Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

09 серпня 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №8591 від 10.04.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк», яке в подальшому було перейменовано в ПАТ «Омега Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір за яким останньому надано кредит в розмірі 118 260,00 доларів США строком повернення до 01.04.2038 року. Як зазначає позивач, в подальшому до Договору неодноразово вносились зміни та підписувались відповідно додаткові угоди, зокрема і збільшувалась відсоткова ставка з 11.9 до 13.9% річних у випадку, якщо [PERSON] не здійснить реєстрацію права власності на земельну ділянку у встановлений строк. Крім того, 02.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк», яке в подальшому було перейменовано в ПАТ «Омега Банк» та [PERSON] було укладено договори іпотеки на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. 15.06.2012 року ПАТ «Омега Банк» за Договором купівлі-продажу прав вимоги передало право вимоги за вказаним кредитним договором ПАТ «Альфа-Банк». 10.04.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №8591 за яким стягнуто заборгованість за кредитним договором. 11.07.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого напису. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню на тій підставі, що нотаріусу не було надано первинні документи які підтверджують безспірність заборгованості у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Крім того, на момент вчинення виконавчого напису Обухівським районним судом Київської області розглядався спір ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, а тому позивач вважає, що розмір заборгованості був спірним. В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, до суду не надійшли пояснення чи заперечення на заявлені вимоги. Треті особи в судове засідання представників не направили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, пояснення до суду не направили. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 02.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений Кредитний договір №2626/0408/71-005 за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 118 260,00 доларів США строком користування до 01.04.2038 року зі сплатою 11.9 % річних. Додатковими угодами вносились зміни до зазначеного договору, зокрема збільшувалась відсоткова ставка до 13,9% річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитом 02.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] були укладені Договори іпотеки за якими [PERSON] передав в іпотеку будинок під [ADDRESS] та земельну ділянку загальною площею 0,243 га, що розташована за адресою: Київська обл., с.Трипілля, яка стане власністю Іпотекодавця в майбутньому на підставі укладеного із [PERSON] договору купівлі-продажу від 02.04.2008 року. 10.04.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8391 за яким запропоновано стягнути на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість, що виникла по Кредитному договору №2626/0408/71-005 від 02.04.2008 року, боржником за Кредитним договором є [PERSON] та за період з 01.05.2014 року по 10.02.2016 року сума заборгованості складається з: - заборгованість за кредитом - 87 672,11 доларів США; - заборгованість за відсотками за користування кредитом - 16 921,48 доларів США; загальна сума заборгованості становить 104 593,59 доларів США. Вимоги ст.18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Як вбачається, в оскаржуваному виконавчому написі запропоновано задовольнити вимоги кредитора у розмірі 104 593,59 доларів США за період з 01.05.2014 року по 10.02.2016 року. В свою чергу за положеннями ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України яким повинен керуватись нотаріус. Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172. Пунктом 1 зазначеного Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов'язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Однак, як встановлено судом, заборгованість позивача, як боржника перед банком, не визнавалась позивачем. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, на час вчинення виконавчого напису, Обухівським районним судом м.Києва розглядалась справа за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2626/0408/71-005 від 02.04.2008 року. Ухвалою суду від 03.12.2014 року відкрито провадження у справі. На момент вчинення виконавчого напису рішення у зазначеній справі прийнято не було. Згідно правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду України у справі № 6-27цс15 від 04.03.2015 року та № 6-141цс14 від 11.03.2015 року, визначено, що та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Також позивач зазначає, що первинні документи, які підтверджують безспірність заборгованості у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» нотаріусу не були надані, тому не можна вважати, що сума заборгованості є безспірною. Проте суд не може погодитись із зазначеними твердженнями позивача, оскільки як вбачається з документів, наданих нотаріусом на підставі яких було вчинено виконавчий напис, нотаріусу надавались банківські виписки по рахунках, що є первинними документами. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved