Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

09 липня 2013 року Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії - Волинського обласного управління АТ Ощадбанк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3651 від 24.12.2007 року на загальну суму 617 502,47 грн. шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру № 223, загальною площею 66,4 м.кв., житловою площею 39,3 м.кв., яка знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Шота Руставеллі, будинок 9. Позов мотивовано тим, що 24.12.2007 року між ВАТ Державний ощадний банк України та [PERSON] укладено кредитний договір № 3651, яким банк надав позичальникові кредит в сумі 350 000,00 грн. під 16 % річних з терміном останнього повернення не пізніше 23.12.2026 року для придбання квартири, що розташована у м. Луцьку по вул. Шота Руставеллі, 9/233. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі між сторонами 24.12.2007 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4820, відповідно до якого в іпотеку передано трьохкімнатну квартиру № 223, загальною площею 66,4 м.кв., житловою площею 39,3 м.кв., яка знаходиться за адресою Волинська область м. Луцьк вул. Шота Руставеллі, буд. 9. [PERSON] не виконує умови Договору кредиту, а тому станом на 03 липня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 617 502,47 грн. Згідно п. 4.2.2. кредитного договору передбачено, що банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в т.ч. й шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором. На момент звернення банку до суду із даної позовною заявою, позичальник більше пятидесяти місяців не виконує свої зобов'язання за вказаними вище кредитним договором, тобто, не здійснює повернення тіла кредиту та не сплачує встановлений розмір відсотків за користування кредитними коштами. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченого платежу, за кожен день прострочення. Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Частиною 2 ст. 589 ЦК України також встановлено, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.12 Закону України Про іпотеку та Договору іпотеки, право звернення стягнення на предмет іпотеки до строку погашення кредиту у випадках порушення зобовязань по Кредитному договору виникає у Іпотекодержателя в момент настання терміну виконання зобовязань по Кредитному договору. Згідно ст. 33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України Про іпотеку суд, при винесенні рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки має право застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури, встановленої ст. 38 Закону України Про іпотеку, тобто продажу Іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якому покупцеві. Відповідно до Договору Іпотеки, та ст. 34 Закону України Про іпотеку, після прийняття рішення про звернення стягнення на Предмет Іпотеки та забезпечення належного господарського використання переданого в Іпотеку нерухомого майна згідно із його цільовим призначенням, предмет іпотеки передається Іпотекодержателю в управління на період його реалізації. В судове засідання 26.02.2015 року представник позивача подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій вказала, що станом на 25 лютого 2015 року заборгованість позичальника перед банком за Кредитним договором № 3651 від 24.12.2007 року становить 944 825,28 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 347\~ 341,77 грн., заборгованість за процентами 175\~ 086,61 грн., пеня 224\~ 605,72 грн., заборгованість нарахованих 3% річних 36\~ 003,33 грн., інфляційні нарахування 161\~ 787,85 грн., просила в рахунок заборгованості [PERSON] в розмірі 944\~ 825,28 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки. В судове засідання представник позивача не зявилася та подала суду заяву, в якій позов підтримала із зазначених у заяві підстав та просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася по невідомих суду причинах, хоча належним чином була повідомлена про місце, день та час розгляду справи, а тому суд зі згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.12.2007 року між ВАТ Державний ощадний банк України та [PERSON] укладено кредитний договір № 3651 (а.с. 8-10). За умовами кредитного договору банк надав [PERSON] кредит в сумі 350\~ 000, 00 гривень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору Позичальник зобов'язувався щомісяця, не пізніше останнього робочого дня кожного місяця проводити погашення кредиту та сплачувати проценти нараховані Банком ануїтетними платежами в сумі 4906,11 грн., шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з січня 2008 року на відповідні позичкові рахунки Позичальника, відкриті у філії - Волинське обласне управління AT Ощадбанк. Першу сплату відсотків здійснити у грудні 2007 року. Сплату останнього платежу здійснити до 23.12.2026 року. Згідно п. 4.З.1. Кредитного договору, Позичальник зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором. Окрім того, п. 4.З.2. Кредитного договору Відповідач зобов'язався повернути кредит в сумі 350 000 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором в повному обсязі між банком та відповідачем 24.12.2007 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4820, відповідно до якого в іпотеку Банку передано трьохкімнатну квартиру № 223, загальною площею 66,4 м.кв., житловою площею 39,3 м.кв., яка знаходиться за адресою Волинська область м. Луцьк вул. Шота Руставеллі, буд. 9 (а.с. 11-13). [PERSON] кредит та проценти за його користування не повертає, що підтверджується розрахунком № 46/01-04-204/3847 від 25 лютого 2015 року. Загальна сума заборгованості станом на 25 лютого 2015 року становить 944\~ 825,28 грн. Слід також зазначити, що 16.04.2013 р. позивачем направлено вимогу відповідачу про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.22-23). Проте, вказаний вище лист-вимога позивача залишена відповідачем без належної на те уваги та не було надано жодної відповіді на це звернення, що, на нашу думку, свідчить про визнання відповідачем зазначених порушень кредитного договору та погодження із сумою простроченої заборгованості по кредиту. Рішенням Горохівського районного суду від 05.12.2009 року по справі № 2-521-2009 та рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.03.2013 року по справі № 161/2313/13-ц було задоволено вимогу Банку та солідарно стягнуто із Відповідача та Поручителя - [PERSON] на користь Позивача заборгованість за даним кредитним договором (а.с.16-19). Органами ДВС відкрито виконавчі провадження та запропоновано боржникам добровільно виконати рішення суду (а.с.20-21). Згідно ст. 33 Закону України Про іпотеку встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 3.1.3. вказаного вище іпотечного договору передбачено, що банк, як іпотекодержатель, має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором та/або цим договором в цілому або будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частини становить більше 2 місяців. Пунктом 4.2. іпотечного договору передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання в цілому чи тієї або іншої її частини, а також у інших випадках, передбачених цим договором, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному цим договором. Відповідно до п. 6.1. іпотечного договору передбачено, що Банк набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина ) не буде виконана, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодвцем та боржником будь-якого з своїх обов'язків, передбачених цим договором та/або Кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантів або завірянь, наданих іпотекодвцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. Оскільки [PERSON] не виконує своє зобовязання по поверненню грошових коштів, то звернення стягнення на трьохкімнатну квартиру № 223, загальною площею 66,4 м.кв., житловою площею 39,3 м.кв., яка знаходиться за адресою: Волинська область м. Луцьк вул. Шота Руставеллі, буд. 9 та належить відповідачу на праві власності, ґрунтується на умовах іпотечного договору та закону. Отже, суд приходить до висновку про задоволення вимоги ВАТ Державний ощадний банк України про звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить [PERSON], згідно іпотечного договору від 24.14.2007 року. Крім того, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір у в розмірі 114,70 грн.

Outcome: approved