Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

08 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Співдружність» про відшкодування шкоди, яка завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яку в подальшому 11 жовтня 2019 року уточнив та в якій просить стягнути з ТОВ «Співдружність» на його користь майнову (матеріальну) шкоду (вартість відновлюваного ремонту автомобіля) у розмірі 4026,11 грн., моральну шкоду у розмірі 7000 грн., вартість придбаних ним ліків в розмірі 28,70 грн., вартість експертного дослідження з оцінки пошкодженого автомобіля у розмірі 800 грн., вартість поштових відправлень та ксерокопій у розмірі 202,20 грн., понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6259,50 грн., суму сплаченого ним судового збору та інші судові витрати. В обгрунтування позовної заяви посилається на те, що 10 травня 2019 року приблизно о 15 годині 30 хвилин він приїхав на власному автомобілі марки GEELY, державний номер [NUMBER] , на комплексну торгову базу, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Він припаркував свій автомобіль на узбіччі дороги, біля будівлі, так, щоб не заважати іншим учасникам дорожнього руху. Після цього він зайшов до відділення «Інтайм» для отримання поштового відправлення. Майже відразу приблизно о 15 годині 35 хвилин до нього підійшов працівник ТОВ «Співдружність» та повідомив йому, що вони вдарили його автомобіль своїм автомобілем, коли здавали заднім ходом. Вибігши на вулицю, він побачив, що вантажний автомобіль марки ЗИЛ 130 СПГ, державний номер [NUMBER] , що належить ТОВ «Співдружність», під керуванням водія ТОВ «Співдружність» [PERSON] , рухаючись назад, своєю задньою частиною вдарив у задню частину його автомобіль. Зі слів водія [PERSON] , він керував автомобілем ЗИЛ, рухався заднім ходом, не помітив його припаркований автомобіль та вдарив його у задню частину. Тобто водій [PERSON] паркував автомобіль ЗИЛ там, де вже був припаркований його автомобіль. З урахуванням цих обставин та положень Правил дорожнього руху України, усі учасники руху повинні проявляти уважність та обережність з метою недопущення негативних наслідків. В результаті дорожньо-транспортної пригоди його автомобілю були спричинені наступні пошкодження: зім`ята кришка заднього багажника з декоративною накладкою, пошкоджений задній бампер, розбита задня ліва фара (ліхтар), розбитий та розколотий спойлер задньої кришки багажника, здерте лако\-фарбове покриття. Йому була нанесена матеріальна шкода. Представники та водій ТОВ «Співдружність» почали перекладати свій обов`язок з відшкодування нанесеної йому матеріальної шкоди на ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна». Виїздом на місце ДТП, працівниками поліції було складено адміністративний протокол серії ОБ № 026866 від 10 травня 2019 року за ст. 124 КУпАП України відносно винної особи - водія автомобіля ЗИЛ ТОВ «Співдружність» [PERSON] , за порушення ним п. 10.9. Правил дорожнього руху України, відібрані копії документів та письмові пояснення учасників ДТП. Висновком за матеріалами ЖЄО № 9185 від 17 січня 2019 року працівниками поліції встановлено, що в діях водія автомобіля ЗИЛ ТОВ «Співдружність» [PERSON] вбачається порушення п. 10.9. Правил дорожнього руху України. Матеріали дорожньо-транспортної пригоди були направлені до Артемівського міськрайонного суду Донецької області. У справі про адміністративне правопорушення позивач є потерпілим. У суді адмінправопорушник, водій [PERSON] , працівник ТОВ «Співдружність», вину свою визнав повністю. Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2019 року водія автомобіля ЗИЛ ТОВ «Співдружність» [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаного вище адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Цивільно-правова відповідальність відповідача ТОВ «Співдружність» формально застрахована в приватному акціонерному товаристві ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АМ/6026764 від 21 червня 2018 року. Даний страховий поліс не фактично діє і укладався без його участі. Його письмові заяви про дорожньо-транспортну пригоду та про відшкодування матеріальної шкоди, направлені ним до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», були залишені без відповіді та без задоволення. ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» не направила свого представника на місце ДТП, не направила свого працівника для проведення оцінки розміру нанесеної йому матеріальної шкоди, зволікає з виплатами та з письмовими відповідями, не відшкодовує йому матеріальну шкоду за вказаним страховим полісом за винні дії працівника відповідача. Матеріальну шкоду відповідачем йому до теперішнього часу не відшкодовано у повному обсязі. Третя особа ПАТ СК «Євроінс Україна» частково відшкодувала йому нанесену відповідачем матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП, у розмірі 7434,53 грн. Всі ці турботи з приводу складання та направлення звернень, оцінки та ремонту його автомобіля лягли на його плечі і стали лише його проблемою. Він був вимушений покинути свої справи та займатися консультаціями, складанням та направленням заяв, оцінками та інше. Це порушило його нормальне життя та створило низку проблем, які він вимушений був вирішувати. Йому довелось скористатись правовою допомогою адвоката, що призвело до додаткових матеріальних витрат. Відповідач повністю відсторонився від зв`язку та надання допомоги. Вважає таку поведінку відповідача непорядною та незаконною. Відповідач жодного разу не подзвонив йому та не поцікавився, чи відшкодована йому матеріальна шкода, не запропонував допомогу. Згідно з рахунком-фактурою СТО (станції технічного огляду та ремонту) № 17/1 від 17 травня 2019 року, розмір спричиненої йому матеріальної шкоди (відновлюваного ремонту) складає 15754 грн. Під час телефонної розмови представники відповідача з такою оцінкою на погодилися, зустрічатись відмовилися, провести свою оцінку відмовилися. З метою об`єтивної оцінки спричиненої йому матеріальної шкоди (відновлюваного ремонту) він звернувся до експерта [PERSON] , який оглянув його автомобіль та провів оцінку, надав звіт про спричинену йому матеріальну шкоду (відновлюваного ремонту) в розмірі 11460,64 грн. Його заява-претензія про відшкодування нанесеної йому матеріальної шкоди у вказаному розмірі у добровільному, досудовому порядку, була направлена відповідачу ТОВ «Співдружність». Дана заява-претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення. Під час телефонної розмови представники відповідача з такою оцінкою на погодилися, зустрічатись відмовилися, провести свою оцінку відмовилися. Зазначає, що його автомобіль марки GEELY, державний номер [NUMBER] , є справжньою дорогоцінністю, унікальною річчю та пам`яттю особисто для нього, оскільки він був йому придбаний на довгу пам`ять його дідусем. Тому вважає правильною, законною та справедливою суму матеріальної шкоди (відновлюваного ремонту) у розмірі 11460,64 грн. Посилається на те, що завдана йому моральна шкода полягає у перенесеному нервовому стресі, душевних стражданнях і переживаннях, розладі здоров`я: головному болю, підвищенному тиску, безсонні, поганому самопочутті, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його автомобіля (коштовної речі, пам`ятної речі). З причини розладу здоров`я він двічі звертався за допомогою до лікарів, проходив курс амбулаторного лікування протягом 10 днів, придбав та приймав ліки. Крім того, він є інвалідом третьої групи, має невеликий дохід у вигляді пенсії. Завдана йому моральна шкода полягає у вимушеній зміні звичайного укладу життя, труднощами та незручностями у пересуванні. Він вимушений був два місяці їздити на побитому автомобілі, докладати додаткових зусиль для його охорони, був позбавлений можливості користуватись багажником автомобіля у звичайному режимі, вимушений був займатись оцінкою автомобіля, звертатись за правовою допомогою. Також він вимушений був займатися збором доказів, відвідувати суд, звертатись до відповідача. Крім цього, в червні 2019 року він не зміг поїхати на своєму автомобілі у заплановану поїздку на море з метою проведення оздоровлення та лікування. Його автомобіль марки GEELY, державний номер [NUMBER] , є справжньою дорогоцінністю, унікальною річчю та пам`яттю особисто для нього, оскільки він був йому придбаний на довгу пам`ять його дідусем. Тому розмір відшкодування моральної шкоди визначений ним у 7000 грн. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 липня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Співдружність», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву, клопотань про розгляд справи без його участі та відкладення слухання справи не надав, і на підставі частини 3 ст. 131 ЦПК України суд вважає, що він не з`явився у судове засідання без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Третя особа [PERSON] , якого було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився. Згідно з ст. 223 ЦПК України, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, судам роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Згідно з ст. 22, 1166, 1188 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль марки GEELY, модель FЕ-1, сірого кольору, державний номер [NUMBER] , належить [PERSON] (а.с.13). Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки ЗИЛ, модель 130 СПГ, державний номер [NUMBER] , синього кольору, належить ТОВ «Співдружність» (а.с. 23-24). Відповідно до постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2019 року у справі № 219/5553/19 (провадження № 3/219/2047/2019), яка набрала законної сили 25 червня 2019 року, судом встановлено, що 10 травня 2019 року о 15 годині 35 хвилин у м. Бахмуті по вул. Садовій, 66 водій [PERSON] керував транспортним засобом ЗИЛ, модель 130 СПГ, державний номер [NUMBER] , який належить на праві власності ТОВ «Співдружність», рухаючись заднім ходом, не впевнившись в тому, що він перешкоджає руху іншим учасникам дорожнього руху і не звернувшись за допомогою до інших осіб, здійснив зіткнення з автомобілем GEELY, державний номер [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] , внаслідок чого сталася ДТП та автомобіль GEELY, державний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 10.9 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. У зв`язку із цим, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. (а.с. 30). Відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00576-01804-18 від 28 липня 2018 року, автомобіль марки ЗИЛ, модель 130 СПГ, державний номер [NUMBER] , після технічного контролю визнано технічно справним (а.с. 25). Цивільно-правова відповідальність відповідача ТОВ «Співдружність» застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Євроінс Україна» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АМ/6026764 від 21 червня 2018 року (а.с. 26). Згідно з копією трудової книжки серії [NUMBER] від 09 квітня 1993 року, [PERSON] з 05 червня 2018 року по 05 червня 2019 року працював у ТОВ «Співдружність» на посаді водія автотранспортних засобів (а.с. 123-124). Статтею 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків. Таким чином, відповідач ТОВ «Співдружність» повинен відшкодувати шкоду, завдану його працівником - водієм [PERSON] під час виконання ним своїх трудових обов`язків. 13 травня 2019 року позивачем [PERSON] складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду до ПрАТ СК «Євроінс Україна», в якому зазначені як учасники ДТП водій ТОВ «Співдружність» [PERSON] (транспортний засіб ЗИЛ, державний номер [NUMBER] ) та [PERSON] (транспортний засіб GEELY, державний номер [NUMBER] ) (а.с. 17), а також надіслано заяву із вимогою про здійснення відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 10 травня 2019 року в м. Бахмут по вул. Садовій, буд. 66 за участю вищевказаних транспортних засобів (а.с. 18). Згідно з рахунком-фактурою, виданим станцією технічного огляду та ремонту ФОП [PERSON] № 17/1 від 17 травня 2019 року, розмір спричиненої [PERSON] матеріальної шкоди (відновлюваного ремонту) складає 15754 грн. (а.с. 31). Відповідно до звіту про вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля марки GEELY, державний номер [NUMBER] , складеного ФОП Суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , ринкова вартість автомобіля марки GEELY, модель FЕ-1, державний номер [NUMBER] , на момент проведення дослідження, без урахування пошкоджень, спричинених внаслідок ДТП, складає 165593,60 грн. Вартість відновлювального ремонту складає 11460,64 грн. (а.с. 32-42). Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-108цс12 від 06 листопада 2013 року, у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Частиною 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Таких по суті висновків дійшов і Верховний Суд України у постанові від 24 травня 2017 року. Внаслідок ДТП, яка сталася з вини працівника відповідача, було завдано механічних пошкоджень належному позивачу автомобілю, який підлягає ремонту. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові Пленуму № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в пункті 4 роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України), відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В уточненій позовній заяві позивач зазначив, що на теперішній час третя особа ПАТ «СК «Євроінс Україна» частково відшкодувала йому спричинену відповідачем матеріальну шкоду внаслідок ДТП у розмірі 7434,53 грн. (а.с. 71). Таким чином, на день розгляду справи судом невідшкодована відповідачем позивачу матеріальна шкода (вартість відновлювального ремонту) складає 4026,11 грн. (11460,64 грн. - 7434,53 грн. = 4026,11 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч. 2 ст.1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167, 1187 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 04 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 04 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує характер правопорушення, глибину і тривалість душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, а також,

Outcome: approved