Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

10.06.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, 23 вересня 1995рроку між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська зроблено відповідний актовий запис №849, та видано свідоцтво про шлюб. 17 вересня 2002 року [PERSON] , який є батьком відповідача [PERSON] , подарував йому житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, за адресою: [ADDRESS] . Договір дарування посвідчено нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лівійською Л.М. та зареєстровано в реєстрі за №1627. Позивач вважає, що житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, за адресою: [ADDRESS] є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Шлюбний договір між сторонами не укладався. Домовленість між позивачем та відповідачем, щодо порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю не встановлено. Згоди на добровільний поділ майна не досягнуто. 17 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції Драганом О.Є. винесено постанову №311069 про арешт майна боржника на користь [PERSON] , про що позивач дізналась в квітні 2021року. З даною постановою про накладення арешту на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , позивач не згодна, оскільки вважає, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю, частка якого належить їй. [PERSON] вважає, що накладений арешт вважає незаконним, оскільки він порушує законне право вільно користуватися належним їй майном. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частку спільно нажитого майна, а саме житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . До початку проведення судового засідання від позивача [PERSON] надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Носач С.С. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши позиції сторін та докази у справі за принципами встановленими\~ ст. 89 ЦПК України, приходить до наступного. Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 23 вересня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 23 вересня 1995 року був укладений шлюб. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування ВАВ №366204, посвідченого 17.09.2002 року приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Лівінською Л.М., № 1627. Відповідно до\~постанови Синельниківського\~міськрайонного відділу\~державної виконавчої\~служби Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиціїпро арешт майна боржника №311069від 17.09.2018 року на все майно, яке належить боржнику [PERSON] був накладений арешт. Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1\~ст. 61 СК України\~встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 57 СК України визначено перелік майна і обставин, що визначають певне майно особистою приватною власністю одного з подружжя, навіть якщо воно придбане в період шлюбу. Так, особистою приватною власністю одного з подружжя є: майно, набуте за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Таким чином, враховуючі вищевикладене суд дійшов висновку, що спірний житловий будинок не є спільною сумісною власністю подружжя, у зв`язку з чим,\~позовні вимоги про визнання права власності на Ѕ частку у спільній сумісній власності подружжя задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У задоволенні позовних вимог щодо про скасування постанови № 311069 від 17 вересня 2018 року про арешт майна боржника, слід відмовити, оскільки дана вимога є похідною і випливає з вирішення питання про визнання права власності спільного майна подружжя. Оскільки в задоволенні позовних вимог судом відмовлено, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати віднесені на рахунок позивача. На підставі викладеного, ст.ст.19, 141, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.368, 372 ЦК України, ст.60, 63, 69-71 СК України, суд, -

Outcome: dismissed