Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

07 червня 2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №3842007/10 від 02.10.2007 р. у сумі 27 048,93 доларів США та 779 091,43 гривень, з яких: заборгованість по процентах прострочена - 27 048,93 доларів США, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 779 091,43 гривень та понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 2 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 3842007/10, за умовами п.1.1. якого, Банк надав [PERSON] кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в сумі 170 000,00 (сто сімдесят тисяч) доларів США на строк з 02 жовтня 2007 року по 01 жовтня 2019 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних. А [PERSON] зобов'язалася повернення суми окремих траншів здійснювати щомісячно з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання траншу, в розмірі відповідно до графіку повернення заборгованості, що складає додаток №2 до кредитного договору та зобов'язалася сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1 цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п.4.1. цього договору. В лютому 2010 року, у зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань [PERSON], а саме невчасне повернення кредитних коштів та відсотків нарахованих за користування цими коштами, що потягнуло за собою заборгованість за кредитним договором, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулось за захистом своїх порушених майнових прав з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. 13 травня 2010 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області (справа №2-3207/2010) було ухвалено Рішення та позовні вимоги АБ «Укргазбанк» до [PERSON] - задоволено, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №3842007/10 від 02.10.2007 року в розмірі 175 205,72 доларів США та 39 651,64 гривень; звернуто стягнення на предмет іпотеки. Посилаючись на ст.ст. 629,526,525,610,599, 1050 ЦК України Банк зазначає, що станом на 29 березня 2016 року заборгованість відповідача - [PERSON] перед Банком за кредитним складає: заборгованість по процентах прострочена - 27 048,93 доларів США; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 779 091,43 гривень; а всього: 27 048,93 доларів США та 779 091,43 гривень, які просить стягнути з відповідача. 19 серпня 2019 року відповідач подала до суду відзив, в якому зазначає, що розрахунок відповідача вважає таким, що містить в собі інформацію, яка не відповідає дійсності, сам розрахунок є неналежним та недопустимим доказом в розумінні ст. 58, 59 ЦПК України. Згаданий розрахунок містить ряд сплачених відповідачем грошових сум, які замість направлення їх позивачем на прострочену заборгованість по кредиту (тілу кредиту) були направлені на оплату простроченої заборгованості по відсоткам за кредит. Також зазначає, що оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, а процентів - кожного 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Тобто, з 09.01.2013 року відповідач перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим з 11 лютого 2013 року у неї утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до відповідача 23 червня 2016 року. Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. А тому, нарахування відсотків і пені здійсненні позивачем за період з 30.03.2013 року по 29.03.2016 року позбавили позивача із зверненням до суду з причин спливу позовної давності 10.01.2016 року. Проте, позивач звернувся до суду в травні 2016 року. Також позивачем було необґрунтовано збільшено розмір пені, яка значно перевищує розмір відсотків, які позивач вимагає сплатити на його користь по згаданому кредитному договору. Відповідач повністю розрахувалася по тілу кредиту, по його відсоткам, пені, згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13.05.2010 року по справі № 2- 3207/2010. А тому, просить застосувати строки позовної давності та в задоволенні позову просить відмовити. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив задовольнити з підстав наведених у позові. Просив поновити строк звернення до суду. Відповідач та її представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову, з підстав наведених у відзиві. Просили застосувати строки позовної давності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з'явився. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 2 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАБ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 3842007/10. За умовами п.1.1. кредитного договору, Банк надав [PERSON] кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в сумі 170 000,00 (сто сімдесят тисяч) доларів США на строк з 02 жовтня 2007 року по 01 жовтня 2019 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних. Згідно п.3.3.3. кредитного договору, [PERSON] зобов'язалася повернення суми окремих траншів здійснювати щомісячно з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання траншу, в розмірі відповідно до графіку повернення заборгованості, що складає додаток №2 до кредитного договору. Відповідно до абз. 1 п. 3.3.4. кредитного договору Відповідач зобов'язалася сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1 цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п.4.1. цього договору. Відповідно до п.3.1.11 кредитного договору, на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховувати, виходячи із процентної ставки, зазначеної у п.1.1. збільшеної на 1 процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Абзацом 3 Пункту 3.3.4. кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов'язується, у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої п.3.1.11 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Згідно п. 5.3. кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. В лютому 2010 року, у зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань [PERSON], а саме невчасне повернення кредитних коштів та відсотків нарахованих за користування цими коштами, що потягнуло за собою заборгованість за кредитним договором, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулось за захистом своїх порушених майнових прав з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. В провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебувала цивільна справа № 2-2-3207/10 року за позовом публічного акціонерного банку «Укргазбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.05.2010 року вказаний позов був задоволений: стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі відділення «Хмельницьке обласне управління» заборгованість за кредитним договором №3842007/1О від 02.10.2007 року у сумі 175205,72 доларів США та 39651,64 гривень з яких: прострочена заборгованість 12932,33 доларів США, 144316,58 доларів СШАстрокова заборгованість по кредиту, прострочена заборгованості по процентам 17956,81 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту 17438,77 гривень; пеня за несвоєчасну сплату процентів 22212,87 гривень, а також 1700 гривень судовий збір та 120 гривень витрат повязаних з інформаційно-технічним забезпеченням судового процесу; стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі відділення «Хмельницьке обласне управління» штраф за невиконання умов договору іпотеки, щодо страхування предмета іпотеки в сумі 78355 гривень; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №3842007/1О від 02.10.