Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

\~ \~ \~ 09 липня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом до ПАТ «[PERSON] та Кредит», посилаючись на слідуючи обставини. \~ \~ \~ \~19 вересня 2014 року сторони уклали договір-заяву № 307231/22278/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 місяць в іноземній валюті. Відповідно до договору позивач вніс, а відповідач прийняв його грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.9.00.14176.11 в розмірі 8\~922, 46 доларів США у порядку та на умовах, визначених в договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «[PERSON] та Кредит». За час користування коштами відповідач повинен нараховувати та виплатити позивачу проценти в розмірі 10 % річних. Нараховані проценти зараховуються на рахунок, відкритий у відповідача № 2638.0.00.14176.07. З огляду на те, що строк вкладу закінчився, у відповідача, відповідно до п.1 договору про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» виникло зобовязання повернути грошові кошти позивачу. Сума вказаних коштів складає відповідно довідки самого ж відповідача від 09 червня 2015 року 1\~989,65 доларів США. Проте, відповідач не виконав вказане, тому позивач звернувся до суду і просив винести рішення, згідно якого стягнути з відповідача на його користь відповідно до договору про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» № 307231/22278/1-14 грошові кошти в сумі 1\~989,65 доларів США. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не зявився, завчасно надав суду під час судового засідання 07 жовтня 2015 року письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу у його відсутність, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, лише наддав письмовы заперечення протии позову выд 16 жовтня 2015 року. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.\~ \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 19 вересня 2014 року сторони уклали договір-заяву № 307231/22278/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 місяц в іноземній валюті (а.с.5). Відповідно до договору позивач вніс, а відповідач прийняв його грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.9.00.14176.11 в розмірі 8\~922, 46 доларів США у порядку та на умовах, визначених в договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «[PERSON] та Кредит». Вказане підтверджено меморіальним ордером № 4630363 від 19 вересня 2014 року (а.с.6). Відповідно до умов договору за час користування коштами відповідач повинен нараховувати та виплатити позивачу проценти в розмірі 10 % річних. Нараховані проценти зараховуються на рахунок, відкритий у відповідача № 2638.0.00.14176.07. Також судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення йому його грошових коштів (а.с.7-9), однак відповідно до вказаних заяв та умов укладених між сторонами договорів кошти, розміщені позивачем та нараховані проценти останньому до теперішнього часу\~повернуті лише частково в розмірі 6 932,81 доларів США, а решта коштів- 1\~989,65 доларів США, не повернута. Довідкою відповідача від 09 червня 2015 року № 7.1- 7.1/1799 (а.с. 10) підтверджено, що залишок за поточним рахунком позивача [PERSON] за № 26204001417619 станом на 09 червня 2015 року складає 1\~989,65 доларів США. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами ЦК України, та умовами договору банківського вкладу. У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.1,2,4 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ч.ч.1,2,3 ст.1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володарю рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та\~ проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та\~ встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в\~ день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи №6-140цс13 передбачає, що відповідно до змісту ст.ст.526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. \~ \~ \~\~Вирішуючи позовні вимоги позивача суд, враховуючи, що строк дії договору закінчився, позивач звертався до банку з заявою про поверхня коштів, але так і не отримав вказані кошти, що є беззаперечним порушенням прав позивача. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, надані суду до розгляду справи по суті. Відповідач вказує, що вимушений був відмовити позивачу у здійсненні виплати належної суми вкладу у звязку з наявністю Постанови НБ України № 758 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» від 03 грудня 2014 року, відповідно до якої «уповноважені банки зобовязані обмежити видачу готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах 150\~000 грн. на добу на одного клієнта», а також уповноважені банки зобовязані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15\~000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБ України. Окрім того, відповідач звертає увагу, що на даний час діє Постанова НБ України № 354 від 03 червня 2015 року, яка також регламентує діяльність банків в частині певного обмеження готівкових коштів. Однак, строк дії депозитного договору закінчився в жовтні 2014 року, і позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою про повернення коштів від 21 жовтня 2015 року, вимога зареєстрована відповідачем 22 жовтня 2015 року (а.с.7). Однак відповідач незважаючи на закінчення дії договору, та звернення позивача з вимогою повернення коштів ще до обрання чинності постанови НБ України № 758 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» від 03 грудня 2014 року, не здійснив виплату коштів, порушив право позивача. Безпідставні заперечення відповідача стосовно того, що позивач повинен був сплачувати судовий збір при звернення до суду з вказаним позовом. В даному випадку позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки звернувся він до суду з позовом 09 липня 2015 року, звернувся відповідно до Закону України № 1023 «Про захист прав споживачів». Відповідач навіть звертався з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження по справі з тих же підстав. Апеляційний суд своєю ухвалою від 17 вересня 2015 року (а.с.54) відмовив в задоволенні скарги, підтвердив правомірність звільнення позивача від сплати судового збору. Не приймаються до уваги і заперечення відповідача, який посилається на дію обмежень за Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ. Зясовано, що Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 вересня 2015 року № 171 у відповідача запроваджено тимчасову адміністрацію з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року включно. Однак, строк дії вказаного депозитного договору закінчився ще значно раніше, до існування будь-яких обмежень у здійсненні розрахування з клієнтом банку, в жовтні 2014 року. І вже тоді ж позивач належним чином вимагав повернення коштів за договором, однак відповідач ігнорував його звернення, порушуючи права клієнта. \~Вирішуючи питання судових витрат суд,

Outcome: approved