Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

09.04.2014 року [PERSON] звернувся з позовом до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. В обґрунтування позову посилається на те, що 02.10.2013 року у м. Вільногірську, Дніпропетровської області померла його матір, [PERSON] Спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері є він та його брат, третя особа за цім позовом, [PERSON]А, останній до нотаріальній контори після смерті матері з заявою про прийняття спадщини не звертався. 07.04.2014 року, приватний нотаріус Вільногірського міського нотаріального округу [PERSON] винесла постанову № 6001-16 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у вигляді видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], оскільки він заяву про прийняття спадщини після смерті матері у встановлений шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця, до нотаріальної контори не подав. У свою чергу він пропустив строк звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері з поважної причини. В судовому засіданні позивач вимоги позову і його обґрунтування підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав в повному обсязі, просив в його задоволенні відмовити. Третя особа [PERSON] вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Пояснив, що він є братом позивача та сином померлої [PERSON], однак спадщину не прийняв, інших спадкоємців немає. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, оглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] є сином померлої 02.10.2013 року [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серія IV –УР № 111497, свідоцтва про смерть серія І-КИ № 528313 (а.с. 5-6). Спадкова справа після померлої зареєстрована 07.04.2014 року (а.с. 7). 07.04.2014 року приватним нотаріусом [PERSON] винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що [PERSON] в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, разом із спадкоємцем [PERSON] прописаний не був (а.с. 8). Вказані обставини позивач в судовому засіданні підтвердив. Згідно копії виписного епікризу № 12577 [PERSON] знаходився на лікуванні та обстеженні у 2-му хірургічному відділенні ОКЛ ім. Мечникова з 11.06.2013 року по 26.06.2013 року, проведена операція по ампутації правої нижньої кінцівки на рівні 1/3 гомілки (а.с. 9). Встановлено, що згідно висновку МСЕК від 19.09.2013 року, у позивача первинно було встановлено другу групу інвалідності з 17.09.2013 року за загальним захворюванням на строк до 10.10.2014 року (а.с. 10). З копії договору міни квартири вбачається, [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] (а.с. 16). За відомостями Вільногірської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 02.10.2013 року у Вільногірській державній нотаріальній конторі не відкривалась, спадкова справа відкрита приватним нотаріусом [PERSON] (№ 55946539) (а.с. 28, 32). Дніпропетровське казенне експериментальне протезно-ортопедичне підприємство повідомило, що інвалід другої групи загального захворювання [PERSON] [INFO] знаходиться на обліку Дніпропетровського протезно-ортопедичного підприємства щодо протезування правої нижньої кінцівки, з метою первинного протезування звернувся до медичного відділу підприємства 05.11.2013 року, знаходився на реабілітації стосовно засвоєння протезу гомілки в стаціонарі первинного та складного протезування з 18.11.2013 року по 27.12.2013 року (а.с. 33). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] 30.03.2014 року приїздив до приватного нотаріуса [PERSON] з метою оформлення спадщини, однак вона його не прийняла. Також свідок [PERSON] підтвердила, що у 2013 році [PERSON] ампутували праву нижню кінцівку, потім у грудні 2013 року він отримав протез і після цього до березня 2014 року навчався ходити. Вказані вище свідчення є логічними, послідовними, такими, що узгоджуються між собою та не суперечать обставинам справи, в зв’язку з чим можуть бути враховані судом при постановленні рішення та мають значення для забезпечення повноти судового розгляду. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В процесі судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері [PERSON] 02.10.2013 року, він протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, в зв’язку з цим у видачі свідоцтва про право на спадщину йому нотаріусом було відмовлено, інші спадкоємці спадщину не прийняли, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, поясненнями позивача та третьої особи. Спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав. Отже, [PERSON] пропустив шестимісячний строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Оскільки інші спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання заяви про її прийняття відсутні, територіальна громада в особі Вільногірської міської ради Дніпропетровської області є належним відповідачем по справі як остаточна наступниця у спадковому майні за ст. 1277 ЦК України. Слід зазначити, що підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними. Позивач надав докази на підтвердження того, що в зв’язку зі станом здоров’я у передбачений законом строк не мав можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки він є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, йому ампутували нижню кінцівку на рівні 1/3 гомілки, він проходив реабілітацію стосовно засвоєння протезу гомілки, отже сам факт цього беззаперечно свідчить про те, що причини пропуску позивачем строку подання заяви про прийняття спадщини пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Спадкова справа була заведена вже після спливу строку для прийняття спадщини. Оцінюючі в сукупності наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері з поважної причини. Таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, визначити [PERSON] додатковий строк у три місяці з часу вступу судового рішення про це в законну силу, на подачу в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася 02.10.2013 року, у м. Вільногірську, Дніпропетровської області, після смерті спадкодавця, його матері. Вказаний трьохмісячний строк знаходиться в межах максимального строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини та на переконання суду є достатнім для подачі в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Строк слід обчислювати з дня набрання рішенням суду законної сили. Положеннями ст. 1272 ЦК України не передбачено надання судом спадкоємцю додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до конкретного нотаріуса або нотаріальної контори, в даному випадку до приватного нотаріуса [PERSON], тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Виходячи з того, що позивач звільнений від сплати судового збору, враховуючи положення ст. 88 ЦПКУ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial