Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

07 травня 2019 року позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт та своє майно заповіла позивачу. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарсько побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач прийняв спадщину шляхом звернення із відповідною заявою до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Чистова С.Ю. Заведена спадкова справа. Іншим спадкоємців крім позивача не має. У березні 2019 року позивач звернувся до нотаріуса з питань отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, почав збирати необхідні документи за запитами нотаріуса. Згідно довідки Левківської сільської ради померла [PERSON] дійсно була власником вказаного житлового будинку, про що зроблені відповідні записи у по господарській книзі, проте за життя остання не здійснила державної реєстрації свого права власності на об`єкт нерухомості й позивач не має можливості отримати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином нотаріус не має можливості оформити позивачу свідоцтво про право на спадщину на вказане майно . Представник відповідача, Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, надала суду письмову заяву про розгляд справи без присутності представника відповідача. Проти позову не заперечують. Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд вважає за можливе ухвали рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору, дослідивши представлені суду докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, прийшов до висновку про задоволення заявленого позову - виходячи з наступного. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 лютого 2016 року ( а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] ( а.с.11-13). 19 серпня 2014 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно , де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , [INFO] ( а.с.10). Із копії спадкової справи № 52/2016 вбачається, що 26 липня 2016 року [PERSON] надала нотаріусу заяву про відмову від спадщини,яка залишилась після смерті її матері [PERSON] Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13 червня 1964 року батьками [PERSON] є [PERSON] ( російською мовою) та [PERSON] ( російською мовою) . Із копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] 04 серпня 1984 року уклала шлюб з [PERSON] та їй присвоєно прізвище [PERSON] . 26 липня 2016 року [PERSON] ( позивач по справі) звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] . Рішенням І сесії сільської ради VІІ скликання від 10 листопада 2015 року № 10 перейменовано вулиці в населених пунктах Левківської сільської ради, а саме в селі Пимонівка Ізюмського району [ADDRESS] Пролетарська перейменована в вул. Залізнична. Із довідки виконавчого комітету Левківської сільської ради № 1257 від 21.07.2016 року вбачається, що [PERSON] була зареєстрована у власному будинку за адресою: [ADDRESS] , з 1981 року по день смерті [INFO] , була зареєстрована одна. В своєму листі приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області, Чистов С.Ю. б/н від 27.03.2019 року доводить до відома позивача, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно,яке підлягає реєстрації, може бути винесено після надання позивачем необхідних правовстановлюючих документів, що підтверджують належність майна спадкодавцеві, а у разі відсутності необхідних документів необхідно звернутися до суду для вирішення зазначеного питання у судовому порядку. На момент закінчення спадкодавцем будівництва у 1978 році право власності регулювалось положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України « Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР та інше. За змістом зазначених нормативних актів вин6икнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року,яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах ( п.20 Інструкції). [PERSON] , не зважаючи на внесення записів у по господарську книгу про належність їй спірного домоволодіння по [ADDRESS] та за життя і не зареєструвала ( не оформила ) своє право власності ані в органах БТІ, ані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже належність домоволодіння спадкодавцю [PERSON] підтверджена записами у по господарській книзі про належність домоволодіння [PERSON] (а.с.12-13), відповідною довідкою Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області (а.с.11), а також технічним паспортом від 27.02.2019 року (а.с.14-16), складеного за результатами інвентаризації Згідно\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як наводить\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. На підставі\~ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( ч. 1, ч. 2 статті 328 ЦК України). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника ні підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Увесь обсяг наведених обставин свідчить про обґрунтованість визнання за позивачем, [PERSON] , права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації ( ч. 1 ст. 182 ЦК України). Згідно\~ст. 182 ч.ч.1,2 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. За викладених обставин, задовольняючи даний позов, суд вбачає доцільним довести до відома заінтересованих осіб, що рішення суду в частині визнання права власності на нерухоме майно, яке у встановленому процесуальним законом порядку набрало законної сили, підлягає обов`язковій державній реєстрації та є підставою для внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Outcome: approved