overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

10.07.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 24.12.2011 року виконавчим комітетом Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис №6, від даного шлюбу дітей не мають. Посилаючись на те, що єдиною сім'єю перестали проживати з лютого 2014 року через сварки із-за взаємопротилежних поглядів на сімейні відносини, безпідставні образи відповідачем в присутності сторонніх осіб і в громадських місцях, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог, згодна на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в порядку статей 224-226 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

10.07.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 21.06.2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися, проживають окремо, спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить розірвати шлюб, та залишити їй прізвище [PERSON]. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, [PERSON] проти позову не заперечує (а.с. 10,17- заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.06.2002 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу зроблено актовий запис № 212 ( а.с. 4 - копія свідоцтва про одруження). Від спільного проживання сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5 копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, проживають окремо, тому шлюб суперечить їх інтересам і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач просила залишити їй прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

10.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначив, що 07.10.2009 року уклав з відповідачем шлюб, актовий запис №97. Від зазначеного шлюбу позивач з відповідачем дітей не мають. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Спору про поділ майна немає. Позивач надав заяву, де просив справу розглянути за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач позовні вимоги визнав, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Абдурахманова». Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 07.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, свідоцтво про шлюб Серія 1-СГ №129131 (а.с. 5). Від зазначеного шлюбу позивач з відповідачем дітей не мають. Спору про поділ майна не виникає. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Судом встановлено, що відповідач бажає залишити прізвище «Абдурахманова». Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. Шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 07.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, свідоцтво про шлюб Серія 1-СГ №129131, актовий запис №97 слід розірвати та [PERSON] залишити прізвище «Абдурахманова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

10.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про визнання відповідача таким, що втратив право на житло за адресою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] зареєстрований у гуртожитку Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» за адресою: [ADDRESS]. Квартиронаймач [PERSON] за вказаною адресою не проживає з квітня 2013 року, жиле приміщення використовується не за призначенням. Комунальні послуги відповідачем не оплачуються, борг складає 458,98 грн. На теперішній час виникла потреба зняття з реєстрації квартиронаймача, тому як житлове приміщення повинно бути надане для заселення категорії пільговиків та потребуючих в житлі. Представник позивача підтримав заявлені вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки він обґрунтований та документально підтверджений. Так з матеріалів справи вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] ( а.с. 6). Згідно актів від 01.10.2013 року, від 10.02.2014 року відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не проживає з квітня 2013 року (а.с. 5, 11). Згідно ст. 71, 72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач не мешкає в жилому приміщенні за вказаною адресою понад 6 місяців. Поважних причин відсутності відповідача в жилому приміщенні понад шість місяців в суді не здобуто. За таких обставин суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на житло слід задовольнити повністю. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

10.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 850 грн. 57 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, на заочний розгляд справи згоден. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 22.05.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії, відповідно до якого останньому було відкрито кредитну лінію з лімітом не більше 2800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних із кінцевим терміном повернення 30.04.2015 року. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 07.07.2014 рік становить 850 грн. 57 коп., що складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 598,27 грн., прострочена заборгованість за процентами за період з 22.05.2013 року по 07.07.2014 року - 186,01 грн., пеня за прострочення сплату кредиту - 55,35 грн., пеня за прострочення сплати процентів - 10,94 грн., що підтверджується розрахунком на а.с. (7) Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

10.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS]. За вказаною адресою відповідач споживає послуги, що надаються ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства». Між позивачем та відповідачем встановилися зобов'язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Станом на 01.08.2013 року сума заборгованості за особовим рахунком [NUMBER] відповідача складає 5331,67 грн., що свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов'язань. Позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 5331,67 грн., втрати від інфляційних процесів у розмірі 1832,55 грн., 3% річних у розмірі 782,80 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 7,8). Станом на 01.08.2013 року сума заборгованості за особовим рахунком [NUMBER] відповідача складає 5331,67 грн. (а.с. 7, 8-9). За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не виконував належним чином свої обов'язки по оплаті комунальних послуг. Згідно розрахунку інфляційні витрати складають 1832,55 грн., 3% річних складають 782,80 грн. (а.с. 10). Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню в повному обсязі у відповідності до розрахунку позивача, який суд перевірив та зазнав правильним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача (а.с. 1-2). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» до [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

10.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS], та має приватну власність за адресою [ADDRESS]. За вказаною адресою відповідач споживає послуги, що надаються ТОВ «Новгородський комбінат комунального господарства». Між позивачем та відповідачем встановилися зобов'язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Станом на 01.02.2014 року сума заборгованості за особовим рахунком [NUMBER] відповідача складає 2456,43 грн., що свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов'язань. Позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 2456,43 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Судом встановлено, що відповідач споживає послуги позивача за адресою [ADDRESS] (а.с. 7,8). Станом на 01.02.2014 року сума заборгованості за особовим рахунком [NUMBER] відповідача складає 2456,43 грн. (а.с. 7, 8-10). За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не виконував належним чином свої обов'язки по оплаті комунальних послуг. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню в повному обсязі у відповідності до розрахунку позивача, який суд перевірив та зазнав правильним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача (а.с. 1-2). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» до [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

10.07.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з ним вони перебувають у шлюбі зареєстрованому 10.03.1994 року виконавчим комітетом Рогачівської сільської ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 6. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини у зв'язку з несумісністю характерів, відсутності взаємопорозуміння та кохання. Тому позивач просить шлюб між ними розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, у якій просить справу слухати без її участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, позов визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.03.1994 року виконавчим комітетом Рогачівської сільської ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 6. (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 6, 7). Сторони з 2013 року разом не проживають. Спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини позивачка та відповідач поновлювати не бажають, наполягають на розлученні. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їх дітям. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім цього, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

10.07.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 1994 року, шлюб зареєстрований Красноармійським відділом РАГС Донецькій області, актовий запис № 432. Від цього шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. З 2003 року сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з тієї причини, що в них відсутнє взаєморозуміння, різні інтереси та погляди на життя. На цей час вона має іншу родину, вважає, що примирення між ними неможливо, а тому просить розірвати шлюб, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити [PERSON]. Позивачка [PERSON] в попередньому судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З свідоцтва про укладання шлюбу вбачається, що сторони перебувають в шлюбі з 08 жовтня 1994 року, шлюб зареєстрований Красноармійським відділом РАГС Донецькій області, актовий запис № 432, дошлюбне прізвище відповідачки [PERSON].(а.с.5). Від цього шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO].(а.с.6). Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з 2003 року з тієї причини, що в них відсутнє взаєморозуміння, в них різні погляди на життя, примирення між ними неможливо, шлюб суперечить інтересам сторін. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст..235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, шлюб між нею та [PERSON] слід розірвати, прізвище дружини після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

10.07.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу жилого будинку [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.04.2001 року Вознесенською універсальною товарно-сировинною біржею під № 265 між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований договір купівлі - продажу вищевказаного жилого будинку, відповідно до якого [PERSON] є покупцем даного майна. Умови договору сторонами повністю виконані, договір зареєстрований в Бюро технічної інвентаризації, але договір потребує нотаріальної форми посвідчення. Відповідач відмовляється звернутись до нотаріальної контори з метою оформлення зазначеного договору, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився. Надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що між позивачкою [PERSON], як покупцем, та відповідачем [PERSON], як продавцем, 06.04.2001 року за № 265 був укладений письмовий договір купівлі - продажу жилого будинку [ADDRESS] на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі, яка на даний час припинила свою діяльність. Згідно ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі - продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі - продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Ч.2 ст.47 ЦК України, передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Рішення про визнання договору дійсним може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала повністю або частково договір. Враховуючи, що сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору, за яким відповідач передав позивачці у власність обумовлене угодою нерухоме майно, а позивач передав останній визначену грошову суму (протилежного в судовому засідання не встановлено), але в наступному нотаріальне посвідчення угоди не відбулося, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 47, 227 ЦК України позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved