Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-22 00:00:00

08 жовтня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва в порядку окремого провадження надійшла заява [PERSON] про видачу обмежувального припису, заінтересована особа (кривдник) [PERSON] . У своїй заяві [PERSON] просила суд встановити обмежувальний припис відносно її чоловіка [PERSON] а саме: заборонити йому наближення на відстань менше 100 метрів до: місця проживання [PERSON] та її малолітної доньки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] та її малолітню доньку [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з нею та її малолітньою донькою або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] та її малолітньою донькою за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/20456/21 між суддями від 08 жовтня 2021 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 18 жовтня 2021 року. 18 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив на заяву, в якому заінтересована особа [PERSON] просив відмовити у задоволенні заяви. У судове засідання 18 жовтня 2021 року з`явились заявниця, представник заявниці, заінтересована особа. Судом були заслухані пояснення учасників справи, заслухано покази свідка, вирішено ряд клопотань та оголошено перерву у судовому засіданні до 23 жовтня 2021 року для виклику свідка зі сторони заінтересованої особи. 23 жовтня 2021 року у судове засідання з`явились заявниця, представник заявниці, заінтересована особа. Судом були заслухані додаткові пояснення учасників справи та дослідженні докази у справі. Крім того, заінтересована особа відмовилась від попереднього клопотання про допит свідка, через неможливість його явки у судове засідання. Просив долучити до матеріалів справи характеристику, підписану головою ОСББ будинку по [ADDRESS] . Заявниця у судових засіданнях пояснила, що проблеми із чоловіком, постійні сварки, побиття почались дуже давно, але останній рік спільне життя з [PERSON] повністю закінчилось, оскільки він постійно вчиняє різного роду насильство (економічне - контролює її доходи та витрати, психологічне - ображає її, фізичне - б`є її, сексуальне - примушує до виконання подружнього обов`язку). Найгірше стає тоді, коли її чоловік починає вживати алкогольні напої, а це відбувається майже постійно. Перепадає від нього і нашій малолітній дочці, вона його боїться. Через постійні побиття, образи та погрози вона була змушена викликати працівників поліції та тікати із спільної квартири разом з донькою та проживати у своїх друзів. Наразі у провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває справа про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Чоловік постійно їй погрожує та її родичам, надсилає повідомлення з погрозами на телефон. Свідками їх сварок часто ставали сусіди та консьєржі. Зауважила, що відносно її чоловіка були винесено 2 обмежувальні приписи, один з яких він порушив та знову її налякав. Заявниця вказала, що ані виклики поліції, ані винесені термінові обмежувальні приписи не зупиняють її чоловіка, він продовжує її ображати та погрожує вбивством. Вона не може нормально та спокійно перебувати вдома, коли знає, що він поруч у сусідній кімнаті, весь час переживає за себе та свою доньку. Також заявниця вказала, що між нею та чоловіком була досягнута домовленість щодо поділу нерухомого майна, а саме квартира за адресою: [ADDRESS] наразі належить на праві власності їй, а майнові права на квартиру за адресою: [ADDRESS] належать [PERSON] . На жаль на цей час будинок на [PERSON] не зданий в експлуатацію, та [PERSON] не може там проживати, тому вони домовились, що тимчасово він буде жити у її квартири, проте через вчинення постійного домашнього насилля відносно неї та її доньки, вона змушена звернутись із заявою до суду. Також заявниця вказала, що пропонувала [PERSON] орендувати тимчасово інше житло, де б він міг проживати сам допоки будинок здадуть в експлуатацію та зазначала, що готова була взяти на себе частину витрат з оренди такого житла, проте її чоловік відмовився від такого вирішення проблеми. Вказала, що постановою Дарницького районного суду м. Києва її чоловіка притягнули до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насилля та застосували до нього попередження. Враховуючи вказані обставини, заявниця просила задовольнити вимоги заяви та встановити обмежувальний припис [PERSON] строком на 6 місяців, оскільки, на її думку, в іншого способу захиститись та можливо трохи заспокоїти чоловіка у неї немає. Також заявниця зауважила, що побоюється того, що [PERSON] буде налаштовувати проти неї їх спільну доньку, та враховуючи те, що донька не один раз була свідком того як [PERSON] ображав її, просить також встановити заборони для [PERSON] і щодо їх доньки. Представник заявниці у судовому засіданні підтримав доводи, викладені заявницею, просив заяву задовольнити в повному обсязі, зауважив, що встановлення обмежувального є способом захисту заявниці, яка дуже налякана та яка хоче спокійно жити і безпечно перебувати у своїй квартирі разом із донькою. Просив суд також врахувати смс-повідомлення, які надсилав кривдник заявниці, в яких також вбачається психологічне насилля над заявницею. Вказав, що встановлення обмежувального припису буде тимчасово стримувати [PERSON] від агресивного поводження відносно заявниці, заявниця буде почуватись більш впевненою, захищеною. Також представник заявниці просив врахувати, що встановлення обмежувального припису також направлено на попередження у майбутньому вчинення кривдником насилля відносно заявниці. Заінтересована особа (кривдник) [PERSON] у судовому засіданні заперечував щодо поданої заяви та вказав, що не вчиняє будь-яких дій насильницького характеру стосовно своєї дружини. Вказав, що факт звернення заявниці до органів поліції та внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР не підтверджує факт вчинення ним домашнього насилля. Також підтвердив факт щодо вирішення розірвання шлюбу та укладання договорів щодо поділу майна. Вказав, що заявниця дуже мало приділяє уваги їх спільній донці, донька більше полюбляє проводити час із ним ніж з [PERSON] , він був свідком того, як вона кричала на доньку та вдарила розчіскою. Зауважив, що набагато більше часу проводить разом з донькою, дуже її любить та не хоче втрачати з нею зв`язок і спілкування. Він розповідав доньці про те, що вони з мамою розлучаються і він буде жити окремо, на що донька сказала, щоб тато приходив до неї і погодилась також приходити до нього. Також [PERSON] вказав, що оскільки будинок на вул. Польській досі не зданий в експлуатацію, він не має де жити, бо з батьками посварився через дружину, яка їм ніколи не подобалась, а він її захищав. З братами він також не спілкується, хоча всі проживають у місті Києві. Вказав також, що дружину дратує їх спільне проживання та вона весь час під різними приводами вчиняє сварки, провокує його, щоб викликати поліцію. Так він іноді вживає алкогольні напої, але не постійно і не в такій кількості як зауважила заявниця. Крім того, [PERSON] вказав, що да дійсно між ними були сварки та образи, але він не бив своєї дружини, міг лише смикати, поліцію він теж ніколи не викликав, коли дружина вчиняла сварки та ображала його. Зауважив, що ніякого економічного насилля не було, вони завели журнал, в якому відмічали хто скільки та на що витрачає коштів. Також [PERSON] підтвердив факт порушення термінового заборонного припису 6 жовтня 2021 року. Вказав, що коли дружина з донькою поїхали, він зайшов до квартири, щоб взяти свої речі і переночувати, бо йому нікуди було йти, на вулиці холодно, а речей теплих з собою не було. Вказав, що у нього була зброя, яка зберігалась в квартирі в сейфі, на неї були оформлені всі дозволи, але наразі він її продав. Також підтвердив факт, що під час однієї зі сварок він вимкнув світло у квартирі, бо хотів таким чином вплинути на дружину, щоб вона трохи заспокоїлась. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] показала, що вона є близькою подругою заявниця та вони спілкуються досить тривалий час. Також вона дуже добре знає [PERSON] . Вони часто спілкувались, коли сім`я [PERSON] проживала на першій квартирі. Одного разу вона приїхала до [PERSON] , бо вона попросила, вказала, що [PERSON] її побив, вона бачила на тілі [PERSON] синці та кров, при цьому була сусідка та її син і вони розповіли їй, що трапилось. [PERSON] в той день був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Вона забрала заявницю до себе. Пропонувала [PERSON] психологічну допомогу. Знайома з його родиною та його брат розповідав, що [PERSON] «складна» людина. Також вона пам`ятала випадок, день років 10 тому на дні народженні її чоловіка були присутні [PERSON] та [PERSON] , він дуже багато випив та почав поводити себе агресивно і відносно неї також, ображав нецензурними словами, його допомогли заспокоїти чоловіки та відвезли додому. Також вказала, що [PERSON] писав їй неприємні та образливі смс-повідомлення, не пускав до себе в квартиру, ображав її. Взагалі був проти її спілкування із [PERSON] . 2 чи 3 місяці тому вона бачила на руках та шиї [PERSON] синці. Також вказала, що [PERSON] та її донька тиждень мешкали у неї, бо [PERSON] вказала, що [PERSON] принижує її, та б`є. [PERSON] спілкувалась з психологом, щоб розібратись у всій цій ситуації. [PERSON] відмовився, вказав, що у нього все добре. Крім того, вказала, що оскільки [PERSON] був проти її спілкування з [PERSON] , вона не приїжджала до них і останній 2 роки не бачила [PERSON] , та знає про його поведінку зі слів [PERSON] . Вислухавши пояснення учасників справи, свідка, дослідивши та оцінивши матеріали справи, визнавши зібрані у справі докази достатніми для вирішення справи, судом встановлено таке. З матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб . Згідно свідоцтва про народження від 3 серпня 2012 року, [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї, виданого Дарницьким районним в м. Києві відділом соціальних служб, у період з 27 серпня по 1 вересня 2021 року проводилось оцінювання, за результатами проведення якого встановлено наявність складних життєвих обставин. Між батьками існують конфлікти, зі слів матері батько чинить по відношенню до неї різні види насильства, вживає алкогольні напої. Базові потреби дитини [PERSON] задовільні та перебувають на належному рівні. Батько не завжди іде на компроміс ц різних ситуаціях та у вирішення складних життєвих обставин, часто першим провокує конфлікти в сім`ї. Сім`я має підтримку від родичів та друзів. Конфлікти виникають між дорослими у присутності малолітньої дитини. Зі слів матері проблема триває близько 20 років (а.с. 19-21). Згідно із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] станом на 19 червня 2021 року на праві власності належала [PERSON] (1/2 частина) та [PERSON] (1/2 частина). Відповідно до договорів дарування від 19 червня 2021 року [PERSON] подарував [PERSON] Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Крім того, відповідно до договору дарування від 19 червня 2021 року [PERSON] подарувала [PERSON] Ѕ частину майнових прав на квартиру [ADDRESS] . Звертаючись із заявою про встановлення обмежувального припису відносно [PERSON] , [PERSON] просить суд заборонити йому наближення на відстань менше 100 метрів до: місця проживання [PERSON] та її малолітної доньки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] та її малолітню доньку [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з нею та її малолітньою донькою або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] та її малолітньою донькою за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців. Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності. До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти) (частина друга статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Обґрунтовуючи свою заяву про необхідність встановлення обмежувального припису, заявниця вказала, що її чоловік в першу чергу вчиняє над нею психологічне насилля, яке виражається у постійних образах, приниженні. Крім того, чоловік також застосовує до неї фізичне насилля, оскільки б`є її. Судом встановлено, що 13 квітня 2021 року відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис на 3 доби та заборонено кривднику у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Заявниця вказала, що її чоловіком було порушено цей заборонний припис, оскільки він почав до неї говорити. [PERSON] не заперечував цей факт, вказав, що він не зрозумів точно в чому полягає така заборона. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року провадження у справі відносно [PERSON] та [PERSON] за частиною першою статті 173-2 КУпАП було закрито за малозначністю відносно обох осіб та звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваження (а.с. 30). 6 жовтня 2021 року відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис на 10 діб, із забороною на вхід та перебування у місці проживання постраждалої, зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи, заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Заявниця вказала що її чоловік порушив цей заборонний припис, оскільки прийшов додому та стукав у двері. [PERSON] вказав, що дійсно він прийшов до квартири стукав у двері, бо йому треба було забрати речі та гроші, щоб десь 10 днів жити. Також вказав, що як дружина та донька поїхали з квартири, він повернувся і переночував дома, бо йому не було куди іти. Крім того, як вбачається із наданих заявницею документів, у 2003 році [PERSON] зверталась до фахівця з галузі судово-медичної експертизи для огляду та встановлення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень, які вона отримала в ніч з 4 на 5 квітня 2003 року від свого чоловіка. Відповідно до висновку фахівця, описані у висновку пошкодження нанесені тупим предметом, за давністю можуть відповідати заявленому постраждалою строку і є такими, що потягли за собою розлад здоров`я на строк не більше 6 днів, та відносяться до легких тілесних пошкоджень. Згідно листа Дарницького УП ГУ НП в м. Києві від 14 вересня 2021 року [PERSON] зверталась до поліції: 25 червня 2016 року щодо хуліганських дій з боку чоловіка, 12 серпня 2016 року щодо сварки з чоловіком; 13 листопада 2016 року з приводу можливих неправомірних дій з боку чоловіка; 16 березня 2017 року з приводу можливих неправомірних дій з боку чоловіка;, 22 жовтня 2017 року щодо нанесення тілесних ушкоджень чоловіком, у слідчому відділі Дарницького УП ГУ НП в м. Києві відкрито кримінальне провадження за статтею 125 КК України; 2 квітня 2018 року з приводу погроз фізичною розправою з боку чоловіка, від написання заяви відмовилась, конфлікт був вирішений; 23 травня 2020 року з приводу можливих неправомірних дій з боку чоловіка, в той же день звернулись до працівників поліції, що наряд поліції не потрібен, конфлікт вичерпано; 13 квітня 2021 року складено адміністративний протокол та надіслано для розгляду до суду; 21 серпня 2021 року з приводу того, що чоловік постійно погрожує. Пізніше по телефону було повідомлено, що патрульна поліція не потрібна, а необхідно направити працівників служби «Поліна». Після приїзду служби [PERSON] повідомила, що чоловік жодних протиправних дій відносно неї не вчиняв, та не спілкувався, але наполягала на винесенні термінового заборонного припису. Відносно [PERSON] був складений адміністративний протокол за статтею 183 КУпАП. Також заявницею суду було надано талон-повідомлення про виклик 6 жовтня 2021 року працівників поліції, оскільки [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння вчинив сімейні сварку; та талон-повідомлення про те, що 7 жовтня 2021 року [PERSON] порушив терміновий заборонний припис. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінити ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 14 січня 2020 року в справі № 754/6995/19. Притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП) може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2020 року у справі №753/10840/19 зроблено такий висновок: «Видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або переписці з колишнім чоловіком/дружиною та дітьми погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства». У судовому засіданні 23 жовтня 2021 року судом було досліджено оригінал електронного доказу, що долучався до матеріалів справи зі сторони заявниці - смс-повідомлення, які знаходились на мобільному телефоні [PERSON] , та які надсилались учасниками справи один одному, зокрема у жовтні 2021 року. Так судом було встановлено, що частина повідомлень, яка була надіслана кривдником заявниці видалена кривдником. Крім того, на телефоні заявниці були збережені повідомлення від [PERSON] , які містили погрози, нецензурні висловлювання в бік заявниці, образи, які розцінені судом як дії психологічного насилля. Також суд зауважує, що після судового засідання, що відбулось 18 жовтня, а також 19 жовтня 2021 року кривдником заявниці були надіслані декілька повідомлень із пропозицією помиритись, та із словами зізнання у коханні. Судом у судовому засіданні 23 жовтня 2021 року досліджено характеристику на [PERSON] , видану головою ОСББ «Урлів Град» Бутіним А., в якій зокрема зазначено, що [PERSON] , дотримується норм і правил, поважає права сусідів, бере активну участь у діяльності ОСББ, здійснює сантехнічні та електричні роботи. Конфліктих ситуацій із сусідами та мешканцями сусідніх будинків не зафіксовано, скарг від сусідів не надходило. Заявниця у судовому засіданні зауважила, що [PERSON] став головою ОСББ лише у вересні 2021 року та не знає всіх подій за минулі роки. Також вказала, що ця характеристика не стосується його поведінки у колі родини, до сусідів він не конфліктний. Оцінюючи у сукупності надані учасниками справи пояснення та долучені до них докази, з огляду на встановлені судом обставини, враховуючи покази свідка, досліджені у судовому засіданні смс-повідомлення, що надсилались [PERSON] заявниці, з огляду на те, що деякі з них містять інформацію образливого типу, погрози та нецензурні висловлювання, що на думку суду правомірно сприймалось заявницею як образи та залякування, тобто дії психологічного насилля, зважаючи на наявність 2 термінових заборонних приписів, а також підтвердження особисто [PERSON] порушення цих приписів, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявника. При цьому судом, з урахуванням, зокрема пояснень кривдника, та досліджених матеріалів справи, надано оцінку вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] . Доводи заінтересованої особи щодо того, що заявниця перебільшує емоційне спілкування між нею та заінтересованою особою, та те, що він не вчиняв жодних дій фізичного насилля та не мав наміру їх вчиняти, суд оцінює як обраний заінтересованою особою спосіб захисту, оскільки, зокрема спілкування подружжя було предметом спостерігання сторонніх осіб сусідів, подруги, яка також вказали, що [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння поводив себе надто агресивно та емоційно. Крім того, суд також враховує, що ті дії, слова та вирази, які на думку заінтересованої особи (кривдника) є звичайним, побутовим спілкуванням між подружжям, які перебувають у стані конфлікту, правомірно можуть сприйматись іншим подружжям як психологічне насилля, що виразилось у словесних образах, залякуваннях та погрозах. В той же час, суд зазначає, що під час розгляду справи не встановлено обставин на підтвердження вчинення [PERSON] сексуального та економічного насилля відносно [PERSON] . Такі доводи заявниці не були підтверджені жодними належними, достатніми та допустимими доказами. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Як зазначалось у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 462/2318/18 суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Вирішуючи питання щодо встановлення обмежувального припису відносно [PERSON] судом також звернуто увагу на те, що заявниця просила встановити такі обмеження і відносно їх малолітньої доньки. При цьому заявницею не було надано суду жодного доказу вчинення [PERSON] будь-яких проти правних дій чи дій насильницького характеру відносно їх спільної доньки. Судом враховується те, що у судовому засіданні 23 жовтня 2021 року заявниця вказала, що готова піти на компроміс та домовитись із чоловіком щодо порядку спілкування з донькою, проте після надання [PERSON] пояснень, відмовилась від своїх пропозицій та слів. Суд, вирішуючи вказане питання виходить насамперед із урахування інтересів дитини, враховує пояснення [PERSON] щодо його спілкування з дитиною, проводження з нею значного часу, що підтверджується частково смс-повідомленнями, які досліджувались у судовому засіданні, зважає на те, що дитина право на рівноцінне спілкування з обома батьками, як і обидва батьки повинні приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, а обмеження одного із батьків у прийманні участі у вихованні дитини, без наявності для того вагомих причин та підстав є порушенням прав одного із таких батьків. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно вимог статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини у справі та подані докази, суд вважає, що під час розгляду справи доводи заявниці щодо вчинення відносно неї чоловіком, зокрема, психологічного та фізичного насилля, знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, а отже вимога про встановлення обмежувального припису, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; -заборонити наближення на 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] : [ADDRESS] ; - заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та спілкуватись з нею у будь-який спосіб. - заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб підлягає задоволенню. В той же час, з огляду на інтереси та права дитини, а також права батьків, не підлягають задоволенню вимоги заявниці щодо встановлення подібних обмежень [PERSON] відносно їх спільної малолітньої доньки [PERSON] . Крім того, судом враховується, той факт, що конфлікт між подружжям тривалий досить значний час та мав місце ще до народження доньки, враховуючи те, що як зауважили учасники справи, [PERSON] проживає разом із дружиною та донькою тимчасово допоки не буде можливість переїхати у власну квартиру, а також з огляду на поведінку заявниці, яка зокрема описувалась у листі Дарницького УП ГУ НП в м. Києві від 14 вересня 2021 року, суд вважає достатнім встановлення обмежувального припису строком на 4 місяці, а тому заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. В силу частини третьої статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із частиною четвертою статті 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial