Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

08.09.2016 заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті особи. В заяві заявник зазначає, що [INFO] помер його батько - [PERSON], [INFO], народився в с. Єгорівка, Волноваського району, Донецької області і похований на кладовищі в м. Донецьк. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 189 від [INFO] виданого Центром первинної медико-санітарної допомоги №9 м. Донецька [PERSON] помер [INFO]. Причиною смерті стала хронічна серцево-мозкова недостатність, церебральний атеросклероз. Заявник звернувся до Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для проведення державної реєстрації факту смерті, однак йому було відмовлено у зв'язку з тим, що медичне свідоцтво про смерть видане на території, яка не підконтрольна України і не відповідає вимогам діючого законодавства. Встановлення факту смерті є необхідним для отримання оформлення права на спадщину. Представник заінтересованої особи Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Заслухавши думку заявника - [PERSON], який не заперечував проти розгляду справи у відсутність представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, вважає можливим розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи - Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі. Заслухавши пояснення заявника, свідчення свідка, дослідивши додані письмові докази до справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Допитаний в судовому засіданні свідок - [PERSON] суду свідчила, що заявника знає за місцем проживання. Достовірно суду свідчив, що [PERSON] помер [INFO] і вона особисто була присутньою на похованні, похована була в на цвинтарі м. Донецьк. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є рідними син та батько, що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого відділом РАЦС Ленінського райвиконкому м. Донецька, актовий запис №923, що є наявним у справі. З лікарського свідоцтва про смерть № 189 від [INFO], що є наявним у справі вбачається, що видано Центром первинної медико-санітарної допомоги № 9 м. Донецька, що [PERSON] помер [INFO]. Причиною смерті стала хронічна серцево-мозкова недостатність, церебральний атеросклероз. Про те, що [PERSON] похований на цвинтарі в м. Донецьк підтвердив в судовому засіданні свідок - [PERSON], окрім того додано довідку ритуальної служби про те, що [PERSON] похований на кладовищі м. Донецька, копію накладної від 31.08.2016 року про перелік товарів придбаних для поховання, копію квитанції від 31.08.2016 року про організацію поховання. Доводи заявника, що він звертався до Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вбачається з відповіді № 03.2-25/4099 від 08.09.2016 року, що є наявною у справі і заявнику запропоновано звернутися до суду. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085 від 07.11.2014 року затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів входить м. Донецьк на території якого померла та похована [PERSON] Відповідно, документи про смерть видані на тимчасово окупованій території, до складу яких входить медичне свідоцтво про смерть є недійсним і не створює правових наслідків. Одночасно, статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщена особа має права, визначені Конституцією та законами України. Реалізувати своє право на оформлення спадщини заявник не має можливості, оскільки не може зареєструвати смерть батька в органах державної реєстрації, а документи, які підтверджують факт його смерті є недійсними через те, що видані незаконними органами. Відповідно до ч.4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній ВРУ, підлягає негайному виконанню. Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів» зазначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Згідно статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. За таких обставин, оскільки заявник фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, отримання спадкового майна і такий факт підтверджений належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved