Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

09 квітня 2021 року позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , у якому просила стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за надану послугу з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , за період з жовтня 2013 року по березень 2021 року у розмірі 39470,55 грн., інфляційні втрати - 12216,40 грн., 3% річних - 3587,54 грн., а всього 55274,49 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що позивач надавав послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за адресою проживання відповідачів: [ADDRESS] . Власником квартири є [PERSON] . В даній квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , які не здійснюють оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01 жовтня 2013 року по 01 березня 2021 року. Оскільки відповідачі не здійснюють оплату за отримані послуги з централізованого опалення, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2021 року позов задоволено частково. Ухвалою суду від 25 серпня 2021 року за заявою представника відповідача [PERSON] - адвоката Ратушної Р.П. про перегляд заочного рішення, рішення суду від 07 червня 2021 року скасовано, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. 06 вересня 2021 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Ратушної Р.П. надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона заперечила проти позовних вимог у повному обсязі, просила відмовити у позові, посилаючись на те, що квартира відповідачів відключена від постачання теплової енергії з 30 липня 2010 року і опалюється автономно, а послуги централізованого опалення у зазначений період фактично не надавалися, тому здійснювати оплату вартості теплової енергії теплопостачальній організації за спірний період відповідачі не зобов`язані. Окрім цього, заявила про пропуск відповідачем позовної давності на звернення до суду з даним позовом, оскільки заявлений до стягнення період з жовтня 2013 року, тоді як позивач звернувся з позовом 09.04.2021, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності до вимог заборгованості. Просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності. 16 вересня 2021 року судовий розгляд відкладений через неявку учасників справи. 21 вересня 2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому позовні вимоги підтримані у повному обсязі, при цьому зазначено, що позивач є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності та населення м. Кривому Розі. Відсутність укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє споживача від цивільно-правової відповідальності. Щодо встановленого автономного опалення у квартирі відповідача послалася на встановлений законом порядок відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів, при цьому, на думку представника позивача, будь-яких доказів, які б підтверджували законність відключення відповідача від системи централізованого опалення в квартирі, власником якої є відповідач, представник останньої не надала. Зауважила, що єдиним належним та допустимими доказом відключення квартири від системи централізованого опалення є відповідний акт про відключення, який є затвердженим постійно діючою міжвідомчою комісією, а також звертала увагу на те, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги централізованого опалення. 12 жовтня 2021 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Ратушної Р.П. надійшли письмові пояснення, у яких вона зазначила про дотримання відповідачами порядку відключення від системи централізованого опалення і встановлення індивідуального опалення, підтримала викладене у відзиві на позовну заяву. Просила відкласти судовий розгляд у зв`язку із зайнятістю у іншому судовому процесі. Представник позивача до суду не з`явилася, надала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності та ухвали рішення за наявними у справі доказами. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ратушна Р.П. в судове засідання не з`явилася, у наданому суду письмовому клопотанні просила розглянути справу у її відсутність, просила відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] , повідомлений належним чином про судовий розгляд, до суду не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, заяв про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду не надавав. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ст. 223 ч. 4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно із ч. 2 ст. 280 ЦПК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. З огляду на вищевикладене, а також враховуючи наявність заяви представника співвідповідача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, суд розглядає справу в порядку ст.ст. 211, 280 ч.2 ЦПК України за наявними в ній доказами без здійснення заочного розгляду справи за відсутності підстав для такого розгляду. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила), надає населенню м. Кривого Рогу теплову енергію для потреб опалення, у тому числі за місцем проживання відповідача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , і цей факт не оспорюється сторонами (а.с. 15, 91-93). Відповідно до детального розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що заборгованість відповідачів за централізоване опалення за період з жовтня 2013 року по лютий 2021 року складає - 39470,55 грн. (а.с7). Відповідно до копії листа Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради від 21.02.2006 за № 732/8 [PERSON] погоджено відключення від системи теплопостачання в приміщенні квартири за адресою: [ADDRESS] при умові влаштування альтернативного джерела опалення, для чого йому необхідно отримати технічні умови в АТ «Криворіжгаз» та проект, розроблений проектною організацією, після влаштування автономного опалення та опломбування газового лічильника звернутися для розірвання договору постачання теплової енергії до КП «Криворіжтепломережа» (а.с. 46). 12.08.2010 КПТМ «Криворіжтепломережа» надало [PERSON] . Технічні умови №6079 для розробки проекту додаткового індивідуального опалення та системи гарячого водопостачання приміщення, що розташоване у житловому будинку [ADDRESS] , термін дії - в межах одного міжопалювального періоду з моменту демонтажу регістрів (а.с. 47). Відповідно до копії Акту № 33 від 26.03.2012 представник КПТМ та абонент [PERSON] [ADDRESS] склали акт про те, що при обстеженні приміщення встановлено: «наявний видимий розрив на мережі центрального опалення; гаряче водопостачання у роботі; стояки ізольовані, заглиблені у стіни; у приміщенні встановлено автономне опалення. При цьому в акті зазначено про те, що система гарячого водопостачання не демонтована (а.с. 45). Відповідно до копії Акту від 05.02.2013, складеного представником КПТМ та абонентом [PERSON] , встановлено: виконаний видимий розрив на системі гарячого водопостачання; стояк проходить транзитом (а.с. 117). 18 травня 2015 року складений акт представником ДП «Криворізька теплоцентраль» у присутності абонента [PERSON] про те, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] відсутня труба гарячого водопостачання, зі слів мешканця технологічний канал для стояка подачі гарячої води виведений у квартирі № [NUMBER] ; гаряча вода у квартиру не заведена (а.с. 118). Як вбачається з копії Акту, підписаного виробником робіт ПП «ИНПОСТ», замовником [PERSON] , представником ПАТ «Криворіжгаз», за адресою вул. Петроградська, 54/49 03.05.2012 встановлено газовий лічильник (а.с. 122). 30.07.2012 був складений та підписаний зазначеними вище особами Акт приймання в експлуатацію газифікованого об`єкту про надання дозволу здійснити врізання та запуск газу (а.с. 116). Судом встановлено, що спірні відносини виникли у зв`язку із виконанням послуг з централізованого опалення, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, тому до нього мають бути застосовані норми Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», а також Правил надання населенню послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630). Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4). При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4). Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 р. № 4 (далі - Порядок), не передбачена можливість відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води окремої квартири у багатоквартирному будинку, а відключення окремого багатоквартирного будинку за заявою власника (власників) будинку вирішується постійно діючою міжвідомчою комісією, створеною органом місцевою самоврядування або місцевим органом виконавчої влади відповідно до розділу 2 вищезазначеного Порядку. Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Тобто, єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому. Разом з тим, судом з наданих відповідачем копій документів встановлено, що дозвіл на встановлення автономного опалення наданий відповідачу у 2006 році, натомість автономне опалення встановлено лише у 2012 році, тобто у період дії вище наведених законодавчих актів, які передбачали відповідну процедуру та умови встановлення такого опалення. Разом з тим, суд, дослідивши Акти від 26.03.2012, 05.02.2013 та (а.с. 45, 117, 118), встановив, що квартира [ADDRESS] відключена від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, вказані акти мають довільну форму, на затвердження до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води, не подавалися, тому цей доказ не є доказом відключення квартири відповідачів від мережі централізованого теплопостачання та доказом ненадання споживачам послуг з постачання тепла. Відповідачами не надано суду доказів на отримання дозволу міжвідомчої комісії, після чого мали б звернутися до позивача для отримання технічних умов на влаштування автономного опалення та відповідно до яких мав би бути розроблений робочий проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП, а також для розірвання договору на постачання теплової енергії. Таким чином, діюче законодавство та нормативні акти не передбачають відключення окремої квартири у багатоквартирному будинку від централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно нарахування плати за надані послуги проводиться правомірно. Правила № 630 передбачають, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Дослідивши Детальний розрахунок заборгованості, а саме нарахування по рокам із зазначенням періодів нарахування, перерахування, оплати послуг, розрахунки сум компенсації за інфляцію та 3% річних (а.с. 7-9), суд дійшов висновку про підтвердження факту наявності заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення за період з жовтня 2013 року по лютий 2021 року в сумі 39470,55 грн., а також погоджується із розрахунком інфляційних втрат в сумі 12216,40 грн. та 3% річних в сумі 3587,54 грн. З урахуванням викладеного, доводи представника відповідача [PERSON] щодо неправомірного нарахування позивачем оплати за послуги з теплопостачання у зв`язку із фактичним невикористанням цих послуг через наявність автономної системи опалення у квартирі, суд відхиляє, оскільки споживачем не дотримано порядку відключення квартири від мереж централізованого опалення багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Отже, на думку суду, обставини порушення відповідачами оплати за спожиту теплову енергію є доведеними у межах суми заборгованості у розмірі 39470,55 грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просила застосувати наслідки спливу позовної давності За нормами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість повинна бути стягнута в межах трирічного строку, що передував зверненню до суду із позовною заявою, тобто з квітня 2018 року по лютий 2021 року, що становить 16 852,98 грн. Згідно з частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Отже, наявні правові підстави для стягнення на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ «Криворізька теплоцентраль» просило суд стягнути з відповідачів інфляційні втрати за період з жовтня 2013 року по лютий 2021 року у сумі 12216,40 грн. та три відсотки річних за цей же період у сумі 3587,54 грн., з врахуванням заявленої у позовній заяві суми боргу у розмірі 39470,55 грн., при цьому позивачем на підтвердження цих сум був наданий детальний розрахунок із визначенням інфляційних витрат та 3% річних за кожний період із зазначенням суми заборгованості за кожен місяць. Однак, оскільки судом визначена до стягнення заборгованість в межах трирічного строку позовної давності у розмірі 16852,98 грн., то і суми інфляційних витрат та 3% річних підлягають стягненню за цей же період у розмірі 1091,45 грн. та 608,55 грн. відповідно. Вирішуючи питання щодо стягнення солідарно з відповідачів, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с. 17), у період, за який позивач просить стягнути заборгованість з 01 жовтня 2013 року не досяг повноліття, на час виникнення заборгованості йому виповнилось лише 12 років. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення у розмірі 16852,98 грн., інфляційні витрати у розмірі 1091,45 грн., 3 % річних у розмірі 608,55 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» необхідно стягнути судовий збір за подачу позовної заяви пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 762,72 грн.

Outcome: partial