Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

10.07.2017 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивує наступним. Перебувала у шлюбі з відповідачем, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15.11.2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 670 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивач вказує, що відповідач зазначену суму сплачував, але нерегулярно. З травня 2017 року відповідач припинив будь-які виплати по аліментам, пояснивши це тим, що відсутні кошти. Однак позивач вважає, що та обставина, що відповідач проживає в м. Києві, орендує там житло, свідчить про те, що він отримує дохід. Позивач вказує, що сума стягнутих аліментів за рішенням суду від 15.11.2013 року на даний час є значно меншою ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, дитина має хронічне захворювання, що потребує значних витрат на лікування та профілактику. Позивач вказує, що дитина займається спортом в ФЦ «Барса», відвідує гурток карате в спортивному клубі «Ва-до-кай». Крім того, син поглиблено вивчає англійську мову та математику, що також потребує додаткових коштів. Позивач просить збільшити розмір аліментів з 670 грн. до 2000 грн., починаючи з дня подачі позову. У судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позов частково, згоден на збільшення розміру аліментів до мінімального, передбаченого законом, тобто до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 888,50 грн. Пояснює це тим, що з 14.06.2017 року відповідач не працює та не має на сьогоднішній день джерел доходу. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7). Шлюб між сторонами розірвано рішенням суду від 22.11.2012 року (а.с.8). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15.11.2013 року (яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Сумської області від 10.12.2013 року) з [PERSON] стягнуто аліменти на сина [PERSON], [INFO], у розмірі 670 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 11 липня 2013 року (а.с.9, 11). Позивачем надано суду наступні докази на підтвердження своїх вимог: довідка про розмір заробітної плати, з якої вбачається, що середньомісячна заробітна плата позивача становить 3200 грн.; довідка з місця проживання, з якої вбачається, що дитина проживає з матір'ю; консультативний висновок лікаря, та виписки з медичної картки дитини, з яких вбачається, що дитина має гіпертрофію ЛКГ- 2-3 ст., квитанції про придбання товарів для дитини (а.с. 12, 13, 16, 17-19). Відповідачем на підтвердження його заперечень надано копію трудової книжки з якої вбачається, що з 14 червня 2017 року [PERSON] звільнений з ТОВ «Європа АРМ СПОРТ» з магазину «Зброя» з посади продавця (а.с.39). Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд приймає до уваги доводи позивача про те, що вона за своїм матеріальним станом не в змозі самостійно утримувати сина, оскільки на даний час вона отримує мінімальну заробітну плату. Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд вважає за необхідне провести розмежування між аліментами на дитину та додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України, до яких слід віднести витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хвороба, тощо). Тому суд не бере до уваги посилання позивача на те, що розмір аліментів необхідно збільшити в зв'язку тим, що позивач несе додаткові витрати на лікування (в зв'язку з хронічним захворюванням дитини) та розвиток здібностей дитини (витрати на заняття у футбольному центрі «Барса», на заняття у гуртку карате, витрати на репетиторів з англійської мови та математики), оскільки відповідно до ст. 185 СК України, витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) - є додатковими витратами, і закон встановлює інший порядок їх відшкодування одному з батьків, а саме шляхом подачі позову про участь батька у додаткових витратах на дитину, а не шляхом збільшення розміру аліментів. Позивач не позбавлена можливості звернутися з відповідним позовом про стягнення з батька додаткових витрат на дитину, подавши відповідні докази несення нею додаткових витрат. При цьому суд враховує, що батьки зобов'язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач - не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. Також суд враховує, що 08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року - становить 1689 грн., з 1 травня 2017 року - 1777 грн. Твердження відповідача, що він не має можливості сплачувати аліменти, бо був звільнений з роботи у червні 2017 року - суд не приймає до уваги, оскільки, по-перше, з копії трудової книжки відповідача вбачається, що він працював на останній посаді менше двох місяців - з 20.04.2017 року по 14.06.2017 року. До цього з 28.04.2015 року по 21.04.2016 року відповідач перебував на обліку в центрі зайнятості, потім протягом року з квітня 2016 року по квітень 2017 року відсутні записи про роботу, тобто відсутні підстави стверджувати, що відповідач до червня 2017 року мав постійну роботу і раптом був звільнений, і що це суттєво вплинуло на його майновий стан. Крім того, суд переконаний, що вказана обставина не повинна погіршувати становище дитини, яка має право на належне утримання від батька. Твердження відповідача, що він за своїм фінансовим станом не може сплачувати більший розмір аліментів, не заслуговують на увагу, оскільки за віком він є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я, будь-яких належних доказів зміни свого матеріального чи сімейного стану, чи зменшення свого заробітку, чи погіршення стану здоров'я - відповідач не надав. Те, що відповідач не має офіційної роботи - не звільняє його від обов'язку утримувати свою неповнолітню дитину. Але і вимоги позивача по стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 2000 грн. суд вважає недостатньо обґрунтованим в частині розміру саме вказаної суми, виходячи з вище наведених обставин щодо розмежування поняття аліментів та додаткових витрат на дитину. Враховуючи все вищевикладене, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючі обставини справи станом на сьогоднішній день, суд вважає, що на даний час розмір аліментів в твердій грошовій сумі 1500 грн. на дитину щомісячно буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Таким чином, суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду від 15.11.2013 року та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням суду законної сили. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що норма закону про стягнення аліментів з дня звернення до суду застосовується у випадку первісного звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. У даному ж випадку позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру уже стягнутих аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З позовних вимог вбачається, що відповідач допустив неповну сплату аліментів у травні та несплату аліментів взагалі у червні 2017 року. Вказана обставина підтверджена позивачем в судовому засіданні, а також ця обставина не заперечувалась представником відповідача в судовому засіданні. Несплату відповідачем аліментів за вказаний період представник відповідача пояснив тим, що відповідач був звільнений з роботи, і не мав коштів для сплати аліментів. При цьому належних доказів поважності причин несвоєчасної та неповної сплати аліментів в період за травень-червень 2017 року - відповідач суду не надав. Так, відповідач мав згідно із законом (ст.180 СК України) та за рішенням суду (ч.3 ст.181, ст.183 СК України) зобов'язання утримувати неповнолітнього сина. Проте цей обов'язок [PERSON] без поважних причин належним чином не виконав. За вказаних обставин, суд вважає, що встановлена вина відповідача у виникненні заборгованості по аліментам за вказаний період, а тому є підстави для нарахування пені. Суд погоджується з розрахунком пені, який надано позивачем, оскільки даний розрахунок узгоджується з вимогами ч.1 ст.196 СК України та узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України стосовно нарахування пені за прострочення сплати аліментів, викладеними у постанові від 01.07.2015 року у справі № 6-94цс15, постанові від 25.11.2015 року у справі № 6-2022цс15 та постанові від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15. Розраховуючи пеню відповідно до постанови ВСУ від 03.02.2016 року № 6-1477цс15, суд бере до уваги суми заборгованості по аліментах на утримання неповнолітньої дитини за два місяці - травень та червень 2017 року (не виходячи за межі заявлених позовних вимог). Суму заборгованості за кожний місяць помножено на 1% пені і помножено на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальну суму неустойки (пені) визначено шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Нарахована в такий спосіб пеня по сплаті аліментів становить 516,40 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про зміну розміру аліментів, оскільки позивач за даною категорією справи звільняється від сплати судового збору, необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. Одночасно суд вважає за необхідне, після набрання даним рішенням законної сили, відкликати виконавчий лист № 591/5947/13-ц, виданий на виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15.11.2013 року по справі № 591/5947/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. На підставі ст.ст. 183, 184, ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial