Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

08.04.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з травня 2010 року по лютий 2015 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON], мають двох спільних дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сім»я розпалася в лютому 2015 року. З цього часу вона разом з дітьми стала проживати окремо. Через декілька днів відповідач приїхав на побачення з доньками і забрав їх до себе на один день. Проте, дітей до цього часу їй не повернув, перешкоджає у побаченнях з ними. Посилаючись на те, що вона з самого народження піклувалася про дочок, має умови для їх проживання і розвитку, постійну роботу і дохід, звертаючи увагу на норми міжнародного законодавства, відповідно до яких малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір»ю, позивач прохала суд визначити місце проживання малолітніх дітей з нею, стягнути з відповідача на її користь судові втрати. 05.05.2015 року, до початку розгляду судом справи, відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] Прохав визначити місце проживання малолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] з ним, в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Мотивував тим, що після розпаду сім»ї [PERSON] залишила в нього дітей, зібрала свої речі і виїхала на постійне місце проживання в м. Глобине. Після цього з дітьми не спілкувалася, тому він змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення з неї аліментів на утримання дітей. На його думку, мати не може створити належних умов для проживання та виховання доньок, оскільки не має постійного місця проживання: спочатку проживала у свого брата, потім у будинку співмешканця. В інтересах дітей визначити їх місце проживання разом з ним. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримували в повному обсязі, прохали позов задовольнити, зустрічний позов [PERSON] не визнали та прохали в його задоволенні відмовити. [PERSON], зокрема, пояснила, що в останній період сумісного життя [PERSON] став проявляти злість та агресію, неодноразово бив і її і дітей в присутності свекрухи, в будинку якої вони проживали. Діти були налякані. Чоловік відмовився зареєструвати її та дітей в будинку матері, тому вона змушена була зареєструватися у будинку свого батька. Вона довго терпіла, намагаючись зберегти сім»ю, нікому про ці факти не розповідала. Потім зателефонувала своєму братові і попрохала забрати їх. Спочатку проживала з дітьми у його сім»ї, а потім у найманому будинку. В лютому 2015 року до онучок неодноразово приїздила її свекруха, взяла їх в гості. Дітей не повернули. Чоловік по телефону сказав, що доньок не віддасть. Спочатку дозволяв спілкуватися з ними по телефону, а потім і це заборонив. Вона (позивач) весь час працювала: під час відпустки по догляду за дітьми була консультантом по реалізації продукції фірм Avon та Oriflame, потім влаштувалася на роботу на ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат». Чоловік матеріальним забезпеченням сім»ї не переймався. Після звільнення з міської ради ніде не працював, стояв на обліку у службі зайнятості, всього три місяці працював у Веселодолинській загальноосвітній школі. Говорив, що «мій дохід - це гроші на дітей, бо я їх батько». Останні роки грав у спортпрогноз, неодноразово робив ставки і програвав, прохав взяти кредити. Примушував її оформляти допомогу на дітей, хоча від цього їй було соромно. В даний час вона проживає разом зі своєю старшою донькою [PERSON] (від іншого чоловіка) та мачухою-пенсіонеркою, яка допомагає їй фінансово і по догляду за дочкою. Комісія з питань захисту прав дітей Глобинської РДА визначила місце проживання доньок разом з нею, проте, відповідач це рішення не виконує і дітей не віддає. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнав, прохав у його задоволенні відмовити, а зустрічну позовну заяву задовольнити. Вказував, що діти повинні проживати з ним, оскільки у нього створені кращі побутові умови, крім цього, вони з народження у цьому будинку і звикли до нього. За час спільного проживання дружина виконувала свої обов»язки по відношенню до дітей, вони відносилися до неї добре, але на даний час [PERSON] курить, почала вживати пиво і вино. Вона ухиляється від виконання батьківських обов»язків : до дітей приїздила один раз - 6.03.2015 року. Він не виконує рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей разом з матір»ю, так як воно має рекомендаційний характер. Вважає, що до обстеження умов проживання колишньої дружини працівники служби у справах дітей віднеслися формально, оскільки йому відомо, що в будинку, де проживає [PERSON], розставлені мишоловки, в ньому палять. Коли дітей привезли звідти, їх волосся і одяг пахли нікотином. Доньок мати залишала на фактично сторонню людину свого співмешканця [PERSON], в будинку бувають і інші сторонні особи. У судовому засіданні представник третьої особи - Глобинської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, [PERSON], позов [PERSON] підтримала, прохала його задовольнити. Пояснила, що у даному органі немає компрометуючих матеріалів на обох батьків, за місцем проживання кожної із сторін створені всі необхідні умови для проживання дітей, проте, у такому віці дівчатка мають підвищену емоційну потребу у спілкуванні саме з матір»ю, а тому в їх інтересах проживання разом з [PERSON] Саме з цього виходила Комісія з питань захисту прав дітей при Глобинській РДА, приймаючи рішення від 3.04.2015 року про визначення місця проживання дітей разом з матір»ю. Допитані за клопотанням відповідача за первинним позовом свідки [PERSON], та [PERSON] його односельці та сусіди підтвердили, що [PERSON] хороший батько, вони постійно бачать його з дітьми. Він має умови для їх проживання. Доньки життєрадісні, виховані, допомагає у їх догляді бабуся, яка є медичним працівником. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що з травня 2010 року по лютий 2015 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Мають спільних малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З лютого 2015 року сторони сімейні стосунки не підтримують, проживають в різних населених пунктах. Діти - разом з батьком, в с. Великі Кринки Глобинського району Полтавської області по пров. Космонавтів, 4, в будинку належному на праві власності матері відповідача [PERSON], [INFO]. [PERSON] разом із старшою дочкою [PERSON], [INFO], проживає в [INFO] в орендованому будинку. Причини проживання спільних дітей разом із батьком сторони описують по різному: позивач вказує, що батько не повернув дітей після того, як їх забрали погостювати, відповідач пояснює, що мати покинула йому дітей, а сама виїхала до м. Глобине. В даному випадку жодна сторона не надала належних доказів на підтвердження своїх доводів, проте, суд звернув увагу на фразу відповідача [PERSON] : «коли дітей привезли звідти, їх волосся і одяг пахли нікотином», що вказує на те, що діти певний час після припинення сімейних стосунків проживали разом з матір»ю в м. Глобине, а не з батьком, а отже, відповідач по первинному позову в цій частині надав недостовірні свідчення. Сторонами визнано і не заперечується, що з другої половини лютого 2015 року їх доньки [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком і це породило спір між ними з приводу місця проживання дітей. Питання визначення місця проживання малолітніх дітей вирішувалося на засіданні Комісії з питань захисту прав дітей при Глобинській райдержадміністрації 3.04.2015 року (протокол № 4). Комісія дійшла висновку, що прямих перешкод для проживання дітей з матір»ю немає, відповідно до віку дівчатка мають підвищену емоційну потребу у спілкування з матір»ю. На підставі протокольного рішення названої комісії, 10.04.2015 року за № 119 було прийнято розпорядження голови Глобинської райдержадміністрації про визначення місця проживання дітей [PERSON], [PERSON] з матір»ю [PERSON]. Аналогічний висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей від 21.04.2015 року за № 01-51/200 надано за підписом голови Глобинської РДА [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, представника третьої особи, свідків, дослідивши надані докази, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом з»ясовано, що ні позивач, ні відповідач не мають власного житла. Позивач проживає в орендованому будинку, відповідач в будинку своєї матері. Відповідно до акту обстеження житлово побутових умов № 19 від 20.03.2015 року, який оформлявся спеціалістами служби у справах дітей Глобинської районної державної адміністрації та центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, в будинку за місцем реєстрації та проживання [PERSON] створені усі необхідні умови для проживання, навчання та повноцінного всебічного розвитку дітей. Аналогічне підтверджено актом обстеження матеріально побутових умов малозабезпеченої сім»ї від 17 березня 2015 року, проведеного працівниками Кринківської сільської ради за місцем проживання та реєстрації [PERSON] - умови для проживання малолітніх дітей задовільні. [PERSON] з 1.02.2005 року по 1.04.2011 року працював у Глобинській міській раді інспектором по захисту прав споживачів, за місцем роботи характеризувався позитивно; з 1.09.2012 року по 21.01.2013 року працював учителем у Веселодолинській ЗОШ І-ІІ ступенів. З 2.05.2011 року по 4.08.2011 року отримував допомогу по безробіттю, з 1.10. 2014 року по липень 2015 року був зареєстрований, як безробітний, у Глобинському РЦЗ. З третього липня 2015 року [PERSON] на підставі трудового договору працевлаштований бухгалтером у приватного підприємця із обумовленою заробітною платою 3500 грн. на місяць. Згідно довідки-характеристики наданої виконавчим комітетом Кринківської сільської ради від 17.03.2015 року №234/02-31 за місцем проживання [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягувався, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує. Наданими медичними довідками та сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду підтверджено, що відповідач (по первинному позову) має належний стан здоров»я. Також судом встановлено, що позивач має належні умови проживання, придатні для дітей, хоча вони і поступаються по характеристиках тим , які має відповідач (по площі, матеріалу з якого збудовано будинок і ін.). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов № 20 від 23.03.2015 року, проведеного за адресою проживання [PERSON] по вул. Леніна, 169 в м. Глобине Полтавської області, у будинку матері створено усі необхідні умови для проживання та повноцінного всебічного розвитку дітей. Згідно довідки № 97 від 20.03.2015 року та характеристики № 148 від 20.03.2015 року, виданих ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» [PERSON] працювала у вказаному підприємстві на посаді формувальника ковбасних виробів з 22.10.2014 року (наказ № 2310 від 21.10.2014 року), тобто дійсно перервала відпустку по догляду за дитиною до трьох років. Її нарахована середня заробітна плата за жовтень 2014 року лютий 2015 року склала 8238 грн. 34 грн. За місцем роботи характеризувалася позитивно, нарікань з боку адміністрації під час праці не було. В червні 2015 року позивач, за її особистим поясненням у судовому засіданні, з роботи звільнилася в зв»язку з прийняттям на роботу у представництво косметологічної фірми. Вказана обставина документально нею не підтверджена в зв»язку із специфікою та тривалістю процедури видання таких довідок. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що і батько і мати мають умови для утримання та проживання малолітніх дітей, їх розвитку, їх відношення до виховання дочок однаково відповідальне, проте, відповідно до віку дівчатка мають підвищену емоційну потребу у спілкуванні з матір»ю. Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю, тобто перевага надається матері. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п.1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. На переконання суду, в даній конкретній ситуації кращі матеріально-побутові умови життя батька, наявність у матері шкідливої звички до куріння, яку вона усвідомлює і намагається позбутися, не можуть бути самодостатньою підставою для передання дітей [PERSON]. Виняткові обставини щодо матері не встановлені і не доведені. [PERSON] - особа фізично здорова, за місцем колишньої роботи характеризується виключно позитивно, дані про те, що вона притягувалася до адміністративної, кримінальної відповідальності, перебувала чи перебуває на обліках у лікарів психіатра чи нарколога - відсутні. Суд безпосередньо оцінював пояснення сторін і прийшов до висновку, що між ними склалися вкрай неприязні стосунки, що значною мірою впливало характер їх пояснень. Так, твердження [PERSON] про аморальну поведінку колишньої дружини, про те, що та стала випивати можна вважати голослівними, оскільки доказів на підтвердження названих обставин він не привів. Навіть свідки з його сторони вказували, що за час проживання в с. Великі [PERSON] в нетверезому стані вони ніколи не бачили. А ті негативні характеристики, які висловили ці свідки були показаннями з чужих слів, і їх джерело вони не вказали. Посилання ж на те «що диму без вогню не буває» не є аргументом у такій важливій і доленосній справі. Крім цього, суд звернув увагу, що свідки [PERSON], та [PERSON] не були посвячені у справи вказаної сім»ї, оскільки навіть факт роботи [PERSON] на ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» їм невідомий, не говорячи вже про дійсний характер відносин між батьками дітей. Крім цього, не можна не враховувати, що значну частину догляду та турботи за малолітніми несе мати відповідача [PERSON], яка є особою пенсійного віку. Також суд вважає недоцільним розірвання родинних зв»язків малолітніх із їх рідною старшою сестрою (по матері) [PERSON] і вважає, що діти повинні зростати в одній сім»ї. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що з урахуванням відношення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, віку дітей, їх статі, беручи до уваги, що це малолітні дівчата, які в даний час потребують більше материнської турботи та догляду, відсутність виняткових обставин відносно матері, первинний позов [PERSON] підлягає задоволенню. У задоволенні зустрічного позову суд відмовляє з наведених підстав. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи віднесені витрати на правову допомогу. Позивач надала належні докази про сплату нею судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. та 2000 грн. за надання правової допомоги, які підлягають стягненню на її користь з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 160,161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3,10,11,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд , -

Outcome: approved