Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

08 січня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 29.10.1994 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу з відповідачем має дитину [PERSON], [INFO], який на даний момент проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2012 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. До досягнення сином повноліття відповідача сплачував аліменти на його утримання, але після досягнення сином повноліття відповідач сплату аліментів припинив. У серпні 2013 року їх син вступив на денну форму навчання на електрометалургійний факультет (за фахом підготовки - електометалург) у Національну металургійну академію України. Строк навчання сина у вказаному ВНЗ встановлено з 01.09.2013 до 30.06.2017 р. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму починаючи з 04.01.2014 року та до закінчення навчання останнім, чи до досягнення [PERSON] двадцятитрирічного віку, - у зв'язку із тим, яка з зазначених обставин настане першою. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги уточнила та просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, не заперечував проти задоволення позовних вимог саме в цій частині. Враховуючи те, що сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, але надали письмові заяви, відповідно до ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню на підставі ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, 29 жовтня 1994 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладання шлюбу Серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська (а.с. 12). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 29 жовтня 1994 року у Відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 638, від якого є неповнолітня дитина розірвано (а.с. 13). Від подружнього життя сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська (а с. 14). Син залишився проживати разом з матір'ю і на даний час знаходиться на повному утриманні та матеріальному забезпеченні позивачки. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч. 3 ст. 199 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Довідки від 24 грудня 2013 року № 150 [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми навчання електрометалургійного факультету Державного вищого навчального закладу «Національної металургійної академії України» 4 рівня акредитації, згідно до наказу № 527-2к від 11.08.2013 року (а.с. 5). Судом встановлено, що [PERSON] є повнолітнім, не має свого доходу (від стипендії), знаходиться на утриманні своєї матері, яка на теперішній час має скрутне матеріальне становище, тому суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, у відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, приймаючи до уваги матеріальне становище сторін, можливість утримання позивачкою сина, обов'язок надавати допомогу відповідачем, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], [INFO] (ІН [NUMBER]) аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання його повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], на користь матері [PERSON], [INFO] (ІН [NUMBER]), починаючи стягнення з 08 січня 2014 року і до закінчення навчання дитини, але не більш як до досягнення дитиною 23 років, допустивши по справі негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial