Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

10.02.2015 року позивач [PERSON]. Звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON], [PERSON], Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області про визнання рішень Колінковецької сільської ради недійсними, скасування державних актів на землю, та витребування майна. Просила: визнати недійсним рішення № 18 Колінковецької сільської ради XI сесії V скликання від 04 серпня 2007 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнати недійсним рішення № 169/Х1 11/18 Колінковецькоїсільської ради XIІІ сесії VI скликання від 25 липня 2012 року пропередачу у власність [PERSON] земельної ділянкиплощею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; витребувати від [PERSON] земельну ділянку площею 0,1592 га. яка знаходиться по вулиці Буковинській № 24 у с. Колінківці Хотинського району;витребувати від [PERSON] земельну ділянку площею 0,908 га. яка знаходиться по -вулиці Буковинській № 24 у с. Колінківці Хотинського району; визнати недійсними державний акт серії ЯМ № 612 638 на земельну /ділянку [PERSON] площею 0,1592 га державний акт серії ЯМ №51 8166 на земельну ділянку [PERSON] площею 0,908 га та зняти їх з реєстрації Посилаючись на те, що 01 липня 2003 року [PERSON] подарувала їй житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Колінківці по вул. Буковинській, 24 Хотинського району Чернівецької області. Даний договір був зареєстрований нею в Хотинському комунальному бюро технічної інвентаризацій. Вказана обставина підтверджується договором дарування та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Вказала, що рішенням Колінковецької сільської ради від 4 серпня 2007року № 18 земельна ділянка, на якій розташований будинок була передана у приватну власність [PERSON] і на підставі цього рішення 5 травня 2009 року [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд серії ЯЕ№ 266127. Зазначила що згідно договору дарування від 1 липня 2003 року [PERSON] передала їй у власність житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по вулиці Буковинській, 24 у с. Колінківці Хотинського району Чернівецької області . Також вказала, що з довідки Колінковецької сільської ради Хотинського району від 05 жовтня 2012 року вбачається, що на момент укладення договору дарування [PERSON] була користувачем земельної ділянки площею 0,25 га. Однак така довідка сільської ради не відповідає дійсності, оскільки Колінковецька сільська рада Хотинського району не приймала будь-яких рішень про передачу у власність чи в оренду [PERSON] земельної ділянки на час укладення договору дарування житлового будинку і відповідно [PERSON] не мала відповідних правовстановлюючих документів на землю, тобто не була ні власником, ні орендарем земельної ділянки на якій знаходиться житловий будинок і споруди. А на момент прийняття рішення Колінковецькою сільською радою від 4 серпня 2007 року № 18 не була і власником житлового будинку , для обслуговування якого їй була передана у приватну власність присадибна ділянка, розміром 0,25 га. Крім того вказала, що на підставі згаданого рішення [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 3661 27 на 0,25 га. Про існування рішення Колінковецької сільської ради від 4 серпня 2007 року № 18 їй стало відомо в квітні 2012 року, коли вона звернулася до сільської ради про надання їй у власність земельної ділянки. Зазначила, що в подальшому [PERSON] 23 липня 2007 року звернулася з заявою до Колінковецької сільської ради про надання їй згоди на погодження проекту розподілу земельної ділянки, та виготовлення окремих державних актів . Рішенням Колінковецької сільської ради від 25 липня 2012 року № 169 погоджено технічну документацію по поділу земельної ділянки, яка перебуває у власності [PERSON] і дано дозвіл [PERSON] виготовити нові державні акти на земельні ділянки створені після проекту поділу. Вказала, що 4 жовтня 2012 року [PERSON] подарувала [PERSON] 0,1592 га земельної ділянки для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд . На підставі цього [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 612638 , У власності [PERSON] залишилася земельна ділянка площею 0,0908 га на підставі державного акту серії ЯМ № 5 І 8166. Також вказала, що так як при встановленні наявності речово-правових відносин, до них не застосовується зобов'язальний спосіб захисту, то такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали позовну заяву в повному обсязі просив задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та в судове засідання не зявились про причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомленні. В судовому засіданні представник всіх відповідачів [PERSON] - просив відмовити в задоволенні позовних вимог в звязку із необґрунтованістю позову та надав до суду заперечення які підтримав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішенням Колінковецької сільської ради від 4 серпня 2007року № 18 земельна ділянка, на якій розташований будинок була передана у приватну власність [PERSON] і на підставі цього рішення 5 травня 2009 року [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд серії ЯЕ№ 266127. Відповідно до договору дарування від 1 липня 2003 року [PERSON] передала [PERSON] у власність житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по вулиці Буковинській, 24 у с. Колінківці Хотинського району Чернівецької області . В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки Колінковецької сільської ради Хотинського району від 05 жовтня 2012 року вбачається, що на момент укладення договору дарування [PERSON] була користувачем земельної ділянки площею 0,25 га. Відповідно до рішення Колінковецької сільської ради від 25 липня 2012 року № 169, вбачається, що ним яким погоджено технічну документацію по поділу земельної ділянки, яка перебуває у власності [PERSON] і дано дозвіл [PERSON] виготовити нові державні акти на земельні ділянки створені після проекту поділу З матеріалів справи вбачається, що на підставі Колінковецької сільської ради рішення сільської ради ХІ сесії V скликання від 04 серпня 2007 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 3661 27 на 0,25 га. Також в судовому засіданні встановлено, що 4 жовтня 2012 року [PERSON] подарувала [PERSON] 0,1592 га земельної ділянки для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд . На підставі цього [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 612638, У власності [PERSON] залишилася земельна ділянка площею 0,0908 га на підставі державного акту серії ЯМ № 5 І 8166. Крім того в судовому засіданні встановлено та це вбачається з рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 06.06.2013 року, з довідки Колінковецької сільської ради від 22 серпня 2012 року за № 221-02-23, що [PERSON] після набуття права власності на вказаний будинок не зверталася до сільської ради як до власника спірної земельної ділянки з клопотанням про передачу цієї земельної ділянки у власність чи в оренду. Так ст.125 ЗК України ( яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин ), право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Так позивач в своїй позовній заяві посилалась на те, що так як при встановленні наявності речово-правових відносин, до них не застосовується зобов'язальний спосіб захисту, то такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову. Право особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст.ст. 215,216 ЦК України. При встановленні наявності речово правових відносин, до таких відносин не застосовується зобовязальний спосіб захисту. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбаченні ст.. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно в добросовісного набувача. У разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у звязку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до ст.392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом предявлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Позивачем не додано до позовної заяви доказів того, що він є власником чи користувачем спірної земельної ділянки. Крім того позивач посилається на норми ст.. 392 ЦК України, яка передбачає право власника майна на предявлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, але в той же час не заявляє такої вимоги. Так як [PERSON] не є власником чи користувачем земельної ділянки, не заявила позовної вимоги щодо визнання її права власності, а тому її позовні вимоги про витребування майна у [PERSON] та [PERSON]І . є безпідставними. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до ч. 1ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі наведеного, враховуючи всі докази по справі суд вважає що позов [PERSON] про визнання рішення Колінковецької сільської ради недійсним, скасування державних актів на землю, та витребування майна є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Згідно приписів п.1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 378 ЦК України Право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 393 ЦК України Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно п.п. «а» «б» ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу. Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 125 ЗК України «Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав». Так з вищевказаного випливає, що [PERSON] на час укладення договору дарування житлового будинку не була власником спірної земельної ділянки, а набувач будинку [PERSON], будь яких цивільно - правових угод щодо цієї земельної ділянки з Колінковецькою сільською радою не укладала. На підставі вищенаведеного встановлено, що рішенням Колінковецької сільської ради від 4 серпня 2007 року № 18 земельна ділянка, на якій розташований будинок була передана у приватну власність [PERSON] і на підставі цього рішення 5 травня 2009 року [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд серії ЯЕ№ 266127, права позивача не порушені. Суд таким чином прийшов до висновку, що державний акт серії ЯЕ№ 266127є правомірним та підстав для його скасування немає. Крім того, рішення Колінковецької сільської ради від 25 липня 2012 року № 169, яким погоджено технічну документацію по поділу земельної ділянки, яка перебуває у власності [PERSON] і дано дозвіл [PERSON] виготовити нові державні акти на земельні ділянки створені після проекту поділу також, було прийняте з дотриманням норм чинного законодавства та жодного права позивача не порушує. Суд вважає, що позивачем не зазначено обставини якими він обґрунтовує свої вимоги, посилання на докази що їх підтверджують та не вказано на норми закону які передбачають їх застосування до даного виду правовідношень. За таких, обставин, що стосується вимог позову про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, та про визнання протиправними і скасування рішень Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області вони є необґрунтованими, недоведеними. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed