Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

10.02.2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.12.2008 року між ними був зареєстрований Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 614. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Неодноразово сторони намагалися поновити добрі стосунки, але спроби збереження шлюбу виявилися марними. У 2013 році вони вже звертались до суду із заявою про розірвання шлюбу. Вже тривалий час вони однією родиною не проживають і на примирення вона не згодна. Ведуть окреме господарство, мешкають окремо. Після розірвання шлюбу син залишиться мешкати з позивачем. Просить суд постановити рішення, яким шлюб, укладений 05.12.2008 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції за актовим записом № 614 розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне. Так, між сторонами було зареєстровано шлюб 05.12.2008 року Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 614. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин є втрата один до одного відчуття любові, відсутність взаєморозуміння. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 640,00 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved