Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

07 червня 2021 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 26 грудня 2015 року. Позивач посилається на те, що від шлюбу з відповідачем має дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинені з 2019 року, сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач просить не надавати строк для примирення, судові витрати по справі покласти на нього. 10 червня 2021 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками направлялися судом за адресою проживання відповідача - [ADDRESS] . Відзиву на позов не надійшло. Учасниками справи не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не подано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи видно, що 26 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстрований шлюб між громадянами України [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 339. У зв`язку з реєстрацією шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] » (а.с.6). [INFO] народився [PERSON] , батьками дитини записані [PERSON] , [PERSON] (а.с.8). За змістом позовної заяви, сторони фактично не підтримують шлюбні відносини і спільно не проживають, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя є недоцільним, оскільки жодна зі сторін не подала такого клопотання. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Як передбачено статтею 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] не заявила про бажання відновити своє дошлюбне прізвище, тому після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити без змін. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач просить покласти на нього судові витрати по справі. Позивач не сплачував судовий збір при зверненні до суду, оскільки має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.9). Тому судовий збір не може бути покладений на позивача, а підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірах, діючих на день звернення позивача до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Станом на день звернення позивача до суду розмір судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу - 908 грн.

Outcome: approved