Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

09 січня 2014 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором безпроцентної нецільової позики, обґрунтовуючи вимоги тим, що 26.11.2010 року між Донецькою філією товариства з обмеженою відповідальністю «Автоекспедиція» в особі генерального директора ТОВ «Автоекспедиція» Радченко А.М. та [PERSON] було укладено договір безпроцентної позики № 1 від 26.11.2010 року, згідно умов якого 26.11.2010 року [PERSON] було надано позику у безготівковому порядку платіжним дорученням, шляхом переказу на картковий рахунок відповідача, в розмірі 6600 грн., на строк десять місяців з моменту надходження коштів на картковий рахунок позичальника. По закінченню строку надання позики позичальнику, відповідач зобов»язаний протягом 10 днів повернути суму позики у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок позикодавця. Відповідач повинен був повернути позику в строк до 06.10.2011 року в розмірі 6600 грн. у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на р/р ТОВ «Автоекспедиція» та повідомити позикодавця про переказ коштів шляхом телефонного дзвінка. [PERSON], станом на 09.01.2014 року, не було виконано зобов»язання щодо повернення позики позикодавцю, у зв»язку з чим у нього виникла заборгованість перед ТОВ «Автоекспедиція» в розмірі 6600 грн. Відповідно до Положення «Про Донецьку філію товариства з обмеженою відповідальністю «Автоекспедиція», підрозділ самостійно, але від імені компанії укладає договори з підприємствами, організаціями, установами та громадянами, однак не є юридичною особою. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у сумі 6600 грн., витрати на правовому допомогу у сумі 450 грн., а також понесені ним судові витрати у сумі 229,40 грн. В судове засідання позивач не з'явився, однак до суду надав заяву в якій просив суд позовні вимог задовольнити, справу розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 1.4, 1.5 Положення «Про Донецьку філію товариства з обмеженою відповідальністю «Автоекспедиція» від 20.07.2009 року, підрозділ не є юридичною особою. Підрозділ користується основними фондами та оборотними коштами компанії, має від імені компанії придбати та орендувати основні фонди. Згідно до п. 4.11 Положення, підрозділ самостійно, але від імені компанії укладає договори з підприємствами, організаціями, установами та громадянами. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між Донецькою філією товариства з обмеженою відповідальністю «Автоекспедиція» в особі генерального директора ТОВ «Автоекспедиція» Радченко А.М. та [PERSON] було укладено договір безпроцентної позики № 1 від 26.11.2010 року, відповідно до якого останній отримав сими позики у розмірі 6600 грн. 00 коп. на строк десять місяців з моменту надходження коштів на картковий рахунок позичальника. По закінченню строку надання позики позичальнику, відповідач зобов»язаний протягом 10 днів повернути суму позики у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок позикодавця та повідомити позикодавця про переказ коштів шляхом телефонного дзвінка. Згідно платіжних доручень № 933 та № HSZP6B0VHE від 26.11.2010 року [PERSON] було перераховано ТОВ «Автоекспедиція» суму у розмірі 6600 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоекспедиція» щодо стягнення на його користь з [PERSON] заборгованості за договором позики у сумі 6600 грн. підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 450 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно Договору про надання юридичних послуг від 04.12.2013 року, ТОВ «Автоекспедиція» доручає ДП «Альтера» надавати юридичні послуги щодо господарської діяльності замовника. Відповідно до Акту № 3 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за грудень 2013 року, ДП «Альтера» були проведені такі роботи (надані такі юридичні послуги) по договору про надання правової допомоги № б/н від 04.12.2013 року, а саме, складено позовну заяву про стягнення з [PERSON] заборгованість за договором безпроцентної нецільової позики на суму 450 грн. Згідно платіжного доручення № 6858 від 26.12.2013 року ДП «Альтера» було перераховано ТОВ «Автоекспедиція» суму за оплату юридичних послуг. Відповідно до статті 84 Цивільного процесуального кодексу України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На сьогодні дане питання врегульоване Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, в якому передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи викладене, вимоги Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, обґрунтування позивачем витрат на правову допомогу, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 450 грн. згідно квитанцій № 6858 від 26.12.2013 рокуё. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 229,40 грн., що підтверджено відповідною квитанцією.

Outcome: approved