Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

09.10.2015 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач, користуючись комунальними послугами, тривалий час не сплачує платежі за надання цих послуг, в зв'язку з чим за період з 12.12.2011 року по 30.09.2015 року у останньої утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 18 025 грн. 72 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1 049 грн. та інфляційні втрати у розмірі 8 900 грн. 32 коп. У судовому засіданні представник позивача зменшив розмір позовних вимог, просив стягнути з відповідача суму заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 2720 грн. 35 коп., 3% річних у розмірі 413 грн. 37 коп. та інфляційні втрати у розмірі 1 928 грн. 57 коп. за період з 09.10.2012 по 31.05.2016. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач у вказаній вище квартирі не проживає, а тому не користується комунальними послугами. Суд, заслухавши представника позивача, думку представника відповідача, з'ясувавши обставини справи шляхом дослідження письмових доказів , приходить до наступного. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим 27.11.2012 Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого орану Київської міської ради. (а.с.17) Вищезазначений будинок знаходиться на обслуговуванні ТОВ «Рада 6». Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі- Закон) житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і порудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно зі ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач таких послуг зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч.1 ст. 32 Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Як встановлено судом, між позивачем ТОВ «Рада 6» та відповідачем [PERSON] договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території не було укладено. Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13 споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Виходячи з вищенаведеного, витрати на утримання житла зобов'язані оплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир і незалежно від наявності договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Доводи відповідача про відсутність обов'язку оплати житлово-комунальних послуг у зв'язку з тимчасовою відсутністю за місцем проживання суд вважає безпідставними та необрунтованими, виходячи з наступного. Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.20 Закону споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом із тим, відповідач не надала суду належних та достатніх доказів того, що вона зверталась до позивача з відповідними заявами про те, що вона не проживає у квартирі [ADDRESS], у зв'язку з чим надання житлово-комунальних послуг необхідно тимчасово зупинити. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не сплачує платежі за утримання житла та комунальні послуги, в зв'язку з чим, за період з 09.10.2012 по 31.05.2016 у відповідача виникла заборгованість в розмірі 2 720 грн. 35 коп., яку в добровільному порядку не погашає, що змушує позивача звернутися до суду з вказаним позовом. (а.с.9) За таких обставин, з урахуванням викладеного, аналізуючи норми чинного законодавства, оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від добросовісного виконання своїх обов'язків по сплаті платежів за надання житлово-комунальних послуг, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, неоплативши вчасно платежі за утримання житла та комунальні послуги, виходячи із суми основного боргу, суд вважає позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 413 грн. 37 коп. та інфляційні втрати у розмірі 1 928 грн. 57 коп. за період з 09.10.2012 по 31.05.2016. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У зв'язку з задоволенням позовних вимог, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджена сума судового збору в розмірі 1218 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved