overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідачів аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свій позов тим, що вона є опікуном своїх онуків [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Батьки дітей [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав, оскільки ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків, матеріальної допомоги на утримання дітей не надають. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідачі до суду не зявилися, хоча належним чином повідомлені про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомили, за таких обставин суд не має відомостей про причини їх неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідачі є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6,7), рішенням Первомайської міської ради Первомайського району Харківської області № 146 від 27 липня 2016 року малолітнім [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та призначено опікуном малолітніх [PERSON] (а.с. 8). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів по 1/3 частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 08.08.2016 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не зявилась звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, шлюбно сімейні відносини припинені з жовтня 2014 року. Окрім того, зазначила, що у разі неявки відповідача не заперечує проти постановлення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Петрова» Відповідач у судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, суду не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.10.2011 року Від шлюбу сторони мають сина [PERSON]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з жовтня 2014 року, у звязку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у звязку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

08 серпня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 14 квітня 2016 року вона розірвала шлюб із відповідачем [PERSON], що підтверджується рішенням Коломийського міськрайонного сулу від 14 квітня 2016 року, яке набрало законної сили. Від спільного подружнього проживання у них народився син: [PERSON], [INFO]. Через негативні відносини в сім'ї, вони з відповідачем припинили спільне проживання, і після припинення між ними сімейних відносин відповідач перестав належним чином матеріально забезпечувати сімю та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Їй важко самостійно утримувати сімю. Відповідач працює на сезонних роботах із будівництва, стан його здоровя та матеріальне становище дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання дитини, а тому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Зясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] /а.с.2/. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є фізично здоровою людиною, має не регулярний дохід, оскільки працює на тимчасових роботах, інших дітей та непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати відповідно до СК України немає, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. . .На підставі ст.,ст. 180-182, 183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

08 серпня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на дитину що продовжує навчання, зазначивши, що 05 серпня 1999 року вона народила доньку [PERSON]. Шлюб з відповідачем розірваний і вихованням та матеріальним забезпеченням доньки займається позивач. В 2016 році [PERSON] вступила до Вінницького державного педагогічного університету, де навчатиметься до 2020 року. Враховуючи те, що 05 серпня 2017 років [PERSON] виповнилось 18 років, позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки, що продовжує навчання у Вінницькому державному педагогічному університеті до 30 червня 2020 року по 2000 грн щомісячно, починаючи з 05 серпня 2017 року. У судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку про його часткове задоволення, виходячи із наступного. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-АМ № 086448 (а.с. 4). На даний час позивач досягла повноліття, проте продовжує навчання на першому курсі денної форми навчання Вінницького державного педагогічного університету імені [PERSON], що підтверджується довідкою учбового закладу від 14 червня 2017 року № 15/9240 (а.с. 5). Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 199, 200 СК України, відповідно до яких якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи те, що [PERSON] вступила на навчання до Вінницького державного педагогічного університету імені [PERSON] на денну форму навчання, беручи до уваги майновий стан та стан здоровя відповідача, суд доходить висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1400 грн, щомісячно, починаючи 08 серпня 2017 року, тобто з часу предявлення позовної заяви до суду, відповідно до ст. 191 СК України і на період навчання, тобто до 30 червня 2020 року. Відтак, позов підлягає частковому задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 640 грн, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

08 серпня 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення грошових коштів для утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач добровільно не утримує її, просить стягувати на своє утримання кошти у розмірі по 600 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до 16 жовтня 2019 року. У судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у ньому, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, повно та всебічно зясувавши усі обставини справи, розглянувши документи та матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження Серія І-АМ № 351311 (а.с. 4). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини не надає, оскільки доказів протилежного він не надав. Отже, судом установлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання дружини. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України). Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки право позивача на матеріальне утримання з боку чоловіка батька дитини порушено, то воно підлягає судовому захисту. Отже, суд вважає, що розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача утримання дружини [PERSON] слід визначити в твердій грошовій сумі, в розмірі 600 грн. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

08 серпня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 01 жовтня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу в сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, утримання сімї, ведення господарства, утримання та виховання доньки. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не зявилася, однак у прохальній частині позову просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а тому, зважаючи на згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2010 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб Серії І-АМ № 170185 (а.с. 4). Від спільного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], 09 січня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-АМ № 255051 (а.с. 5). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, утримання сімї, ведення господарства, утримання та виховання доньки. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

08 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 12 березня 2005 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Шлюб виявився невдалим, подальше спільне сімейне життя та збереження шлюбу неможливе. До початку судового засідання позивач [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 25). Відповідач [PERSON] до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, згідно якої позов визнає та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] (а.с. 26). На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що з 12 березня 2005 року [PERSON], [INFO], та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON]), [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 14 (а.с. 13). Від шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно викладених позивачем обставин шлюб виявився невдалим, подальше спільне сімейне життя та збереження шлюбу неможливе. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачу слід залишити прізвище [PERSON], яке вона отримала в зв'язку з реєстрацією шлюбу, оскільки вона виявила таке бажання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

08 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 10 травня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №134. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з липня 2017 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 10 травня 2013 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №134(а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO](а.с.6). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з липня 2017 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

08 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 15 квітня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 89. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивача не зявилась, надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 15 квітня 2015 року. Шлюб зареєстровано Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 89. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved