Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

10.02.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо сина [PERSON] на тій підставі, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Із сином взагалі не спілкується, не виявляє щодо нього батьківського піклування, не цікавилась його життям і здоров'ям. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи в судове засідання не з'явився, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов ним визнається, а справу він просить розглянути у його відсутності. Представник третьої особи Виконавчого комітету Миргородської міської ради, як органу опіки і піклування [PERSON], що діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO]. Пояснила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо своєї дитини, з сином не спілкується, і не бажає з ним спілкуватися, його життям та здоров'ям не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. [PERSON] проживає разом з матір'ю, позивачкою по справі. Позивачем створено всі необхідні умови для нормального психічного та фізичного розвитку дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано рішенням Миргородського міськрайонного суду від 26 жовтня 2010 року (а.с.5). [PERSON] навчається в 4-А класі Миргородської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №5 Миргородської міської ради характеризується позитивно. Мати займається вихованням сина, часто відвідує школу, цікавиться не лише успіхами сина, але і справами класу (а.с.6). З довідки дошкільного навчального закладу №11 «Теремок» вбачається, що з грудня 2008 року по серпень 2013 року батько [PERSON] жодного разу не приходив забирати дитину з дитячого садка, не приймав участі в батьківських зборах та не спілкувався з вихователями, не був присутнім на святах (а.с.7). Довідкою Миргородської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №5 підтверджується той факт, що батько [PERSON] -[PERSON] за час навчання дитини в школі з вересня 2013 року по 20 січня 2017 року до школи не з'являвся, з класним керівником та учителями не спілкувався, на батьківських зборах не був присутнім (а.с.8). Відповідач також не відвідував дитячо-юнацьку спортивну школу , яку відвідує його син, не приходив з сином до лікарів, не відвідував сина за місцем проживання (а.с.9-11). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що знають, як позивачку так і відповідача. Відповідач [PERSON] сином [PERSON] не цікавиться, його вихованням та матеріальним утриманням не займається, спілкуватися з дитиною не бажає. З висновку виконавчого комітету Миргородської міської ради, як органу опіки та піклування вбачається, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, ні усно, ні письмово не спілкується з сином, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, а тому є доцільним позбавити його батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], що є в його інтересах, підтверджується перевіреними судом доказами по справі у їх сукупності, зважаючи на що позов підлягає до задоволення. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved