Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

08.07.2019 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, у розмірі по 3000 грн. щомісячно. Свої вимоги позивач мотивує тим, що шлюб з відповідачем розірвано рішенням суду від 21.12.2010 року. Від шлюбу з відповідачем народились діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням суду від 2010 року було визначено стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , однак, на даний час не вирішено питання про подальше утримання сина [PERSON] . Відповідач проживає окремо, кошти на утримання дітей не надає, участі у вихованні дітей не приймає. Самостійно утримувати дітей позивач фінансово не спроможна, працює не офіційно та отримує невелику заробітну плату, має скрутне матеріальне становище. У зв`язку з інфляційними процесам в державі та зміною мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку просить суд стягувати аліменти на утримання сина в розмірі по 3000 грн., щомісячно. Ухвалою суду від 03.09.2019 року було прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини по 3000 грн., щомісячно. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Заслухавши пояснення позивача по справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії серія [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №685, матір`ю [PERSON] [INFO] є [PERSON] , батьком [PERSON] . Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21.12.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дитину, [PERSON] в разі проживання батьків окремо залишено на утриманні матері. Відповідно до довідки про склад сім`ї від 02.07.2019 р. №40054 , [PERSON] , разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . (а.с.6) Зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] є [ADDRESS] . Дане підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню суд враховує наступне. Відповідно до вимог статті 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» № 2629-VІІI від 23.11.2018 року передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 1626 грн., з 1 липня - 1699 грн., з 1 грудня - 1779 грн. Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн. Позивач заявила вимогу про стягнення з відповідача на її користь, на утримання дитини аліментів в розмірі по 3000 грн., щомісячно. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Позивачу не відомо про дохід відповідача, з матеріалів справи про це встановити не можливо, оскільки позивачем зазначено лише, що відповідач працює не офіційно, іншої родини не має, інших неповнолітніх дітей не має, на утриманні відповідача інші особи не перебувають. Позивачем належними доказами не доведено матеріальне становище, як своє так і платника аліментів. Встановити достатність заробітку (доходу) відповідача з матеріалів справи не можливо. А тому з врахуванням вищенаведених правових норм та не доведеністю заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліментів у розмірі по 1500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що буде достатнім для забезпечення дитини належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 08.07.2019 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн., за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: partial