Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

08 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 листопада 2009 року вони із відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області Україна. Сторони мають спільних малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство вони не ведуть, хоча мешкають разом. Шлюб існує лише формально. Спору з приводу поділу спільного майна та місця проживання дітей немає. Позивач зазначає, що причиною розпаду сімї стало те, що між ними виникли розбіжності і різні погляди на сумісне життя. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. У звязку із наведеним, просить суд ухвалити рішення яким розірвати шлюб укладений між сторонами 14 листопада 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, Україна, актовий запис № 672. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав повністю, розгляд справи просив проводити у його відсутності. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 листопада 2009 року зареєстрованому в відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області Україна, актовий запис № 672 (а.с. 3). Згідно із свідоцтвом про народження серії 1-НО № 323608 виданого 23 лютого 2010 року, сторони мають спільного сина - [PERSON], [INFO] та згідно із свідоцтвом про народження серії І-НО № 597636 виданого 16 вересня 2014 року доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Спору з приводу поділу спільного майна та місця проживання дітей немає. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Відповідно до п. п. 10,11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (\~ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.\~\~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами\~статті 89 ЦПК України,\~\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України\~та частини першої\~статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим і суперечить\~\~інтересам позивача. Згідно із ч. 3\~ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статтею 113 СК України\~передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У звязку із цим, враховуючи, що позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], суд приходить до висновку, що слід його залишити. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду із даним позовом. На підставі наведеного,

Outcome: approved