Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

09.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 720,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.06.2013 року [PERSON] взяла в борг у позивача грошові кошти в сумі 1020,00 грн. На підтвердження боргових зобов'язань [PERSON] надала розписку, кінцевий термін повернення боргу зазначений у розписці 10.07.2013 року. В зазначений строк [PERSON] борг не повернула, однак на виконання своїх зобов'язань боржником частково було погашено суму боргу в розмірі 300 грн. З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 720,00 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву у якій просив справу розглядати за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання нею судової повістки, наявна в матеріалах справи, однак до суду надійшла заява, у якій [PERSON] просить справу розглядати у її відсутності, позов визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено в судовому засіданні, згідно розписки від 10.06.2013 року, що виконана рукописом, [PERSON], взяла у борг гроші в загальній сумі 1020,00 грн. у [PERSON] та зобов'язується повернути зазначену суму до 10липня 2013 року. Крім того вбачається, що в період з 24.09.2013 року по 01.11.2013 року відповідачем погашено частину боргу в розмірі 300 грн. (а.с. 4) Таким чином встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що витікають з договору позики, які регулюються нормами ЦК України. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, аналізуючи вищезазначене, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] боргу за розпискою в сумі 720,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved