Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

09 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Сокирянський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку. В позовній заяві зазначає, що їй та її доньці [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло. Після укладення між донькою позивача та відповідачем шлюбу, у квартирі було зареєстровано [PERSON], який проживав у квартирі до вересня 2013 року. Зазначає, що реєстрація місця проживання відповідача в квартирі створює їй ряд незручностей та порушує її право власності, зокрема, позивач змушена платити зайві кошти за комунальні послуги. Відповідач у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, а тому просить позов задовольнити, позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації місця проживання у Сокирянському районному секторі Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області. 14 грудня 2015року позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, виклавши позовну заяву в новій редакції - про усунення перешкод в користуванні власністю та про зняття з реєстраційного обліку, та просить суд позов задовольнити, позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації місця проживання у Сокирянському районному секторі Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, проте подала письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засіданні повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Жодних заяв чи клопотань суду не подавав, письмових заперечення на позов не надав. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Сокирянського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області у судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність у зв'язку із службовою зайнятістю, не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання 26.01.2016р. відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, встановив, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим органом приватизації державного житлового фонду при Виконкомі міської Ради 13.03.1995 року та зареєстрованому 15.03.1995року в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 41. Як вбачається із Свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-МИ № 010179, виданого Сокирянським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецької області 12.03.1996року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, прізвище після розірвання шлюбу у [PERSON] змінено на [PERSON]; а згідно Свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER], виданого Сокирянським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецької області 24.05.1996року, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Також як вбачається із рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 04.03.2014року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області 05.06.2014р., [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Таким чином, співвласником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON], яка на момент видачі свідоцтва мала прізвище [PERSON]. Згідно довідки КП «Новодністровський житловик» №5489 від 01.12.2015 року та відповіді на запит суду з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Чернівецькій області, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований, зокрема, [PERSON], 31.01.1989року народження. Також із довідки КП «Новодністровський житловик» №5489 від 01.12.2015 року вбачається, що за згаданою вище адресою зареєстровані також позивач [PERSON], [PERSON], 1991року народження, її донька; [PERSON], 2009 року народження, її онук. Як зазначено у позовній заяві, підставою для реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] у квартирі було укладення шлюбу із донькою позивача. Згідно рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 04.03.2014року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В зазначеному рішені встановлено, що [PERSON], який перебував із [PERSON] в шлюбі з 21.02.2009 року, фактично припинив проживати з останнью з вересня 2013року. В підтвердження того, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] позивач [PERSON] також надала акти обстеження на предмет проживання від 26.02.2015р., 25.03.2015р., 29.04.2015р., 27.05.2015р., 24.06.2015р., 30.07.2015р., 31.08.2015р., 29.09.2015р., 23.10.2015р., 24.11.2015р., складені комісією у складі депутата Новодністровської міської ради Чернівецької області, представника КП «Новодністровський житловик» та мешканців будинку [ADDRESS], за період з лютого по листопад 2015 року. Як зазначено у позовній заяві, відповідач [PERSON] в добровльному порядку знятися із реєстрації не бажає, фактично проживає з вересня 2013року у с. Середній Березів Івано-Франківської області. Доказів, які б спростовували твердження позивача [PERSON], відповідачем [PERSON] суду не надано. Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Об'єктом права власності може бути згідно ст.ст. 379, 382 ЦК України квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені, зокрема, ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, якими передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 156 ЖК Української РСР за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 64, ч.1 ст.156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла в подружжя не виникло право спільної власності), їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство. У ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про позбавлення особи право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з вересня 2013року без поважних причин, жодних домовленостей між власниками квартири та відповідачем щодо збереження за ним права на проживання в квартирі не має, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням підставна та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні» (надалі - Закон) зняття з реєстрації здійснюється за заявою особи, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. При цьому, згідно ст. 11 цього ж Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Позовна вимога з матеріально-правової сторони - це вимога позивача до відповідача з врахуванням ст. 16 ЦК України. Оскільки зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним органом реєстрації на підставі заяви особи у зв'язку із винесеннм, зокрема, судового рішення про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, то в даному випадку зазначена позовна вимога помилково заявлена до відповідача [PERSON], а відтак, суд приходить до висновку, що в частині заявленої позовної вимоги про зняття з реєстрації місця проживання слід відмовити. Розподіл судових витрат провести відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та стягнути з [PERSON] 487,20 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved