Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

09 квітня 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення 31473 грн. 56 коп. боргу за кредитним договором. В позовній заяві вказало, що 18 липня 2006 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, позивач просив стягнути з нього станом на 31.01.2012 року заборгованість в розмірі 31473 грн. 56 коп., з яких 9997 грн. 44 коп. - заборгованість за кредитом, 21476 грн. 12 коп. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом. Заочним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 31473 грн. 56 коп. станом на 31.01.2012 року, з яких 9997 грн. 44 коп. - заборгованості за кредитом, 21476 грн. 12 коп. - заборгованість по сплаті відсотків за користуванням кредитом. Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2013 року зазначене заочне рішення суду скасовано, а справа призначена до розгляду в загальному порядку. В судове засідання при новому розгляді справи представник позивача Корчагіна В.О. ( за довіреністю ) позовні вимоги банку підтримала в повному обсязі, а справу просила розглянути без участі представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання надав письмову заяву, в якій заперечував проти задоволення позову, посилаючись на пропущення позивачем строків позовної давності та безпідставне нарахування відсотків на прострочену заборгованість, а справу просив розглянути без його участі. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, доходить наступного. Судом встановлено, що 18 липня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, який складається із Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою і Тарифами банку, згідно якого [PERSON] надано споживчий кредит в розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із базовою процентною ставкою 3 % в місяць шляхом погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості ( а. с. 13-14 ). Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 1054-1056-1 цього Кодексу регулюються правила виконання зобов'язань по кредитному договору. Крім того, за ч.2 ст.1050 ЦК України та умовами кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань банк має право вимагати відшкодування збитків, процентів за користування кредитом, належних до сплати комісій, сплати пені. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, а тому станом на 31 січня 2012 року в нього утворилася, як зазначив позивач, заборгованість в розмірі 31473 грн. 56 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 9997 грн. 44 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом - 21476 грн. 12 коп., що підтверджується наданим розрахунком ( а. с. 4-8 ). Між тим, як вбачається із цього розрахунку, заборгованість по процентам в розмірі 21476 грн. 12 коп. складається із нарахованих на поточну заборгованість 36 % річних, що передбачені в Заяві позичальника, та нарахованих на прострочену заборгованість 72 % річних, що передбачені Наказом ЗАТ КБ «Приватбанк» № 1663 від 31 серпня 2005 року, яким встановлений обов'язок позичальнику сплатити банку за прострочену заборгованість 6 % в місяць. Проте, доказів того, що саме цей Наказ є складовою кредитного договору і, підписуючи Заяву, позичальник розумів його зміст, матеріали справи не містять, а тому суд вважає за необхідне відмовити в стягненні з відповідача нарахованих до сплати 72 % річних. Згідно з ч.3, 4 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності із ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, який позивач пропустив, звернувшись до суду з позовом лише 09 квітня 2012 року, а тому його вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу та нарахованим на поточну заборгованість процентам підлягають задоволенню частково, оскільки знаходяться за межами цього строку. Так, стягненню з відповідача підлягають 5 812 грн. 44 коп. основного боргу та 2544 грн. 81 коп. заборгованості по процентам ( 36 % ), які знаходяться у межах строку позовної давності. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 06 листопада 2013 року № 6-116 цс/13 та від 20 листопада 2013 року № 6-126 цс/13, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених ст.355 ЦПК України. Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 214 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: partial