Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

09 вересня 2019 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачів про визнання заповіту недійсним. В позові зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9.07 гектари, розташовану на території Федорівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. За життя мати страждала на тяжкі хвороби, зокрема діабето-гіпертонічну нейроретинопатію обох очей. 29 травня 2014 року приватним нотаріусом Березнегуватського районного нотаріального округу Бондар Н.В. було посвідчено заповіт [PERSON] , яким вона вищевказану земельну ділянку заповідала йому. У заповіті зазначено, що оскільки мати мала хворобу очей, на її особисте прохання заповіт посвідчено у присутності свідків [PERSON] , [PERSON] та підписано [PERSON] . Заповіт зареєстровано в спадковому реєстрі. Після смерті матері він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де дізнався, що мати склала інший заповіт, яким вищезазначену земельну ділянку заповідала відповідачам по справі. В заповіті зазначено, що його підписано [PERSON] особисто у присутності секретаря сільської ради. Особу та дієздатність [PERSON] перевірено. Вважав, що вказаний заповіт складено з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а також волевиявлення заповідача не було вільним і не могло відповідати його волі. На підставі зазначеного просив суд визнати заповіт [PERSON] , посвідчений 03 вересня 2014 року секретарем Федорівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за № 69, недійсним. 11 вересня 2020 року позивач направив на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій з підстав зазначених у позовній заяві просив встановити нікчемність заповіту [PERSON] , посвідченого 03 вересня 2014 року секретарем Федорівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити через порушення секретарем Федорівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області вимог щодо форми та посвідчення заповіту. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, пояснив, що дійсно його матір [PERSON] за життя страждала на хворобу очей, однак читати та писати могла. Повністю вона втратила зір лише за декілька місяців до смерті. Знає, що матір складала заповіт на належну їй земельну ділянку, яку заповідала всім своїм дітям, крім позивача, однак при посвідченні заповіту він особисто присутній не був. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позовних вимог позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомили, відзиву на позовну заяву не направляли. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази у справі суд дійшов наступного. [INFO] померла матір позивача [PERSON] . Про зазначене свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Федорівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 07 жовтня 2015 року, актовий запис № 2 та копія свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого Новоукраїнською сільською радою Березнегуватського району 14 березня 1980 року, актовий запис № 2 (а.с.10,11). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 9,07 гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Федорівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії МК №032833, виданого Березнегуватською райдержадміністрацією 27 вересня 2004 року (а.с.91). За життя, а саме 29 травня 2014 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Березнегуватського районного нотаріального округу Бондар Н.В., яким зазначену земельну ділянку заповідала позивачу (а.с.13). З тексту заповіту вбачається, що в зв`язку з хворобою очей та неможливістю самостійного прочитання і підписання, вказаний заповіт на прохання [PERSON] було вголос прочитано свідками [PERSON] , [PERSON] і підписано [PERSON] в присутності нотаріуса. Факт неможливості самостійного прочитання та підписання заповіту підтвердили також в судовому засіданні й свідки [PERSON] і [PERSON] . Згідно довідки заступника головного лікаря обласної офтальмологічної лікарні Управління охорони здоров`я Миколаївської облдержадміністрації від 21 грудня 2017 року, [PERSON] в період з 24 грудня 2013 року по 02 січня 2014 року знаходилася на стаціонарному лікуванні у вказаній лікарні з діагнозом «Діабето-гіпертонічна нейроретинопатія обох очей» (а.с.17). Після смерті матері позивач звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак дізнався, що 03 вересня 2014 року матір склала інший заповіт, посвідчений секретарем Федорівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області Радіоновою О.М. та зареєстрований в реєстрі за №69, яким належну їй земельну ділянку заповідала відповідачам (а.с.113). Вказаний заповіт виготовлено за допомогою технічних засобів, у ньому зазначено, що він підписаний [PERSON] особисто в с. Федорівка Березнегуватського району Миколаївської області в присутності лише секретаря сільської ради, однак даних про читання заповідачем вголос, вказаний заповіт не містить. У статті\~1233\~ЦК Українивизначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно частин 1 та 3 ст.1247 вказаного Кодексу заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. За вимогами статті 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до частини другої статті 1247\~ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Частиною четвертою статті 207\~ЦК України встановлено, що у разі якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Нотаріус, чи інша уповноважена на те посадова особа, відповідно до статті 1248 ЦК України, посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою (частина друга статті 1253 ЦК України). Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків (частини п`ята і шоста статті 1253 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1257\~ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. З огляду на викладене, враховуючи, що померла [PERSON] за життя мала діабето-гіпертонічну нейроретинопатію обох очей, при посвідченні заповіту 29 травня 2014 року вже не могла його самостійно прочитати та підписати, для чого було запрошено двох свідків та третю особу, заповіт від 03 вересня 2014 року було виготовлено за допомогою технічних засобів, даних про читання заповідачем вголос, вказаний заповіт не містить, він посвідчений уповноваженою особою органу місцевого самоврядування у відсутність двох свідків та третьої особи, яка б його підписала, тому суд дійшов висновку про нікчемність заповіту від 03 вересня 2014 року. У відповідності до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У такому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. За такого, оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не визнають нікчемності оспорюваного заповіту, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та задоволення позову.

Outcome: approved