Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

09.09.2019 виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради звернувся з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якої вказує, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] .. Мати дитини - [PERSON] померла [INFO] . З 02.03.2018 дитина перебуває на обліку в службі у справах дітей виконком Тернівської районної у місті ради, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, оскільки її батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, вихованням та утриманням не займається, її життям та здоров`ям не цікавиться. Дитина проживає із бабусею - [PERSON] , яка піклується про нього та забезпечує матеріально. З метою встановлення місця реєстрації відповідача по справі відповідно до ст. 187 ЦПК України, 10.09.2019 були зроблені запити до відділу адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області та відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради. Остання відповідь надійшла до суду 02.10.2019. Ухвалою від 08.10.2019 року відкрито провадження по вищевказаній справі та визначено проводити її розгляд в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, призначено проведення підготовчого судового засідання на 12.11.2019. Ухвалою від 12.11.2019 відкладено розгляд справи на 20.01.2020 за клопотанням представника позивача та відсутністю у суду відомостей щодо належного повідомлення відповідача про судове засідання. У підготовчому судовому засіданні 20.01.2020 було оголошено перерву до 24.02.2020 для надання можливості відповідачу подати документально обґрунтовані заперечення. У судове засідання 24.02.2020 сторони, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, не з`явились. Представник позивача подала заяву про проведення підготовчого судового засідання за її відсутністю (вх.№3710 від 24.02.2020). Відповідач відзиву на позов, заяв і клопотань не подав. Ухвалою суду від 24.02.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 30.03.2020. У судове засідання 30.03.2020 сторони не з`явились. Від відповідача повернулась судова повістка, що направлялась йому на адресу його місця реєстрації, з відміткою пошти про причини невручення: за закінченням встановленого строку зберігання; інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення. Ухвалою від 30.03.2020 розгляд справи відкладено на 12.05.2020. Сторони у судове засідання 12.05.2020 не з`явились. Позивач направив лист вих.№385 від 12.05.2020 про розгляд справи за відсутності свого представника, підтримку позовних вимоги у повному обсязі та про згоду на винесення заочного рішення (вх.№8866 від 12.05.2020). Направлена відповідачу судова повістка повернута суду з відміткою пошти про причини її невручення: інші причини. Згідно з положеннями ч. ч. 7, 8 статті 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 07 грудня 2007 року (а.с.5). Мати дитини [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 27 листопада 2015 року (а.с.60). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 19.02.2018 (а.с.11). Згідно із довідкою від 21.08.2019 №3394, що надана відділом реєстрації місця проживання громадян Тернівської районної у місті ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.6) За довідкою від 21.08.2019 №3393, що надана відділом реєстрації місця проживання громадян Тернівської районної у місті ради, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.6 зворот) Відповідно до акту обстеження умов проживання від 03.09.2019 за адресою: [ADDRESS] , санітарно-гігієнічний стан помешкання відповідає нормі. В квартирі чисто, прибрано, наявні усі необхідні комунальні послуги, є необхідні меблі, спальні місця для усіх членів родини в належному стані. Є достатня кількість продуктів харчування. Для дитини створені усі необхідні умови для навчання, проживання та розвитку. У хлопчика окрема кімната, в якій є велике ліжко, письмовий стіл, шафа. Дитина забезпечена одягом та взуттям. За цією адресою проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Вихованням дитини займається бабуся, вона забезпечує онука усім необхідним. Батько часто вживає алкогольні напої, свої батьківські обов`язки не виконує належним чином (а.с. 12). Згідно з довідкою №140 від 24.06.2019, що видана директором КЗОШ №27, [PERSON] навчається у 7А класі Криворізької загальноосвітньої школи №27 м. Кривого Рогу (а.с.13). У висновку виконкому Тернівської районної у місті ради від 17.01.2020 вказано, що з 02.03.2018 [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах у зв`язку з тим, що його батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків: не приділяє належної уваги та часу вихованню, не створює належних умов для навчання, виховання та розвитку [PERSON] , не піклується про фізичний і духовний розвиток, вживає алкогольні напої, веде асоціальний спосіб життя, ніде не працює. З лютого 2018 дитина проживає разом із своєю бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] [PERSON] забезпечений усім необхідним і йому створені всі необхідні умови для проживання та фізичного і духовного розвитку. Зі слів сусідів батько вихованням дитини не займається, пенсію по втраті годувальника матері використовує не за призначенням, зловживає алкогольними напоями. Вихованням та матеріальним утриманням онука займається [PERSON] .. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не створює належних умов для проживання та розвитку [PERSON] , не бажає змінювати свій спосіб життя. Виконком Тернівської районної у місті ради вважає, що недбале відношення до дитини, до її здоров`я, нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками може негативно вплинути на нормальний фізичний розвиток та моральне виховання дитини, а тому позбавлення батьківських прав [PERSON] в ситуації, що склалася, є доцільним (а.с.37-38). Актом обстеження умов життя і виховання в сім`ї [PERSON] від 06.05.2020 за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що в цій квартирі проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Санітарний стан помешкання задовільний, відповідає нормі. Кімнати чисті та світлі. Для виховання і розвитку дитини створено такі умови: [PERSON] відведена окрема мебльована кімната, де є все необхідне для розвитку та навчання, нормальної життєдіяльності. Хлопчик забезпечений одягом, взуттям відповідно до сезону. Після смерті матері дитини з лютого 2018 року, малолітній [PERSON] проживає разом із бабусею, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Утриманням і вихованням хлопчика займається бабуся (а.с. 60). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи вищезазначені нормативні приписи та роз`яснення, надані Верховним Судом України, у сукупності з фактичними обставинами справи, суд приходить до переконання про ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , адже він не виконує своїх батьківських обов`язків з його утримання та виховання. Таке байдуже ставлення [PERSON] до своєї дитини судом розцінюється як самоусунення від участі у його власному житті. Також суд бере до уваги, що протягом тривалого часу відповідач матеріально дитину не утримує, веде асоціальний спосіб життя, державні соціальні виплати витрачає на власні потреби, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Надані позивачем докази на підтвердження вищенаведених обставин, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для встановлення факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї дитини. З іншої сторони відповідачем суду не надано доказів, що спростовують зазначені обставини. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 169 СК України відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. В силу ч. 2 статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 3 статті 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи, що за приписами ч.5 ст. 183 СК України передбачено стягнення аліментів на одну дитину у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, суд вважає, що на одну дитину з відповідача підлягають стягненню аліменти саме в цьому розмірі. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1921 грн., від сплати якого звільнений позивач. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved