Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

08 жовтня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 23 травня 2015 року на вул.\~Коцюбинського в м. Дніпропетровську сталася ДТП з вини відповідача, внаслідок чого пошкоджено автомобіль позивача. Страховиком відповідача виплачено позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 6536,75 гривень (визначений експертом розмір шкоди 9044,09 гривень 1000 гривень франшиза 1507,35 гривень ПДВ). Посилаючись на те, що на підставі експертного дослідження вартість відновлювального ремонту складає 14621,34 гривень, а відповідач не бажає сплачувати розмір франшизи, позивач просив суд стягнути з відповідача різницю між вартістю відновлювального ремонту та виплаченим позивачу розміром страхового відшкодування, що включає франшизу, а також 900 гривень в якості відшкодування вартості експертного дослідження для визначення розміру збитку та вартість поштових витрат з направлення відповідачу позивачем листа-претензії в розмірі 8,5 гривень. Судові витрати позивач просив суд покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково лише щодо стягнення франшизи, в решті позову просив суд відмовити, надав письмові заперечення, пославшись на те, що різниця між визначеним експертом розміром майнової шкоди та фактично сплаченим страховим відшкодуванням, за вирахуванням франшизи, має відшкодовуватись страховиком, оскільки це охоплюється лімітом його відповідальності. Витрати на проведення експертизи з визначення розміру завданої шкоди також, за переконанням відповідача, відповідно до положень закону мають бути відшкодовані його страховиком, а сума поштових витрат не підлягає стягненню через відсутність належних доказів направлення позивачем відповідачу претензії, а не іншої кореспонденції. (а.с.74-75) Третя особа в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Вислухавши пояснення учасників розгляду справи та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 23 травня 2015 року мала місце ДТП за участю автомобілів сторін. Так, відповідач у вказаний день, керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Коцюбинського в районі е/о №153 в м.\~Дніпропетровську в порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням позивача, чим автомобілям було завдано механічних пошкоджень. Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина відповідача в її скоєнні встановлені постановою судді Кіровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 17 червня 2015 року, якою відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки дана постанова суду набрала законної сили ще 01 липня 2015 року, викладені в ній фактичні обставини спричинення майнової шкоди та вина відповідача у її спричиненні відповідно до ст.61 ч.4 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню. (а.с.6, 70). При цьому, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність перед третіми особами на час вищевказаної ДТП була застрахована [PERSON] «Європейський Страховий Союз» на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у вигляді відповідного полісу №АІ/4994594. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль [NUMBER], а розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну, склав 50000 гривень, розмір франшизи 1000 гривень. (а.с.5, 71) Факт належності автомобіля [NUMBER] позивачу та отримання даним авто механічних ушкоджень внаслідок зазначеної ДТП підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копією протоколу огляду транспортного засобу, а також не заперечувався сторонами в ході розгляду справи (а.с.10, 56). 26 травня 2015 року експертом здійснено огляд автомобіля [NUMBER], на підставі якого тим же експертом 12 червня 2015 року складено висновок №2305/15/СК експертного дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТЗ. Відповідно даного висновку розмір майнової шкоди, завданої позивачу як власнику автомобіля [NUMBER] внаслідок ДТП, становить 9044,1 гривень. При цьому, вартість даного експертного дослідження була оплачена позивачем в розмірі 900 гривень. (а.с.11-12, 18-23, 50-69) 26 червня 2015 року страховиком відповідача [PERSON] «Європейський Страховий Союз» здійснено розрахунок страхового відшкодування, відповідно до якого остаточна сума страхової виплати визначена в розмірі 6536,75 гривень (розмір визначено експертом майнової шкоди 9044,09 гривень розмір франшизи 1000 гривень ПДВ в сумі 1507,35 гривень) та 06 липня 2015 року погоджена з позивачем. (а.с.14, 47, 48) 06 липня 2015 року позивачем подано до [PERSON] «Європейський Страховий Союз» заяву про виплату страхового відшкодування в узгодженому розмірі (а.с.49). 08 липня 2015 року [PERSON] «Європейський Страховий Союз» складено страховий акт із зазначенням суми страхового відшкодування, яка підлягає виплаті позивачу, в розмірі 6536,75 гривень, яку в подальшому і було отримано позивачем (а.с.46). 11 серпня 2015 року позивачем за допомогою поштового звязку, вартість якого для позивача склала 8,5 гривень, було направлено відповідачу письмову претензію із вимогою сплатити розмір невідшкодованої страховиком франшизи в розмірі 1000 гривень. Дану претензію відповідачем отримано не було, а лист повернувся позивачу за закінченням строку зберігання внаслідок того, що відповідач не зявився до поштового відділення для отримання такого поштового відправлення. (а.с.13, 15-17) Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень зазначеного вище договору, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 629 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договір, який є обовязковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної особи бути страхувальником майна або відповідальності перед іншими особами. Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 980 ЦК України передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. За змістом ст.17 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.981 ЦК України договір обовязкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва поліса. Згідно ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. За змістом ст.ст.12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, повязана із пошкодженням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Згідно ст.ст.35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (подається причетним до ДТП водієм в письмовій формі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) подає страховику заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. В свою чергу, страховик, за умови настання страхового випадку, подання йому повного пакету документів та повідомлення про ДТП із дотриманням вимогу закону, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової та моральної шкоди. За змістом ст.ст.10, 11, 57-60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, надавши суду належні та допустимі докази. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача визначеної позивачем в сумі 7084,59 гривень різниці між сумою фактично виплаченого страхового відшкодування та визначеного позивачем розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Свою правову позицію суд мотивує наступним. Так, наведене вище судом чинне на час виникнення та існування спірних правовідносин сторін цивільне законодавство визначає порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обовязкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі (власнику іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника). За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обовязку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру фактично завданих збитків. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обовязок з відшкодування різниці між страховою виплатою та розміром шкоди. При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування) має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Що стосується безпосередньо правовідносин сторін по даній цивільній справі, то в ході її розгляду дійсно зайшов підтвердження факти ДТП від 23 травня 2015 року, яка сталася з вини відповідача, і внаслідок якої останнім завдано позивачу майнової шкоди у вигляді пошкодження автомобіля [NUMBER]. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на час ДТП була застрахована [PERSON] «Європейський Страховий Союз» із лімітом відповідальності даного страховика в розмірі 50000 гривень. Після повідомлення сторонами [PERSON] «Європейський Страховий Союз» про подію ДТП та подання страховику всіх необхідних документів останнім визначено розмір страхового відшкодування в сумі 6536,75 гривень, що не перевищує ліміту відповідальності цього страховика (50000 гривень). Зазначену суму, яка була узгоджена із позивачем, заперечень в нього не викликала, було виплачено позивачеві в повному обсязі. Отже, за цих умов і обставин в суду відсутні підстави вважати наявним у відповідача обовязок відшкодовувати позивачу майнову шкоду, завдану позивачеві пошкодженням його автомобіля, оскільки така шкода фактично є відшкодованою [PERSON] «Європейський Страховий Союз». До того ж, майнових претензій позивач до страховика відповідача в судовому засіданні не висловив, позовних вимог до нього не предявив, хоча розмір визначеної таким страховиком і майнової шкоди і виплаченого страхового відшкодування є значно меншими від лімітів відповідальності цього страховика. За таких обставин позовні вимоги позивача в частині вимог про стягнення 7084,59 гривень як різниці між сумою фактично виплаченого страхового відшкодування та визначеного позивачем розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, задоволенню не підлягають. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача вирахуваної зі страхового відшкодування суми франшизи в розмірі 1000 гривень, приймаючи до уваги, що договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним між відповідачем та [PERSON] «Європейський Страховий Союз», дійсно передбачено розмір франшизи в сумі 1000 гривень, сплата якої на користь позивача з урахуванням фактичних обставин справи та положень наведених вище законодавчих актів покладається на відповідача, як страхувальника, який винен у скоєнні ДТП, а також враховуючи підтверджений в ході розгляду справи факт несплати відповідачем означеної суми позивачу, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість даної позовної вимоги, а отже і про необхідність її задоволення. Підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача вартості послуг з проведення авто-товарознавчого дослідження в розмірі 900 гривень, за наслідками якого 12 червня 2015 року складено висновок №2305/15/СК експертного дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТЗ, а також вартості поштових витрат з направлення відповідачу листа-претензії в розмірі 8,5 гривень. Рішення суду про задоволення даної частини позовних вимог мотивоване тим, вказані витрати за змістом ст.22 ЦК України та з урахуванням фактичних обставин у справі є понесеними позивачем збитками витратами, які позивач змушений був понести для відновлення свого порушеного права, а саме забезпечити виплату йому страхового відшкодування та спонукати відповідача до виконання його деліктного зобовязання. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім при зверненні до суду із даним позовом судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487,2 гривень (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved