Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

08. 12. 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 14.12.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язання за договором виконав в повному обсязі і надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. [INFO] [PERSON] помер. Відповідачка [PERSON] як дружина померлого є його спадкоємцем, як така, що постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 23.01.2016 року Банком направлено до Бердянської державної контори претензію кредитора. Станом на дату смерті позичальника заборгованість по кредитному договору становила 9359, 20 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 6947, 83 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 2363, 16 грн., заборгованості з комісії та пені 48, 21 грн. У зв`язку з тим, що у добровільному порядку відповідачем зазначену заборгованість не відшкодовано, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з [PERSON] , як спадкоємця позичальника, заборгованість за кредитним договором та судовий збір. В судове засіданні представник позивача за довіреністю Компанець Д. С. не явився, в заяві просить розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала на тій підставі, що [PERSON] не є спадкоємцем свого померлого чоловіка [PERSON] , оскільки спадщину після його смерті не приймала у зв`язку з її відсутністю, а отже не може бути спадкоємцем його боргу перед «ПриватБанком». Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного. Як вбачається з позовної заяви 14.12.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язання за договором виконав в повному обсязі і надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. [INFO] [PERSON] помер. Станом на дату смерті позичальника заборгованість по кредитному договору склала 9359, 20 грн., і у зв`язку з тим, що у добровільному порядку відповідачем зазначену заборгованість не відшкодовано, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з [PERSON] , як спадкоємця позичальника, заборгованість за кредитним договором та судовий збір. 23.01.2016 року Банком направлено до Бердянської державної контори претензію кредитора. Посилаючись на положення ч. 1ст. 1282 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині, позивач просив суд задовольнити позов, і стягнути з відповідача суму заборгованості. Проте суд не може задовольнити вимоги позивача виходячи з наступного. За умовами ст. 1282 ЦК України цивільна відповідальність спадкоємця наступає у разі прийняття ним спадщини після смерті спадкодавця, який був позичальником у договорі банківського кредиту. Проте судом встановлено, що спадщини після смерті [PERSON] не існувало, про що свідчить копія спадкової справи, яка містить лише претензію кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк». Дійсно, позичальник [PERSON] у анкеті заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку зазначив, що мешкає по [ADDRESS] , проте позивач помилково вважав, що цей будинок належав померлому на праві власності. Натомість як вбачається з копії договору дарування від 15. 10. 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Мягченко С. Г., вказаний будинок належав на праві власності [PERSON] . На тій підставі, що померлому [PERSON] будинок не належав, після його смерті відповідачка із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, і 06. 11. 2015 року за договором дарування здійснила його відчуження. Враховуючи, що позивачем не доведено наявність у позичальника спадкового майна, яке було успадковано відповідачем, що дає підстави для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання померлим позичальником кредитного зобов`язання, позовні вимоги задоволені бути не можуть. Посилання позивача на ч. 3 ст. 1296 ЦК України суд вважає недоречним, оскільки вказані правовідносини регулюють обставину, коли спадкоємець прийняв спадщину, але не отримав документ про це а саме - свідоцтво про право на спадщину.

Outcome: dismissed