Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

08.07.2021 року з позовом про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду до суду звернувся [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим рішенням та стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі ј з усіх видів доходів до досягнення сином повноліття. Через автоматизований\~розподіл судової\~справи між\~суддями,\~справу розподілено\~судді Київського\~районного суду\~м.Одеси\~ Луняченку В.О. Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 20.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 18.08.2021 року на адресу суду з боку відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача адвокат Коверга Г.В. просить відмовити у позові. До судового засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Шляпіна Л.М. надала заяву про можливість розгляду справи за її та позивача відсутності. Представник відповідача [PERSON] адвокат Непомнющий М.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що питання про стягнення аліментів вирішено та відповідач не має постійного доходу. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що\~даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] ат [PERSON] з 09.08.2002 року, перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Київського районного суду м.Одеси від 20.02.2012 року. Від шлюбу народилась дитина [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження №1024 від 01.11.2005 року). Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 14.01.2016 року визначено місце мешкання [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] та вирішено судом стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина у розмірі ј частини зі всіх видів заробітку ( доходів) відповідача, починаючи стягнення з 03.04.2015 року та до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] , однак рішенням Апеляційного суду Одеської області від 30.03.2016 року рішення Київського районного суду м.Одеси від 14.01.2016 року змінено в частині стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина у розмірі ј частини зі всіх видів заробітку ( доходу) та в цій частині постановлено нове рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмір 1200 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття тобто до [INFO] в іншій частині рішення Київського районного суду м.Одеси від 14.01.2016 року залишено без змін. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша\~статті 15 ЦК України, частина перша\~статті 3 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Також,\~ст. 51 Конституції України\~та\~статтею 180 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі\~статтею 141\~\~СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною першою\~статті 184 СК України\~передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2\~ст. 184 СК України). У частині першій\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Стаття 192 СК України\~вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При зверненні до суду з дійсним позовом, позивач посилається на той факт, що розмір аліментів, стягнутий рішенням Апеляційного суду Одеської області 30.03.2016 року значно менший ніж розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановлений чинним законодавством. Аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 гривень не покривають навіть витрат на харчування дитини та не є достатнім для нормального повноцінного розвитку дитини. Відповідач працює за контрактом за кордоном, інших утриманців не має, остання має достатній дохід для прийняття повноцінної участі в матеріальному утриманні сина. Статтею 7 Закону України « Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку ( від 6 до 18 років) \~1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України\~«Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів»,\~стаття 183 СК України\~«Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»,\~стаття 184 СК України\~«Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до положення ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З урахуванням викладеного, виходячи з положень діючого законодавства, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог щодо зміни способу стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , 2005 року народження за рішенням Апеляційного суду Одеської області від 30.03.2016 року \~\~у розмірі 1200 гривень на 1/4 частини від усіх видів доходів, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу суду доказів не надано. Тому щодо заявлених вимоги про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. \~Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У статті 137 ЦПК визначені витрати на професійну правничу допомогу: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ). З наданих з боку позивача у позові пояснень щодо судових витрат, які він очікує понести у розмірі 3800 гривень ( транспорті витрати на кожне судове засідання та сама правнича допомога ) не вбачається факту понесення цих витрат позивачем, тому судом, питання щодо розподілу понесених позивачем витрат будуть розглянуті, якщо протягом п`яти днів з дня отримання повного рішення суду від позивача буде надано відповідна заява із доказами понесених витрат. У випадку ненадання відповідних доказів заява про відшкодування понесених витрат позивачем буде вважатись залишеним без розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: approved