Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

07 квітня 2015 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 квітня 2014 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, вони втратили почуття любові і поваги один до одного, у них різні погляди на життя та на взаємовідносини між людьми. З чоловіком у неї постійно виникають сварки. Вважає, що дитина має проживати з нею, а відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) та на її утримання в розмірі ? частини від всіх видів його доходів. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 квітня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 4) Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданими відділом реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції АР Крим (а.с. 5). Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено та не оспорювалось учасниками судового розгляду, що [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Суд вважає, що з урахуванням взаємин сторін, їх позови про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечить їх інтересам. При укладенні шлюбу відповідач прізвище не змінювала. За таких обставин, вирішення питання про зміну прізвища позивач не вбачається за необхідне. [PERSON] також заявила позов про визначення місця проживання їх дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я [PERSON] та [PERSON] розпалася, вони спільно не проживають. Донька сторін - [PERSON], [INFO], мешкає разом з позивачем за місцем її проживання. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зазначає, що дитина має мешкати разом з нею. Відповідач не заперечує проти того, щоб донька проживала разом з матір'ю. При вирішення зазначеного спору, суд враховує інтереси дитини, яка з народження перебуває під опікою батьків, її вік, та за таких обставин вважає можливим визначити місце проживання дитини разом з матір'ю. Також [PERSON] просить суд стягнути аліменти з [PERSON] на неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 07 квітня 2015 року та до повноліття дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07 квітня 2015 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що розмір аліментів, який просить стягнути позивач, не є завищеним та необхідний для утримання дитини. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved