Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

08.07.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що 16.10.2018 року він передав у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 480 350, 00 гривень, які відповідач зобов`язався повернути до 15 листопада 2018 року. На підтвердження виконання зобов`язань по договору позики відповідач написав розписку у присутності двох свідків - [PERSON] , [PERSON] . Однак на момент подання позовної заяви до суду відповідач не виконав своє зобов`язання. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов договору позики, що укладений 16.10.2018 року, просив стягнути на його користь з відповідача 480 350, 00 грн. основного боргу, 24 018, 29 грн втрат від інфляції; 110 362,06 грн. штрафних санкцій, а також відшкодування понесених ним витрат по сплаті судового збору у розмірі 6 147, 13 грн. Провадження у справі відкрито 14 листопада 2019 року з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження закрито 20.10.2020 року. Справа прийнята до провадження головуючим суддею 01.07.2020 року. У судовому засіданні 25.01.2020 року сторони у справі відсутні. Представник позивача подав до суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, та відсутності відповідача, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про його дату та місце повідомлявся у встановленому законом порядку, однак поштове відправлення суду було повернуто без вручення з зазначенням причин повернення - адресат відсутній за вказаною адресою, що є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. З огляду на викладене, врахувавши думку представника позивачки, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити рішення на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений до [PERSON] позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.10.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, який посвідчений розпискою відповідача [PERSON] , складеною16.10.2018 року у присутності двох свідків - [PERSON] , [PERSON] (а.с.23). Відповідно до умов зазначеного вище договору позики, позикодавець при укладанні цього договору передав у власність позичальникові [PERSON] грошові кошти у сумі 480 350, 00 гривень, строком до 15 листопада 2018 року. Відповідно до вимог статтей 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Звертаючись в суд з позовом, позивач зазначив, що у визначений договором позики строк, відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення позики. За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. За відсутності відповідача суд позбавлений можливості перевірити зазначені позивачем підстави для позову, а відтак приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги про повернення грошових коштів, отриманих за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З підстав невиконання відповідачем зобов`язань за зазначеним вище договором, позивач має право на отримання штрафних санкцій, які передбачені ст. 625 ЦК України. За договором позики щодо отримання у позику грошових коштів у розмірі 480 350, 00 грн., позивач має право на втрати від інфляції у визначеному ним розмірі - 24 018, 29 грн., а також на пеню у розмірі 110 362, 06 грн., розрахунок яких позивачем, на думку суду, проведено правильно. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 147, 31 грн., підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача відповідно до правил ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved