Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

08.10.2020 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 01.02.2018 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було зроблено відповідний актовий запис №53. Від шлюбу спільних дітей не мають. З серпня 2020 року сторони проживають окремо. Подружніх відносин не підтримують, відновити їх наміру не мають. Угоди на розірвання шлюбу, за спільною заявою подружжя, через органи державної реєстрації актів цивільного стану, досягнуто не було, у зв`язку з чим, позивач вимушена звернутися з позовною заявою до суду. Позивач у судове засідання не з`явилась, одночасно при подачі позову вказала, що позов підтримує в повному обсязі та просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, якою проти задоволення позову не заперечував та просив розглянути справу без його участі. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 01 лютого 2018 року зареєстрували шлюб, про що Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було зроблено відповідний актовий запис №53 (відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 01.02.2018 року). Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність порозуміння, загальних інтересів, а також утратою первісного почуття любові і поваги, які повинні бути притаманні сім`ї. З серпня 2020 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Від шлюбу спільних дітей не мають. Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сім`ї не можливе, а отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя. Тому, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Вимоги, щодо компенсації понесених судових витрат з боку позивача, заявлено не було.

Outcome: approved