Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

09 листопада 2015 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася позивач [PERSON] із вищевказаним позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування. Позовні вимоги позивачем [PERSON] вмотивовано тим, що 04 квітня 2015 року, у віці 91 року померла її матір, - [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №308 від 04 квітня 2015 року, та видано свідоцтво про смерть. Вказувала на те, що окрім неї у [PERSON] є ще одна донька, - відповідач [PERSON] (дошлюбне прізвище, - [PERSON]) [PERSON]. З січня 2015 року [PERSON] важко хворіла. В лютому 2015 року в неї було діагностовано генералізований атеросклероз та деменцію альцгеймеровського типу. Саме останнє захворювання призвело до зниження здатності [PERSON] до самостійних дій, у неї було порушено координацію рухів аж до повної втрати здатності самостійно пересуватись, вона втратила будь-яку короткочасну чи довгострокову пам'ять та повністю втратила мовні навики. У звязку з цим, та через похилий вік її матір була в безпорадному стані, потребувала стороннього догляду. В подальшому набуті захворювання і призвели до смерті. Зазначала, що з моменту, коли [PERSON] захворіла та перебувала в безпорадному стані, вона кожного дня навідувалась до неї та проводила з нею більшість часу, оскільки вона потребувала постійного догляду. Вона, за власні кошти і на пенсію матері, купувала їй ліки, продукти харчування, підгузки та проводила її побутове обслуговування. З часу, коли [PERSON] втратила ковтальну моторику ротової порожнини, вона годувала її перетертою їжею та всіма доступними їй способами доглядала за нею. Догляд за лежачими хворими потребує постійної уваги, терпіння та значної фізичної сили. У звязку з тим, що вона є пенсіонеркою, вона не могла одноособово належним чином забезпечити догляд за [PERSON], оскільки через брак фізичної сили не могла її піднімати для уникнення негативних наслідків постійного лежання. Щодня виникала необхідність в залученні сторонніх осіб для годування матері, оскільки вона самостійно не сиділа. В квартирі матері немає пральної машини, вона двічі на день змушена була прати її носильні речі. Іноді її матір через неусвідомлені рухи падала з ліжка і вона змушена була залучати сторонніх людей для того, щоб підняти її з підлоги. Коли така ситуація відбулась вперше, вона телефонувала до відповідача [PERSON] з проханням про допомогу матері. На її телефонний дзвінок відповідачка заявила, що вона зможе підняти матір самостійно, а вона не хоче приїхати для надання такої допомоги. У звязку з наведеними обставинами вона неодноразово зверталась до відповідачки [PERSON], з проханнями про допомогу в догляді за [PERSON], проте вона відмовилась доглядати за нею мотивуючи це тим, що такий догляд їй проводити не зручно через проживання в іншому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, і на спадкове майно вона в подальшому претендувати не буде. Відповідачка заявила, що немає чим допомогти матері і пропонувала їй найняти людину, котра б доглядала за матірю, але давати гроші на це відмовилась оскільки невідомо скільки часу буде тривати такий стан хворої. Посилалася на ті обставини, що після смерті матері, у встановлений ст.1270 ЦК України строк для прийняття спадщини, вона звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. У звязку з її зверненням 21 липня 2015 року зареєстровано спадкову справу №57712553, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №40993123 від 21 липня 2015 року. До спадкового майна входить квартира загальною площею 41,89 кв.м. за №34 в будинку №28 по вул. Олійникова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. В останній місяць встановленого чинним законодавством строку для прийняття спадщини відповідачка заявила, що хоче прийняти спадщину після смерті матері, а якщо вона хоче отримати спадкове майно одноособово вона може відмовитись від права на спадщину за умови передачі їй половини вартості спадкового майна. Така її пропозиція була відхилена, у звязку із чим [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Право [PERSON] на спадкування після смерті її матері [PERSON] нею заперечується з наступних підстав. Так, [PERSON] перебувала в безпорадному стані у звязку з похилим віком та набутими захворюваннями та потребувала допомоги. Спадкодавець потребувала допомоги саме від своєї доньки [PERSON], оскільки у звязку зі скрутним матеріальним становищем та станом здоровя надавана нею допомога була недостатньою для забезпечення нормального існування померлої. [PERSON] мала можливість надавати [PERSON] допомогу оскільки проживає в одному місті з нею, не хворіє на захворювання, що могли б перешкоджати їй навідуватись до матері та надавати їй допомогу, а її матеріальний стан дозволяв їй брати посильну участь в наданні такої допомоги у вигляді купівлі ліків, продуктів та допомоги у побутовому обслуговуванні померлої. Відповідачка умисно ухилялась від надання допомоги матері мотивуючи це відсутністю матеріальної зацікавленості та заявляючи, що якщо матері потрібна допомога сторонніх людей, вона може найняти сторонніх людей для цього. Вважає, що за наведених обставин, на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України, відповідач [PERSON] повинна бути усунута від спадкування після [PERSON], у звязку з ухиленням від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. На підставі викладеного просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та винести рішення, яким усунути від права на спадкування за законом як спадкоємця першої черги після смерті [PERSON], померлої 04 квітня 2015 року, - [PERSON] у звязку з ухиленням від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Присутня у судовому засіданні позивач [PERSON] надала пояснення по суті справи, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] до зали суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності, або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Допитана в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає у [INFO] з моменту його заселення, приблизно з 60-х років. Вказувала, що з моменту заселення у квартирі №34 вказаного будинку проживали померла [PERSON], її чоловік, та їхні двоє дітей, [PERSON] та [PERSON] Зазначала на те, що померла [PERSON] проживала у квартирі сама, однак до неї часто, кожного дня навідувалася її донька [PERSON] та її син. Вона навіть намагалася забрати [PERSON] проживати до себе на певний час, однак [PERSON] поверталася до себе на квартиру, оскільки була дуже скромною людиною, та намагалася до останнього дбати за собою самостійно, без сторонньої допомоги. Відповідачку у матері вона не бачила на протязі дуже тривалого часу, а позивачка навпаки, навідувала матір дуже часто, піклувалася про неї. Відповідачку вона знає, проте з того моменту, як остання створила свою сімю, вона не навідувала свою матір та не піклувалася про неї. Про наявність конфлікту між сестрами їй нічого не відомо. Допитана в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає у [INFO] з 1972 року. З померлою [PERSON] вона спілкувалася доки остання ще була в змозі виходити на подвіря гуляти, спілкувалися постійно. Зазначала, що померла [PERSON] сама розповідала їй, що її друга дочка [PERSON] не навідує її, оскільки проживає далеко від неї, а донька [PERSON] постійно її навідує, та піклується про неї. [PERSON] постійно мала дбайливий вигляд. Вказувала на те, що відповідача після того, як та створила свою сімю та переїхала проживати окремо, вона бачила лише один раз, коли та приїжджала на 80-ти літній ювілей матері. Про наявність конфлікту між сестрами їй нічого не відомо. Допитана в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає у [INFO] Дніпропетровської. Зазначала, що на даний час в квартирі померлої [PERSON] ніхто не проживає, а позивач [PERSON] наглядає за нею. Вказувала на те, що відповідачка останній раз як їй відомо була у матері на її 80-ти річний ювілей, на 90-то річний ювілей прийшла лише [PERSON] Відповідачка тривалий час не навідувала свою матір, можливо через те, що проживає далеко від неї. За померлою [PERSON] наглядала лише позивачка [PERSON], за життя матері вона замінила вхідні двері та вікно в кімнаті матері. Посилалася на ту обставину, що якщо померлій щось було необхідно, вона постійно просила її зателефонувати саме [PERSON] Допитана в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає у [INFO] Дніпропетровської з 2000 року. Померлу [PERSON] вона знала дуже добре, часто спілкувалася з нею. Зі слів людей їй відомо, що у померлої [PERSON] окрім позивача [PERSON] є ще одна донька, однак її вона ніколи не бачила. Зазначала, що похованням [PERSON] займалася позивач [PERSON] Вказувала на те, що померла [PERSON] до останнього дня намагалася самостійно дбати про себе, при цьому позивач [PERSON] провідувала матір кожного дня, допомагала їй по господарству. Померла не визнавала допомоги як такої, однак при цьому [PERSON] піклувалася про неї постійно. Допитаний в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає у [INFO] Дніпропетровської з 2000 року. З позивачкою [PERSON] він знайомий роки 2-3. Померлу [PERSON] він знав також. Вказував на те, що позивач кожного дня провідувала свою матір, допомагала їй по господарству. Зазначав, що померла [PERSON] намагалася самостійно піклуватися про себе, однак через свій безпорадний стан не могла цього здійснювати. Відповідачку він ніколи не бачив та не спілкувався з нею. Допитана в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає у [INFO] Дніпропетровської з 1998 року. Зазначала, що померла [PERSON] самостійно намагалася піклуватися про себе, намагалася ходити до магазину. Коли вона прагнула допомогти [PERSON], то остання інколи відмовлялася від допомоги, та казала, що у неї є донька [PERSON], яка їй допомагає. Вказувала на те, що окрім позивачки та її сина померлу [PERSON] ніхто не провідував, чи є в неї інші діти вона не знає, оскільки окрім позивачки ніколи більше нікого не бачила. Посилалася на ті обставини, що померла [PERSON] розповідала їй про те, що позивачка постійно її провідує, допомагає з прибиранням у квартирі. Допитана в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснила, що вона на даний час перебуває на пенсії, підробляє піклуванням за похилими людьми. Померлу [PERSON] знала на протязі приблизно двох місяців, оскільки приходила до неї для того, щоб робити інєкції, виписані лікарями. Адресу квартири до якої вона приходила вона не знає, тільки знає дорогу до неї візуально. Зазначала, що оплату за надання послуг з інєкцій проводила позивач [PERSON] Вказувала на те, що померла [PERSON] не розмовляла, та не могла самостійно сидіти, потребувала сторонньої допомоги, яку як їй здалося померлій надавала позивач. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, свідків, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, свідків, представлені позивачем докази в їх сукупності, доводи позовної заяви, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] (а.с.5), є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження серії УЮ №496341 від 18 жовтня 1952 року (а.с.7). З пояснень позивача та письмових матеріалів справи судом встановлено, що мати позивача, - [PERSON] важко хворіла. В лютому 2015 року в неї було діагностовано генералізований атеросклероз та деменцію альцгеймеровського типу. Дане захворювання призвело до зниження здатності [PERSON] до самостійних дій, у неї було порушено координацію рухів аж до повної втрати здатності самостійно пересуватись, вона втратила будь-яку короткочасну чи довгострокову пам'ять та повністю втратила мовні навики. У звязку з цим та через похилий вік [PERSON] була в безпорадному стані, потребувала стороннього догляду. Зазначені обставини підтверджуються довідкою амбулаторії №3 КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» Криворізької міської ради від 02 лютого 2015 року (а.с.8), копією документу про огляд лікаря від 01 квітня 2015 року (а.с.9), та копією лікарського свідоцтва про смерть №3119 від 04 квітня 2015 року (а.с.10). 04 квітня 2015 року мати позивача [PERSON], - [PERSON] померла, що вбачається з наданої копії свідоцтва про смерть серії І-КИ №613424 від 04 квітня 2015 року, виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру загальною площею 41,89 кв.м., розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Олійникова, буд.№28, кв.№34, яка належала померлій на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с.12), технічним паспортом на квартиру (а.с.13-14). Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] заведено спадкову справу №57712553 щодо майна померлої 04 квітня 2015 року [PERSON] (а.с.11). З наданої позивачем документації вбачається, що саме вона займалася організацією поховання померлої матері (а.с.57-60), допомагала оплачувати комунальні послуги (а.с.61-74), допомагала проводити певні ремонтні роботи в квартирі, допомагала матері відвідувати лікарні з приводу стану її здоровя (а.с.75-84). Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261 - 1265 цього Закону. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Таким чином, усунення від спадкування може мати місце, якщо спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. При одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Виходячи зі змісту зазначеної норми, необхідно встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через тяжку хворобу та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Згідно зі ст.ст.3, 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. (ч.1 ст.58 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Під час судового розгляду, судом створювалися умови для надання відповідачем заперечень проти позову, надання доказів в обґрунтування заперечень, однак відповідач не скористалася своїми процесуальними правами, та будучи неодноразово повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у судові засідання не прибула і не навела мотивів та не представила належних та допустимих доказів того, що спадкодавець [PERSON] не потребувала допомоги від неї, що вона не мала можливість її надати, що вона не ухилялася від обов'язку щодо надання допомоги близькій людині, яка була її матірю. Таким чином, відповідачем, у відповідності до положень ст.ст.58, 60 ЦПК України, не надано доказів, та не доведено відсутність підстав, передбачених ст.1224 ЦК України, відповідно до яких вона не може бути усуненою від права на спадкування. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо усунення від права на спадкування за законом [PERSON] після смерті матері [PERSON] в порядку ч.5 ст.1224 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved