Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

09 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що вона є опікуном неповнолітнього [PERSON], [INFO], якого рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.04.2017 року було відібрано від матері - [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Проте, даний факт не звільняє останню від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною особою. А тому, просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечила проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність та відзиву не подала. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2018 року у відповідності до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України постановлено справу розглянути без участі позивача та відповідача, на підставі наявних в справі доказів, із ухваленням заочного рішення по справі, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на наступне. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в суді, відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданим 28.02.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.04.2017 року, яке набрало законної сили 14.07.2017 року, відібрано малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення останньої батьківських прав та передано дітей органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради для подальшого влаштування. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Однак, як слідує із змісту вищевказаного рішення суду питання про стягнення аліментів на дитину судом не вирішувалось. Рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 234 від 31 серпня 2017 року опікуном неповнолітнього [PERSON], [INFO], призначено його бабусю [PERSON]. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 249 СК України опікун, піклувальник зобов'язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Цивільні права та обов'язки опікуна, піклувальника встановлюються Цивільним кодексом України. Згідно положень ст. 67 ЦК України опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Крім того, опікун зобов'язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо (ст.72 ЦК України). Пунктом 4.9 «Правил опіки та піклування», затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, №34/166/131/88 від 26 травня 1999 року, суми, які належать підопічним у вигляді пенсій, допомоги чи аліментів, інших поточних надходжень або прибутків від належного їм майна, переходять у розпорядження опікуна і витрачаються на утримання підопічних. Згідно частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з довідки №738, виданої 09.10.2018 року ПП «УК «Управдом» разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS], проживає її онук - [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням того, що відповідач є працездатною особою, разом з дитиною не проживає та не допомагає позивачу її утримувати, має на утриманні ще інших двох неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/6 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 150, 170, 180-183, 191, 249 СК України,

Outcome: approved