Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

10.06.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу за договором позики у розмірі 12 000 доларів США за курсом Національного Банку України на день ухвалення рішення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 вересня 2013 р. між ним та [PERSON] було укладено усний договір позики, у відповідності до якого [PERSON] передав [PERSON] грошову позику в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США, що підтверджується власноруч написаною [PERSON] розпискою. Дата повернення позики при цьому не обговорювалася. 15.04.2015 р. він надіслав на адресу відповідача засобами поштового звязку письмову вимогу про сплату боргу, однак відповідач відмовився отримувати вказане поштове відправлення. Свої зобовязання за договором позики від 16.09.2013 року [PERSON] не виконав, до сьогоднішнього дня незважаючи на його вимоги, а тому він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявку суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 16 вересня 2013 року [PERSON] отримала в борг від позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 12 000 доларів США, що підтверджується розпискою. (а.с. 7) Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Нормою ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України покладено на позичальника обовязок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Дата повернення позики сторонами не обговорювалася, а 15.04.2015 року [PERSON] надіслав на адресу відповідача письмову вимогу про сплату боргу, однак, свої зобовязання за договором позики від 16.09.2013 року [PERSON] не виконав, до сьогодні. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. На день ухвалення рішення сума боргу за договорами позики відповідно до розписки від 16.09.2013 року в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 22.02.2016 року (100 доларів США = 2685,5762 грн.) становить. (12000 х 2685,5762/ 100 = 322\~269,14 грн.); Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобовязання не виконав, чим порушив права позивача, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість у розмірі 322\~269,14 грн. Оскільки позивач, на користь якого ухвалено рішення на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України та на підставі вимог ст.5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 2615,82 грн. Аналізуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved