Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

07 серпня 2020 року (згідно відмітки на конверті, в якому надійшов позов) позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Як підставу позову позивач зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис був виданий протиправним. З наведених вище мотивів та підстав просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, який виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм Олегом Станіславовичем від 08 липня 2020 року. Позивач у судове засідання не прибув, але у письмовій заяві просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання свої представників не направили з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином поштою. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явилися в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа своєї позиції стосовно позову не надала, у судове засідання не прибула, свого представника не направила. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм Олегом Станіславовичем був виданий виконавчий напис, в якому пропонується стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість, що виникла за кредитним договором від 25 листопада 2019 року №2943499. У виконавчому написі зазначено, шо заборгованість стягується за період з 26 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року у загальному розмірі 73 049,39 грн., з яких: 1) 10 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2) 63 049,39 грн. - прострочена заборгованість за відсотками. Цей виконавчий напис був зареєстрований в реєстрі за №10645 (а.с.12). Надаючи правову оцінку спірному виконавчому напису нотаріуса, суд зазначає наступне. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, Для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З наявної у матеріалах справи копії кредитного договору слідує, що вона не містить у собі підпису з боку позичальника, а отже нотаріусу не міг буду пред`явлений оригінал цього документу для видачу виконавчого напису. Доказів протилежного, зокрема оригіналу кредитного договору, ТОВ «Алекскредит» суду не надало. До того ж, як слідує зі змісту цього кредитного договору, строк кредитування був погоджений сторонами до 22 червня 2020 року на суму 10 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування позикою (п.п.1.3, 3.1 Договору). У графіку платежів, який є додатком до договору, сторони погодили, що у випадку виконання основного зобов`язання у строк до 25 грудня 2019 року діють лояльні (покращені) умови кредитування, відповідно до яких відсотки за користування кредитом становлять 2 760,00 грн. (335,80 % річних). За загальними умовами кредитування, у випадку невиконання основного зобов`язання до 25 грудня 2019 року, умови кредитування передбачали сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 5 105,40 грн. (1 027,21 % річних) (а.с.11). Проте, всупереч вищенаведеному, як слідує зі змісту виконавчого напису, у ньому були стягнуті відсотки у розмірі 63 049,39 грн., розмір яких явно не відповідає умовам кредитного договору, є завищеними, а сама заборгованість не може вважатися безспірною. При їх розрахунку кредитором, а також нотаріусом при видачі виконавчого напису, не була врахована правова позиція Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, та полягає у тому, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Це означає, що після закінчення строку кредитування (22 червня 2020 року) кредитор не мав права нараховувати договірні відсотки за кредитом, а мав право претендувати лише на 3% річних, які визначені у ст.625 ЦК України. В даному випадку, сума стягнутих за виконавчим написом відсотків дозволяє суду зробити висновок, що всупереч правильному застосуванню положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, кредитор продовжував нараховувати позивачу договірні відсотки після закінчення строку кредитування, а отже спірний виконавчий напис виданий за вимогою, яка не є безспірною. З наведених вище мотивів суд дійшов висновку, що позовні вимоги до ТОВ «Алекскредит» слід задовольнити. У позові до приватного нотаріуса слід відмовити, оскільки він не є належним відповідачем у даному спорі, адже є лише особою, яка здійснювала нотаріальну дію. Належним відповідачем у такому спорі є саме особа, за ініціативою якої був виданий виконавчий напис - ТОВ «Алекскредит». На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача ТОВ «Алекскредит» на користь позивача слід стягнути судові витрати пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved