Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

08 травня 2018 року та уточнено 13 червня 2018 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом [PERSON] про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона разом з відповідачем є власниками квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради 24.06.1997. Відповідно до свідоцтва про шлюб її прізвище « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] ». Вищевказана квартира є спільною сумісною власністю, та на теперішній час в неї виникла необхідність у виділі свої частки із спільного сумісного майна, однак відповідач не бажає укладати договір про визначення часток у квартирі, чим позбавляє її права вільного розпорядження своєю часткою квартири. Позивач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, не використала наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява, в якій вона просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, а позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтвапро право власності на житло № [NUMBER] , виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради 24.06.1997 (а.с.4). 14.10.2006 [PERSON] у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Крім того, довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 30.07.2018 №6736 встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.69). У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами першою та другою статті 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Вищевказана норма відображена також в Постанові №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування». Домовленості між співвласниками квартири щодо часток у спільній сумісній власності не було, квартира була набута у власність відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», за своєю правовою природою, набуття права власності на спірну квартиру не залежало від трудового внеску кожного співвласника, тому частки вважаються рівними, а отже, кожному із власників квартири належить по 1/2 частині. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, та становить 704,80 грн. Отже з урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved