Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

09 червня 2021 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 лютого 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Дорогиничівської сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 02. У них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. В сім`ї відбувалися сварки, які призвели до того, що вони стали чужими людьми. Подружні відносини припинилися в квітні 2020 року, з того часу спільне господарство не ведуть. Вважає, що збереження сім`ї є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 14 лютого 2011 року, зареєстрований виконавчом комітетом Дорогиничівської сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 02. Позивач 21 липня 2021 року через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримує повністю. Відповідач 21 липня 2021 року через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 14 лютого 2011 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований виконавчом комітетом Дорогиничівської сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.06.2015 року (а. с. 3). У шлюбі у них народилася дочка: [PERSON] , [INFO] (а. с. 5). Подружнє життя сторін не склалося. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач позовні вимоги визнав, що стверджується його письмовою заявою (а с. 25). Отже, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved