Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

07 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що має спільну з відповідачем малолітню дитину, яка проживає з нею. Судовим наказом стягнуто з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яких не вистачає на утримання дитини, тому просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, наполягала на його задоволенні з підстав, зазначених у позові. Пояснила, що дитина часто хворіє, перебуває на диспансерному обліку у дитячого невролога, а тому тих коштів, що стягуються з відповідача відповідно до судового наказу, не вистачає. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Голопристанським районним судом Херсонської області 16 травня 2018 року винесено судовий наказ №654/472/18, згідно з яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.02.2018 до досягнення дитиною повноліття. Позивачкою надано виписки із медичної карти стаціонарного хворого ( [PERSON] ), виписку з медичної історії розвитку дитини, а також довідку КП «Голопристанський центр ПМСД» №102, згідно з якими [PERSON] , [INFO] , перебуває на диспансерному обліку у дитячого невролога з діагнозом: синдром вегетативних дисфункцій з лікворно венозною дистензією. Дитина потребує протирецидивних курсів лікування, санаторно-курортного оздоровлення. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи зі змісту ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, враховуючи, що аліментні правовідносини це триваючі правовідносини, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав він може змінюватись, з урахуванням стану здоров`я дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зміни розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved