Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

07 червня 2018 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду звернулася [PERSON]. На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником будинковолодіння № 12, по пров. Сухому в м. Миргороді Полтавської області. У вказаному будинку зареєстрований [PERSON], який не є співвласником вказаного будинковолодіння та не проживає в ньому з 2011 року. На даний час наявність реєстрації відповідача в будинку обмежує права позивача, що стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просиха їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився без пояснення причини неявки, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 128 ЦПК України, відзиву не подав. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання у судове засідання не зявився, про причину своєї неявки суд не повідомив, не подав відзив, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, судом на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є одноособовим власником будинковолодіння № 12, по пров. Сухому в м. Миргороді Полтавської області. ЇЇ право власності підтверджується копією договору дарування від 04.07.1985, зареєстрованого в реєстрі за № 2324 (а.с.4). Відповідно до договору оренди № 104 від 16.07.2011, [PERSON] є орендарем житлового приміщення за вищевказаною адресою (а.с.6). Згнідно з довідкою № 02-08/1587 від 12.06.2018 [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.19). Згідно з актом обстеження [PERSON] зареєстрований але не проживає з 2011 року в м. Миргороді по пров. Сухому, 12 (а.с.7). Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки, строк дії договору закінчився у липні 2016 року, а відповідач [PERSON] не проживає у будинку з 2011 року, то він, відповідно до ст. 72 ЖК України, втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому [PERSON] необхідно визнати таким, що втратив право на користування приміщенням будинковолодіння № 12, по пров. Сухому в м. Миргороді Полтавської області. Згідно з ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved