Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

08 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 березня 1996 року виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, актовий запис №6, а також залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Нейчева». В обґрунтування вимог зазначила, що з 16 березня 1996 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зазначила також, що останнім часом стосунки між подружжям остаточно зіпсувались через різні погляди на життя, ведення побуту, сімейні цінності. Посилаючись на те, що почуття кохання та поваги подружжя втратило, подружніх стосунків немає, спільне господарство не ведеться, спроби зберегти сімю виявилися невдалими, відповідач у позасудовому порядку розлучатися не бажає, вважала, що є підстави для розірвання шлюбу судом.. У судове засідання [PERSON], належним чином повідомлена про дату, час та місце його проведення, не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання також не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, час на примирення йому не потрібен, проти задоволення позову не заперечує. Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в них письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Як вбачається з долученого до матеріалів справи свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД№039009, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 березня 1996 року виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що складено відповідний актовий запис за №6 (а.с.3). В судовому засіданні встановлено, що неповнолітніх дітей подружжя від шлюбу не має. Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст.110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Крім того, за змістом ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 ст.114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] є обґрунтованими, відповідають нормам сімейного законодавства і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатила судовий збір у розмірі 243 грн.60коп.(а.с.1). Докази на підтвердження понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, сплачений [PERSON] судовий збір у розмірі 243грн.60коп., підлягає стягненню з відповідача на її користь. З огляду на викладене,

Outcome: approved