивача [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52768556 з примусового виконання виконавчого листа № 473/2870/16-ц виданого 19.10.2016 року про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] аліментів ( а.с.13). Згідно довідки від 22.12.2017 року, виданої ФОП [PERSON] вбачається, що [PERSON] проживає в хостелі «Улей», вартість проживання за добу коштує 90грн.( а.с.51). Відповідно до довідки виробничого підрозділу Пасажирське вагонне депо станції МФ «Пасажирська Компанія» ПАТ «Українська залізниця» від 08.12.2017 року № 128 [PERSON] працює у зазначеному підрозділі на посаді акумуляторник, з його заробітної плати утримано аліменти на користь позивачки за період з серпня по листопад 2017 року у розмірі 4\~149 грн. 87 коп. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8\~ст.8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст.8 закону України\~ «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.ст.\~180,181 Сімейного кодексу України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Також відповідно до\~ст.184 СК України\~, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2\~стаття 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( зміни від 08.07.2017 року). Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» встановлено у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: 01 грудня -1492 грн., на дітей віком від 6 до 18 років 1860 грн. Зазначений розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дітей відповідно до рішення суду від 19.10.2016 року на думку суду є достатнім для задоволення потреб обох дітей, але з урахуванням мінімального розміру аліментів, що визначений законом від 08.07.2017 року, а саме він не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Однак частиною 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Звертаючись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, позивач в судовому засіданні наполягала на обовязковій відповідності рішення суду законодавству щодо мінімального розміру аліментів, посилаючись на ту обставину, що реально вона отримує суму меншу ніж повинна, так 07.02.2018 року їй, підприємством, де працює відповідач перераховано 1471 грн. 80 коп., а [PERSON] особисто перераховано ще 249 грн. 70 коп. З урахуванням викладеного, розмір аліментів, які з відповідача у передбаченому законом порядку, примусово стягуються через бухгалтерію виробничого підрозділу Пасажирське вагонне депо станції МФ «Пасажирська Компанія» ПАТ «Українська залізниця», на двох дітей різної вікової категорії становить 1471 грн. 80 коп., тоді як відповідно до змін в ч. 2 ст. 182 СК України, цей розмір становить - 1676 грн. З урахуванням розяснень п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», змін в ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину з часу набрання чинності Сімейним Кодексом України 01.01.2004 року, а саме 22.09.2005 року і на даний час 17.05.2017 року, саме державний виконавець, який примусово виконує конкретне судове рішення на підставі виконавчого листа має контролювати дане питання, а сторони у даній цивільній справі, як сторони виконавчого провадження звертатися щодо наявної заборгованості по аліментах. Доводи [PERSON] та її представника щодо необхідності збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача у звязку із частими хворобами та інвалідністю сина [PERSON] [INFO], є безпідставними, оскільки така участь батька у витратах в тому числі повязаних з розвитком здібностей дитини і її хворобами має бути предметом розгляду позову в порядку ст. 185 СК України про участь батьків у додаткових витратах на дитину. Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Крім того на думку суду позивач мав би в порядку положень ст. 74 зазначеного Закону України оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця щодо виконання судового рішення до суду, який видав виконавчий документ. У п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3\~Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів\~роз'яснено, що відповідно дост.192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частина 3 ст. 181 СК України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.\~12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ ст. 82 ЦПК України. Суд оцінює докази відповідно до вимог ст.ст.\~76-80, 89 ЦПК України\~за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що з моменту присудження аліментів на дітей у 2016 році, його сімейний стан не змінився, матеріальне становище не покращилося, а навпаки погіршилося, оскільки в нього немає житла. Отже, наведене свідчить, проте, що сімейний стан відповідача з дня призначення аліментів не змінився, тоді як позивач уклала шлюб 25.07.2017 року з [PERSON] Таким чином, матеріальний стан обох сторін в цілому залишився на тому самому рівні, як і на час постановлення рішення суду від 19.10.2016 року, а тому аліменти, стягнуті попереднім рішенням суду, не можна змінити і вони є достатніми для утримання дітей. Доказів на підтвердження того, що відповідач має інші доходи, крім заробітної плати матеріали справи не містять. Підвищення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не є підставою для зміни розміру аліментів, присуджених за рішенням суду. За таких обставин, позов є безпідставним і не підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 7 ст. 141 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed