Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

07.12.2016 року позивачка звернулася до суду до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку /доходу/, щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], на період його навчання, починаючи з 20.10.2015 року, з дня досягнення повноліття і до закінчення сином стаціонарного навчання в учбовому закладі, вказуючи, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 1992 року по 26 травня 2005 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки і проживає разом з нею. На даний час їх син навчається на 3 курсі у Одеському національному політехнічному університеті, денна форма навчання, відділення ІБРТ, група РК-141 з терміном навчання до 30 червня 2018 року. В теперішній час дитина потребує значних матеріальних витрат у зв'язку з тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, лікування, підручники тощо, угода про добровільну сплату аліментів на навчання між ними не досягнуто, тому вона і звернулася з позовом до суду. Позивачка у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні з позовними вимогами погодився частково, а саме: не заперечує проти сплати аліментів на утримання повнолітнього сина на навчання, однак у розмірі 400 грн. щомісячно, не згодний зі сплатою аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку /доходу/, у зв'язку з тим, що хворіє, у нього вірусний гепатит «В», на утриманні знаходиться неповнолітній син [PERSON], 16 квітня 2014 року, якого необхідно утримувати, тимчасово не працює, має непостійний дохід та виплачує заборгованість по аліментам на утримання свого сина [PERSON]. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивачку, відповідача, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивачка з відповідачем знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 1992 року по 26 травня 2005 року. /л.с.3/ Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки і проживає разом з нею. /л.с. 6/ 26.05.2005 року шлюб між ними розірвано. /л.с.3/ На даний час [PERSON] навчається на 3 курсі у Одеському національному політехнічному університеті, денна форма навчання, відділення ІБРТ, група РК-141 з терміном навчання до 30 червня 2018 року. /л.с. 5/ У звязку з навчанням [PERSON] потребує додаткового матеріального забезпечення, яке необхідне для повноцінної життєдіяльності. Згідно зі ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також сама дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1/ стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2/ стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3/ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4/ інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому синові на навчання у визначеному позивачкою розмірі 1/3 частині заробітку /доходу/, щомісячно, оскільки не працює, має нерегулярний мінливий дохід, хворіє на вірусний гепатит «В», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого, наданої до матеріалів справи, у нього на утриманні знаходиться неповнолітній син [PERSON], 16 квітня 2014 року. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При таких обставинах, з урахуванням того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково, у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн, щомісячно, починаючи з 07.12.2016 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 року, але не довше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, з урахуванням матеріального становища відповідача, того що він має на утриманні неповнолітню дитину, оскільки позивачкою не надано до суду доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти саме у розмірі 1/3 частини заробітку /доходу/ щомісячно, з 07.12.2016 року, що є порушенням вимог ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Також не знайшли свого підтвердження вимоги позивачки щодо стягнення аліментів з відповідача за минулий час, тобто з 20.10.2015 року, в звязку з його ухилянням від сплати аліментів, оскільки, як видно з матеріалів справи, а саме з довідки відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20.01.2017 року № 22-27-75, відповідач за період часу з 01.01.2016 року по теперішній час дійсно погашає заборгованість по аліментам на користь стягувачки [PERSON] на утримання дитини. В звязку з частковою обґрунтованістю позовних вимог позивачки підлягає стягненню також з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн.20 коп.

Outcome: partial