Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

09 червня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 10 червня 2004 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 4,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «Світанок». Проте, на даний час позивач не може прийняти спадщину та оформити відповідне свідоцтво в нотаріальній конторі, через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, який, як він вважає пропустив з поважної причини, тому за захистом свого права вимушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом Козелецького селищного голови Козелецького району Чернігівської області, з проханням судовий розгляд справи проводити без участі представника відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.06.2004 померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 198025, видане 10.06.2004 виконавчим комітетом Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 4/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 4,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «Світанок». Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 48138776 від 20.06.2017, який надійшов на запит суду з Козелецької районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] позивач з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, як і будь-якої іншої, не звертався, як наслідок, пропустив строк звернення з відповідною заявою про прийняття спадщини. В обгрунтування поважності причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивач зазначив, що йому не було відомо про наявність заповіту складеного спадкодавцем на його імя. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. У відповідності до ст. ст. 1268-1269 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття не залежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій Відповідно до Правового висновку Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року по справі № 6-85 цс 12 у спорі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Відповідно до п. 2 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини В сенсі ст. 1272 ЦПК України, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Як вбачається із матеріалів справи, з дня смерті [PERSON] сплинуло понад тринадцять років. Зі змісту довідки виданої виконавчим комітетом Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 202 від 09.12.2016 вбачається, що [PERSON] на момент смерті проживала одна /а. с. 6/. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Докази, які беруться до уваги судом при визначенні поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, то це відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України, переважно письмові докази довідки медичних установ про стан здоровя та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені ст. 1270 ЦПК України. Докази, що позивач на момент смерті [PERSON] знаходився за межами України або перебував у довготривалих відрядженнях відсутні. Так само, як і відсутні будь-які інші дані про те, що позивач протягом шестимісячного строку після смерті [PERSON] був позбавлений можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (хвороба, лікування, виїзд закордон та інше). Позивачем не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, його вимоги не ґрунтуються на доказах у справі та зазначених нормах матеріального права, а тому у задоволенні позову суд вважає за необхідне відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed