Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

09 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування вимог, зазначила, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2009 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Дитина постійно проживає із позивачем [PERSON] Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки є офіційно працевлаштованим та має постійний заробіток. Відповідач вже сплачує аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання. У звязку із викладеним, просила суд винести рішення яким стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача. але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму до повноліття дитини. Ухвалою Словянського міськрайонного суду від 10 грудня 2015 року, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору було залучено [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Вказала, що рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2015 року їх шлюб розірваний. Зазначила, що у неї є дитина від першого шлюбу, яку вона зобовязана утримувати, тому вважає, що ? частина заробітку доходу відповідача буде відповідати тому необхідному і справедливому розміру аліментів, які слід стягувати з відповідача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов просив задовольнити частково зменшивши розмір аліментів до 1/6 частини, оскільки він вже сплачує аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на період навчання у розмірі ? частини його заробітк. Адже, якщо з нього будуть стягувати ? на одну дитину та ? на другу це разом буде складати ? частину його заробітку, а на що він буде жити незрозуміло. Вказав, що після того, як його старший син закінчить навчання, то він буде сплачувати на утримання другого сина аліменти у розмірі ? частини його заробітку. Визнав, що шлюб між ним та позивачкою розірваний 25 листопада 2015 року Словянським міськрайонним судом.. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, відомостей про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обґрунтованість позовної заяви, заперечення проти позовної заяви вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [PERSON] -1-НО №170376 (а.с. 3). Сторонами визнана та обставина, що шлюб розірваний. Згідно із свідоцтвом про народження серії 1-НО № 305603 (а.с.4), від шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки про склад родини, виданої УП КП «ЖЕК №4», [PERSON], [INFO] мешкає разом із матірю (а.с.5). Відповідач [PERSON] працює оглядачем-ремонтником ДП «Донецька залізниця» Вагонне депо [PERSON]. Згідно Довідки про доходи №172/3077 від 01 грудня 2015 року (а.с. 20), за період з травня 2015 року по жовтень 2015 року, загальна сума його доходу склала 25466 грн. 79 коп. Крім того, з вказаної довідки видно, що з відповідача утримуються кошти в рахунок сплати аліментів, загальна сума яких, за період з травня 2015 року по жовтень 2015 року, склала 5\~290 грн. 78 коп. (а.с. 20). Згідно із повідомленням ДП «Донецька залізниця» Вагонне депо [PERSON] №172/3158 від 09 грудня 2015 року (а.с.22), на підставі постанови ВП№39428716 від 31 жовтня 2015 року, з заробітної плати відповідача, з липня 2013 року по вересень 2013 року утримувались аліменти на користь [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO]. Аліменти утримуються у розмірі 1/4 частини від щомісячного заробітку відповідача. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. \~Згідно із\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічна позиція викладена, у постанові Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано рекомендації,що при вирішені питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан\~\~здоров'я,\~\~матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних\~\~чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, суд повинен повно та всебічно встановити обставини, на які посилаються сторони, щодо виникнення права на отримання аліментів та їх розміру, і ці обставини повинні бути доведеними належними та допустимими доказами відповідно до ст. 60 ЦПК України. Приписи ст. 183 СК України встановлюють, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом достовірно встановлено, що малолітній [PERSON] дійсно проживає з позивачкою, власних доходів немає, а тому потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів суд згідно із вимогами ст. 182 СК України виходить з того, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований, а отже має можливість, з урахуванням свого матеріального становища, надавати матеріальну допомогу своєму сину до досягнення ним повноліття щомісяця. Крім того, суд приймає до уваги наявність у відповідача утриманця повнолітнього сина [PERSON], на користь якого з [PERSON] утримуються аліменти до закінчення ним навчання, але не більш як до 23 років. Таким чином, оскільки передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обовязку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено, домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, досліджених наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд вважає, що слід стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки у розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Що стосується відшкодування витрат, понесених позивачем на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. За ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних із розглядом справи належать витрати на правову допомогу. Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлений граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах та зазначено, що розмір компенсації витрат не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді. Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий акт виконаних робіт із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру та надання консультації. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано лише квитанцію згідно із якою адвокат [PERSON] 30 вересня 2015 року прийняв від громадянки [PERSON] за консультацію, складання позовної заяви та копіювання документів гонорар у сумі 200 грн. 00 коп. (а.с.7).Разом з тим, суду не представлено акт виконаних робіт, з якого видно час витрачений на складання процесуальних документів та надання консультації. Таким чином, суд позбавлений можливості стягнути\~ витрати, пов'язані із наданням правової допомоги, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, згідно вимог якої судом стягуються лише документально підтверджені судові витрати. Крім того, на підставі ч.2 ст. 88 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 1218 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial