overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

08 грудня 2014 року позивачка звернулась до суду до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 10 жовтня 2009 року, який було зареєстровано Куп'янськ-Вузловською селищною радою Харківської області, за актовим записом № 62. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Спору про місце проживання дитини та майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася по заяві про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]». Також просить розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Відповідач в судове засідання також не з'явився по заяві про розгляд справи в його відсутність, вимоги позову визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Також просить розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 жовтня 2009 року, який було зареєстровано Куп'янськ-Вузловською селищною радою Харківської області, за актовим записом № 62 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] (а.с. 6). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дитини та майновий спір відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

08 грудня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що в період цивільного шлюбу з відповідачем народила доньку. На даний час вони з відповідачем разом не проживають, останній матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач до суду не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач до суду також не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 2009 по 2010 рік сторони перебували у цивільному шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач (а.с.4). На даний час сторони разом не проживають, дочка проживає разом з позивачкою (а.с.5), відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає. Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дітей. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 183 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини визначаються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має. Тому з нього необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

08 грудня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ,зазначивши ,що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2010 року . Від сумісного життя з відповідачем мають 2 неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає , вона просить суд стягувати з нього аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача щомісяця , починаючи від дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей . Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився , про день та час слухання справи повідомлений належно , причини неявки суду невідомі . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивачки , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні , сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2010 року . Від сумісного життя вони мають 2 неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO], які проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки діти , що потребують допомоги , перебувають на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на їх утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка у розмірі 1/ 3 частини заробітку відповідача , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дітей , поти такого розміру аліментів не заперечував і сам відповідач . Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє повністю . Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в доход держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

08 грудня 2014 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 28.10.2010 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2014 року має заборгованість - 13089,68 грн., що складається з 5208,47 грн. - заборгованість за кредитом, 5686,93 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1094,77,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штраф - 1099,51 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 13089,68 грн. та судові витрати по справі у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причина неявки суду невідома, у зв'язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.ст. 169, 224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 28.10.2010 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-8). Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 31.10.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 13089,68 грн. (а.с. 4-6). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 13089,68 грн., а також повернення судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

08 грудня 2014 року представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 02 липня 2011р. відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Так, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2014 року має заборгованість - 17963,36 грн., що складається з 7791,06 грн. - заборгованість за кредитом, 7440,71 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1400 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штраф - 1331,59 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17963,36 грн. та судові витрати по справі у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, у зв'язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 02.07.2011 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-8). Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 31.10.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 17963,36 грн. (а.с. 4-5). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 17963,36 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

08 грудня 20158 року [PERSON] звернувся до суду з позовом заявою до [PERSON] про виключення з актового запису відомостей про батьківство, у якому вказав, що 24 вересня 2011 року він одружився з [PERSON] Шлюбні відносини з нею не склалися, у квітні 2014 року спільне проживання та сімейні зв'язки з [PERSON] було припинено, а 25 листопада 2014 року шлюб між ними було розірвано. У червні 2015 року позивачу стало відомо, що [PERSON] народила [INFO] року доньку [PERSON], батьком якої згідно з діючим законодавством було записано [PERSON] Але він протягом останніх 12 місяців, що передували дню народження дитини, ніяких стосунків з [PERSON], і особливо інтимних, не мав, вони не зустрічались, разом не мешкали. Більш того, під час медичного обстеження позивача у нього було виявлено азооспермію: повну відсутність сперматозоїдів і репродуктивної функції для запліднення жінок, неможливість зачати дітей. Позивач просить суд виключити його як батька із актового запису про народження [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав сої позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги позивача, просить суд задовольнити позов. Представник третьої особи - начальник відділу реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції [PERSON] не заперечувала проти заявлених позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вона надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її присутності, з позовом [PERSON] згодна, оскільки він дійсно не є біологічним батьком [PERSON]. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, [PERSON] записаний батьком дитини [PERSON], [INFO], на підставі актового запису про шлюб між [PERSON] та [PERSON] №282 від 24 вересня 2011 року (а.с.19). У судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком дитини. Тому суд вважає за необхідне виключити його як батька з актового запису про народження [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

08 грудня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за письмовою розпискою від 10 липня 2012 року в сумі 60000 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 600 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 10 липня 2012 року відповідач взяв у нього в борг грошові кошти в сумі 60000 грн. і на підтвердження укладення договору позики відповідач написав розписку, але гроші останній не повернув, станом на день звернення до суду своїх зобовязань не виконав, а тому просить стягнути з відповідача зазначені кошти та понесені судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти стягнення з нього на користь позивача грошових коштів не заперечував та пояснив, що борг позивачу не повертає через відсутність коштів. Вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 липня 2012 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого позивач [PERSON] передав для відповідача [PERSON] 60000 грн. з умовою повернення вказаних коштів до 31 грудня 2013 року. Факт передачі грошей відповідачеві позивачем підтверджений розпискою, оригінал якої наявний в матеріалах справи, тобто позивач довів факт передачі грошей відповідачеві у відповідності зі ст. 60 ЦПК України і надав необхідні докази на підтвердження своїх вимог. Згідно ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі, а якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. Наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інакше не встановлено договором. Встановлено, що [PERSON] звертався до [PERSON] з вимогою про повернення боргу, однак відповідач станом на день розгляду справи грошові кошти не повернув. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг в сумі 60000 грн. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 600 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

08 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON], про припинення стягнення аліментів. У позові пояснив, що 05 березня 2015 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області було прийнято рішення про зменшення розміру аліментів які стягуються на користь [PERSON] щомісячно на період навчання до 500 гривень. Як стало відомо позивачу, 10 вересня 2015 року його донька припинила навчання за власним бажанням, у зв'язку з чим він просить припинити стягувати з нього аліменти на її утримання. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив припинити стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на її утримання. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Вивчивши та проаналізувавши в сукупності всі матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення з наступних підстав. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 березня 2015 року було зменшено розмір аліментів , що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] з 800,00 грн. до 500,00 грн. щомісячно на час її навчання але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років (а.с.3). Згідно довідки №05-26/1207 від 26 листопада 2015 року судом встановлено, що [PERSON] дійсно навчалася з 01.09.2014 року по 10.09.2015 року за напрямком підготовки 6.140103 «Туризм» (а.с.4). Оскільки, як встановлено судом, з 10.09.2015 року зникли підстави які породжували право [PERSON] на отримання аліментів, оскільки вона припинила навчання, то суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та припинити стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на її утримання на час навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

08 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з названою вище заявою, в якій зазначав, що 26.02.2001 р. на підставі рішення Запорізької с/ради Веселівського району Запорізької області його нині покійній матері [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, яка розташована на території Запорізької с/ради. 23.06.2013 р. його мати померла. Після смерті матері заявник звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини . Отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку не зміг, оскільки у вказаному Державному акті мати по-батькові значиться як Гнатівна, коли у паспорті та у свідоцтві про смерть по-батькові мати зазначена як Ігнатіївна. З вказаних підстав вимушений звернутись до суду та просити суд встановити, що Державний акт про право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] фактично належить [PERSON]. У письмовій заяві, направленій представник заявника заяву підтримав та просив суд слухати справу у його відсутність. Заінтересована особа - Запорізька с/рада Веселівського району Запорізької області заяву [PERSON] визнала, не заперечувала проти її задоволення та просила суд слухати справу у відсутності її представника. Дослідив письмові матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Відповідно до ст.256 ч.1 п.6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові якої, що зазначені в документі не збігаються з імям, прізвищем та по-батькові зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України СВ 0762221, виданого 07.10.1999 р. Веселівським РВ УМВС України в Запорізькій області 07. 10.1999 р. на імя [PERSON], по-батькові остання зазначена як Ігнатіївна, тоді як у вищевказаному Державному акті [PERSON] по-батькові зазначена як Гнатівна. З названих підстав заява і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

08 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 листопада 2013 року відділом ДРАЦС Теплицького РУЮ у Вінницькій області. Від шлюбу мають одну дитину сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з відповідачем. Шлюбні відносини між ними припинені 10 лютого 2015 року, через відсутність порозуміння між ними, ревнивість дружини. На примирення не погоджується, так як бажає створити іншу сімю.. Позивач [PERSON] просить заявлені позовні вимоги задовольнити, розірвати шлюб між ними. Вказує на те, що з 10.02.2015 року вони проживають окремо, відносин не підтримують. На сина він платить аліменти. Миритись він не бажає, так як має намір створити іншу сімю. Судові витрати просить покласти на нього. Відповідач [PERSON] направила до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить розірвати шлюб між ними, бажає обрати собі дошлюбне прізвище Чеканова, та просить розглянути справу без її участі. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2013 року. Шлюб зареєстровано відділом ДРАЦС Теплицького РУЮ у Вінницькій області. Від шлюбу мають одну дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. 10 лютого 2015 року сімя розпалась. Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відносини між сторонами мають негативний характер, з 10 лютого 2015 року сторони проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved