Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

09 березня 2021 року позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі крім позивача зареєстрований, однак більше двох років без поважних причин не проживає її онук - [PERSON] . Місце перебування відповідача позивачу не відоме, а тому позивач прохає суд визнати його такими, що втратив право на користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 19 березня 2021 року відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05 квітня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд по суті. Позивач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій підтримала позовну заяву та прохала її задовольнити. Справу прохала розглянути без її участі. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а. с. 8-10). Згідно даних Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак останній за місцем реєстрації не проживає (а.с. 7). 08 лютого 2021 року комісією в складі депутата міської ради, а також сусідів: [PERSON] та [PERSON] проведено обстеження квартири [ADDRESS] , під час якого виявлено, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає більше 2 років. Його майно в квартирі відсутнє (а.с.9). Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями частини першої статті 71, статті 72 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Відповідно до частини четвертої, шостої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Стаття 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з місцем її реєстрації. Право користування житлом у дитини виникає на підставі факту її народження. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, [PERSON] без поважних причин не проживає за місцем реєстрації більше 2 років. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення та позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, оскільки [PERSON] без поважної причини, більше двох років не проживає за місцем реєстрації, місце його перебюування не відоме, домовленості щодо його проживання між ними та власником не встановлено, тому його необхідно позбавити права користування вище вказаним житловим приміщенням. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 908 гривень.

Outcome: approved