Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

07 травня 2015 року позивач [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON], звернувся до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Орган опіки та піклування в особі Служби в справах дітей Вижницької районної державної адміністрації, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування в особі Служби в справах дітей Хотинської районної державної адміністрації. про позбавлення батьківських прав В обґрунтування позову, посилається на те, що 30.06.2002 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбних відносин у них [INFO] народився син [PERSON] Проте, 26.08.2009 року даний шлюб було розірвано, та їхня спільна дитина залишилась проживати біля матері. Після тривалої хвороби [PERSON] [INFO] померла. Їхній спільний з відповідачем син [PERSON], після смерті матері проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. З 2009 року відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно виховання та розвитку свого сина, не цікавився його життям та не спілкувався із ним. За період вагітності померлої дружини, відповідач відмовлявся від майбутньої дитини, а після народження сина на певний період зник. З полового будинку дитину не забрав, відмовився від її реєстрації. Проте, відповідний запис про батька був внесений на підставі свідоцтва про шлюб. Більше п'яти років відповідач не бачив свого сина, не телефонував, не цікавився ним, не вітав із святами та днями народження. Вказує, що відповідно до психологічних обстежень [PERSON], при згадуванні про батька виникають негативні емоції та спогади. Дитина на бажає з ним спілкуватись, бачитись та разом проживати. Відповідач залишається для нього чужою людиною, що може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини. На теперішній час, [PERSON] проживає та виховується у сім'ї позивача, навчається у третьому класі Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів. Для нього створені всі умови для нормального навчання, проживання та виховання. Після смерті [PERSON], відповідач з січня 2014 року припинив виплачувати аліменти на утримання свого сина. З того часу він не цікавився за які кошти проживає дитина. Жодного разу не запропонував матеріальної допомоги. В інтересах малолітнього [PERSON] в липні 2014 року позивач звернувся до Вижницького районного суду Чернівецької області з зустрічним позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав. Відповідач запевнив його, що являється люблячим батьком який має бажання виховувати свого сина. Діючи в інтересах дитини позивач відмовився від заявлених вимог, та надав відповідачеві можливість приходити до сина на налагодити з ним психологічний зв'язок. Згідно висновку органу опіки і піклування Вижницької райдержадміністрації від 24.03.2015 року, відповідно до протокольної рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 11.03.2015 року, з метою захисту законних прав та інтересів малолітнього [PERSON], орган опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] Тому, враховуючи вищевикладене, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його дитини [PERSON] Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовну заяву та просили задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову. [PERSON] зазначив, що йому вчиняли перешкоди для спілкування з сином, а тому просить не позбавляти його батьківських прав. Представник третьої особи служби у справах дітей Хотинської районної державної адміністрації Кисельов Ю.В. не заперечував щодо задоволення позову. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вижницької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, якою просить розглянути справу без його участі. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні зазначили, що [PERSON] від народження сина не цікавився його здоров'ям, його розвитком, за весь період він тільки два рази бачив сина, школу не відвідував, шкільним життям сина не цікавився. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-МИ № 029739 від 07.09.2009 року (а.с.15). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00012895242 від 16.10.2013 року, [PERSON] народився 20.05.2005 року (а.с.17). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Вижницької райдержадміністрації № 01.34-942 від 11.07.2014 року, позбавлення батьківських прав [PERSON] вважається недоцільним. Також йому рекомендовано вжити заходів для примирення з рідними матері дитини та забезпечити виконання своїх батьківських обов'язків (а.с.13-14). Проте, відповідно до висновку цього ж органу Вижницької райдержадміністрації № 01.34-595 від 24.03.2015 року, вбачається, що орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] (а.с.12). Відповідно до витягу з протоколу № 3 від 22.01.2014 року, засідання комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької міської ради, ухвалила рекомендувати звернутись до психологів для проведення психологічного коректування, встановлення контакту з дитиною, налагодження стосунків між [PERSON] і малолітнім [PERSON] (а.с.18-19). Відповідно до витягу з протоколу № 4 від 12.02.2014 року, засідання комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької міської ради, ухвалила рекомендувати провести повторне психологічне обстеження, психологічне коректування втрьох [PERSON], [PERSON] та малолітньому [PERSON] для налагодження контакту з дитиною (а.с.19-20). Згідно витягу із рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 148/5 від 08.04.2014 року, питання щодо надання до суду висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] знімається на до вивчення (а.с.21). 02.06.2014 року за № 1/927 Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, припиняє розгляд питання щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідно до заяви від 14.05.2014 року (а.с.21). Відповідно до довідки № 87 від 09.10.2013 року виданої ДНЗ № 33 ЦРД «Оселя талановитих» про те, що в дошкільному закладі виховувався [PERSON] За період його навчання його постійно приводила та забирала із закладу його мати [PERSON], або сестра [PERSON] (а.с.22). Згідно довідки приватної загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів «Надія» № 105 від 14.10.2013 року, вбачається, що за період навчання [PERSON] 2012-2013 роки, його батько [PERSON] школу не відвідував, шкільним життям сина не цікавився (а.с.23). Як вбачається із характеристик виданих під час навчання [PERSON] зарекомендував себе уважним, розумним та старанним учнем. Мати [PERSON] забезпечує дитину необхідним навчальним приладдям. Батько зовсім не приймає участі у навчально-виховному процесі. За час навчання дитини у школі жодного разу не з'явився (а.с.24-25, 37-38). Відповідно до інформації про результати повторного психологічного обстеження [PERSON], вбачається, що згадки про батька викликають у [PERSON] негативне почуття, злість, образу. Погано пам'ятає тата, пригадує лише те, що той був п'яний та ображав маму. На питання про батька і далі відповідає « не хочу з ним бачитись і жити з ним не хочу» (а.с.26). Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, ст. 164 СК України визначено підстави для позбавлення батьківських прав батьків, а саме: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. При цьому відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, відповідно до положень п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення мати, батька батьківських прав в судовому порядку є їх ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від здійснення своїх батьківських прав по відношенню до свого неповнолітнього сина, не здійснює належного догляду за ним, не забезпечує необхідного медичного догляду, а також не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не піклуються про фізичний і духовний розвиток, його навчання, не забезпечує необхідним харчуванням. Крім того, судом встановлено, що на час розгляду справи [PERSON] проживає, виховується та перебуває на повному утриманні свого дядька [PERSON], а його батько [PERSON] своїх батьківських обов'язків не виконує, не займається його вихованням, не цікавиться здоров'ям та навчанням, що в свою чергу свідчить про умисне ухилення його від виконання своїх обов'язків по вихованню сина та не відповідає принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». За таких обставин, суд оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки в ході судового розгляду знайшли свого повного підтвердження доводи позивача про те, що [PERSON] умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням та розвитком тощо, що свідчить про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав. При цьому, судом при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав також враховується й наданий 24.03.2015 року висновок органу опіки і піклування Вижницької райдержадміністрації № 01.34-595 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його сина. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських правах. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що у разі зміни обставин, що слугували підставами для позбавлення її батьківських прав, він не позбавлений права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved