Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

09.03.2016 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 03.02.2006 року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме право на середню земельну частку площею 2,08 га, яка розташована на території Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області. Стверджує, що спадкодавець [PERSON] за життя склала заповіт на користь позивачки [PERSON] Інші спадкоємці на дане спадкове майно не претендують. Вказує, що позивачка фактично спадщину прийняла, оскільки проживала зі спадкодавцем та приступила до обробітку вищевказаної земельної ділянки. Однак, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на право власності на зазначену земельну ділянку (сертифікату) та неможливість отримання його дублікату, позивачка не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у звязку із чим змушена звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачкою [PERSON] право власності на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 2,08 га, яка розташована на території Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судове засідання позивачка та її представник не зявилися, проте подали до суду заяви, в яких просять справу розглядати у їх відсутності та зазначають, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Мостиського районного управління юстиції Львівської області у судове засідання не зявився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.02.2006 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (тітки позивачки [PERSON]Я.). До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 2,08 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, що розташована на території с.Баличі Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №6415 від 27.05.1997 року. Проте оригінал вищевказаного сертифікату було втрачено і такий не може бути відновлений на даний час у передбаченому законом порядку у звязку із смертю його власника. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 09.12.1992року, яким усе своє майно заповіла племінниці [PERSON], позивачці у справі, яка у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті тітки, оскільки постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини, доглядала за нею та протягом встановленого законодавством строку не заявила про відмову від спадщини. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №43322746 від 21.03.2016 року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б претендували на спадщину, крім позивачки [PERSON], немає. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку (оригіналу вищевказаного сертифікату) позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №6415 від 27.05.1997 року; копією заповіту [PERSON] від 09.12.1992 року; копією листа Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області №02-17/596 від 04.12.2015року; копіями довідок, виданих виконавчим комітетом Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області №05-03/597 та №02-18/599 від 04.12.2015року та №01-04/221 від 01.04.2016року; Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру «спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину» та зі Спадкового реєстру «заповіти/спадкові договори» щодо спадкодавця [PERSON] від 21.03.2016року. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. З огляду на наведене та враховуючи встановлені судом обставини про те, що спадкодавцю [PERSON] на час смерті належала спірна земельна ділянка (середня земельна частка) і таке її право підтверджувалось відповідним сертифікатом, однак оригінал такого був втрачений та не може бути відновлений на даний час в передбаченому законом порядку, та те, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом усього майна [PERSON] та прийняла спадщину, спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині та претендують на таку, немає, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову та визнання за позивачкою права власності на спірну земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved