overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

10.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з цією заявою, вказуючи, що для реалізації права на відчуження земельної ділянки, належної йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯО №556097, виданого 29.12.2012 року Гайсинською міською радою, зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за № 052081011004333, кадастровий номер 0520810100:10:002:0154, необхідно встановити юридичний факт розташування цієї земельної ділянки, оскільки у правовстановлюючому документі помилково записано «[ADDRESS]» замість «[ADDRESS]»; просив розглянути справу без його участі, вимоги заяви задовольнити (а.с. 9). Представник Гайсинської міської ради в судове засідання не з'явився, письмово просив розглянути справу без нього, не заперечував проти задоволення вимог заяви (а.с.10). Відповідно до положень ч.2 ст.158, ч.2 ст.197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій осіб, які беруть участь у справі та досліджених доказів, суд визнає за необхідне заяву задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що на підставі рішення 18 сесії 6 скликання від 26.10.2012 року Гайсинської міської ради [PERSON] видано Державний акт серії ЯО № 556097 на право власності на земельну ділянку площею 0,0324 га в [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, який зареєстрований в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за № 052081011004333, кадастровий номер 0520810100:10:002:0154 (а.с.4) Згідно витягу з рішення 35 сесії 6 скликання від 28.03.2014 р. внесено зміни в рішення 18 сесії 6 скликання від 26.11.2012 р., а саме: змінено адресу земельної ділянки [PERSON], площею 0,0324 га, кадастровий номер 0520810100:10:002:0154 з [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до ст. 256 ч. 2 ЦПК України, судовим порядком можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо діюче законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення. Оскільки встановлення факту розташування нерухомого майна - земельної ділянки за певною адресою має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати права власника нерухомого майна, а діюче законодавство не передбачає іншого порядку встановлення цих обставин, то цей факт необхідно встановити рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

10.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Шахтарської міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності, яким просила вказати перелічені в технічному паспорті господарські будівлі. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У відповідності з ч.3 ст.220 ЦПК України їх присутність не є обов'язковою. Судом встановлено наступне. 16.08.2013 року Шахтарським міськрайонним судом по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Шахтарської міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності ухвалено рішення, яким за [PERSON] в порядку набувальної давності визнано право власності на житловий будинок (разом з надвірними спорудами) номер [ADDRESS]. У відповідності з ч.1 ст.220 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які приймали участь у справі, або з власної ініціативи прийняти додаткове рішення, якщо з будь-якої позовної вимоги з приводу сторін якої сторони надавали докази і пояснення, не прийнято рішення. При ухваленні рішення судом не вирішено питання про перехід позивачці права власності на господарські споруди. У зв'язку з цим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

10.04.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу,в якому вони перебувають з 19.09.1997 року. Свою вимогу мотивує тим,що з відповідачем спільне життя не склалося по причині різних поглядів на життя, що призвело до втрати поваги один до одного, а тому з лютого 2014 року шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. В судове засідання сторони не з'явилися. Від позивачки надійшла заява, в якій вона позов підтримала, справу просить розглянути без її участі та не заперечує про постановлення заочного рішення, а судові витрати покласти на неї.(а.с.21) Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи без його участі, при цьому позов визнав.(а.с.22) Ознайомившись із заявами суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

10.04.2014 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем по справі [PERSON], вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07.10.2002 року. Їхній шлюб був зареєстрований у виконкомі Гвіздської с/ради, Надвірнянського р-ну, Івано-Франківської області, актовий запис № 28. У шлюбі в них народилося троє дітей: син - [PERSON], [INFO]., та доньки - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з позивачкою. Зазначає, що на протягом останніх шести років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Причиною непорозумінь в сім'ї і приводом для розлучення стало зловживання спиртними напоями відповідачем. Як зазначає позивачка, спільно з [PERSON], вони не проживають уже 2 роки. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, свідками, яких нерідко стають діти, що негативно впливає на їхній психічний розвиток та кожен раз завдає їй та дітям душевних страждань. Вважає, що за вказаних обставин їхній з відповідачем шлюб носить формальний характер, подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання є неможливим, оскільки суперечить її інтересам та інтересам дітей. Просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON], неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньок - [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO] залишити проживати з нею, прізвище при розірванні шлюбу їй не змінювати. В судовому засіданні позивачка [PERSON], свої вимоги підтримала повністю з підстав, наведених в позовній заяві та просить їх задоволити. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом заздалегідь та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке зберігається в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив. За згодою позивачки, суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Взявши до уваги пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім'ї, збереження шлюбу надалі суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати, при розірванні шлюбу прізвище позивачці залишити [PERSON]. Неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньок - [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO] залишити проживати з позивачкою. На підставі наведеного, ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

10.04.2014 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду з позовом до Балтської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. Свою вимогу позивачка мотивує тим, що її матері - [PERSON] на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла, при житті заповіту не склала. Після її смерті спадкоємицею за законом першої черги є її донька [PERSON], яка не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, свідоцтва про право на спадщину не отримувала, але вона на час відкриття спадщини проживала разом із [PERSON], залишилася проживати у цьому ж будинку, отже після її смерті [PERSON] фактично прийняла спадщину. В нотаріальному порядку позивачка не в змозі оформити на себе спадщину, яка складається з вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями, оскільки, по причині юридичної неусвідомленості пропустила встановлений законом строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом, в зв'язку з чим вимушена звернутися до суду з даним позовом і просить його задовольнити. Позивачка до суду не з'явилася, але надала заяву в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Балтської міської ради до суду не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності у відповідності до вимог чинного законодавства. Суд, ознайомившись з доводами позивача, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS], належав на праві власності [PERSON], померлій [INFO] року. За життя [PERSON] заповіту не склала. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємицею першої черги за законом залишилася її донька [PERSON] На час відкриття спадщини [PERSON] постійно проживала разом із [PERSON], про відмову від спадщини не заявляла, отже відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона прийняла спадщину у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, однак через юридичну неосвідомленість не звернулася у встановлений строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно довідки Кодимської державної нотаріальної контори спадкоємці [PERSON], померлої [INFO] р. до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися. Спадкова справа не заводилася. Вказана обставина унеможливлює отримання позивачкою свідоцтва про право на спадщину. Тому суд вважає, що за нею належить визнати право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

10.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбних відносинах з 17.04.2009 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання сина відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами вона була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком сина позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, - а.с.4. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, - а.с.6. Таким чином суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10, 11, 60, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

10.04.2014 року відкрито провадження у даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час син досяг повноліття, навчається на 2 курсі денної форми навчання факультету «Інженерної екології міст» Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова, в зв'язку з чим виникає потреба в його утриманні до закінчення навчання. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] на період навчання у твердій грошовій сумі в 700 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала та прохала задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дослідив письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Судом встановлено, що сторони являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. [PERSON] на даний час навчається на денній формі навчання факультету «Інженерної екології міст» Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова, що підтверджується довідкою навчального закладу № 176 від 11.03.2014 року, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Сторони не оспорюють факт проживання сина разом з позивачкою, що також підтверджується довідкою квартального уповноваженого виконкому Охтирської міської ради від 14.03.2014 року. Суд приймає до уваги доводи позивачки, не оспорені відповідачем, що відповідач має постійне місце роботи, а також її доводи щодо неможливості самостійно забезпечити потреби сина, що також підтверджується довідками про доходи, наданими сторонами. Доказів в підтвердження отримання відповідачем доходів, які б дозволяли йому сплачувати аліменти в заявленому нею розмірі, позивачка суду не надала, в зв'язку з чим суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог та стягнення аліментів в розмірі 500 грн. щомісяця. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів у меншому від заявленого розмірі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, в разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

10.04.2014 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований відділом РАЦСУ Погребищенського районного управління юстиції у Вінницької області 28.12.2007 року, актовий запис № 116. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та пояснила, що з відповідачем вони протягом тривалого часу не підтримують шлюбних стосунків, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], місце проживання якого визначено біля неї - позивачки [PERSON] Спору щодо поділу майна - не мають Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просить шлюб розірвати і примирення між ними неможливе. За таких обставин суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

10.04.2014 року до суду звернувся позивач з позовом. Вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 19.03.2013 року відповідачка отримала кредит у розмірі 10119,16 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на порушення відповідачкою зобов'язань за кредитним договором, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 14678,59 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 9617,95 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1330,49 грн., залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди - 3730,15 грн. Представник позивача до суду не прибув, про дату час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Відповідачка в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про виникнення між сторонами правовідносин на підставі укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 19.03.2013 року. На порушення вимог ст.ст. 6, 16, 526, 625, ч. 1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов укладеного договору відповідачка не виконала зобов'язання за генеральною угодою про реструктуризації заборгованості належним чином і в установлений строк, у зв'язку з чим станом на 25.03.2014 року за нею утворилася заборгованість в сумі 14678,59 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 9617,95 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1330,49 грн., залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди - 3730,15 грн. Суд визнав достатніми в справі докази про права, обов'язки та правовідносини сторін, вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони ґрунтуються на законі і укладеному між сторонами договорі, знайшли підтвердження наданими позивачем доказами: генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 19.03.2013 року, розрахунком заборгованості за договором від 19.03.2014 р., умовами та правилами надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Питання про судові витрати підлягає вирішенню відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

10.04.2014 року за вх. № 4846 [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові [PERSON] зазначає, що з 16 лютого 2006 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Причиною цього є те, що вона з відповідачем зовсім різні люди, з абсолютно несумісними характерами і поглядами на сімейні обов'язки, у них постійно виникали сварки. На даний час вона з відповідачем не проживає, спільного господарства не ведуть. Вони втратили почуття взаємоповаги один до одного. Сім'я їх розпалась і зберегти шлюб неможливо. Суперечок щодо спільного майна не мають. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 16 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 49. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити і розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 16 лютого 2006 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 49. З відповідачем вони проживають окремо вже восьмий рік і створили нові сім'ї. Після розірвання шлюбу малолітній син буде проживати з нею. Майнового спору в них немає. Просить залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON] Стягнути з відповідача в порядку повернення сплачений нею судовий збір за подачу позовної заяви до суду в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав і не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього в порядку повернення сплаченого позивачкою судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із слідуючих підстав. В копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] зазначено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 16 лютого 2006 року, про що в книзі реєстрації шлюбів 16 лютого 2006 року зроблено запис № 49. Після одруження прізвища: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя та збереження сім'ї стало неможливе, воно б суперечило інтересам позивачки, тому суд вважає можливим шлюб між сторонами розірвати, залишити позивачці [PERSON] дошлюбне прізвище [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

10.04.2014 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу - трудової книжки, в якій зазначено прізвище «[PERSON]» належить саме заявникові. В обгрунтування заяви зазначив, що 16.10.1971 р. на його ім»я було заведено трудову книжку, в якій записано прізвище «[PERSON]», а в паспорті «[PERSON]». На теперішній час він оформляє пенсію за віком, але внаслідок різниці в прізвищі, яке вказане в трудовій книжці, зробити цього не може. В поданій до суду заяві заявник просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги задовольнити. Представник зацікавленої особи - Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини по справі. 16.10.1971 року на ім»я заявника було заведено трудову книжку на «[PERSON]». На теперішній час заявник оформляє пенсію за віком, але внаслідок різниці в прізвищі, яке вказане в трудовій книжці, зробити цього не може. Та обставина, що трудова книжка, оформлена в графі прізвище « [PERSON]», належить саме заявникові підтверджується наступними письмовими доказами, а саме: - паспортом громадянина України виданого Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 04.07.2002 року на прізвище [PERSON] , [INFO]; - свідоцтвом про шлюб заявника, виданого 10.04.2008 року, в якому прізвище заявника зазначено [PERSON]; - ідентифікаційним кодом платника податків, виданого на прізвище [PERSON] За наведених обставин суд вважає за можливе встановити юридичний факт належності [PERSON], [INFO], трудової книжки на прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved