Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

08.05.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон та виготовлення проїздного документа неповнолітньої дитини без згоди батька. В своїй заяві вона вказала, що вони з відповідачем 08.06.2002 року уклали шлюб. Від спільного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. 08.12.2008 року їхній шлюб з відповідачем рішенням Немирівського районного суду був розірваний. Син на проживання залишився біля неї. Вона матеріально утримує сина, піклується про його здоров'я, фізичний та моральний його розвиток. Відповідач створив іншу сім'ю, в якій також має дитину. 21.04.2009 року вона уклала шлюб з [PERSON]. У її сина [PERSON] склалися гарні відносини з її теперешнім чоловіком, хлопчик називає його «татом», вони знайшли між собою спільну мову, чоловік любить її сина, як рідну дитину. З 2009 року чоловік працює за контроктом менеджером на фермі в Данії. Вони з сином проживають в м. Вінниці в квартирі, яка належить її чоловікові, син навчається в школі № 21 м. Вінниці. На період літніх канікул вони з сином їздять в Данію до чоловіка. З огляду на цю обставину, вона має намір влітку 2014 року разом з сином відвідати свого чоловіка в Данії та відпочити. На її думку, така подорож матиме неабияке значення для духовного та фізичного розвитку її дитини, адже завдяки значній фінансовій допомозі, яку надає її теперешній чоловік, вона матиме можливість оздоровити сина в морській кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою для дитини. Але незважаючи на це її колишній чоловік [PERSON] безпідставно не надає згоди на виїзд за кордон. При цьому жодних вагомих причин які б пояснювали та обгрунтовували його відмову, він не наводить, тільки шантажує її. Вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам дитини та не сприяє його всебічному гармонійному розвитку. Вона вважає, що її бажання отримати дозвіл на виїзд сина за кордон повністю узгоджується з її правами та обов'язками покладеними на неї Сімейним Кодексом України, відповідає інтересам дитини і буде позитивно впливати на стосунки [PERSON] з її чоловіком, який замінив синові батька, оскільки відповідач з часу розірвання шлюбу і до сьогодняшнього дня не цікавиться життям та вихованням дитини, ні разу його не привітав з Днем народження, з Новим роком, Різдвяними святами, ні разу не був у школі, де син навчається третій рік, ніколи не цікавився і не цікавиться його здоров'ям. Відповідач [PERSON] лише сплачує по рішенню суду 362 гривні аліментів, що є недостатнім щоб забезпечити повноцінне існування та задовольнити навіть нагальні потреби дитини. Їхня сім'я забезпечена всім необхідним лише завдяки її чоловіку [PERSON], який дбає про нього та сина, постійно цікавиться успіхами дитини в школі, відвідує виступні заходи, батьківські збори, робить все можливе щоб дитина могла всебічно розвиватися, оздоровлює сина, дбає про відпочинок. Завдяки її чоловіку [PERSON] син за минулі роки з ними побував крім Данії, у Франції, Австрії, Італії, Німеччині, Польщі, Іспанії. Згідно п.18 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, оформлення паспорта, проїзного документа дитини за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлено на підставі рішення суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи - Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області - за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Немирівської РДА - за довіреністю Бугакова Ю.О., в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2002 року по 08.12.2008 року, мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачкою, яка піклується про нього належним чином. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом також встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини, має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок і оздоровлення дитини. Однак, відповідач [PERSON] згоди на тимчасовий виїзд дитини не надає з невідомих причин. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] за кордон без згоди батька. На підставі викладеного та

Outcome: approved