Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

09.02.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що є рідним братом відповідачки [PERSON] Іхніми батьками є [PERSON] та [PERSON] Подружжя [PERSON] разом з дітьми проживало по [ADDRESS]. У 2008 році батьком [PERSON] було придбано у власність за спільні кошти подружжя квартиру [ADDRESS], після чого сім`я переїхала до вказаної квартири. [INFO] померла мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина за законом. Фактично на день смерті матері у спірній квартирі проживали чоловік померлої та син, тобто позивач по справі, а сестра [PERSON] проживала окремо. Зареєстрованою числилися тільки чоловік та дочка [PERSON], а позивач [PERSON], хоча і проживав разом з батьками, але залишався зареєстрованим за попередньою адресою проживання - [ADDRESS]. [INFO] помер батько [PERSON] Після його смерті позивач подав заяву про прийняття спадщини, і в цей час дізнався, що батько [PERSON] залишив заповіт від 11.07.2008 року на сестру [PERSON] 16.01.2015 року приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В.М. на ім'я [PERSON] неправомірно видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки на підставі ухвали Охтирського міськрайонного суду від 24.07.2014 року у справі № 583/2543/14-ц № 2/583/1009/14 встановлена заборона відчуження будинковолодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою по [ADDRESS]. Адреса домоволодіння, вказана у свідоцтві про право на спадщину ([ADDRESS]), є невірною. Свідоцтво про право на спадщину є незаконним внаслідок наявності права на частку у спадковому майні у [PERSON] У зв'язку з чим просить суд встановити факт постійного проживання однією сім'єю з матір'ю [PERSON] по день її смерті - [INFO], за адресою [ADDRESS], визнати за ним право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Доповнивши свої позовні вимоги, просить також визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 16.01.2015 року приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В.М. на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON], померлого [INFO], по спадковій справі № 19/2014 р. за реєстровим № 85 на спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS], зі скасуванням державної реєстрації правочину. 10.03.2015 року до суду звернулася [PERSON] із зустрічним позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування, мотивуючи свої вимог тим, що 11.07.2008 року її батько [PERSON] склав заповіт на її ім'я на все своє майно. Твердження її брата [PERSON], що він має право на частку спадкового майна після смерті матері, не відповідає вимогам закону. Зазначає, що він за життя матері не виконував своїх обов'язків по догляду за батьками, вживав спиртні напої, перебував на обліку в лікарні з діагнозом розлади психіки через вживання алкоголю, також був притягнутий до кримінальної відповідальності і відбував покарання в місцях позбавлення волі, піднімав руку на батька, не надавав допомогу на лікування матері, коли остання захворіла. Крім того, вказує, що її брат на час смерті матері періодично проживав то у співмешканки, то у батьків по [ADDRESS]. Вважає, що [PERSON] не має права на спадкування, у зв'язку з чим просить усунути його від права на спадкування. Позивач за первісним позовом і відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні вимоги первісного позову підтримали, у задоволенні зустрічної позовної заяви просили відмовити, посилаючись на її необґрунтованість. Відповідачка за первісним позовом і позивачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні первісний позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В.М. у судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, а також письмові пояснення, з яких вбачається, що [PERSON] надала нотаріусу рішення колегії суддів апеляційного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року про скасування рішення Охтирського міськрайонного суду від 25.09.2014 року та про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON], а також правовстановлюючі документи на квартиру та інші необхідні довідки, в зв'язку з чим підстав для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса не було. Проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді даної справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) [PERSON] є сином [PERSON], [PERSON], а відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) [PERSON] є їх донькою, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.11; 51), а також свідоцтвами про укладення, розірвання шлюбу (а.с.50-51). [INFO] померла його мати [PERSON] (а.с.46), а [INFO] помер його батько [PERSON] (а.с.12). [PERSON], [PERSON] перебували в шлюбі з 20.07.1974 року, що підтверджується актовим записом про укладення шлюбу (а.с.229). На час смерті [PERSON] [INFO] зареєстрованими за адресою по [ADDRESS] з 29 березня 2012 року значилися чоловік померлої [PERSON] та її донька [PERSON] (а.с.64). Син померлої [PERSON] - [PERSON] на час смерті матері значився зареєстрованим за адресою [ADDRESS] (а.с.10). В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що її батьки 11.07.2008 року продали житловий будинок по [ADDRESS]; випискою з пров.Донського та пропискою за новою адресою всіх членів сім`ї займалася вона, 29.03.2012 року вона прописала батьків і себе по [ADDRESS], а [PERSON] не зареєструвала, оскільки він не надав паспорта. Крім того, сім`я судилася з покупцями будинку по [ADDRESS], щоб повернути його назад у власність, але суди програла. За інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. Таким чином, [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звертався. За життя [PERSON] склав заповіт від 11.07.2008 року, яким усе належне йому майно заповідав дочці [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадкова справа, з копії якої вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулися 19.05.2014 року [PERSON], а 13.06.2014 року [PERSON] За змістом довідки, наданої 03.07.2014 року квартальною уповноваженою [PERSON] (а.с.14), [PERSON] з 2009 року та на час смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], постійно проживав без паспортної реєстрації по [ADDRESS] (а.с.14). Позивач за первісним позовом [PERSON], допитаний в судовому засіданні в порядку ст.184 ЦПК України як свідок, пояснив, що з 2010 року проживав з батьками по [ADDRESS], його кімната була на другому поверсі. Матір заробляла на життя жарінням пиріжків та продажем їх на вокзалі. У будинку відсутнє теплопостачання, в холодну пору року працював обігрівач, воду носили з колонки на вулиці. Він особисто заробляв на життя копанням колодязів, зароблені гроші віддавав матері на продукти, цигарки, а своїй подрузі [PERSON] давав гроші на пральний порошок (бо до неї ходив прати речі внаслідок відсутності води вдома) та на продукти для її дитини. Митися і прати речі батьки ходили до родича дяді [PERSON], а він особисто ходив прати речі до [PERSON] на [ADDRESS]. Його робота вимагала тривалих відряджень, тому його часто не було вдома. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON] по [ADDRESS] і може підтвердити, що [PERSON] в 2010 році та на час смерті матері проживав по [ADDRESS], після смерті [PERSON] позивач із батьком залишилися мешкати у будинку удвох, із [PERSON] свідок іноді спілкувалася. Свідок [PERSON] пояснив, що має дружні відносини з [PERSON] з 2010 року по даний час, разом заробляли на життя копанням колодязів, іноді з виїздом і інші райони та з ночівлями. При цьому [PERSON] жив по [ADDRESS], оскільки його звідтіля забирали на автомобілі на роботу, туди [PERSON] повертався з роботи, іноді завозив продукти. Два рази свідок був у [PERSON] в гостях у будинку по [ADDRESS]. Свідок [PERSON] пояснила, що є подругою [PERSON], у період з 2010 р. по 2014 р. декілька разів приходила до [PERSON] в гості у будинок по [ADDRESS], [PERSON] займав кімнату на другому поверсі, а його батьки жили на першому поверсі. Також у цій квартирі тимчасово близько двох місяців мешкала дівчина [PERSON] - [PERSON] Після смерті матері [PERSON] через деякий час став проживати разом з [PERSON] у зйомному будинку. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON], мешкає у тому ж житловому будинку у квартирі №2. Житловий будинок має чотири квартири, квартири №1 та №2 мають окремий двір. У квартирі №1 [PERSON] проживав разом з батьками, у своїй кімнаті на другому поверсі, проте періодично протягом 1-2 днів він перебував у своєї дівчини, потім вертався додому, потім знову. [PERSON] приходила до батьків рідко. На момент смерті матері [PERSON] був у відрядженні по роботі, його терміново викликали з роботи. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом [PERSON] по [ADDRESS], до смерті матері [PERSON] жив із своєю співмешканкою по [ADDRESS], а додому приходив близько 4-х разів на місяць, щоб позичити в батьків грошей та взяти свої речі, при цьому речі [PERSON] знаходилися в кімнаті на 2-му поверсі. [PERSON] часто сварився із своєю співмешканкою і тоді повертався до батьків, через декілька днів знову йшов до співмешканки. Неодноразово свідок бачив, як після роботи (копання колодязів) [PERSON] йшов додому, щоб переодягтися з робочого одягу. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] були його сусідами по будинку, проте він мешкає у квартирі №4, а квартири №3 та №4 мають окремий двір від двору квартир №1 та №2. Із [PERSON] свідок не спілкувався, бо вони ввесь час пиячили, на життя заробляли збиранням пляшок, проживали вдвох жінка та чоловік, а їх сина бачив тільки два рази п'яного, вилазив з вікна та ходив по вулиці. Свідок [PERSON] пояснила, що є рідною сестрою [PERSON], [PERSON] на момент смерті матері проживав разом із своїми батьками, проте можна сказати, що він жив на дві хати - то у якої-то жінки, то вдома. Свідок [PERSON] пояснила, що деякий час у 2011 році мешкала разом з [PERSON] та його батьками по [ADDRESS], потім посварилися, і вона винайняла квартиру по [ADDRESS], а [PERSON] залишився проживати разом із батьками. У будинку було відсутнє водо- та теплопостачання, грілися обігрівачем, воду носили відрами з колонки на вулиці. З цього часу до смерті його матері вони з [PERSON] спілкувалися, приблизно раз на тиждень він залишався у свідка з ночівлею, після чергової сварки могли місяцями не спілкуватися. [PERSON] зловживав спиртними напоями, неодноразово лікувався від алкоголізму. В 2013 році [PERSON] тяжко захворіла, лікарі сказали готуватися до смерті, тому за проханням [PERSON] свідок приходила прибирати у будинку по [ADDRESS]. В цей час [PERSON] був на роботі у Полтавській області, у день смерті матері його викликали з роботи, на похорони він встиг приїхати. Свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] з батьками по [ADDRESS] не проживав, а постійно жив зі своєю співмешканкою та у друзів, а до батьків приходив на декілька днів тільки як співмешканка його вижене. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є власником житлового будинку по [ADDRESS], а [PERSON] з восени 2012 року проживала там на квартирі із своєю дочкою. У 2014 році дочка вступила до училища, тому [PERSON] проживає там сама. Іноді приблизно 2 рази на рік свідок відвідує свій житловий будинок і ніколи чоловіків там не бачила. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] є їх сусідкою, з 2012 року мешкає з дочкою, потім коли дочка поїхала на навчання - мешкає сама за адресою [ADDRESS]. [PERSON] у 2013 році ходив до [PERSON] близько 3-4 рази на тиждень, але однією сім'єю вони не жили. Якщо потрібно було зробити чоловічу роботу, [PERSON] зверталася до сусідів, а коли сусіди запитували про Сашка, казала, що його немає, він в себе вдома. Покази допитаних в судовому засіданні свідків, хоча і різняться в деталях, однак в цілому підтверджують той факт, що [PERSON] до смерті матері [PERSON] переважно мешкав разом із батьками, вів з ними спільне господарство, займав у квартирі окрему кімнату, де знаходилися його речі, хоча при цьому був часто відсутній вдома по причині тривалих відряджень, пов'язаних з роботою, та тимчасового короткострокового періодичного мешкання у [PERSON], при цьому іншого житла [PERSON] на праві власності не має. Показання свідків [PERSON], [PERSON] суд не може прийняти до уваги, оскільки вони пояснили, що відомості, які вони повідомили суду, їм стали відомі зі слів [PERSON], дані свідки не були сусідами або друзями подружжя [PERSON], а є знайомими [PERSON] Згідно зі ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). У пунктах 3.1, 3.13, 3.15, 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, який діяв на час відкриття спадщини після померлої [PERSON], визначено, що право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 роз'яснено: якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особи в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Виходячи з наданих суду доказів, суд дійшов до висновку, що мав місце факт постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на час її смерті [INFO]. Судом встановлено, що за час подружнього життя батьків на ім'я батька [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 11.07.2008 року, зареєстрованим 12.01.2011 року в КП «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» (а.с.70 - 72) та в реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.83). Відповідно до ст.60, ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, дана квартира вважається спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], незважаючи на те, що рахується на праві власності тільки за [PERSON], при цьому оскільки не встановлено будь-яких домовленостей між ними щодо обсягу права власності на квартиру, частки квартири чоловіка та дружини є рівними. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, після смерті [PERSON] спадщина відкрилася на ? частку квартири. За ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Виходячи з того, що на день смерті [PERSON] з нею проживали її чоловік [PERSON] та її донька [PERSON] в силу паспортної реєстрації за адресою [ADDRESS], та також фактично проживав, але не був зареєстрований її син позивач [PERSON], заяв про відмову від спадщини після смерті [PERSON] не подавалося, то в такому випадку право на спадкування належної [PERSON] на праві власності ? частки квартири в силу ч.3 ст.1268 ЦК України перейшло до спадкоємців першої черги, а саме, [PERSON], [PERSON], [PERSON], по 1/6 частини квартири на кожного. Позивач за первісним позовом [PERSON] позбавлений іншої можливості, ніж через звернення до суду з даним позовом, в даний час реалізувати свої спадкові права, в зв'язку з відсутністю документу про право власності спадкодавця [PERSON] на ? частку квартири. За таких обставин є підстави для визнання права власності [PERSON] на 1/6 частку квартири [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON] Відповідно до ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як роз'яснив Пленум ВСУ у п.27 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб. Виданим [PERSON] свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало за життя [PERSON] у вигляді цілої квартири [ADDRESS], порушуються права [PERSON] як власника 1/6 частки вказаної квартири в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], тому дане свідоцтво про право на спадщину має бути визнано недійсним в цій частині. Підстав для задоволення зустрічного позову немає виходячи з наступного. Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкоємцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як роз'яснив Пленум ВСУ у п.6 Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» , правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Як вбачається з показів свідка [PERSON] та пояснень сторін, [PERSON] під час життя вживала алкогольні напої, в останній рік до смерті хворіла, за два тижні до смерті її помістили в лікарню, де вона і померла. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] пояснила, що вона приходила і допомагала матері вдома, потім чергувала в лікарні біля матері, витрачала кошти на придбання ліків, а відповідач вдома матері не допомагав, в лікарні не з`являвся. При цьому в судовому засіданні не встановлений факт потреби [PERSON] в допомозі саме з боку сина [PERSON] Позивачка за зустрічним позовом не довела суду, що спадкодавець [PERSON], отримуючи необхідну допомогу в лікарні та від своєї дочки, потребувала додаткової допомоги саме від сина, тому немає підстав для усунення відповідача від права на спадкування після смерті матері. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких відповідно до ст.79 ЦПК України відноситься в тому числі судовий збір та витрати на правову допомогу. Відповідно до ст..1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] за договоромвід 09.02.2015 р. та додатковим договором від 03.04.2015 р. (а.с.99, 200) було сплачено фахівцю в галузі права, який має вищу юридичну освіту і займається підприємницькою діяльністю з надання юридичних послуг [PERSON] 3500,00 грн. винагороди за надання правової допомоги у даній цивільній справі, що підтверджується квитанціями від 04.03.2015 р. та від 05.05.2015 р., актом наданих послуг (а.с.199, 202, 205). [PERSON] протокольною ухвалою суду від 04.03.2015 року за заявою позивача [PERSON], заявленою письмово і зробленою ним особисто в судовому засіданні, був допущений в якості особи, яка надає правову допомогу (а.с.104). Під час провадження у даній цивільній справі [PERSON] готував процесуальні документи поза судовим засіданням, а саме, позовну заяву, заяву про збільшення позовних вимог, клопотання про витребування доказів, виклик свідків, приєднання до матеріалів справи доказів, про заміну виду забезпечення позову та ін., ознайомлювався з матеріалами справи 4 рази, надавав правову допомогу позивачу [PERSON] у судових засіданнях 04.03.2015 р., 09.04.2015 р., 06.05.2015 р., 13.05.2015 р. загальною тривалістю протягом близько 4 годин. У судових засіданнях 11.03.2015 р., 20.05.2015 р. [PERSON] брав участь як представник [PERSON] за довіреністю, посвідченою за рішенням суду, у його відсутності, а ЦПК не передбачає компенсацію витрат по оплаті послуг представника у суді. Тому з урахуванням вимог розумності, справедливості суд оцінює розмір компенсації витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з [PERSON], в сумі 2500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved