Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

07 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що 11 червня 2004 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблений актовий запис № 343. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , 2004 року народження, [PERSON] , 2011 року народження та [PERSON] 2014 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. 09.09.2021 ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримує. Відповідач через канцелярію суду подав заяву, в якій вказує про повне визнання ним позову. Просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 11 червня 2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 343 (а.с.5). Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] (а.с. 9-11). Як вбачається з доводів позивача, сторони не знайшли взаєморозуміння між собою та фактично припинили шлюбні стосунки та проживають окремо. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Дані обставини відповідачем не заперечуються. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 56 СК України передбачає право кожного з подружжя на припинення шлюбних відносин. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що на даний час шлюб носить формальний характер, сторони не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та дітей сторін, які проживають разом з позивачем, що має істотне значення в даній справі. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання надалі іменуватися прізвищем, яке вона отримала у зв`язку із реєстрацією шлюбу. Позивачем під час подання позовної заяви було сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією № 1014795444 від 06.09.2021 року. У зв`язку із визнанням позову відповідачем та відповідно до ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved