Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

08.12.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в жовтні 2015 року він познайомився з відповідачем [PERSON]. В ході розмови [PERSON] повідомив позивача, що має намір продати належне йому майно та переїхати на постійне місце мешкання до АР Крим, оскільки має там власний бізнес, тоді ж він запропонував позивачу купити у нього автомобіль марки Mercedes Benz S600 за 150000 грн. тому, що для переїзду йому не вистачало коштів. 01.11.2015 року позивач [PERSON] в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 150000 грн. в розрахунок за вищевказаний автомобіль, про що була складена відповідна розписка, останній передав позивачу ключі від автомобіля, таким чином транспортний засіб фактично з 01.11.2015 року перебував у володінні та користуванні позивача, він ніс усі витрати по утриманню даного автомобіля. В свою чергу відповідач [PERSON], у звязку з браком часу, не зміг в цей же день оформити правочин належним чином, та зобовязався зробити це до 01.12.2015 року, про що було зазначено у вищевказаній розписці. Станом на 01.12.2015 року зі сторони відповідача не було вчинено дій, направлених на здійснення посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля, а також інших фактичних дій направлених на виконання умов укладеного між сторонами договору. Крім того, на теперішній час відповідач виїхав на постійне місце проживання до АР Крим, в неодноразовій телефонній розмові з ним, він пояснював позивачу, що не має можливості виконати умови договору через брак часу та постійну зайнятість на роботі, а також у звязку з тим, що проживає на тимчасово окупованій території і перетин адміністративного кордону з материковою частиною України дуже ускладнений, а тому позивач повинен самостійно вирішувати питання щодо оформлення на себе права власності на придбаний ним автомобіль. Таким чином, з огляду на протиправні дії відповідача [PERSON], вбачається порушення встановлених законом прав позивача, у звязку з чим він змушений звернутись до суду для захистом своїх прав. У звязку з викладеним, позивач [PERSON] просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 01.11.2015 року, згідно якого [PERSON] придбав у [PERSON] автомобіль марки Mercedes Benz, модель S600, реєстраційний номер [NUMBER], визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки Mercedes Benz, модель S600, реєстраційний номер [NUMBER], у звязку з визнанням вищевказаної угоди дійсною та зобовязати територіальний сервісний центр МВС, за місцем звернення [PERSON] або його уповноваженої особи, виготовити реєстраційну документацію на автомобіль марки Mercedes Benz, модель S600, реєстраційний номер [NUMBER], та здійснити державну реєстрацію даного транспортного засобу на імя [PERSON] В судове засідання позивач не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Оскільки відповідач позов визнав, тому відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, визначається, що за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. При цьому, обов'язкової письмової форми договору купівлі - продажу транспортного засобу законодавцем не встановлено. Згідно ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.ч.1, 4 ст.203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч.2 ст.220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, на підставі ст.ст.15, 202, 203, 220, 319, 655 ЦК України,

Outcome: approved