Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

08.12.2017 позивач звернулася до суду з позовом та просить суд: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів доходів, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] є матір'ю [PERSON]. [INFO] у [PERSON] народилася дитина - [PERSON], батько якої у свідоцтві про її народження записаний зі слів матері. Позивач зазначає, що відповідач залишила дитину та не цікавиться її життям, веде аморальний спосіб життя, систематично вживає наркотичні засоби та перебуває на обліку в наркологічному диспансері . Крім того, вказує, що відповідач була неодноразово засуджена за умисні злочини, в тому числі з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі. Зазначає, що онука [PERSON], проживає та перебуває на утриманні у позивача та її чоловіка - [PERSON], мати дитиною не цікавиться та батьківської турботи не проявляє. Зазначає, що на підставі звернення позивача до Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було проведено психологічне обстеження дитини та складено висновок. Психолог дійшла висновку, що у дитини відсутність емоційного зв'язку з [PERSON] та будь - яких контактів з нею, а тому позбавлення [PERSON] батьківських прав не матиме травматичного впливу на психічний розвиток дитини. Крім того, Розпорядженням Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації за № 156 від 26.02.2016 [PERSON] був наданий статус дитини позбавленої батьківського піклування, а розпорядженням Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації за №186 від 09.03.2016 [PERSON] було призначено опікуном над малолітньою онукою [PERSON] Позивач вважає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, а тому просить позбавити останню батьківських прав. Крім того, вважає, що позбавлення батьківських прав не звільняє обов'язку матері щодо утримання дитини, а тому вважає, що відповідач повинна сплачувати аліменти на утримання своєї доньки. Враховуючи вищевикладене, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. 08.12.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 11.12.2017 в справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 21.02.2018 о 15 год. 30 хв. Ухвалою суду від 21.02.2018 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.03.2018 о 14 год. 30 хв. 16.03.2018 на адресу суду від Чернігівської виправної колонії № 44 МЮ України, надійшов лист, зокрема про те, що засуджена [PERSON] з 16.02.2018 звільнилась за закінченням терміну покарання. 21.03.2018 на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. 18.05.2018 на адресу суду надійшла заява [PERSON] про визнання позову. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Однак, як вбачається з матеріалів справи, 18.05.2018 останьою було подано заяву до суду про визнання позову в повному обсязі. Крім того, просить розгляд справи проводити без її участі. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, проте останнім було подано заяву до суду про розгляд без участі представника служби та при винесенні рішення просив виходити з інтересів дитини. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4) Також встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, при цьому відомості про батька дитини записано зі слів матері (а.с. 5) В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З матеріалів справи вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не приймає участі в її вихованні. Також встановлено, що утриманням та вихованням дитини займається позивач, тобто без участі відповідача [PERSON], оскільки остання ухиляється від виконання обов'язку по утриманню дитини. Відповідно до розпорядження Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації № 156 від 26.02.2016, малолітній [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.6). Крім того, відповідно до розпорядження Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації № 186 від 09.03.2016, [PERSON], [INFO] призначено опікуном над малолітньою онукою [PERSON], [INFO](а.с.7) Як вбачається з матеріалів справи, дитина зареєстрована та проживає разом з позивачем та її чоловіком за адресою: [ADDRESS] та згідно акту обстеження умов проживання від 13.03.2018, для дитини [PERSON] створені належні умови для проживання (а.с.19, 60). Відповідно до висновку психологічного обстеження № 048 від 12.03.2018 складеним Міським центром дитини Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), вбачається, що позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] не матиме травматичного впливу на психічний розвиток [PERSON]. (а.с.62-64). Як вбачається з характеристики дошкільного навчального закладу № 350 у м. Києві за підписом директора та психолога, [PERSON] проживає з бабусею та дідусем. Під час прибування дитини в дитячому садку матір у виховальному процесі дитини участі не приймає(а.с.65). Згідно заяви відповідача вбачається, що остання визнає позов та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки -неповнолітньої дитини -[PERSON],[INFO]. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації №108-4007 від 19.03.2018, орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.47-48) Суд вважає Висновок №108-4007 від 19.03.2018 обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам [PERSON], [INFO] і узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. Оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки відповідач, як мати, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, долею дитини не цікавиться та про неї не піклується. Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, де в графі «мати» зазначено - [PERSON]. (а.с. 5) Також встановлено, що дитина проживає з позивачем та їх чоловіком, знаходиться на утриманні останніх. Вбачається, що відповідач знаходиться у працездатному віці, та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.12.2017 і до її повноліття. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 704,80 грн. Крім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Виходячи з цих обставин, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved