Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

09 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та відновлення дошлюбного прізвища. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 18 червня 2014 року Виконавчим комітетом Старововчинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за №04. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Разом з тим, подружнє життя не склалось через те, що відповідач вже протягом тривалого часу поводиться антисоціально, влаштовує сварки, погрожує фізичним насиллям. Вказане призвело до виникнення між ними неприязних стосунків, частих непорозумінь та конфліктів. Між ними втрачено почуття поваги, любові та довіри один до одного. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. У звязку із тим, що шлюб носить тільки формальний характер, просила його розірвати та відновити дошлюбне прізвище «Чучман». А також стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. Справа слухалась у відсутність сторін, які у підготовче судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Від позивачки [PERSON] М через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Строк на примирення просила не надавати. Також через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просив розгляд справи провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу. Строк на примирення просив не надавати. Враховуючи те, що у підготовче судове засідання учасники справи не зявились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 18 червня 2014 року Виконавчим комітетом Старововчинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за №04 (а.с.4). Під час перебування сторін у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалось через постійні суперечки та непорозуміння. Вказане призвело до виникнення між ними неприязних стосунків та конфліктів. Між ними втрачено почуття поваги, любові та довіри один до одного. Таким чином, суд вважає, що збереження сім»ї неможливе, оскільки сім»я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно вимог\~ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням вказаних вимог закону, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50 % сплаченого нею судового збору за подання позовної заяви до суду, що становить 352 грн. 40 коп., а інших 50% сплаченого нею судового збору слід повернути позивачці з державного бюджету. Разом з тим, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] щодо відновлення дошлюбного прізвища задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Порядок відновлення дошлюбного прізвища врегульований Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000року №52/5. Згідно ч.6 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. За таких обставин, [PERSON] після набрання вказаного рішення суду законної сили, необхідно звернутися до органу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану із відповідною заявою щодо відновлення дошлюбного прізвища.

Outcome: partial