Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

08.02.2018 р. позивач звернулася до суду з вказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.10.2006 р. уклала шлюб з відповідачем, мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що прожили з відповідачем у шлюбі одинадцять років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Протягом останніх декількох років стосунки між ними розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, а з 10.12.2017 р. відповідач став проживати окремо. Вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вказує, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Вона одна не зможе забезпечити такий рівень. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 14.10.2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 30 % з усіх видів заробітку (доходу) з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач та відповідач заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 21, 22), у звязку з чим судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] надав клопотання, у якому зазначив, що не заперечує сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 30 % з усіх видів заробітку (доходу) з моменту звернення до суду до досягнення ним повноліття. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Браткєєва) [PERSON], [INFO], з 14 жовтня 2006 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 2150 (а.с. 6). Подружжя має дитину, сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Судом встановлено, що сторони з 10 грудня 2017 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружні стосунки, що свідчить про фактичне припинення шлюбу між ними. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч. 3 і 4 статті 56 СК України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони з 10 грудня 2017 року проживають окремо, припинили подружні стосунки, їх сімя фактично розпалася, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їх дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти у розмірі 30 % з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання сина, до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення від дня предявлення позову 08 лютого 2018 року. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн., а на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved