Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

10.06.2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про розірвання договору та стягнення збитків. В позові позивач посилалася на те, що згідно розпоряджень Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області від 02.11.2011 року № 324, від 28.11.2011 року № 349, від 26.12.2011 року № 407, від 25.07.2012 року № 282, від 08.08.2012 року № 298 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ріллі у власність 33-ом громадянам для ведення особистого селянського господарства із земельної ділянки, що перебуває у запасі, на території Приютненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області. 22.06.2012 року між позивачем, тоді [PERSON], та відповідачем був укладений договір про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. 16.12.2014 року на підставі свідоцтва про шлюб позивач змінила прізвище на «[PERSON]». Позивач вказала, що згідно п.1.1 даного Договору, виконавець бере на себе виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Приютненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити результати робіт; п. 1.2 технічні, економічні та інші вимоги до проекту викладені у завданні на виконання робіт, що є невід'ємною частиною договору та визначені нормативними і законодавчими документами. Згідно п. 3.2 погодження і висновки служб та організацій, які необхідні для виконання робіт обумовлені договором, включаються у вартість робіт по договору і сплачуються виконавцем окремо. Згідно п. 2.1 даного договору, вартість робіт за договором складає 37993,66 грн.. Згідно п. 4.4 даного договору строк виконання робіт по договору - 180 робочих днів з дня надходження всіх необхідних документів, погоджень відповідних служб та надходження коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Згідно п. 7.1 договору договір набирає чинності з моменту його підписання і діє з моменту виконання сторонами передбачених ними зобов'язань. Позивач зазначила, що згідно копій банківських квитанцій № 9303.132.2 від 04.07.2012 року та № 9303.686.1 від 18.07.2012 року [PERSON] оплатила відповідачу кошти у розмірі 37993 грн. за розробку проекту землеустрою згідно рахунку № 23-07-16-0380 від 22.06.2012 року. Згідно висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 25.03.2013 року № 52 проект не погоджено у зв'язку з тим, що «документація із землеустрою не засвідчена підписом та печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою всупереч ст. 25 Закону України «Про землеустрій», відсутній перелік обмежень у використанні земельних ділянок (ст. 50 Закону України «Про землеустрій»). У вихідній земельно-кадастровій інформації не вірно зазначено п. 1.1.3, пояснювальна записка неповна, термін дії дозволу закінчився, обґрунтувати наявність обмежень 01.06.2005 року, відсутнє завдання на розроблення проекту землеустрою, відсутні матеріали геодезичних вишукувань, відсутні матеріали перенесення земельної ділянки в натуру (ст. 50 Закону України «Про землеустрій»), відсутній акт приймання передачі межових знаків на зберігання». Згідно відповіді № 04/394 від 27.08.2013 року Запорізькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК» роз'яснено необхідність повторного звернення до ДП «Центр ДЗК» з метою виправлення «недоліків». Згідно листа Головного управління Держземагенства у Запорізькій області від 16.04.2015 року № 31-8-0.43-4423/2-15, зазначена лише одна підстава за якої проект землеустрою згідно висновку від 25.03.2013 року № 52 не погоджений - термін дії дозволу закінчився. Інші причини неправомірно замовчані. Позивач з вказаними обставинами не погоджується і в обґрунтування своєї позиції посилається на ст. ст. 29, 30 ЗУ «Про землеустрій» та частин 7, 8 ст. 118 ЗК України. Далі позивач в позові зазначила, що проект землеустрою, який розроблявся згідно умов вищевказаного договору не погоджений відповідно до чинного законодавства, а повернутий на доопрацювання представнику відповідача. Жодних повідомлень щодо зобов'язання позивача надати додаткову документацію не направлялось. Таким чином, з урахуванням умов договору та ЗК України, умови договору, щодо оформлення проекту землеустрою відповідно до норм та вимог, які діють на Україні, в повній мірі не були виконані з вини відповідача. На підставі ст. ст. 526, 530, 611, 612, 615, ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач, з урахуванням останніх уточнень позову (а.с.66, Т.2) прохає суд розірвати договір про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 23-07-16-0380 від 22.06.2012 року укладеного між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь сплачені нею кошти у розмірі 37993 грн., 3% річних у розмірі 2813,56 грн., та індекс інфляції у розмірі 28969,66 грн., а всього 69776,22 грн. з покладенням на відповідача суми судових витрат, яка складається з судового збору - 943,36 грн. та витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи - 3027 грн.. Позивач, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник позивача [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає за тих обставин, які в ньому викладені. Додатково зазначила, що протягом розгляду справи відповідачем так і не було надано проект землеустрою чи доказів того, що такий проект було виготовлено та передано позивачу для погодження. Представник відповідача ДП «Центр державного земельного кадастру» в особі Запорізької регіональної філії за довіреністю Ткаченко Т.М. в судове засідання не з'явилася, прохала розглянути справу без її участі, надавши суду письмові заперечення на позовні вимоги, в яких зазначила, що відповідно до п. 4.4 укладеного з позивачем договору від 22.06.2012 року № 23-07-16-0380 виконавець у строк до 18.04.2013 року повинен був виготовити проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Виконавець починає роботу після надходження всіх необхідних документів для виконання робіт. Відповідно до ст. 898 ЦК України замовник за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт зобов'язаний: видати виконавцеві технічне завдання та погодити з ним програму (техніко-економічні показники) або тематику робіт; передати виконавцеві необхідну для виконання робіт інформацію; прийняти виконані роботи та оплатити їх. Незважаючи на те, що Замовником документи, необхідні для виготовлення проекту були передані Виконавцю несвоєчасно, наприклад Розпорядження голови районної державної адміністрації «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на території Приютненської сільської ради від 08.08.2012 р. подано підряднику тільки у серпні 2012 р., виконавцем проект було розроблено, та передано на погодження у строк, встановлений договором, що підтверджується Висновком Головного управління у Запорізькій області від 25.03.2013 р. про непогодження проекту. Проект не погоджений в тому числі у зв'язку з тим, що закінчився термін дії дозволу па розроблення проекту. Обов'язок отримувати дозвіл, або Розпорядження на продовження терміну дозволу відповідно до законодавства покладений на Замовника. Позивачем, такій дозвіл отримано тільки після закінчення строку виконання робіт за договором. Таким чином, невиконання строку виконання робіт мало місце з вини Замовника, а не Виконавця. Інші недоліки, що були зазначені у Висновку Головного управління у Запорізькій області від 25.03.2013 р. про непогодження проекту могли були бути виправлені Виконавцем, але в цьому не було сенсу до отримання Замовником дозволу, або Розпорядження на продовження терміну дозволу. Далі в запереченні зазначила, що на час надання Замовником нових дозволів, вимоги щодо складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з боку відділів Держземагенства були змінені, та для оформлення права власності необхідно було складання не одного Проекту на усі земельні ділянки, а складання Проекту на кожну земельну ділянку окремо. Таким чином, продовження виконання робіт не привело б до отримання позитивного результату. Представник відповідача зазначила, що відповідно до ст. 899 ЦК України, якщо у ході науково-дослідних робіт виявляється неможливість досягнення результату внаслідок обставин, що не залежать від виконавця, замовник зобов'язаний оплатити роботи, проведені до виявлення неможливості отримати передбачені договором результати, але не вище відповідної частини ціни робіт, визначеної договором. Якщо у ході виконання дослідно-конструкторських та технологічних робіт виявляється неможливість досягнення результату внаслідок обставин, що виникли не з вини виконавця, замовник зобов'язаний відшкодувати витрати виконавця. Статтею 852 ЦК України передбачено, що якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат па виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. У виконаних роботах були відсутні істотні недоліки, що не могли бути виправлені Виконавцем, єдиним суттєвим недоліком було відсутність дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок па території Приютненської сільської ради, надання якого, залежало від Замовника. Таким чином, як вказав представник відповідача вина виконавця в невиконанні умов договору відсутня, підстави для розірвання договору, та стягнення збитків відсутні, тому просить в задоволенні позову позивачу відмовити. Крім того в своїх запереченнях від 12.11.2015 року представник відповідача вказала, що в підтвердження належного виконання своїх зобов'язань за договором свідчать оригінали актів здачі-прийому виконаних робіт, а саме: акту здачі-прийому виконаних робіт від 10.07.2012 року на суму 20 869,44 грн.; акту здачі-прийому виконаних робіт від 31.08.2012 року на суму 9 842,48 грн. та акту здачі-прийому виконаних робіт від 28.09.2012 року на суму 7 281,74 грн.(а. с. 124-125 Т.1). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 20.01.2015 року виконавчим комітетом Приютненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 14, Т.1). Згідно розпоряджень Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області від 02.11.2011 року № 324, від 28.11.2011 року № 349, від 26.12.2011 року № 407, від 25.07.2012 року № 282, від 08.08.2012 року № 298 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ріллі у власність 33-ом громадянам для ведення особистого селянського господарства із земельної ділянки, що перебуває у запасі, на території Приютненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області (а.с. 6-12). Позивач [PERSON] виступала як довірена особа від імені всіх громадян (а.с.106-108, Т.1). 22.06.2012 року між [PERSON] та виробничим відділом Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» в особі начальника Гуляйпільського РВВ ЗРФ ДП «Центр ДЗК» Закарлюки Івана Володимировича було укладено договір № 23-07-16-0380 на виконання робіт або надання послуг. Згідно договору позивач є Замовником, структурний підрозділ відповідача - Виконавцем. Предметом вказаного договору є те, що Замовник доручає, а Виконавець бере на себе виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (а.с.13). Відповідно до умов договору п. 2.1 загальна вартість робіт за цим договором становить 37 993,66 грн.. Ні завдання на виконання робіт, яке повинно було бути невід'ємним додатком до договору (п.1.2 Договору), ні протоколу погодження договірної ціни та кошторису на виконання робіт (п. 2.1 Договору) сторонами суду надано не було, при цьому ними, також, не були виказані будь-які заперечення щодо цих обставин та умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Пунктами 3.1 та 3.2 Договору передбачено, що Замовник оплачує за виконані Виконавцем роботи (послуги) шляхом перерахування загальної суми не пізніше трьох банківських днів після складання договору. Погодження і висновки служб та організацій, які необхідні для виконання робіт обумовлені договором включаються у вартість робіт по договору і оплачуються Виконавцем окремо. Розділ 4 Договору регулює порядок виконання, здачі та приймання робіт. Так, в ньому зазначено, що приймання виконаних робіт за цим договором оформляється актом приймання-передачі робіт. Пункт 4.2 Договору передбачає, що Замовник надає Виконавцю всю необхідну документацію для виконання робіт. Виконавець починає роботу після надходження всіх необхідних документів, погоджень відповідних служб для виконання робіт та коштів на розрахунковий рахунок Виконавця; виконує об'єм робіт (послуг), вказаних в п. 1.1 Договору за термін 180 робочих днів; має право виконати роботи достроково, оплата у цьому разі проводиться у погоджений сторонами строк; несе відповідальність за відповідність поданої Замовнику продукції вимогам п. 1.2 цього Договору та за встановлений термін передачі продукції (п. 4.4 Договору). Відповідно до рахунку № 23-07-16-0380 від 22 червня 2012 року [PERSON] здійснила оплату, яка вказана у договорі за виконання робіт Виконавцем, а саме 04.07.2012 року на суму 34 918,00 грн. та 18.07.2012 року на суму 3075,00 грн., таким чином нею були сплачені кошти на загальну суму 37 933,00 грн. (а. с. 15). 10 липня 2012 року, як наполягали у своїх запереченнях на позов представники відповідача, між сторонами був складений та ними підписаний акт здачі-прийому виконаних робіт про те, що Виконавцем здана, а Замовником прийнята робота (послуга), а саме: прийом документів, робота з Замовником та складання договору вартістю 73,76 грн., підготовчі роботи з видачі державних актів кількістю 32 шт. на загальну суму 17 391,20 грн. та ПДВ на суму 3478,24 грн., а всього на суму 20 869,44 грн. (а.с.103, Т. 1, а.с.19, Т.2). 31 серпня 2012 року між сторонами також був складений та ними підписаний акт здачі-прийому виконаних робіт про те, що Виконавцем здана, а Замовником прийнята робота (послуга), а саме: землевпорядні роботи з оформлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок вартістю 2304,15 грн., складання, викреслювання кадастрових планів меж земельних ділянок кількістю 32 шт. вартістю 2031,68 грн., опис та погодження меж землекористування кількістю 32 шт. вартістю 8202,07 грн. та ПДВ на суму 1640,41 грн., а всього на суму 9842,48 грн. (а.с.104, Т. 1, а.с.20, Т.2). 28 вересня 2012 року між сторонами також був складений та ними підписаний акт здачі-прийому виконаних робіт про те, що Виконавцем здана, а Замовником прийнята робота (послуга), а саме: здача документів в архів вартістю 6,69 грн., перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевість) кількістю 32 шт. вартістю 3446,72 грн., внесення земельно-кадастрової інформації на магнітні носії (ХМL-файли) більше 20 точок кількістю 32 шт. вартістю 2368,64 грн., державна землевпорядна експертиза (3%) (не менше 20,00 грн) вартістю 246,07 грн. та ПДВ на суму 1213,62 грн., а всього на суму 7281,74 грн. (а.с.105, Т. 1, а.с.21, Т.2). Таким чином, з цього вбачається, що Виконавець приступив до виконання роботи за договором від 22.06.2012 року після того як був здійснений розрахунок вартості робіт та наданий Замовнику відповідний рахунок. Першу частину коштів Замовник сплатила 04.07.2012 року, іншу - 18.07.2012 року. Будь-яких зауважень щодо не надання Замовником необхідної документації Виконавцем не зазначалося і протоколи розбіжностей не складалися. Протилежного стороною відповідача не доведено. Отже, у Виконавця не було будь-яких перешкод щоб приступити до виконання завдання. Згідно договору строк виконання вказаного завдання складав 180 робочих днів. З документів наданих суду вбачається, що основна сума коштів Замовником була сплачена 04.07.2012 року, і те, що вже 10.07.2012 року Виконавцем був складений перший з актів здачі-прийому виконаних робіт свідчить про те, що саме з цього часу повинні були обчислюватися робочі дні щодо виконання завдання. Але, поміж тим суд звертає увагу на те, що згідно висновку № 753-16 судової почеркознавчої експертизи від 07.06.2016 року підписи від імені [PERSON] в графах «Замовник» в акті здачі-прийому виконаних робіт від 10.07.2012 р. на суму 20869,44 грн., в акті здачі-прийому виконаних робіт від 31.08.2012 р. на суму 9842,48 грн., в акті здачі-прийому виконаних робіт від 28.09.2012 р. на суму 7281,74 грн. виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису (а.с.31-37в, Т.2). Тому, суд не може прийняти як належний доказ виконання робіт за спірним договором перелічені документи. Згідно висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 25.03.2013 року № 52 проект не погоджено у зв'язку з тим, що «документація із землеустрою не засвідчена підписом та печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою всупереч ст. 25 Закону України «Про землеустрій», відсутній перелік обмежень у використанні земельних ділянок (ст. 50 Закону України «Про землеустрій»). У вихідній земельно-кадастровій інформації не вірно зазначено п. 1.1.3, пояснювальна записка неповна, термін дії дозволу закінчився, обґрунтувати наявність обмежень 01.06.2005 року, відсутнє завдання на розроблення проекту землеустрою, відсутні матеріали геодезичних вишукувань, відсутні матеріали перенесення земельної ділянки в натуру (ст. 50 Закону України «Про землеустрій»), відсутній акт приймання передачі межових знаків на зберігання» (а.с.17-18, Т. 1). Згідно відповіді № 04/394 від 27.08.2013 року наданої Запорізькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК» адресованої Гуляйпільській райдержадміністрації роз'яснено необхідність повторного звернення громадян до Гуляйпільського виробничого відділу Запорізької філії ДП «Центр ДЗК» з метою виправлення недоліків у проектах землеустрою, вказаних у звіті державного кадастрового реєстратора шляхом надання розглянутого звіту (а.с. 19, Т. 1). Згідно листа Головного управління Держземагенства у Запорізькій області від 16.04.2015 року № 31-8-0.43-4423/2-15, зазначена лише одна підстава за якої проект землеустрою згідно висновку № 52 від 25.03.2013 року не погоджений, а саме те, що термін дії дозволу закінчився. Якого ж саме дозволу у відповіді не зазначено. Інші ж причини з невідомих причин не вказані (а.с.20, Т. 1). Як було встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача та представника позивача проект землеустрою не був наданий їм взагалі. На теперішній час він у будь-якому вигляді у них відсутній і де він знаходиться їм не відомо. Також, і представники відповідача не змогли пояснити, де на теперішній час знаходиться виготовлений проект землеустрою за колективним зверненням громадян с. Приютне Гуляйпільського району Запорізької області. На запит суду надійшла відповідь з відділу Держгеокадастру у Гуляйпільському районі Запорізької області № 9-28-99.4-1485/2-16 від 29.09.2016 року згідно якої встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам жителям Приютненської сільської ради у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Приютненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області надійшов до відділу 12.03.2013 року від розробника землевпорядної документації Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК». 13.03.2013 року електронний варіант проекту землеустрою та проекту висновку було направлено до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області. 22.03.2013 року за № 154 отримано пропозиції при аналізі наданих електронних версій проекту висновку та проекту землеустрою. Від 25.03.2013 року за № 52 відділом було надано висновок про відмову в погоджені проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок (а.с.75-80). Відомостей щодо повторного надходження вказаного проекту до відділу суду не надано. Таким чином встановлено, що проект землеустрою надавався його розробником до відділу Держземагенства у Гуляйпільському районі Запорізької області в електронному вигляді, а не безпосередньо позивачем. Тому, вбачається, що позивачу взагалі будь-якого проекту землеустрою розробником надано не було. Після негативного висновку щодо нього, Виконавець до Замовника з будь-якими додатковими вимогами не звертався, про необхідність усунення перешкод щодо подальшого виготовлення проекту, зокрема, надання дозвільної документації, позивачу не повідомлялося. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про землеустрій» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов'язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації. Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником. Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про землеустрій», погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 118 ЗК України (а редакції чинній на час виникнення правовідносин) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. В судовому засіданні встановлено, та не заперечується сторонами, що проект землеустрою, який розроблявся згідно умов вищевказаного договору не погоджений відповідно до чинного законодавства, а повернутий на доопрацювання розробнику ще в березні 2013 року. Жодних повідомлень про обов'язок Замовника щодо надання ним додаткової документації Виконавцем не було направлено. Таким чином, з урахуванням самого договору та положень ЗК України, умови угоди щодо оформлення проекту землеустрою відповідно до норм та вимог, які діяли на час виникнення правовідносин, в повній мірі не були виконані з вини відповідача. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України уразі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Стаття ст. 612 ЦК України, зокрема, передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Згідно ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг або підряду, є грошовим зобов'язанням та, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання (постанова ВСУ від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). В судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав умови вищевказаного договору, а саме надав неналежним чином виготовлену технічну документацію, що не відповідало умовам договору. Станом на момент подачі позову, дані порушення не були усунуті, що призвело до не виконання договору зі сторони відповідача. Доказом того, що позивачу не було надано належно виготовленого проекту землеустрою є переписка останньої із відповідачем по справі, в якій вона, а також інші органи за зверненням [PERSON], вимагають надати відомості про виправлення недоліків чи будь-яку іншу інформацію з цього питання. Крім того, це не було спростовано представником відповідача в ході судового розгляду справи. Відповідно до статті 186-1 ЗК України передбачено обов'язкове погодження уповноваженими органами (визначаються залежно від категорії та виду використання земельної ділянки, а також з урахування об'єктів, що на ній знаходяться) проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Частиною 4 статті 186-1 Земельного кодексу України визначається, що «Розробник подає на погодження до органу … за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів … - завірені ним копії проекту». Частиною 2 статті 26 Закону України «Про землеустрій» визначено, що розробникам документації із землеустрою є: - юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; - фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. Отже, погоджувати проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок має землевпорядна організація, з якою замовник уклав договір про розроблення проекту землеустрою. Частиною 4 статті 26 Закону України «Про землеустрій» визначено, що «подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфера земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру від імені замовника документації здійснюється її розробником, якщо інше не встановлено договором». Отже, якщо договором про розроблення відповідної документації не визначено обов'язок замовника подавати відповідну документацію державному кадастровому реєстратору для внесення відомостей до ДЗК, то замовник починає працювати з документацією після внесення відомостей до Державного земельного кадастру і її погодження уповноваженими органами. В ході судового засідання встановлено, що спірний договір такого обов'язку замовника не містить. Також суд вважає за необхідне зазначити, що судом не приймаються доводи представника відповідача, які викладені ним у письмових запереченнях, щодо поширення на розглядувані правовідносини дії норм, які закріплені в ст. 892-899 ЦК України. Главою 62 ЦК України охоплюється такі види договорів: на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт. Вказані договори опосередковують зв'язки науки з виробництвом і спрямовані на втілення у виробництві новітніх наукових досягнень. З метою створення умов для підвищення ефективності інформаційного забезпечення творчої праці вчених, інженерно-технічних працівників і прискореного використання науково-технічних досягнень у виробництві. Так, Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» більш детально регулює це питання, але сфера його дії, на думку суду, не поширюється на правовідносини, які склалися між сторонами по справі. Суд, вивчивши розрахунки наведені позивачем у позові щодо стягнення 3 % річних та інфляційних витрат вважає їх вірними. Зокрема, суд вважає вірно визначеними 3 % річних: 3% х 37993,00 грн. х 901 день прострочення : 365 днів = 2813,56 грн., а також суму інфляції: (37 993,00 грн. х 176,25 процент інфляції) - 37 993, 00 грн. = 28 969,66 грн.. Таким, чином з урахуванням вищенаведеного, даний догорів повинен бути розірваний з поверненням коштів сплачених позивачем на користь Виконавця робіт у розмірі 37 993, 00 грн., а також 3 % річних у розмірі 2813,56 грн. та індексу інфляції у розмірі 28 969,66 грн., а всього - 69 776,22 грн.. А тому, позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. Стаття 79 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати на проведення судових експертиз. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір на суму 941,36 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви (а.с.2, 63, Т. 1) та сума витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 3 072 грн.,00 коп. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved