overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

10.01.2017 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. За зазначеною адресою також перебувають на реєстраційному обліку [PERSON] - родич позивачки та [PERSON] - колишній зять позивачки. Проте, більше трьох років відповідачі у будинку не проживають, місце їх знаходження невідоме. Добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажають, що на теперішній час порушує її права як власник нерухомого майна. Просить суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у вищезазначеному будинку. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в порядку ст. ст. 74, 76 ЦПК України, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де також вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені в порядку ст. ст. 74, 76 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення в пресі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки, відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України, зокрема, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не має бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України передбачає захист права власності, а саме власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме належить домоволодіння [ADDRESS]. Право власності зареєстровано 21.07.2015 року за [NUMBER] (а.с.9). За адресою: [ADDRESS] перебувають на реєстраційному обліку [PERSON], [PERSON], але за даною адресою не проживають з 2015 року по теперішній час, про що свідчить довідка № 810 Виконавчого комітету Степанівської сільради Суворовського району м. Херсона від 06.12.2016 року (а.с.7). Через реєстрацію відповідачів у належному позивачці будинку вона несе необгрунтовані витрати на його утримання, сплачуючи вартість комунальних послуг, які нараховуються на усіх зареєстрованих осіб. При цьому позивачка є власником домоволодіння [ADDRESS], а відповідачі по справі не мешкають у ньому і не мають на нього будь-яких майнових прав, чим чинять позивачу перешкоди у здійснені права власності, між сторонами відсутня будь-яка домовленість, щодо користування спірним домоволодінням,а тому суд вважає можливим визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

10.01.2017 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, до досягнення ним повноліття. Позивачка вказує на те, що з 04.07.2008 р. по 26.10.2016 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 04.07.2008 р. по 26.10.2016 р. сторони перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до його повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

10.01.2017 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка вказує на те, що з 21.02.2015 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден платити аліменти, але не у сумі 2000,00 грн. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 25 лютого 2015 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач фізично здоровий, інших утриманців не має, суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. За такого, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 800 грн. 00 коп., щомісячно, що відповідає половині від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину його віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

10.01.2017 року цивільна справа за заявою [PERSON], заінтересована особа: Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна, передана до Самарського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року. Подану заяву заявник обґрунтував тим, що [PERSON], [INFO], доводиться йому донькою. Все своє життя [PERSON] прожила з батьком [PERSON] та матірю [PERSON] за адресою: м. Дніпро, пров. Крушельницької ([PERSON])[ADDRESS]. Фактично весь час батьки разом доглядали та піклувалися про доньку. [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства по психічному захворюванню та не може виконувати будь-які види робіт. Фактично вона не здатна самостійно готувати їжу, прати білизну, прибирати в помешканні, самостійно відвідувати лікарню, придбавати за рецептами лікаря та, дотримуючись розкладу, вживати ліки. Донька страждає хронічними, стійкими психічними розладами внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Тому потребує постійного лікування та опіки. Заявник здійснює догляд за рідною донькою і просив суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] недієздатною і призначити [PERSON] її опікуном. У судове засідання\~ заявник не зявився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву в якій підтримував вимоги в повному обсязі та просив суд розглядати справу за його відсутності. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення вимог. В силу ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). [PERSON] з 03.10.2016 року перебуває на стаціонарному лікуванні в КЗ «ДКПЛ» ДОР, що підтверджується відповідною довідкою від 05.10.2016 року (а.с.3). Згідно Висновку судово-психіатричної експертизи №34 від 14.03.2017 року [PERSON] страждає хронічним, стійким психічним розладом у формі шизофренії параноїдної, вираженої змішаним типом дефекту. За своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.39-41). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про можливість встановлення опіки та призначення опікуна №55 від 17.03.2017 року вважається за можливе призначити опікунами над [PERSON] [PERSON] та [PERSON] (а.с.64). Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що існують підстави для\~ задоволення заяви, визнання [PERSON] недієздатною та призначення опікуна. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

10.01.2017 р. позивач [PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON] в якому просив суд розірвати шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований 11 квітня 2002 року виконавчим комітетом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 9. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що останні три роки позивач та відповідач мешкають окремо, фактично сімя розпалась і зберігання шлюбу суперечить їх інтересам. Сторони до зали судових засідань не зявились, подавши заяви з проханням провести розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позов визнала і не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 11 квітня 2002 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 297732, виданим повторно 29.12.2016 р. Чугуївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.4). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 471824 виданим повторно 21.12.2016 р. Чугуївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. (а.с.8). Як вбачається із змісту позову спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, на даний час шлюбно-сімейні відносини між ними припинено, примирення між ними неможливе, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї неможливим, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню.\~\~ Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

10.01.2017р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 19.11.2009 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. З теперішнього часу вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення в газету. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 19.11.2009р., від якого спільних дітей не мають. Шлюб у сторін перший. З теперішнього часу сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

10.01.2018 до Апеляційного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.01.2018 на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» підсудність справи визначено Печерському районному суду міста Києва. Так, позивач в обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2007 року, від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейні стосунки між сторонами не склалися, фактичні шлюбні відносини припинилися з весни 2014 року, спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна немає. В судове засідання позивач не з'явилася, 17.05.2018 через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. При цьому, судом було вжито заходів щодо належного повідомлення відповідача [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду. Проте, поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку. За даних обставин УДППЗ «Укрпошта» не має можливості пересилати поштові відправлення до півострова Крим, у зв'язку з чим Укрпоштою призупинено приймання поштових відправлень в напрямку півострова Крим. Відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи у відсутність від відповідача до суду не надходило. За цих обставин, у зв'язку з відсутністю заперечень позивача, суд на підставі ч.1 ст. 280 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 14.07.2007 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 77. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, позивач бажає розірвати шлюб, який фактично розпався, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, позивачем позов не відкликано. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Таки чином, позов підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

10.01.2018 р. Гайсинська міська рада в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулась з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка залишилась без батьківського піклування в звязку з ухиленням відповідача більше 12 років від участі в її вихованні та утриманні. Представник позивача [PERSON] письмово просив справу розглянути без нього, вимоги задовільнити, на заочний розгляд справи погодився (а.с.33). Третя особа [PERSON] до суду не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовільнити повністю, на заочний розгляд справи погодилася (а.с.38). Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до ч.5 ст.128 ЦПК України (а.с. 30,36,37). З урахуванням позицій представника позивача, третьої особи, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою представника позивача та третьої особи на підставі ст.\~280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] як рідний батько неповнолітньої [PERSON], [INFO], навмисно без поважних причин більше 12 років ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню своєї дитини, яка знаходиться на повному утриманні матері [PERSON] Спірні правовідносини регулюються п.2 ч.1 ст.164 СК України, за яким батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини. Оскільки [PERSON] навмисно без поважних причин більше 12 років ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дочки [PERSON] чим порушує її законні права, то з метою захисту цих прав, вищих інтересів життя і розвитку дитини суд визнає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON] Висновки суду підтверджуються такими доказами: -копією свідоцтва про народження серії 1-АМ № 018040 від 09.08.2005 р., відповідно до якого 31.07.2005 р. народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8); -довідкою НВК: СЗШ І-ІІІ ст.-гімназії № 318 від 07.12.2017 р., згідно з якою батько [PERSON], [INFO], участі у її вихованні не приймає (а.с.10); -рішенням виконавчого комітету Гайсинської міської ради №184 від 15.11.2017 р., яким вирішено подати до суду висновок органу опіки та піклування Гайсинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дочки [PERSON], [INFO], яка проживє разом зі своєю матірю [PERSON] по вул.Волонтерів №64 в м. Гайсині (а.с.3); -висновком органу опіки та піклування Гайсинської міської ради від 14.11.2017 р., за якими орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дочки [PERSON] (а.с.4); -свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-АМ № 019467 від 25.12.2006 р., відповідно до якого 25.12.2006 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9); -заявою [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON], 31.07.2005 р.н (а.с. 6);

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

10.01.2018р. до Дарницького районного суду м.Києва звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов позивачем обґрунтовано тим, що 04.09.2004 року між сторонами було зареєстровано шлюб в Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з Державним Центром розвитку сім'ї. Вказує, що в період шлюбу в сторін народилась донька: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Зазначає, що сімейне життя у них не склалось, оскільки у них різні інтереси, погляди на життя, уподобання, вони не розуміють один одного. Вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу - неможливе та суперечить їхнім інтересам, в зв'язку з чим вона звернулась із даним позовом до суду. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], в судове засідання двічі не з'явився, по невідомим суду причинам, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв'язку з чим, суд виніс ухвалу про заочний розгляд даної справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.09.2004 року сторони зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з Державним Центром розвитку сім'ї (а.с.7). В шлюбі у сторін народилась донька:[PERSON], [INFO] народження, про що свідчить копія про народження дитини (а.с.8). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved