overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

09 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 27 квітня 2012 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, втрачено почуття любові та повага один до одного, відсутнє взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. В позові зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу позивачка вважає неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не зявились. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує, на розірвання шлюбу згоден. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 27 квітня 2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 279, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не згодні на примирення, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

09 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану по вул.Суворова, 45 в м. Очакові Миколаївської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у вказаному державному акті її прізвище помилково вказане [PERSON], тоді як за паспортом, до укладення шлюбу вона була Микитюк. Встановлення даного факту необхідно для реалізації права на розпорядження належним їй майном. Посилаючись на викладені обставини, просила про задоволення заяви. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Очаківської міської ради Миколаївської області [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту належності їй державного акту. Вислухавши пояснення заявниці та представника заінтересованої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. 04 вересня 1990 року [PERSON] придбала 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Суворова, 45, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 04 вересня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Очаківської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1217, та витягом про державну реєстрацію прав від 13 лютого 2012 року № 33153249. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії IІ-МК № 031350, виданого 30 вересня 1996 року на підставі рішення Очаківської міської ради Миколаївської області № 301 від 30 вересня 1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1995 на імя [PERSON], останній належить на праві приватної власності земельна ділянка, що розташована за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Суворова, 45, загальною площею 0,0601 га з цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку. Як вбачається з копії посвідчення серії Б № 292683 про закінчення Черновицької обласної бухгалтерської школи та копії посвідчення водія серії НІА № 026192, вказані документи видані на імя [PERSON], [INFO]. 24 листопада 1998 року [PERSON], [INFO], уклала шлюб з [PERSON], та прийняла прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ФП № 267771. Вказані обставини свідчать про те, що державний акт на ім'я [PERSON] фактично належать [PERSON] (до укладення шлюбу Микитюк) [PERSON]. Встановлення факту належності зазначеного документу має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати своє право на розпорядження належним їй майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

09 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в позові посилалася на те, що проживала з відповідачем у шлюбі з 09 квітня 2008 року, який на день розгляду справи в суді не припинений. 16 травня 2008 року у них народилась спільна дитина донька [PERSON], яка знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач працездатний і в змозі надавати кошти на утримання дочки, інших утриманців не має, тому позивачка просила стягувати з нього аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу у її відсутність (а.с. 18). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву про визнання позову, просив суд розглянути справу у його відсутність (а. с. 21). За змістом ст. 11 ч. 2 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 квітня 2008 року, який дійсний на час розгляду справи в суді (а.с. 4), від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 2), яка проживає з матірю та перебуває на її утриманні (а.с. 3). Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний її утримувати та має таку можливість, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 180, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше мінімальної суми, встановленої законодавством, до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

09 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання їх шлюбу, зареєстрованого 05 червня 2012 року у виконкомі Миколаївської міської ради Донецької області, актовий запис за № 15, посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачем вони припинили у травні 2015 року, внаслідок відсутності взаємопорозуміння та неможливості продовжувати спільне життя із-за того,що відповідач зловживає спиртними напоями, не приділяє їй уваги, вони не ведуть сумісного господарства, наполягала на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 17 листопада 2015 року подружжю [PERSON] було призначено строк для примирення та зупинено розгляд справи на три місяці. У зазначений строк подружжя примирення не досягли. Позивач подала заяву про розгляд справи по суті заявлених нею вимог, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем, просила розглянути справу у її відсутності і не заперечувала проти ухвалення заочного рішення судом. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши додані матеріали та докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 05 червня 2012 року у виконкомі Миколаївської міської ради Донецької області, актовий запис за № 15, про що свідчить актовий запис за № 15. Від сумісного життя вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з мамою - позивачем по справі. Питання виховання та матеріального утримання дитини між сторонами вирішено у добровільному порядку. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у травні 2015 року, потім сторони мирились і остаточно припинили шлюбні відносини у жовтні 2015 року. За час, що подружжю було надано для примирення, вони не примирилися. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні їхнього шлюбу. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які змушують позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам , а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

