Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

07 червня 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування у розмірі 27 389, 37 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17 квітня 2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Dacia Logan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить Товариству з додатковою відповідальністю «Євро-Центр» під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Geely CK», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2017 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України [PERSON] , який під час вчинення ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння. Транспортний засіб «Geely CK», державний номерний знак [NUMBER] відповідно до Полісу № АК/4942776 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було застраховано у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». За зверненням потерпілого позивачем відповідно до страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування, звіту SOS-170420-02797 від 26.05.2017 року було здійснено виплату йому страхового відшкодування у розмірі 27 389, 37 грн. У зв`язку з тим, що відповідачем на вимогу ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не було сплачено регресне відшкодування сплаченої суми, просить суд стягнути вказану суму в судовому порядку, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921, 00 грн. Представник позивача в письмовій заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується витягом з офіційного сайту Укрпошти. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що транспортний засіб «Geely CK», державний номерний знак [NUMBER] відповідно до Полісу № АК/4942776 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (а.с.45). Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2017 року у справі № 161/6286/17, [PERSON] 17.04.2017 року о 22:00 год., керуючи автомобілем марки «Джилі» д.н.з. [NUMBER] , при цьому перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вул. Винниченка, 30 в м. Луцьку, не вибрав безпечну швидкість для руху, не врахував дорожню обстановку, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, здійснив наїзд на перешкоду, а саме бордюр та дерево, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п.2.9 (а), 10.1, 12.2 та 13.1 Правил дорожнього руху України. Крім того, він же, 17.04.2017 року о 22:10 год., керуючи автомобілем марки «Джилі» д.н.з. [NUMBER] по вул. Стрілецькій в м. Луцьку, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість для руху, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Дачія» д.н.з. [NUMBER] , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, при цьому не повідомив працівників поліції, чим порушив вимоги п.п.11.3, 12.3, 13.1 та 2.10 Правил дорожнього руху України. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 та 130 ч.1 КУпАП (а.с.63-65). 12.06.2017 року позивачем на підставі заяви потерпілого відповідно до страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування, звіту SOS-170420-02797 від 26.05.2017 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 27 389, 37 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5165 від 12 червня 2017 року (а.с. 87). Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Підпунктом «а» підпункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Оскільки [PERSON] під час вчинення ДТП 17.04.2017 року керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд дійшов висновку, що з нього в порядку регресу підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 27 389, 37 грн., яке було виплачено потерпілій стороні Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Відповідач не подав заперечень та доказів в їх обгрунтування, в той час як позивачем доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову, стягнення з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 27389,37 грн. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 1 921, 00 грн. судового збору.

Outcome: approved