Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

08.02.2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувся до Кобеляцького районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач вказував, що відповідно до умов укладеного 14.11.2012 року договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк надав відповідачу строковий кредит, однак вона у порушення умов договору у встановлений строк не проводила чергові платежі. Станом на 31.12.2016 року за відповідачем по укладеному кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 19765,86 грн. яку, позивач просить суд стягнути із [PERSON] Крім цього, позивач прохає суд стягнути на користь Банку сплачений судовий збір. Представник позивача, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.65). Відповідач, [PERSON] та її представник, [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, однак [PERSON] подав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі та участі відповідача. Позов визнали частково, на суму 3591,49 грн., із яких 290,16 грн. заборгованість по кредиту, 783,91 грн. заборгованість по процентам, 1100 грн. пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 917,42 грн. штраф (процентна ставка), оскільки наданий позивачем розрахунок є необґрунтованим та завищеним. До вимоги про стягнення пені та комісії в сумі 3709,28 грн. прохали застосувати позовну давність, оскільки дані кошти нараховані в порушення вимог законодавства нараховані більше ніж за один рік. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що дійсно згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, [PERSON] отримала у публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» кредитну картку та дала згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с. 5, 6-7, 8-31) . Згідно розрахунку сум заборгованості, відповідач, [PERSON] станом на 31.12.2016 року свої кредитні зобовязання не виконує, заборгованість перед Банком не погашає, а тому у неї утворилась заборгованість по кредиту на загальну суму 19765,86 грн. (а.с. 4). Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один рік для стягнення неустойки (пені, штрафу). У правовій позиції по справі № 6-100цс14 від 3 вересня 2014 року Верховний Суд України вказав, що за правилами п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Враховуючи викладене, задоволенню підлягає стягнення із відповідача комісії за період з 31.01.2016 року по 31.01.2017 рік, що становить 1100 грн. В задоволенні позову в частині стягнення комісії на суму 3709,28 грн., за період з 01.03.2013 року по 31.01.2016 рік слід відмовити в звязку із пропуском строку позовної давності. Крім цього, як вбачається із наданого представником відповідача, [PERSON] [PERSON] заперечення та розрахунку, позивачем, при обчисленні заборгованості по процентам за користування кредитом застосував не 2,5 % базової ставки на місяць, як це вказано у Довідці про умови кредитування (а.с.6), а від 9 % до 11 % на місяць на залишок заборгованості. Із надано представником відповідача розрахунку, розмір заборгованості по процентам становить 783,91 грн., що відповідає умовам укладеного між сторонами договору, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам підлягають задоволенню в розмірі 783,91 грн., а не 14 349,00 грн. Позов в іншій частині слід задовольнити, як такий, що знайшов своє підтвердження наданими та перевіреними судом доказами. Враховуючи, що позов задоволено частково, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати слід присудити позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так, при подачі позову до суду, позивачем заявлено вимогу про стягнення із відповідача 19765,86 грн. та сплачено судовий збір в сумі 1600 грн., що є мінімальним розміром передбаченого судового збору, то дану суму слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: partial