Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

09 серпня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення відповідача з будинку [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В будинку, починаючи з 30 жовтня 2015 року, зареєстрований та проживає її співмешканець [PERSON]. Відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки ображає позивача. Дані події відбуваються у присутності малолітньої дитини. З відповідачем неодноразово проводились бесіди працівниками поліції з приводу недопущення з його боку протиправних дій відносно позивача, проте результатів не дали, тому така протиправна поведінка відповідача спонукала позивача звернутись з цим позовом до суду. Посилаючись на положення ст.116 ЖК України просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, заперечень по суті позову не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, що передбачено ст. 328 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Дане підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13 липня 2013 року. ( а.с. 6). В даному будинку, починаючи з 30 жовтня 2015 року, зареєстрований та проживає [PERSON] Інформація про місце реєстрації відповідача отримана відповідно до усного повідомлення Малинського районного сектору ДМС України в Житомирській області. Починаючи з 2015 року між сторонами почали виникати сварки. Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є наявність або відсутність у відповідача права на житло, або інші передбачені нормами житлового законодавства підстави для позбавлення такого права. За змістом частини 4 статті 9 та статті 109 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Рівність прав власника житла та членів його сім'ї, які спільно з власником проживають у належному йому приміщенні, закріплена частиною 1 статті 156 ЖК України. Відповідно до статті 157 ЖК України члени сім'ї власника житлового приміщення можуть бути виселені у судовому порядку у випадках, передбачених частиною 1 статті 116 ЖК. Положенням ст. 116 ЖК України, на яку посилається позивач, передбачено, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. 24 вересня 2015 року, 17 серпня 2016 року та 19 серпня 2016 року [PERSON] з приводу протиправних дій її співмешканця , які виразились у застосуванні насильства в сім'ї, зверталась до працівників поліції Малинського відділення поліції. 06 жовтня 2015 року, 26 серпня 2016 року та 29 серпня 2016 року Малинським відділенням поліції складені висновки відповідно до яких вирішено скласти відносно відповідача протоколи про адміністративні правопорушення за ст.173-2 КУпАП. Постановами Малинського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2015 та 06 листопада 2017 року [PERSON] визнано винуватим у вчинені правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП. Відповідно до постанов відповідач за місцем проживання в будинку [ADDRESS], вчинив насильство у сім'ї, а саме ображав [PERSON] нецензурною лайкою, задавши шкоду психічному здоров'ю потерпілої. Відповідно до постанов Малинського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2017 року, 13 грудня 2017 року та 16 січня 2018 року [PERSON] визнано винуватим у вчинені правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП. З постанов встановлено , що відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння за місцем проживання в будинку [ADDRESS], вчинив насильство у сім'ї, а саме ображав [PERSON] нецензурною лайкою, погрожував застосувати фізичну силу, задавши шкоду психічному здоров'ю потерпілої. Отже, за таких обставин проживання в одному будинку позивача разом з дитиною та відповідача, який систематично порушує правила співжиття, шляхом влаштування сварок після неодноразових попереджень щодо недопустимості вчинення зазначених дій та притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, , є неможливим, а тому [PERSON] слід виселити з житлового будинку. За наведених вище підстав позовні вимоги позивача є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Outcome: approved