Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

07 грудня 2012 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 08 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNN0G100000062, відповідно до якої Банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 32 000 доларів США, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 1% на місяць, інші встановлені договором платежі. В порушення умов кредитного договору, відповідач не сплачував своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в зв'язку з чим, станом на 29 листопада 2012 року, сума заборгованості становить 49 6690,60 доларів США, що за курсом НБУ від 29 листопада 2012 року (7, 97 грн. за 1 долар США) складає відповідно 396 000,76 грн., що складається з: заборгованість за кредитом - 30 842,07 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 8 773,98 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 666,03 долари США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 5 992,43 доларів США; штраф (фіксована частина) - 31,36 доларів США; штраф (процентна складова - 2 363,73 долара США. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» просило суд стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № DNN0G100000062 від 08 червня 2007 року в сумі 49 6690,60 доларів США, що за курсом НБУ від 29 листопада 2012 року (7, 97 грн. за 1 долар США) складає відповідно 396 000,76 грн.; судові витрати. В судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги. Представник відповідача в судовому засідання позов не визнав, просив суд застосувати наслідки пропуску позовної давності, посилаючись на те, що 08 червня 2007 року між сторонами був укладений договір іпотеки, за яким, [PERSON], в забезпечення виконання ним умов кредитного договору № DNN0G100000062 від 08 червня 2007 року, передав в іпотеку Банку двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Також, між Банком та [PERSON] був укладений договір про задоволення вимог іпотеко держателя. 30 листопада 2010 року Банк здійснив продаж предмету іпотеки на погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно до ч.4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь які наступні вимоги іпотеко держателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсним. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, приходить до переконання, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, з наступного. Згідно до ст. 11,16 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що 08 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNN0G100000062, відповідно до якої Банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 32 000 доларів США, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 1% на місяць, інші встановлені договором платежі в строк до 04 червня 2027 року. У відповідності до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця, в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками комісією, інші витрати згідно договору. У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі в місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, відповідач не сплачував своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками. Судом встановлено, що 08 червня 2007 року між сторонами був укладений договір іпотеки, за яким, [PERSON], в забезпечення виконання ним умов кредитного договору № DNN0G100000062 від 08 червня 2007 року, передав в іпотеку Банку двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Також, між 08 червня 2007 року Банком та [PERSON] був укладений договір про задоволення вимог іпотеко держателя, відповідно до якого, в разі порушення [PERSON] умов кредитного договору, Банку надане право звернути стягнення на предмет іпотеки - . квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Сторони не заперечували того, що 30 листопада 2010 року Банк здійснив продаж предмету іпотеки на погашення заборгованості за кредитним договором, сума продажу квартири зарахована на погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором. Суд приходить до переконання, що звернення стягнення на предмет іпотеки, не звільняє боржника від обов'язку погасити заборгованість за кредитним договором, яка залишилася не погашеною після продажу предмету іпотеки. Як зазначалося вище, представник відповідача, на заперечення позову, посилався на те, що Банком пропущений позовна давність. У відповідності до ст.. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Оскільки сторонами встановлений строк дії договору - до 04 червня 2027 року, суд приходить до переконання, що позивачем не пропущений термін позовної давності за договором. В той же час, у відповідності до ст. 258 ЦК України, 1. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. 2. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); На підставі п.3, п.4 ст. 267 ЦК України, Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що сума пені повинна бути стягнута за період за один рік до подання позову в сумі 4 922,50 доларів США, а тому, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Таким чином, заборгованість за кредитним договором станом на 29 листопада 2012 року, становить 46 499,67 доларів США, що за курсом НБУ від 29 листопада 2012 року (7, 97 грн. за 1 долар США) складає відповідно 370 602,37 грн., що складається з: заборгованість за кредитом - 30 842,07 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 8 773,98 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 666,03 долари США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 4 922,50 доларів США; штраф (фіксована частина) - 31,36 доларів США; штраф (процентна складова - 2 363,73 долара США В зв'язку з наведеним, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі 3 219 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial