Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

08.11.2019 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову зазначено, що між позивачем, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] укладено шлюб який був зареєстрований 26.03.2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції про що зроблено актовий запис від 26.03.2016 року №57 та видано свідоцтво про шлюб від 26.03.2016 року серія [NUMBER]. У шлюбі у них народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано Вознесенівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області від 02.08.2018 року серія [NUMBER]. З лютого 2018 року їх шлюбне життя не склалось, і вони проживають окремо, хоча і знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Дитина проживає разом з позивачем [PERSON], що підтверджується довідкою виданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 04.09.2018 року №04-19/1-387. Витрати щодо утримання їхньої спільної дитини вона змушена здійснювати в основному самостійно. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а у випадку відсутності такої домовленості за рішенням суду відповідно до частин 1, 3 статті 181 СК України. Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Тобто, враховуючи той факт, що їхня спільна неповнолітня дитина ([PERSON].) проживає разом з позивачем, вона має право вимоги до відповідача щодо сплати аліментів на утримання дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у часті від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак цією ж частиною статті також встановлено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Станом на 01.01.2019р. розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років становить - 1626 грн., а якщо взяти 50% від прожиткового мінімуму то це взагалі виходить - 813 грн. Позивачка [PERSON] зауважує, що нажаль, в нинішніх реаліях нашої держави, сума у 813 грн. - достатньо лише на 2 пачки підгузків для дитини відповідного віку (економ класу), не говорячи уже про ліки, платні та обов'язкові щеплення, які тільки за перший рік дитині потрібно зробити 4 штуки в розмірі 1600 грн. кожна, повноцінне харчування, одяг, взуття іграшки та інше. З урахуванням того, що вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, тобто у неї не має можливості працювати та заробляти кошти на забезпечення її сина, якому лише 6 місяців, то як при виплаті суми аліментів у розмірі 813 грн. вона зможе забезпечити гармонійний розвиток дитини. За таких обставин, при призначенні судом розміру аліментів на одну дитину не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, виникає логічне запитання, як в даному випадку можливе дотримання норм ч.2 ст. 182 СК України, яка говорить про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України на батьків покладається обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття в рівних частинах. В той же час в даному випадку тягар матеріального утримання дитини, лягає в повному обсязі лише на матір, яка в той же час не може навіть себе забезпечити, не говорячи уже про матеріальне забезпечення дитини, яке створить саме оті самі умови гармонійного розвитку, які передбачені ч.2 ст. 182 СК України. І в даному випадку не може бути і мови, про рівність обов'язку передбаченого ст. 180 СК України на утримання дитини. Адже, батько дитини, достовірно знаючи та розуміючи свій обов'язок на утримання сина та сплату аліментів, не дає жодної копійки на утримання дитини, позиціонуючи себе безробітнім. В то же, час ніби-то ніде не працюючий [PERSON], являється помічником депутата [PERSON], має у своєму володінні та користуванні автомобіль Део ланос [NUMBER], на якому постійно перемішується по місту, витрачаючи значні кошти на пальне для заправки даного автомобіля, а також орендує квартиру. Крім того, з витягу з інтернет ресурсу їй стало відомо, що з 19.02.2019р.. [PERSON] став директором та власником ТОВ «Агровер», зі статутним фондом 100 000 грн., яке займається оптовою торгівлею твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами. Таким чином відповідач має достатній дохід для визначення та встановлення судом мінімального розміру аліментів на одну дитину в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, враховуючи вищезазначене, вважає доречним просити суд встановити розмір аліментів на утримання дитини на місяць у вигляді 1/4 частки від всіх доходів відповідача, але не менше мінімального розміру аліментів на одну дитину в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що саме такий розмір аліментів може частково забезпечити гармонійний розвиток їх з відповідачем сина. Крім того, як вже зазначалось раніше, на даний час, позивач ніде не працює і отримує допомогу на утримання дитини від держави, що підтверджується довідкою від 07.11.2018 року № 02-04/21, яка видана Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району. Відповідно частини 1 до статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до частин 2, 4 статті 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 1 статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Тобто, у зв'язку відсутністю у позивача постійного доходу, вона не в змозі належним чином утримувати дитину і себе. Як їй відомо, відповідач ніяких стягнень по виконавчим листам не сплачує, на утриманні непрацездатних членів сім'ї, родичів, а також інших дітей не має, має задовільний стан здоров'я, працює, а тому може надавати позивачу матеріальну допомогу. Отже, враховуючи вищезазначене, вважає доречним просити суд встановити розмір аліментів на утримання дружини ([PERSON].) на місяць у розмірі 1/6 частки від всіх доходів відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] просили позов задовольнити та стягнути з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], ІПН: [NUMBER] на користь [PERSON], [INFO], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], ІПН: [NUMBER] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08.11.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], ІПН: [NUMBER] на користь [PERSON], [INFO], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], ІПН: [NUMBER] аліменти на її утримання як непрацездатної дружини, з якою проживає дитина, у розмірі 1/6 частини з всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною - сином - [PERSON], [INFO], трьох років. У судовому засіданні [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши думку учасників процесу, суд, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 26.03.2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 57. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] народилась дитина - син - [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], про що Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області складено відповідний актовий запис за № 924. Як встановлено у судовому засіданні дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що не заперечується відповідачем. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до частин 1, 3 статті 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно приписів ч. ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров*я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров*я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з вимог ст. 182 СК України і враховує стан здоров*я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача [PERSON] інших утриманців, та саме визнання позовної заяви відповідачем. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1\\4 частини з всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов про стягнення аліментів був поданий 08.11.2018 року, а тому, за правилами ст. 191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. Також, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача [PERSON] щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною - сином - [PERSON], [INFO], трьох років. Відповідно до частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до частини 4 статті 84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] позов визнав у повному обсязі, а тому суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина, що відповідає приписам ч. 4 ст. 84 СК України. З урахування вищенаведеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною - сином - [PERSON], [INFO], трьох років. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно приписів п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно приписів пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 Цивільного процесуального кодексу України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше як за шість місяців. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved