Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

08.09.2020р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України «Готель «Власта», в якому просить стягнути з відповідача на її користь одноразову допомогу при звільненні з роботи в розмірі трьох посадових окладів, що становить 13 860,0 (тринадцять тисяч вісімсот шістдесят)грн. В позовній заяві покликається на те, що з відповідачем вона перебувала у трудових відносинах з 2000 року: працювала на посаді адміністратора. 03 липня 2020 року на підставі Наказу №77-К звільнена за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію. В порушення п.п.1,2 Положення про одноразову допомогу працівникам готелю при виході на пенсію, яке є додатком до Колективного договору, укладеного на 2016-2018р. між адміністрацією трудовим колективом Державного підприємства Міністерства оборони України «Готель «Власта», відповідач не виплатив позивачці одноразову допомогу при звільненні. Звернення позивачки до керівника готелю не дало жодного результату, у зв`язку з цим звернулася в суд, просить позов задовольнити. Провадження по справі відкрито ухвалою від 14.09.2020 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем подано відзив на позов, у якому він просив залишити позов без задоволення, покликаючись на скрутне фінансове становище Державного підприємства Міністерства оборони України «Готель «Власта», відсутність коштів для здійснення такої виплати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні дав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.4 ст.7 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із ст. 116 КЗпП України виплата вихідної допомоги проводиться разом з усіма іншими сумами, що належать працівнику від підприємства, установи, організації, в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, якщо працівник в день звільнення не працював. Сума вихідної допомоги може визначатись колективним договором, але розмір такої грошової допомоги не може бути меншим тримісячного середнього заробітку. Колективний договір може визначати розмір вихідної допомоги у випадку порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (тобто коли розірвання трудового договору настало з ініціативи працівника згідно зі ст. ст. 38, 39 КЗпП, але цей розмір теж не може бути меншим тримісячного середнього заробітку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] працювала на посаді адміністратора а ДП МО України «Готель «Власта». На підставі Наказу №77-К від 03 липня 2020 року [PERSON] звільнена 13.07.2020р. за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію. Її безперервний трудовий стаж на цьому підприємстві становить більше 20 років. Згідно п.п.1,2 Положення про одноразову допомогу працівникам готелю при виході на пенсію, яке є додатком до Колективного договору, укладеного на 2016-2018р. між адміністрацією трудовим колективом Державного підприємства Міністерства оборони України «Готель «Власта», та продовжує діяти на даний час, розмір допомоги при виході на пенсію працівника при стажі безперервної роботи більше 20-ти років становить 3 (три) місячні оклади. Посадовий оклад позивачки 4620,00грн. Відтак, при звільненні їй передбачалася виплата одноразової допомоги в розмірі 13 860,00грн. Посилання представника відповідача на скрутне фінансове становище Державного підприємства Міністерства оборони України «Готель «Власта» не може прийматись судом до уваги, оскільки тяжкий фінансовий стан підприємства не є винятковою і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки, а є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності та в умовах фінансової кризи в країні носить загальний характер. Враховуючи наведене вище, а також те, що право позивачки на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні порушене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача одноразову допомогу в розмірі 3 посадових окладів, що становить 13 860,0грн. На підставі ч.1ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 840,80грн.

Outcome: approved