09 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 27 жовтня 2007 року Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ним та відповідачем, актовий запис № 22. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, сімейні відносини з дружиною остаточно припинені через різницю поглядів. відсутність взаєморозуміння, що призводило до постійних сварок, внаслідок чого вони втратили почуття поваги та любові один до одного, вважає, що сімя розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити його інтересам, спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. В звязку з наведеним, в заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, звернувся до суду з заявою, в якій просив суд розглянути справу без його часті, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позов визнала, в разі розірвання шлюбу, просила прізвище залишити без змін. У звязку з тим, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 жовтня 2007 року Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 22, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини не проживають спільно, не ведуть спільного господарства, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

09 листопада 2015 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява, в якої представник позивача вказав, що 29 грудня 2008 року між Банком та відповідачем був укладений кредитний договір за № б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за використання кредиту в розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку її картки, відповідач своїх зобовязань перед банком не виконує, в звязку з чим Банк просить суд стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором, яка складає 21218.12 грн. та судовий збір у сумі 1218 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що на позовній заяві наполягає та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 29 грудня 2008 року між Банком та [PERSON],[INFO] (код [NUMBER]) був укладений кредитний договір за № б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за використання кредиту в розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку її картки, що підтверджується анкетою-заявою. Станом на 30 вересня 2015 року заборгованість [PERSON] становить 21218.12 грн. , яка складається з: -прострочена заборгованість за кредитом 11006.52 грн.; -сума простроченої заборгованості за відсотками 8063.12 грн.; -заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом 900.00 грн. -штраф (фіксована складова) - 250 грн. -штраф (процентна складова) 998.48 грн., а всього сума заборгованості становить 21218.12 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. На час судового розгляду відповідач своїх зобовязань по кредитному договору не виконав, а тому суд вважає, що позов представника позивача є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При поданні позову позивач сплатив судовий збір у сумі 1218.00 грн., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

09 листопада 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 29 жовтня 2010 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено актовий запис №1581. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Від примирення позивачка в судовому засіданні відмовилася, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось позивачкою, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з липня 2015 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснила позивачка. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~09 листопада 2015 року заявник [PERSON] звернулась з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа, посилаючись на те, що 27 лютого 2003 року вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 9,95 га. серії ЛГ № 080508 , яка розташована на території Розсипненської сільської ради Троїцького району Луганської області. Під час оформлення даного документа була допущена помилка в написанні її прізвища , а саме в акті зазначено прізвище «Богачева» , тоді як у її паспорті серії ЕМ № 895202 виданому Троїцьким РВ УМВС України в Луганській області 20 серпня 1998 року записано прізвище « Богачова» . Вказана помилка позбавляє її можливості здійснити державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку. Заявник до суду не з,явилась , надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Заінтересована особа просила розглянути справу у відсутність їх представника , не заперечує проти заявленої вимоги , про що надали заяву. Вивчивши матеріали справи , суд вважає, що заявлена вимога підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом досліджені наступні докази: копія паспорта заявника, з якої вбачається, що прізвище, ім,я та по батькові заявника записано « Богачова Лариса Іванівна» ; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру заявника, в якому прізвище, ім,я та по батькові записано « Богачова Лариса Іванівна»; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 080508, в якому прізвище, ім,я та по батькові заявника записано « Богачева Лариса Іванівна». Згідно п. 6 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Проаналізувавши вищезазначені документи, суд приходить висновку, що при видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку на ім,я [PERSON] було допущено помилку в написанні її прізвища , замість правильного « Богачова», як записано в її паспорті , помилково було записано « Богачева». За таких обставин заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки встановлення факту належності їй Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 080508 , має для неї юридичне значення, так як неправильне написання її прізвища в цьому акті позбавляє її права здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 9,95 га., яка розташована на території Розсипненської сільської ради Троїцького району Луганської області. На підставі ст.ст.10,11,\~60,\~212-215,\~218,\~256 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

09 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.11.2015р. о 20 год. 11 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.11.2015р. о 20 год. 11 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Микульського лікарні КЗ „ДСШМД ДОС При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий вдома не спав ночами. Настрій нестійкий, роздратований. Емоційно неадекватний, тривожний. Висловлює маячні ідеї в адресу оточуючих. Відчуває омани сприйняття. На запитання відповідає вибірково. Мислення паралогічне, дезорганізоване. Свій стан не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-маячний синдром. Інвалід 2 групи. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved