Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

08 грудня 2017 року позивачка звернулась з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, розташований по вул. Бессарабській № 51, в с. Молдове Саратського району Одеської області, що належав на праві приватної власності її батьку, [PERSON], який помер 10 жовтня 2016 року. Свої вимоги мотивує тим, що прийняла спадщину, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивачка у суді позов підтримала та просила його задовольнити. Представник Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення (а.с. 54). Заслухавши позивачку, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Згідно технічного паспорту (а.с.26-31), спірний будинок з господарськими будівлями був збудований в 1960 році, до введення в дію діючого ЦК України, тому право власності на вказаний житловий будинок було набуте спадкодавцем в порядку, який існував на час його будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що втратив чинність, на підставі Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 22.02.1988 року № 8502-Х), кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 [PERSON] Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Таким чином, підставою виникнення у спадкодавця [PERSON] права власності на спірний житловий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог зазначених правових актів, які не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розміру будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету селищної, сільської ради народних депутатів. Пункти 4, 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно довідок Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області № 1290 від 15 листопада 2017 року, та виписки з по господарської книги № 8, власником будинку за адресою: Одеська область Саратський район с. Молдове, вул. Бессарабська, № 27, згідно по господарської книги № 8 особовий рахунок № 00-0340-1, рахувався [PERSON], будинок відповідає санітарно-технічним нормам (а.с. 12, 43). Згідно звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, вартість зазначеного житлового будинку станом на 16 листопада 2017 року складає 61708 гривень (а.с. 19-40). Частина 1 ст. 1223 ЦК України встановлює, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 19 листопада 2010 року секретарем Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області, та зареєстрований 19 листопада 2018 року за реєстровим номером № 132, відповідно до якого позивачку призначено спадкоємцем усього належного йому на момент смерті майна (а.с. 10). Даний заповіт є чинним, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 69). [PERSON] помер 10 жовтня 2016 року, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 466374, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 9). До дня своєї смерті він проживав в [INFO], що підтверджено довідкою № 1288 від 15 листопада 2016 року Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с. 41). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями під № 27, розташований по вул. Бессарабській в с. Молдове Саратського району Одеської області. 08 листопада 2016 року приватний нотаріус Саратського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за заявою позивачки відкрив спадкову справу щодо майна [PERSON], померлого 10 жовтня 2016 року. 12 квітня 2017 року нотаріус видав позивачці свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 14,135 га, розташовану на території Надеждинської сільської ради Саратського району, за реєстровим номером 592. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 67-93). Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований в с. Молдове, вул. Бессарабська, № 27, Саратського району Одеської області через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 45). Оскільки позивачка, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON], тому суд вважає за необхідне позов задовольнити, визнавши за позивачкою право власності на належний спадкодавцеві житловий будинок з господарськими будівлями.

Outcome: approved