Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

09.10.2014 року позивач [PERSON] звернувся із первісним позовними вимогами ( Т.1 а.с. 1-2), які після уточнення позивних вимог до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділення частки земельної ділянки в натурі, припинення права спільної часткової власності на земельну ділянку та визначення частки у земельній ділянці ( Т.2 а.с. 243) обґрунтував тим, що в проваджені Вінницького районного суду Вінницької області знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в позовних вимогах позивачі просили визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 0,1450 га, яка розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, та на земельну ділянку площею 0,0160 га, що розташована по [ADDRESS]. Підставою позову зазначає була наявність у позивачів права власності, яке виникло на підставі договору дарування від 14.07.2009р. на житловий будинок зі спорудами по [ADDRESS] площею 140,9 кв.м. 1\\2 частка земельної ділянки площею 0,1450 га, яка розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд належала [PERSON], що підтверджується державним актом серії [NUMBER] від 22.07.2005р., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.03.2014р. та витягом з ДЗК від 22.01.2014р. Земельна ділянка площею 0,0160 га, яка розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства належала [PERSON], що підтверджується державним актом серії [NUMBER] від 06.03.2006р., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.02.2014р. та витягом з ДЗК від 22.01.2014р. Вказує, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30.01.2014р. позов задоволено. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 18.03.2014р. рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково: визнано за [PERSON], [PERSON] право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 399 кв. м., з яких 190,7 кв. м. знаходяться під забудовою, а 208,3 кв.м.- необхідні для обслуговування житлового будинку з спорудами згідно варіанту 1 додатку 2 висновку №172/555/12-21 судової будівельно- технічної експертизи від 19 вересня 2012 року, з припиненням власності [PERSON] та [PERSON] на відповідну частину земельної ділянці внаслідок укладеного 14 липня 2009 року договору дарування житлового будинку. Визнано за [PERSON], [PERSON], [PERSON]та [PERSON] право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 172,5 кв. м. - проїзд до житлового будинку з спорудами згідно варіанту додатку 2 висновку №172/555/12-21 судової будівельно-технічної експертизи від вересня 2012 року. Вказує, що на разі виникла необхідність в розподілі земельної ділянки, що залишилась спільній частковій власності його та [PERSON] На підставі рішення апеляційного суду Вінницької області від 18.03.2014р. І варіанту 1 висновку №172/555/12-21 судової будівельно-технічної експертизи від 19 вересня 2012 року встановлено , що загальна площа земельних ділянок, що підлягали розподілу становить 16 кв.м., що підтверджується варіантом 1 висновку №172/555/12-21 судової будівельно- технічної експертизи від 19 вересня 2012 року, згідно якого загальна площа необхідна обслуговування житлового будинку 571,5 кв.м., залишок становив 1038,5 кв.м., з як відповідно до план - схеми варіанту 1 встановлення меж земельної ділянки 64 кв.м. належать [PERSON] Таким чином, вважає, що площа земельної ділянки, що залишилась у власності співвласників підлягає виділу становить 974,5 кв.м. (1610-399-172,5-64=974,5). Просить суд виділити йому в натурі земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]) загальною площею 401 кв.м., розташовану за вищевказаною адресою згідно варіанту №11 висновку додаткової комплексної судово земельно-технічної та оціночно-земельної експертиза №ОС-260/41-016 складеного 20.12.2016р. Вінницькою торгово-промисловою палатою, що залишилась у власності на підставі варіанту 1 додатку 2 висновку №172/555/12-21 судової будівельно-технічної експертизи від 19 вересня 2012 року згідно рішення апеляційного суду Вінницької області від 18.03.2014р.; припинити його право спільної часткової власності на 1/2 частку земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER] ) площею 802 кв.м.; визначити йому у розмірі 1/4 частки земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER] ) загальною площею 345 кв.м., що залишилась у спільній власності на підставі варіанту 1 додатку 2 висновку №172/555/12-21 судової будівельно-технічної експертизи від 19 вересня 2012 року, згідно рішення апеляційного суду Вінницької області від 18.03.2014 р. 10.11.2014 року відповідач [PERSON] звернулася із зустрічним позовом ( Т.1 а.с. 38-41) до [PERSON] «про поділ земельної ділянки», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], [PERSON], Вінницька районна державна адміністрація, який після його уточнення ( Т. 2 а.с.174-175) обґрунтувала тим, що на даний час постало питання про поділ земельної ділянки із складу земельної ділянки розміром 0,1450 га за кадастровим номером [NUMBER] між нею та відповідачем , яка залишилась в спільній частковій власності , так як вона вільно розпоряджатись та користуватись належною 1\\2 часткою , яка повинна складати 469,25 кв.м. , не може у з*язку з тим , що не може дійти згоди з відповідачем з приводу порядку користування земельною. Зазначає, що також вважає, що має право на 1\\2 частку земельної ділянки, яка отримання [PERSON] під час їхнього шлюбу на підставі розпорядження Вінницької райдержадмінінстрації за №863 від 12.09.2005 року, площею 0,0160 га кадастровий номером [NUMBER], яку з невідомим причин [PERSON] не вніс до Державного земельного кадастру та не провів державної реєстрації речових прав на це майна. Просить суд: поділити земельну ділянку в розмірі 802 кв.м. , що входить до складу земельної ділянки за кадастровим номером: [NUMBER], яка визначена в розмірі та конфігурації згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи Київського науково дослідного інституту судових експертиз № 172/555/12-21 від 19.09.2012 року та розташовану за адресою : [ADDRESS] між нею та [PERSON] відповідно до варіанту №10 (додаток 14) висновку додаткової комплексної судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи Вінницької Торгівельно-промислової палати за № ОС-260/41-016 від 20.12.2016 року виділивши їй на праві власності земельну ділянку в розмірі: 0,0285 га. та 0,0097 га ,- всього 0,0372 га, позначену на плані схемі жовтим кольором; [PERSON] -земельну ділянку в розмірі 0,0382 кв.м., позначену на плані схемі блакитним кольором, а земельну ділянку в розмірі 0,0038 га., позначену на плані-схемі рожевим кольором- залишити в спільному користуванні її та відповідача [PERSON] ; припинити право спільної часткової власності її та [PERSON] на земельну ділянку в розмірі 0,0764 га , розташовану за адресою : [ADDRESS], що входить до складу земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] і визначену в розмірі та конфігурації згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи Київського науково дослідного інституту судових експертизи № 172/555/12-21 від 19.09.2012 року та варіантом №10 (додаток 14) висновку додаткової комплексної судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи Вінницької Торгівельно-промислової палати за № ОС-260/41-016 від 20.12.2016 року; визначити їй частку у праві власності на земельну ділянку площею 0,0345 га., з яких 0,0340 га проїзд та 0,0005 прохід , що входить до складу земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] і визначену в розмірі та конфігурації згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи Київського науково дослідного інституту судових експертиз № 172/555/12-21 від 19.09.2012 року та розташовану за адресою: [ADDRESS], в розмірі -1/4 частки. 03.03.2017 року позивач [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON], [PERSON]« про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та визначення розміру часток земельної ділянки», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], який обґрунтував тим, 14 липня 2009 року між [PERSON], [PERSON] (дарувальниками) та [PERSON], [PERSON] (обдаровуваними) було укладено договір дарування житлового будинку, відповідно до якого дарувальники передали безоплатно у власність (подарували), а обдаровувані прийняли у дар в рівних частках житловий будинок з спорудами за номером [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS]. Вказує, що земельна ділянка на якій розміщений вказаний будинок перебувала у власності дарувальників згідно державних актів серії [NUMBER],[NUMBER] виданих 22.07.2005 р. Згідно рішення Апеляційного суду Вінницької області від 18.03.2014р. та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 16.12.2014р. по справі 2-2011/11 було: визнано за [PERSON], [PERSON] право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 399 кв. м., з яких 190,7 кв. м. знаходяться під забудовою, а 208,3 кв.м. необхідні для обслуговування житлового будинку з спорудами під номером [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS] згідно варіанту 1 додатку 2 висновку №172/555/12-21 судової будівельно-технічної експертизи від 19 вересня 2012 року, з припиненням власності [PERSON], [PERSON] на відповідну частину земельної ділянки внаслідок укладеного 14 липня 2009 року договору дарування житлового будинку; визнано за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 345 кв.м. - проїзд до житлового будинку з спорудами під номером [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS] згідно варіанту 1 додатку 2 висновку №172/555/12-21 судової будівельно-технічної експертизи від 19 вересня 2012 року. Вказує, що за наявністю вищевказаного рішення суду він звернувся до ТОВ «Юридично -земельний союз «Альянс» стосовно виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (надалі - Технічна документація із землеустрою).Даним товариством була розроблена відповідна технічну документацію із землеустрою згідно якої йому та [PERSON] встановлювались межі та виділялась у власність земельна ділянка -399 кв.м., а земельна ділянка -345 кв.м. у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON]та [PERSON] Однак, рішенням Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у м. Вінниці Пранман А.