Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

09 серпня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 20 червня 2014 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, під час якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що на момент звернення до суду з вказаним позовом подружні стосунки між ними припинено, господарство ведуть окремо, дитина проживає разом з нею. Дитині має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який самостійно вона не може забезпечити. У свою чергу, відповідач, який є здоровою, працездатною особою, працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісан», інших осіб на утриманні не має, тому він зможе сплачувати аліменти у розмірі ј частки від заробітку. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду та до повноліття дитини. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 23 вересня 2021 року. У відзиві на позовну заяву відповідач просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн щомісяця. При цьому, зазначає, що на його утриманні перебувають батьки пенсіонери, у матері з віком з`явилися захворювання, які потребують регулярних фінансових витрат на ліки та прийом у лікаря. Половину доходу, який він отримує на посаді начальника сектору цифрових технологій та кібербезпеки в ТОВ «ВП «Полісан», він віддає батькам на забезпечення належних умов для їх проживання. Крім того, зазначає, що їх спільний з позивачкою син прописаний в квартирі його батьків, що, в свою чергу, підвищує витрати на деякі комунальні платежі, а позивачку звільняє від них. За таких обставин, погоджується сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. У відповіді на відзив позивачка не погоджується з позицією відповідача щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки стягнення аліментів у такому розмірі призначається, зазвичай, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Проте відповідач підтвердив той факт, що він працює на посаді начальника сектору цифрових технологій та кібербезпеки в ТОВ «ВП «Полісан», а отже, отримує стабільний дохід та має можливість сплачувати аліменти у частці від заробітку. Крім того, право вибору способу аліментів належить тому з батьків, з ким проживає дитина, тобто, у даному випадку їй. Також відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував потребу непрацездатних батьків у матеріальній допомозі. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 37). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав свої заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву. Також пояснив, що він працює на посаді начальника сектору цифрових технологій та кібербезпеки в ТОВ «ВП «Полісан» і розмір його заробітної плати після сплати податків та інших обов`язкових платежів у середньому становить 12000 грн на місяць. Проживає він у квартирі, яка належить на праві спільної сумісної власності йому та його батькам за адресою: [ADDRESS] . Також він допомагає своїм батькам, які є пенсіонерами за віком. Мати отримує пенсію у розмірі 3000 грн, батько - у розмірі 8000 грн на місяць. У свою чергу, позивачка працює неофіційно в двох ІТ-компаніях і її дохід становить близько 20000 грн на місяць. Крім того, сторонам по справі на праві спільної власності належить квартира по [ADDRESS] . Рухомого майна, у тому числі транспортних засобів він на праві власності не має. Інших дітей він не має. Позивачка, він та їх спільний син мають задовільний стан здоров`я. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 311 (а.с. 5). Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , батьком якого є відповідач (а.с. 6). Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. За положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За нормами частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як передбачено статтею 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, так як відповідач, як батько малолітнього [PERSON] , також зобов`язаний приймати участь в утриманні свого малолітнього сина. При цьому, суд відхиляє зауваження відповідача, що він надавав та продовжує надавати сину матеріальну допомогу, оскільки надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. Вказаних висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19, які відповідно до частини 3 статті 264 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, інший дітей не має, офіційно працює та отримує заробітну плату, має на праві спільної власності нерухоме майно, тому зможе сплачувати аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Суд відхиляє заперечення відповідача у відзиві на позовну заяву про наявність у нього на утриманні непрацездатних батьків, оскільки вони не підтверджені належними і допустимими доказами. Сам факт реєстрації та проживання разом з батьками за однією адресою не свідчить про факт утримання відповідачем своїх непрацездатних батьків та їх потребу в такому утриманні. У той же час, відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Що стосується пропозиції відповідача сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн щомісяця, то суд зауважує, що відповідно до частини 3 статті 181 СК України право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, тобто у даному випадку - позивачці, яка наполягає на стягненні аліментів у частці від заробітку відповідача, про що вона зазначила у відповіді на відзив. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання дитини буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Таким чином, позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання сина в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - з 09 серпня 2021 року, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням вимоги про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову за вказаною вимогою. На підставі викладеного,

Outcome: approved