Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

\~10.02.2016 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просив зобовязати [PERSON] не перешкоджати йому у вихованні та вільному спілкування з його сином і визначити способи його участі у вихованні сина, особисте спілкування, а саме: -побачення сім разів на тиждень з понеділка по неділю з 12.00 год. до 18.00 год. за місцем навчання або за місцем його проживання, перебування, а якщо побачення випадає на вихідні, то він буде мати право забирати дитину з пятниці до неділі разом із собою з ночівлею до м. Харкова. -у разі, якщо світкові дні припадають на день побачення з сином або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні дитини повинна проводити з батьком. В день побачення з сином він буде мати право особисто забирати його з дому (садочку), школи. -зобовязати [PERSON] за два дні до дня його зустрічі з дитиною надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, перебування, проживання дитини, а у разі настання таких змін повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин. \~В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він проживав з відповідачкою без реєстрації шлюбу. Від спільного життя 15 лютого 2014 р. у них народився син [PERSON]. Проте після припинення відносин [PERSON] виїхала до своїх батьків у с. Грушівку Купянського району та перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною та в участі у її вихованні, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду. Відповідач проти позову заперечувала, вказуючи, що [PERSON] не сплачує їй аліменти на утримання дитини, не надав жодного документу про свої побутові умови, він не має досвіду батьківства, не надав доказів здатності задовольнити в повному обсязі потреби малолітньої дитини. Враховуючи складну епідеміологічну ситуацію в Україні та в Харкові є загроза вірусної безпеки дитини. Їх син проживає разом з нею, отримує нормальний достойний досвід, виховується в любові та повазі до його особистості, а тому вимоги позивача, на її думку, не відповідають інтересам дитини. Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 30 березня 2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Суд вирішив зобовязати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] і встановив дні побачень [PERSON] з сином [PERSON] кожної суботи та неділі місяця з 11.00 год. до 17.00 год. в присутності матері [PERSON] за місцем її постійного проживання та за попередньою домовленістю з нею. В апеляційній скарзі представника [PERSON] - [PERSON] просить скасувати рішення та ухвалити нове по суті позовних вимог, з можливістю спілкування позивача з дитиною без участі відповідача за місцем мешкання [PERSON] Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що [PERSON] має своє власне житло, є приватним підприємцем, характеризується позитивно, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, протягом першого півтора роки життя дитини практично особисто доглядав за дитиною, самостійно займався медичним доглядом. Дитина народилася і мешкала протягом перших півтора року життя з батьком у місті Харкові, де залишалася зареєстрованою і по цей час, що саме батько активно піклувався його здоровям, а з вересня 2015 року здійснює переказ грошових коштів на банківську картку відповідачки, надаючи матеріальну допомогу у догляді за дитиною. Не погоджуючись з відведеним за рішенням суду часом для спілкування позивача зі своєю дитиною, апелянт вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки матеріалам справи і вирішив нормальним спілкування позивача з дитиною лише два дні на неділю за умови присутності матері, яка має особисту неприязнь до нього та ще, й з 11.00 до 17.00 год., не врахувавши необхідності нормального щоденного сну дитини в обідній час. Суд залишив поза увагою у ту обставину, що за для такого спілкування з дитиною позивач має приїхати з м. Харкова до м. Купянськ, щоб постояти біля хати відповідачки зі своїм сином декілька годин у присутності матері, яка зробить усе можливе для позбавлення їх плідного спілкування з дитиною. Відповідача [PERSON] та представник служби у справах дітей Купянської РДА незважаючи на неодноразові виклики, в судові засідання апеляційного суду не зявилися, розгляд справи просили проводити без їх участі. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав. Судом першої інстанції встановлено, а сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не заперечується, що позивач [PERSON], [INFO] і відповідач [PERSON],[INFO], є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Позивач мешкає в місті Харкові, зареєстрований разом з батьками та сином [PERSON] в квартирі [ADDRESS], а відповідач [PERSON] зареєстрована і проживає разом з батьками в селі Грушівка Купянського району Харківської області, разом з нею проживає без реєстрації малолітній [PERSON]. (а. с. 5-7, 35,45). Із наданих суду характеристик убачається, що як позивач, так і відповідачка позитивно характеризуються за місцем проживання (а. с. 36, 45). Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову шляхом покладення на відповідача обовязку не перешкоджати [PERSON] в участі у вихованні дитини та вільному спілкуванні з сином, а також встановлюючи побачення [PERSON] з сином [PERSON] кожної суботи та неділі місяця з 11.00 до 17.00 години в присутності матері [PERSON] за місцем її постійного проживання та за попередньою домовленістю з нею, суд першої інстанції виходив з того, що мати і батько, згідно вимог ч.1 ст.141 СК України, мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, а так як сторони проживають окремо і не дійшли згоди щодо участі у вихованні дитини, то час, протягом якого позивач може спілкуватися з дитиною, а також місце такого спілкування визначається судом. Визначаючи таке обмеження у спілкування позивача з сином за місцем проживання відповідача [PERSON] та з обовязковою її присутністю, суд вказував, що такий спосіб участі позивачу спілкуванні обумовлений висновком служби у справах дітей Купянської РДА та виходячи з інтересів малолітньої дитини. Колегія суддів погоджується з рішенням суду в частині необхідності задоволення позову, так як суд обґрунтовано і у відповідності до вимог ст.ст.141, 159 СК України правильно дійшов до висновку щодо рівності прав та обовязків батьків щодо дитини, а також щодо усунення перешкод у реалізації цих прав позивача, в тому числі шляхом визначення способу участі [PERSON] у вихованні дитини, спілкування з нею. Разом з тим, з обраним рішенням суду першої інстанції способом участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею апеляційний суд погодитися не може у звязку з неповнотою зясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині позовних вимог. Частиною 2 статті 159 СК України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини(періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного із батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя, та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Ч..ч. 4,5 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді спорів, які стосуються інтересів дитини, в тому числі і при вирішенні спору про участь одного з батьків у вихованні дитини, побачення з дитиною, обовязковою є участь органу опіки і піклування, який надає з цього питання свій висновок, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб., а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно частини 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. першої інстанції. Відповідачем не надано, а матеріали справи не містять даних, які вказували на те, що батько дитини - позивач [PERSON] зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, веде аморальний спосіб життя, скоює чи схильний до скоєння правопорушень, а також інші дані, які б вказували, що він гірше ставиться до дитини, ніж відповідач [PERSON] Відповідачем не надано, а матеріали справи не містять даних, які б вказували на те, що неповнолітній [PERSON] має неприязнь до свого батька або за станом здоровя він може спілкуватися з батьком не більше шести годин в суботу та шести годин в неділю і то лише під наглядом [PERSON] Навпаки, матеріали справи містять характеристики і довідки з місця проживання сторін, а також інші дані, які свідчать, що і обоє з батьків дитини характеризуються позитивно. Такий же висновок міститься і в рішенні суду першої інстанції. При цьому поза увагою суду залишилась та обставина, що позивач [PERSON] проживає в м.Харкові і для того, щоб поспілкуватися з сином у селі Грушівка під наглядом [PERSON] шість годин в суботу і шість годин в неділю він повинен здолати значну відстань (близько 120 км.), не маючи сприятливих умов для повноцінного спілкування, відпочинку, харчування, відвідання культурно-розважальних та інших місць. Крім того, зазначення в рішенні суду про те, що навіть для реалізації такого способу спілкування з дитиною позивач повинен попередньо домовлятися з відповідачем [PERSON], остаточно зводить нанівець намагання позивача отримати у передбачений законом спосіб вирішення спору щодо визначення судом реальної можливості здійснити гарантоване законом (ст.141 СК України) право рівності обох батьків щодо дитини та визначення способу і порядку спілкування з дитиною, який би нікого з них при цьому не принижував і не шкодив розвитку дитини. Визначаючи спосіб і тривалість часу для спілкування позивача з дитиною, суд першої інстанції, як на підставу такого вирішення цього питання, послався на висновок служби у справах дітей Купянської РДА, не звернувши увагу на ту обставину, що в цьому висновку відсутнє будь-яке визначення часу, протягом якого доцільно спілкування батька з сином та його обґрунтування, а висновок в частині спілкування позивача з дитиною лише за місцем постійного проживання з матірю дитини зроблено з посиланням на «заперечення громадян, у рахуванням віку дитини, її життєвого шляху та місця постійного проживання». При цьому у висновку не вказано опитування яких саме громадян здійснювали працівники служби у справах дітей Купянської РДА, на якій підставі та з якою метою. Також відсутнє будь-яке обґрунтування у висновку про те, що саме малося на увазі при посиланні на «життєвий шлях» малолітнього [PERSON], який в рівній мірі, як і інше діти, потребує спілкування як з матірю так і з батьком. (а.с.67.) Вирішуючи справу, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що висновок служби у справах дітей Купянської РДА та матеріали, на підставі яких він робився, помилково зведені до перевірки умов проживання [PERSON] в селі Грушівка з матірю та її родиною і намаганням переконати суд та учасників справи, що вони характеризуються позитивно і забезпечують належні умови для його виховання і проживання разом з ними. Однак предметом позову є не вирішення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав чи визначення місця проживання малолітнього [PERSON] саме з позивачем у місті Харкові, а лише встановлення способу і часу, протягом якого батько дитини, позивач [PERSON], мав можливість також приймати участь у вихованні сина і спілкуванні з ним без. Вирішальне значення для цього має зясування питання, чи не зашкодить такий спосіб інтересам дитини. Відповідачем [PERSON] і службою у справах дітей Купянської РДА, залученої до справи у якості третьої особи, не надано доказів, а матеріали справи таких не містять, які б давали підставу вважати, що періодичне спілкування позивача зі своїм сином на протязі двох вихідних днів, зважуючи на відсутність даних, які б компрометували його як людину, як батька, та на відсутність даних про наявність протипоказань з огляду на вік, на стан здоровя та особливості взаємовідносин сина з батьком, завдасть шкоди інтересам дитини. За таких обставин не можна вважати законним і обґрунтованим рішення суду першої інстанції в частині встановлення побачення [PERSON] з сином [PERSON] кожної суботи та неділі місяця з 11.00 до 17.00 години в присутності матері [PERSON] за місцем її постійного проживання та за попередньою домовленістю з нею і підлягає зміні, шляхом збільшення часу спілкування та визначення періодичності з урахуванням інтересів дитини та її матері. На користь такого вирішення питання про спосіб участі [PERSON] у вихованні дитини свідчить і висновок управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, тобто відповідного органу опіки і піклування за місцем проживання позивача, який вважає за можливим запропонований спосіб участі батька дитини у її вихованні. Разом з цим, апеляційний суд не може погодитися з вимогою позивача про надання йому можливості забирати до себе дитину кожної суботи та неділі місяця, оскільки це буде суперечити передбаченій ст.141 СК України рівності прав батьків, буде утискати право [PERSON] на участь у спілкуванні з дитиною у вихідні дні, може зашкодити інтересам дитини. З урахуванням викладеного, з метою збереження рівності прав батьків та забезпечення інтересів дитини, зазначене спілкування [PERSON] з сином на протязі двох вихідних днів має бути визначене не суцільно, а з певною періодичністю, а саме: кожної першої і третьої суботи та неділі місяця. Визначальними є розрахунок саме з вихідних днів, оскільки пятниця має бути неповним днем спілкування позивача з дитиною. Зважуючи на необхідність годування дитини, а також часу для сну і відпочинку дитини, необхідно визначати час передачі дитини відповідачем позивачу в пятницю не раніше 15.00 години, а повернення у неділю не пізніше 18.00 години. З метою усунення ускладнень у виконання рішення щодо участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею у вихідні дні необхідно покласти на відповідача обовязок надавати позивачу за два дні до визначеного рішенням суду спілкування позивача з дитиною інформацію щодо фактичного місця перебування дитини та стану його здоровя. Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] про побачення з сином сім разів на тиждень з понеділка по неділю з 12 до 18 години за місцем навчання або за місцем перебування, оскільки дійсно, це може зашкодити розвитку дитини, створити постійне напруження у відносинах батьків та дитини, негативно вплинути на процес навчання та розвитку дитини.

Outcome: partial