Ю. від 01.11.2016 року №РВ-0500191242016 позивачу було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав того, що для реєстрації земельних ділянок на підставі поданої технічної документації необхідно скасувати зареєстроване право власності на земельні ділянки: кадастровий номер [NUMBER] та [PERSON]. Після чого звернутись до територіального органу Держгсокадастру для скасування реєстрації попередніх земельних ділянок та подальшої реєстрації новостворених об'єкті в для виконання рішення суду. Вказує, що оскільки земельні ділянки, які відображені в оскаржуваних державних актах на право власності на земельні ділянки змінили свій правовий статус на нових власників (співвласників), а також внаслідок переходу права власності на житловий будинок до позивача змінилась і конфігурація місця розташування земельних ділянок , а тому відповідні правовстановлюючі документи на право власності на землю не можуть відображати та підтверджувати дійсне право власності [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки, як об'єкта цивільних прав. Крім того, вважає, що існування оскаржуваних правовстановлюючих документів на земельні ділянки порушує його права , оскільки їх наявність унеможливлює виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 18.03.2014р. та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 16.12.2014р. у справі 2-2011/11, що підтверджується рішенням Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у м. Вінниці Пранман А.Ю. від 01.11.2016 року №РВ-0500191242016 та листом Відділу у м. Вінниці Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 06.03.2018 року №0-2-0.21-121/109-18. Вказує, що згідно до ст. 98 ЗК України, співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ. Оскільки рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18.03.2014р. у справі 2-2011/11 за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 345 кв.м. -проїзд до житлового будинку з спорудами під номером [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS] згідно варіанту 1 додатку 2 висновку №172/555/12-21 судової будівельно-технічної експертизи від 19 вересня 2012 року, тому він має право на звернення до суду про визначення розміру часток співвласників земельної ділянки, за кожним по 1\\4 частки. Просить суд: визнати недійсними та скасувати Державні акти на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] кадастровий номер: [NUMBER] та серії [NUMBER] кадастровий номер [PERSON] та визначити розмір часток співвласників земельної ділянки площею 345 кв.м. по 1\\4 частки за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Ухвалою Вінницького районного суду від 14.02.2018 року цивільну справу за первісним позовом [PERSON] та зустрічним позовом [PERSON] і позов [PERSON] об'єднано в одне провадження ( Т.3 а.с.170-173) В судове засідання [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з'явилися . [PERSON] подав заяву про проведення судового засідання у його відсутності, свій позов підтримав у повному обсязі, заперечував проти задоволення зустрічного позову. ( Т.2 а.с.13) [PERSON] подав заяву про проведення судового засідання у його відсутності, при вирішенні питання по справі підтримує позицію дружини [PERSON] ( Т.1 а.с.120,249) [PERSON] через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову [PERSON]-заперечувала, визнала позов -[PERSON]( Т.2 а.с.168) Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, попередньо подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності , при вирішенні справи поклалася на розсуд суду. ( Т.3 а.с.164). Представник позивача-відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав, з врахуванням уточнення позовних вимог, з підстав викладених в позові, заперечив з приводу задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Суд, урахуванням міркування учасників справи, які не заперечували, вважає за можливе провести судове засідання у відсутності не з*явившихся осіб. Вислухавши пояснення учасників справи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позови є необґрунтованими та такими, які не підлягають до задоволення виходячи з такого. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України , здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України ,цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 19.02.1989 року перебували у шлюбі; рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.09.2011 року шлюб між сторонами розірваний. (Т.1 а.с. 45.46) Згідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 06.03.2006 року, земельна ділянка розміром 0,0160 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства , яка розташована по [ADDRESS] (кадастровий номер № [PERSON] ) належить на праві власності [PERSON] ( Т.1 а.с.3) З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 22.07.2005 року, земельна ділянка ( 50%) розміром 0,1450 га , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд, яка розташована по [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER] ) належить на праві власності [PERSON] ( Т.1 а.с.4) З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 22.07.2005 року, земельна ділянка ( 50%) розміром 0,1450 га , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд, яка розташована по [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER] ) належить на праві власності [PERSON] ( Т.1 а.с.42) З копії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31.12.2013 року, вбачається , що [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності ,третя особи ,які не заявляють самостійних вимог на предмет спору : Управляння Дерземагентсва у Вінницькій області, Реєстраціної служби Вінницького РУЮ, [PERSON], [PERSON] , з підстав того, що ним були втрачені оригінали вищезазначених державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], серії [NUMBER], і у зв'язку з неможливістю отримання дублікатів правовстановлюючих документів, він вимушений звернутися до суду. Вище вказаним рішення суду першої інстанції позов , який в свою чергу був визнаний в судовому засіданні відповідачем [PERSON], задоволено повністю та визнано право власності за [PERSON] : на 1\\2 частку земельної ділянки , площею 0,1450 га , кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд та право власності на земельну ділянку розміром 0,0160 га , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS], кадастровий номер № [PERSON]. Дане рішення набуло законної сили 11.01.2014 року ( Т.1 а.с.5-6). З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.03.2014 року вбачається, за [PERSON] та [PERSON] проведена державна реєстрації права спільної часткової власності по 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,1450 га, кадастровий номер [NUMBER] ( Т.1 а.с.7,8) З копії договору дарування житлового будинку, укладеного 14 липня 2009 року між [PERSON], [PERSON] ( дарувальниками) та [PERSON], [PERSON], вбачається, що відповідно до цього договору дарувальники передали безоплатно у власність (подарували), а обдаровувані прийняли у дар в рівних частках житловий будинок з спорудами за [ADDRESS] . Як вбачається з договору, на земельній ділянці розташовано: житловий будинок, загальною площею 140,9 кв. м., житловою площею 49,8 кв. м., позначений на плані літерою «А»; погріб «п/А», три ганки, криниця №1. Земельна ділянка, на якій розташований відчужуваний житловий будинок, перебувала у власності дарувальників згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], [NUMBER], виданих Вінницьким районним відділом земельних ресурсів 22.07.2005 року. Договір посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюком О.В. , зареєстровано в реєстрі за №2686 та 31.07.2009 р. вказаний договір зареєстровано у Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації. ( Т.3 , а.с.23). З копії рішення Апеляційного суду Вінницької області від 18 березня 2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа- [PERSON], про визнання права спільної сумісної власності на земельну ділянку, вбачається, що рішення Вінницького районного суду у даній цивільній справі ( № 2-2011/11 ) від 30.01.2014 року - скасовано та ухвалено нове рішення, який позов задавлений частково . Судом визнано за [PERSON], [PERSON] право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 399 кв. м., з яких 190,7 кв. м. знаходяться під забудовою, а 208,3 кв.м. необхідні для обслуговування житлового будинку з спорудами під номером [ADDRESS] 1 згідно варіанту 1 додатку 2 висновку №172/555/12-21 судової будівельно-технічної експертизи від 19 вересня 2012 року, з припиненням власності [PERSON] . [PERSON] на відповідну частину земельної ділянки внаслідок укладеного 14 липня 2009 року договору дарування житлового будинку. Визнано за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 172,5 кв. м. - проїзд до житлового будинку з спорудами під [ADDRESS], згідно варіанту 1 додатку 2 висновку №172/555/12-21 судової будівельно-технічної експертизи від 19 вересня 2012 року. ( Т.1 а .с.10-13) Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від16.12.2014 року виправлено описку у площі земельної ділянки- змість помилково вказаної як «172,5 кв. м» вважати вірною площею розміром « 345 кв.м.»- проїзд до житлового будинку з спорудами під [ADDRESS]( Т.3 а.с. 28-29). З копії висновку № 172/55/12-21 судової будівельно -технічної експертизи висновки по якій суд апеляційної інстанції взяв до уваги при винесення рішення ввід 18 березня 2014 року у цивільній справі за № 2-2011/11, вбачається, що експертом помилково було розрахована площа земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку з спорудами під номером [ADDRESS] у загальному розмірі 1610 кв.м. Оскільки експерт при вказаному розрахунку поєднала дві земельні ділянки з різними цільовим призначенням , згідно актів на право власності серії [NUMBER] виданого 22.07.2005 року (земельна ділянка розміром 0,1450 га) та серії [NUMBER] виданого 06.03.2006 року, (земельна ділянка розміром 0,0160 га ), не врахувавши, що остання земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства , яка розташована по [ADDRESS], кадастровий номер № [PERSON] на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31.12.2013 року, належить на праві власності лише [PERSON] ( Т.1 а.с.16). З копії рішення № РВ-0500191242016 від 01.11.2016 року про відмову у внесені відомостей ( змін до них) до Державного земельного кадастру державного кадастрового реєстратора Пранман А.Ю. вбачається, що розглянувши заяву [PERSON] про внесення відомостей до Державного земельного кадастру від 25.10.2016 року з доданими до неї документами ( технічна документація із землеустрій щодо встановленням ( відновлення ) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості )[PERSON], [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] ( Т.3 а.с 35-40) ), кадастровий реєстратор відмовив у внесені таких відомостей, оскільки наявні зауваження щодо валідності електронного документу , а саме 100 % накладка із земельною ділянкою кадастровий номер № [PERSON] ( Т.3 а.с.41) Застосовую норми матеріального та процесуального право суд виходить з такого. Одним із основних принципів у ЗК України визначено принцип раціонального використання та охорони земель. Відтворюючи дієвість принципу, ЗК України поділяє земельний фонд України, який становлять усі землі країни в межах її території, за особливим правовим режимом та основним цільовим призначенням на категорії. Стаття 19 ЗК закріплює такі категорії земель ,зокрема : землі сільськогосподарського призначення та землі житлової та громадської забудови. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії згідно з ч. 1 ст. 20 ЗК здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму. Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення. Згідно до ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення можуть передаватися у власність та надаватися у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 33 цього Кодексу встановлений правовий режим використання земельних ділянок особистих селянських господарств. Так, згідно зі ст. 33 ЗК громадяни можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Використання земель особистого селянського господарства здійснюється відповідно до закону. Таким є Закон від 15 травня 2003 р. № 742-ІV «Про особисте селянське господарство», відповідно до ст. 1 якого особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму. Згідно до положень, викладених в ст. 38 ЗК України , до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Різний правовий режим земель, що відводяться для ведення особистого селянського господарства, та земель житлової та громадської забудови, додатково підтверджується положеннями ст.ст.121, 122 ЗК, якими встановлено норми безоплатної передачі громадянам земельних ділянок, які також обумовлені особливостями кожного виду використання земельної ділянки. При цьому в ст. 20 ЗК встановлює обов'язок власників використовувати землі зазначених категорії виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання Отже, відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами) вищевказані земельні підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню. Стаття 1 Закону № 858-ІV містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку. Тому у даних правовідносинах по справі , цільове призначення земельних ділянок, які надані [PERSON] та [PERSON] у власність , зазначені в державних актах на право власності на земельні ділянки із зазначенням їх цільового призначення. У ЗК України передбачено зміну цільового призначення землі органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проект землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Згідно з ч. 3 ст. 20 ЗК зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється згідно з Порядком за ініціативою власників. Обов'язковою умовою дотримання встановленої процедури зміни цільового призначення земельної ділянки є складання або перепогодження (якщо зміні цільового призначення підлягає вся земельна ділянка, а не її частина) проекту відведення земельної ділянки з місцевими органами виконавчої влади (районним (міським) органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом містобудування й архітектури та охорони культурної спадщини), а також підлягає державній землевпорядній експертизі. Встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок може здійснюватися виключно відповідно до вимог закону та у встановленому порядку, наслідком порушення якого є скасування таких розпоряджень (ст. 21 ЗК). Отже, зміна виду цільового призначення (використання) земельної ділянки, встановленого законодавством та конкретизованого уповноваженим органом державної влади у рішенні про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку, потребує обов'язкового дотримання механізму такої зміни, визначеного Порядком. З технічної документації із землеустрій щодо встановленням ( відновлення ) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості) [PERSON], [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS], зокрема кадастрового плану земельної ділянки з кадастровими номерами : [NUMBER], [PERSON], судом встановлено, що частина побудованого житлового будинку [NUMBER] за вищевказаною адресою збудований на земельній ділянці [PERSON] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31.12.2013 року, належить на праві власності лише [PERSON] ( Т.1 а.с.16, Т.3 а.с.37). Згідно до положень, викладених в ч.7 ст.82 ЦПК України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду. Оскільки, в судом встановлено, що будинок частково побудований на земельній ділянці кадастровий номер: [PERSON] з цільовим призначенням, для ведення особистого селянського господарства, яка на праві власності належить [PERSON], згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31.12.2013 року, тому у задоволенні усіх трьох позовів слід відмовити за безпідставністю. Доводи [PERSON] про те, що земельна ділянка з кадастровим номером: [PERSON] є спільною сумісною власністю подружжя, суд вважає хибним, оскільки будучи відповідачем у цивільній справі №128/5997/13-ц [PERSON] була присутньою, позов [PERSON] визнала та рішення суду не оскаржувала.

Outcome: dismissed