Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

08.06.2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до Апеляційного суду м. Києва з даним позовом разом та клопотанням про визначення територіальної підсудності. Ухвалою Київського апеляційного суду від 18.06.2018 року підсудність позовної заяви визначено Подільському районному суду м. Києва. 05.02.2019 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в порядку загального позовного провадження. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.09.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 945АІ20130926021, за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 241520,00 грн., а останній зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти, користуватися кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 26.09.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 945АІ20130926021-ПОР/1. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] як поручитель поручається за виконання [PERSON] обов`язків, що виникли на підставі кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. 26.12.2016 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір №2 відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги за Кредитним договором, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи». Враховуючи те, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а тому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, яка станом на 12.04.2018 р. становить 387173,91 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача до початку судового засідання звернувся із заявою про розгляд справи без його участі на підставі наявних доказів та матеріалів, позов просив задовольнити. Відповідачі в судові засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 15.07.20 р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. 26.09.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 945АІ20130926021, за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 241520,00 грн., а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти, користуватися кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором (а.с. 6-10). На забезпечення умов виконання кредитного договору № 945АІ20130926021 між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 945АІ20130926021-ПОР/1 від 26.09.2013 року, відповідно до умов якого остання поручилася за виконання боржником умов кредитного договору власними коштами (а.с. 15-16). Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. 26.12.2016 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 2, відповідно до якого банк відступив позивачу права вимоги до кредитних договорів, укладених між банком та фізичними особами. Зокрема, згідно вищезазначеного Договору відбулось відступлення права вимоги за Договором кредиту № 945АІ20130926021 від 26.09.2013 року, укладеним між банком та відповідачем [PERSON] . Відповідно до зазначеного договору, сторони свої зобов`язання повністю виконали, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» передало грошові кошти, відповідно ПАТ «Укрсоцбанк» відступило свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 2 до Договору відступлення права вимоги № 2 (а.с. 29). Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до вимог ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Як встановлено при розгляді справи, ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало у повному обсязі, надало відповідачу [PERSON] в кредит грошові кошти в сумі 241520,00 грн. Однак, відповідач [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України). Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов Кредитного договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Так, станом на 12.04.2018 року відповідачі мають прострочену заборгованість за кредитним договором у розмірі 387173,91 грн., з яких: 231480,92 грн. - заборгованість за кредитом; 155692,99 грн. - заборгованість за відсотками. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved