Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

09.06.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення до квартири. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона та відповідач проживали разом та вели спільне господарство і спільний сімейний бюджет з червня 1999 р. Шлюб зареєстрували 19.11.2007р., який розірваний згідно рішення Верхньодніпровського районного суду від 19.02.2015 р. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. 16.02.2006р. відповідач купив на їхні спільні гроші квартиру за адресою: вул. Пушкіна, 44/8, смт. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, загальною площею 49.5 кв.м. 27.12.2011р. відповідач прописав її та її сина [PERSON], а 24.02.2012р. зареєстрована донька [PERSON]. Це єдине житло яке є неї, іншої нерухомості у своїй власності або користуванні не має. Із червня 2014р. стосунки між ними стали погіршуватися. 04.12.2014р. коли вона була на роботі, відповідач зняв у квартирі опалювальний котел «Геліос» та приладдя до нього. Знявши опалювальний котел у зимовий період, відповідач змусив її тимчасово виїхати з дитиною з квартири та винаймати житло де є опалення. Далі відповідач у квартирі змінив замок і перешкоджає її вселенню у квартиру разом з його малолітньою дитиною [PERSON], на підставі чого просить зобов»язати відповідача [PERSON], [INFO] усунути і не чинити перешкоди [PERSON], [INFO] та малолітній дочці [PERSON], [INFO], у користуванні квартирою за адресою: вул. Пушкіна, 44/8, смт.Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області шляхом надання [PERSON] ключів від вхідних дверей до квартири. Вселити [PERSON], [INFO], та малолітню дочку [PERSON], [INFO], у квартиру за адресою: вул. Пушкіна, 44/8, смт. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Розподілити між сторонами судові витрати. В судове засідання позивачка зявилася, позовні вимоги, підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Додатково суду пояснила, що вона вселилася в спірну квартиру, як член сімї позивача. Після припинення шлюбних відносин відповідач переїхав до своєї матери, а вона залишилася проживати в спірній квартирі разом з дітьми. У грудні 2014р. відповідач зняв в квартирі опалювальний котел, в звязку з чим вона була вимушена виїхати із квартири до своєї матері разом з дітьми, де й проживає на цей час. В подальшому позивач вивіз із квартири усі речі та змінив замки на вхідних дверях. На даний час ключів від замків вхідних дверей вона не має, тому позбавлена можливості вселитися та користуватися житловим приміщенням. Будь-якого іншого житлового приміщення вона не має. Дійсно [PERSON] надавав на її імя довіреність від 25.07.2013 року на право продажу від його імені 2/3 будинку, але ця довіреність не надає їй право користування жилим приміщенням, крім того зазначена частина будинку відчужений на користь її вітчима. Зазначає, що вона в змозі облаштувати квартиру та створити усі умови для проживання в спірній квартирі. Підтвердила, що квартира знаходиться в багатоквартирному будинку, який не визнаний аварійним. Також пояснила, що матір відповідача зверталася до правоохоронних органів з заявою про заволодіння позивачкою речами сина, проте кримінальне провадження було закрито через відсутність в її діях складу злочину. Відповідач в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що він дійсно є власником квартири за адресою: вул. Пушкіна, 44/8, смт.Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В період перебування в шлюбі з позивачкою вона зареєструвалася в спірній квартирі. У грудні 2014 року він приїхав до квартири та зняв опалювальний котел, який був в несправному стані. Зазначав, що котел не придатний до експлуатації, тому він не повернув його до квартири. Дійсно він змінив замки на вхідних дверях квартири, ключі позивачці не передав. Визнає, що ця обставина, заважає позивачці потрапити в середину квартири. Заперечує, що це він виніс усі речі з квартири та демонтував підлогу. Підтвердив, що будинок, в якому розташована спірна квартира, не визнаний аварійним. Представник відповідача, в судове засідання зявився, позов не визнав. Суду пояснив, що квартира не придатна до проживання, що унеможливлює вселення до квартири. Також вказує, що на імя позивачки видана довіреність на розпорядження 2/3 будинку, що свідчить про наявність у позивачки іншого житлового приміщення. Підтвердив, що на цей час не існує судових рішень про виселення позивачки із спірної квартири або визнання її такою, що втратила право користування квартирою. Представник третьої особи: служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації, в судове засідання зявився, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд, заслухавши позивача, відповідача, представника відповідача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири за адресою: вул. Пушкіна, 44/8, смт.Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, на підставі Договору купівлі-продажу від 16.02.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №15 (а.с. 57). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2007 року та Рішенням Верхньодніпровського районного суду від 19.02.2015р. шлюб розірвано (а.с.9). Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії 1-КИ №375906, виданого 21 лютого 2012 року виконкомом Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с.7). Позивачка зареєстрована в квартири за адресою: вул. Пушкіна, 44/8, смт.Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 27.12.2011р. по цей час, що підтверджується Довідкою Новомиколаївської селищної ради Дніпропетровській області від 03.06.2015р. №1172 (а.с.6) та змістом паспорта позивачки, дослідженим в судовому засіданні. Також в спірній квартирі зареєстрована малолітня донька сторін [PERSON], [INFO], що визнається сторонами та підтверджується Довідкою Новомиколаївської селищної ради Дніпропетровській області від 03.06.2015р. №1172. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже позивачка та малолітня донька сторін вселилися та проживали в спірній квартирі, як члени сім'ї відповідача, в розумінні ч. 2 ст. 64 ЖК України Як встановлено судом та визнається сторонами, відповідач змінив замки на вхідних дверях спірної квартири, ключі від нових замків позивачці не надав. Ця обставина визнається сторонами та іншими учасниками процесу та не потребує доведення в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Враховуючи, що позивачка та донька сторін вселилися та проживали в спірній квартирі, як члени сімї відповідача; само по собі припинення сімейних стосунків не позбавляє позивачку та її доньку права користування спірною квартирою; відповідач, змінивши замки на вхідних дверях та не передавши нові ключі, перешкоджає позивачці та їх спільній дочці в користуванні спірною квартирою; на день розгляду справи сторонами не надано рішення суду про виселення позивачки та малолітній дочці сторін із спірної квартири або рішення суду про визнання позивачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням, то позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд відхиляє доводи відповідача та його представника про непридатність квартири для проживання, та не приймає до уваги Висновок спеціаліста Правобережної товарної біржі [PERSON], з огляду на наступне. Як убачається із змісту Висновку спеціаліста, зазначений висновок складений оцінщиком по оцінки майна, бізнесу та менеджменту, проте виходячи із змісту наданих суду Свідоцтва та Сертифіката убачається, що напрямком діяльності є оцінка майна та майнових прав. Отже зазначений субєкт здійснює тільки оцінку вартості певного майна, зокрема нерухомого, але до його діяльності не входить визначення технічного стану будівель (а.с.62-65). В судовому засіданні сторони підтвердили, що квартира знаходиться в багатоквартирному будинку, який в цілому не визнаний в аварійному стані та експлуатується іншими мешканцями. Крім того, посилаючись на необхідність капітального відновлювального ремонту квартири, спеціаліст взагалі не навів, перелік капітальних відновлювальних ремонтних робіт, які необхідно виконати в квартирі, а також перелік будівельних матеріалів для використання в роботах. Таким чином, висновок спеціаліста про необхідність проведення капітального відновлювального ремонту квартири не обґрунтований. Також у Висновок спеціаліста міститься посилання на необхідність придбання меблі та санітарно-технічного обладнання, проте відсутність в квартирі зазначених речей не може бути перешкодою в вселенні позивачки до спірної квартири, оскільки така умова для вселення не передбачена діючим законодавством. Згідно з ст. 88 ЦПК України , стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Outcome: approved