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки двоповерховий цегляний будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 332,1 кв.м, житловою площею 176,3 кв.м, що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.01.2004 року та земельну ділянку, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], виданого 25.12.2002 року. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.07.2010 року було виправлено описку у вищевказаному рішенні суду та виключено з його резолютивної частини вказівку про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі відділення «Хмельницьке обласне управління» штраф за невиконання умов договору іпотеки щодо страхування предмета іпотеки в сумі 78355 гривень. Також 23.07.2010 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області було постановлено додаткове рішення у даній справі за яким стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі відділення «Хмельницьке обласне управління» заборгованість за кредитним договором №3842007/1) від 02.10.2007 року в сумі 2006,35 доларів США та 32457,60 гривень. Вказане додаткове рішення суду першої інстанції було оскаржено в апеляційному порядку та рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 30.10.2013 року воно було скасовано та відмолено у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в ухваленні додаткового рішення. На підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.05.2010 року судом першої інстанції 11.10.2010 року ПАТ «Укргазбанк» були видані виконавчі листи, на підставі котрих було відкрито виконавче провадження. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 19.10.2016 р., яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 22.12.2016 р., встановлено, що виконавче провадження №22616393, яке було відкрито за постановою державного виконавця від 11.11.2010 року, про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ КБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитними договором у сумі 175205,72 доларів США та 41471,64 гривень згідно виконавчого листа №2-3207/10, виданого 13.05.2010 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області було закінчено у звязку з повним погашенням суми боргу, про що держаним виконавцем 03.12.2013 року було винесено відповідну постанову, а тому виданий Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області виконавчий лист №2-3270/10 від 13.05.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №3842007/10 від 02 жовтня 2007 року в сумі 175932,33 доларів США та 39651,64 гривень, з яких: прострочена заборгованість 12932,33 доларів США, 144316,58 доларів США строкова заборгованість по кредиту, прострочена заборгованості по процентам 17956,81 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту 17438,77 гривень; пеня за несвоєчасну сплату процентів 22212,87 гривень, а також 1700 гривень, судовий збір та 120 гривень витрат повязаних з інформаційно-технічним забезпеченням судового процесу на виконання того ж рішення суду визнано таким, що не підлягає виконанню. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором №3842007/10 від 02.10.2007 року у сумі 175 205,72 доларів США та 39 651,64 гривень, що була стягнута рішенням суду, була станом на 26.04.2010 рік. Посилаючись на ст.ст. 629,526,525,610,599, 1050 ЦК України Банк зазначає, що станом на 29 березня 2016 року заборгованість відповідача - [PERSON] перед Банком за кредитним складає: заборгованість по процентах прострочена - 27 048,93 доларів США; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 779 091,43 гривень; а всього: 27 048,93 доларів США та 779 091,43 гривень, які просить стягнути з відповідача. Згідно висновку експерта від 29.10.2018 р. в межах наявних матеріалів, у зв'язку з суперечливими та неузгодженими даними стосовно відображення заборгованості у наявних документах бухгалтерського обліку (виписках по рахунках) та Розрахунку заборгованості станом на 29.03.2016р. (ц.с.№686/11956/16-ц, Т. 1 а.с.5-6) між собою та з умовами Кредитного договору №3842007/10 від 02.10.2007р., Розрахунок заборгованості станом на 29.03.2016р. в повній мірі не узгоджується з умовами Кредитного договору №3842007/10 від 02.10.2007р. та наявними бухгалтерськими документами, а сума заборгованості за простроченими процентами 27048,93 дол. США та за пенею 779091,43 грн., зазначена у Розрахунку Банку станом на 29.03.2016р. є документально необґрунтованою. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов'язання» та «термін виконання зобов'язання» згідно з приписами ЦК Українимають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов'язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов'язання» і «термін виконання зобов'язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов'язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Сторони у даній справі встановили як строк дії договору і виконання по ньому зобов'язання - до 01.10.2020 року та в частині зобов'язання до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними (пункт 6.4 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 01 жовтня 2020 року так і строки виконання зобов'язань по тілу кредиту, відсотків по кредиту та пені зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця (пункти 3.3.3 та 3.3.4 кредитного договору). Сторони встановили як строк дії договору крім дати на яку він був у момент виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так : виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів. Проте, Банк використав право вимагати сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку, тим самим на власний розсуд змінив умови зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. З огляду на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Також відповідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року № 15-рп/2002 визначено, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов'язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист. Таким чином, суд приходить до висновку, що Банк звернувшись до суду із позовом про дострокове стягнення із позичальника кредитної заборгованості у повному обсязі, реалізував своє право на дострокове пред'явлення вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, чим змінив строк виконання в повному обсязі кредитного зобов'язання і у позивача припинилося право нараховувати проценти та пеню за кредитом, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed