Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

09 липня 2015 року позивач звернувся до Заводського районного суду з позовною заявою до відповідачки в якій просить суд розірвати між ними шлюб. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17 грудня 1999 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народились доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які в теперішній час та після розлучення будуть мешкати разом з відповідачкою. Позивач з відповідачем з 2011 року припинили шлюбні відносини, сторони не мешкають разом, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони мають різний погляд що до життєвої позиції, розуміння здорової атмосфери сімейного життя, тому позивач просить розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву в якій позов визнала, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без її участі. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи сторони з 17 грудня 1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яке було видане відділом РАГС виконкому Вільногірської міської Ради Дніпропетровської області та актовим записом № 188. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін народились доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке було видане відділом РАГС виконкому Вільногірської міської Ради Дніпропетровської області, актовий запис № 128 та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке було видане відділом РАЦС Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержнська Дніпропетровської області, актовий запис № 07, де в графі батько та мати записано позивача та відповідача. Судом встановлено, що сторони з 2011 року припинили шлюбні відносини, сторони не мешкають разом, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони мають різний погляд що до життєвої позиції, розуміння здорової атмосфери сімейного життя, діти мешкають разом з відповідачкою. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial