Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

09.1.2020 Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення надміру нарахованих сум державної соціальної допомоги. В позовній заяві позивач посилається на те, що 28.11.2019 відповідач звернулася до позивача із заявою про призначення їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання. Заяву було задоволено. У подальшому було встановлено, що право на отримання допомоги відповідач не мала, у зв`язку з чим виникла переплата у такій допомозі. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача надміру сплаченої допомоги в сумі 11 536 грн. Ухвалою судді Батманової В.В. від 26.11.2020 було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін (а.с. № 23). В наданій суду 06.01.2021 заяві представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, справу просив розглядати за його відсутністю, без фіксування процесу технічними засобами, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання, які призначалися на 24.12.2020 та 10.02.2021 двічі поспіль не з`явився. Про дати судових засідань був повідомлений належним чином: за адресою вказаною позивачем, будь-яких заперечень або відзив на позов відповідач так і не надіслав. З урахуванням положень п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату та час слухання. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази за принципами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.11.2019 відповідач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної в м. Дніпрі ради (правонаступником якого є позивач) із заявою про призначення їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, обґрунтувавши її, зокрема, тим, що вона втратила житло на тимчасово окупованій території України, ані вона, ані члени її сім`ї не мають у власності іншого житла (а.с.№4). Заяву було задоволено, і від 28.11.2019 року відповідач щомісяця отримувала допомогу (а.с.№10). Під час проведення перевірки особової справи відповідачки був встановлений факт подання нею недостовірних даних\~неповідомлення про придбання 21.01.2020 родиною кв. [ADDRESS] (а.с.№12-15). 04.06.2020 позивачем було ухвалене рішення про припинення виплати раніше призначеної допомоги. Сума надміру сплачених позивачці коштів склала 11 536 грн. Згідно наданого розрахунку (а.с.№16-17). 14 липня 2020 року позивач звернувся до відповідачки з письмовою вимогою про повернення безпідставно отриманих коштів, яку відповідачка проігнорувала (а.с. № 18). Відповідно до пункту 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг»\~(далі\~Порядок), грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Згідно з абзацом п`ятим пункту 12 Порядку виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. У відповідності з пунктом 11 Порядку суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. За правилами, встановленими частинами 1, 2\~статті 1212 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК), особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. При цьому суд зважає на те, що вичерпний перелік підстав для звільнення особи від обов`язку повернути безпідставне набуте майно визначено\~статтею 1215 ЦК. Пунктом 1\~статті 1215 ЦК\~визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відтак юридично значущим чинником для застосування положень приведеної норми є насамперед відсутність рахункової помилки з боку платника і недобросовісності з боку набувача. Між тим, судом було встановлено, що відповідач не повідомила позивача про придбання квартири, що свідчить про її недобросовісність, у розумінні\~статті 1215 ЦК. З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн.

Outcome: approved