Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

08.09.2020 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом який мотивує тим, що вона з відповідачем уклала шлюб зареєстрований 29 листопада 2017 року у Баришівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 140. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] . Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Посилаючись на відсутність взаєморозуміння у відносинах та втрати почуття любові один до одного, та як наслідок припинення сімейних відносин, просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Крім того позивач проживає разом з дитиною, а відповідач не надає їй допомоги в утриманні сина, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, також стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячнор, на її користь, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява в якій просить суд розглянути вимоги позовної заяви без її участі на підставі наявних в справі доказів. Відповідач в підготовче засідання не з`явився надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечує. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 29.11.2017 року сторони уклали шлюб зареєстрований у Баришівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 140. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] . На момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та стягнення аліментів судом не встановлено. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Нормою 141 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved