Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

09.11.2017 року позивач звернувся в суд з цим позовом в якому просив стягнути з [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі 300 грн., щомісячно. Позов аргументував тим, що на даний час йому вісімдесят три роки, він є пенсіонером по віку та інвалідом другої групи. Єдиним його доходом є пенсія за віком, що становить 1566,55 грн. Він є самотнім літнім чоловіком в якого відсутні особи, які можуть допомагати та підтримувати його, проживає він один. Пенсія яку він отримує, та частину з якої він сплачує за комунальні послуги, не забезпечує йому необхідного рівня проживання. Він проживає в будинку онуки, субсидією не користується. Кошти він віддає онуці на руки, а вона вже сплачує усі потрібні рахунки, в опалювальний період сума комунальних платежів складає 500 грн. Крім того, він є хворою людиною та потребує постійного лікування, та у якого наявні ряд захворюванням, на що також йде значна сума коштів, що підтверджується відповідною довідкою. В зв'язку з цим він вимушений просити у знайомих людей допомоги в забезпечення харчами, одягом та іншими необхідними речами, позичати гроші. Він має двох працездатних дітей, але як морально так і матеріально його ніхто не підтримує. Син [PERSON] з ним не спілкується та не допомагає йому, не цікавиться станом його здоров'я. Він має інформацію, що син працює не офіційно та має достатній заробіток, а тому він вважає, що син має сплачувати аліменти. 20.11.2017 - ухвалою суду відкрито провадження в справі. Згідно пункту 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 17.01.2018 позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві зменшив позовні вимоги, просив стягувати з відповідача аліменти на його користь в розмірі 200 грн., позов підтримав, просив справу розглянути у його відсутність. 17.01.2018 відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву згідно якої зменшені позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та справу просив розглянути у його відсутність. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.218 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON] (а.с.9). [PERSON] являється інвалідом другої групи загального захворювання, знаходиться на обліку в Жмеринському об'єднаному УПФУ Вінницької області та отримує пенсію за віком 1566,55 грн. щомісячно (а.с.6,10). [PERSON] знаходився у стаціонарі з 16.08.2017 року по 04.09.2017 року з діагнозом цукровий діабет, йому призначене медикаментозне лікування (а.с.8). Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Положення ч.2 ст.202 та ст.204 СК України передбачають підстави звільнення дочки та сина від обов'язку щодо утримання батьків, якими є позбавлення батьків батьківських прав і ці права не були поновлені та ухилення останніх від виконання батьківських обов'язків. Суд у відповідності до ч.1 ст.205 СК України визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і ( або ) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача, суд враховує роз'яснення, викладені в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно яких при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, відповідач позов визнав повністю і визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до статей 141, 142 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави 50 відсотків судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved