Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

08 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманих сум щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у травні 2015 року відповідач звернувся до нього із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання. Заяву було задоволено. У подальшому було встановлено, що відповідач не мав право на отримання допомоги, приховавши це. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача сплаченої допомоги в сумі 17 268,90 грн. (а.с.а.с. 2 5). У судовому засіданні представниця позивача підтримала заявлений позов. Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Заслухавши пояснення представниці позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом було встановлено, що 27.05.2015 року відповідач звернувся до позивача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, обґрунтувавши її, зокрема, тим, що він втратив житло на тимчасово окупованій території України, ані він, ані члени його сімї не мають іншого житла (а.с.а.с. 7, 10). Заяву було задоволено, і від 27.05.2015 року відповідач щомісячно отримував допомогу, загальна сума якої склала 17\~268,90 грн. (а.с.а.с. 6, 11 18). Під час проведення перевірки було встановлено, що на час звернення відповідача із заявою про призначення допомоги його дружина ([PERSON]) була власницею квартири [ADDRESS], у звязку з чим рішенням від 11.11.2016 року сплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання було припинено (а.с.а.с. 8, 19 22). 23 січня 2017 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення безпідставно отриманих коштів, проте дотепер ці кошти не повернуто (а.с. 23). Відповідно до пункту 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі Порядок) у редакції, що діяла на час призначення допомоги, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Згідно з пунктом 12 Порядку виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. У відповідності з пунктом 11 Порядку суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Таким чином, оскільки на час звернення до позивача із заявою про виплату допомоги відповідач не повідомив про наявність у члена його сімї іншого житла, ця обставина була встановлена уповноваженим органом, і на вимогу позивача відповідач не виконав дії, передбачені пунктом 11 Порядку, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. У порядку статті 88 ЦПК з відповідача також підлягає стягненню компенсація судових витрат позивача в сумі 1 600,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved