Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

07.09.2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовними вимогами, якими просить визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком розташованим за адресою: [ADDRESS], та зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що зареєстровані за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], належить позивачу, відповідачі зареєстровані у вищевказаному будинку, однак вже тривалий час не мешкає в ній. Через реєстрацію відповідачів за вищевказаною адресою [PERSON] позбавлена можливості в повній мірі користуватися та володіти своїм майном, та викликає труднощі під час оформлення субсидії. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, разом з тим пояснив, що з грудня 2014 року не проживає за адресою: [ADDRESS], мешкає в [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явися, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення повісток за адресою зареєстрованого місця проживання, а саме за адресою: [ADDRESS], однак до суду повертались конверти з відміткою про причини невручення поштового відправлення «не проживає». Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - сектору ведення реєстру територіальної громади м. Ізмаїл секретаріату виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, в судове засіданняне з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 317, ч.1 ст. 319, ч.1 ст. 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS], на підставі договору дарування від 05.04.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., зареєстрованого в реєстрі за №2/1348. Згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області № 500/5425/14-ц від 16.09.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 15.06.2005 року, що підтверджено довідкою від 20.09.2018 року, наданої відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. В судовому засіданні також встановлено, що згідно довідки від 16.06.2015 року № 710, наданої Багатянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 19.09.1996 року, що підтверджено довідкою від 20.09.2018 року, наданої відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Крім того, згідно талону-повідомлення №000543 Ізмаїльського міського відділу ГУМВС України в Одеській області від 19.06.2015 року, [PERSON] подано звернення про встановлення місця знаходження її брата [PERSON]. Згідно показів допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS], близько десяти років, про місце його знаходження свідку невідомо, [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою з 2014 року. Так, відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження у сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб входять до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного, позовна вимога про зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що зареєстровані за адресою: [ADDRESS], не підлягає задоволенню. Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS], а тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial