Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

08 жовтня 2019 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, правонаступником якого є органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з жовтня 2015 року діти перебувають на обліку служби у справах дітей як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах через ухилення батьків від виконання їх батьківських обов`язків. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2018 року по справі № 204/7167/17 у [PERSON] відібрано, без позбавлення батьківських прав, дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В зв`язку з відібранням дітей без позбавлення батьківських прав старші діти до моменту подачі позову перебували у КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей «Довіра» ДМР», а молодші перебували в КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР». При цьому, за рік перебування дітей у цих закладах [PERSON] жодного разу їх не відвідала, не цікавилась станом їх здоров`я, їх потребами, матеріально не підтримувала, заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.04.2019 року становить 75744,33 грн. Комісією неодноразово перевірялись житлові умови відповідача, однак стан житла не покращувався, в будинку не було газу, води, опалення, будинок перебував у аварійному стані. На момент звернення до суду [PERSON] разом зі співмешканцем так і не облаштували житло. У зв`язку з наведеним та через відсутність суттєвих дій з боку матері щодо повернення дітей, через ухилення від виконання батьківських обов`язків орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради звернувся до суду з цим позовом. В свою чергу, [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради про повернення дітей, припинення стягнення аліментів. В обґрунтування заявленого зустрічного позову, [PERSON] повідомляє, що від виконання батьківських обов`язків не ухиляється, після відібрання дітей її ставлення до них покращилось, зокрема покращилися умови проживання, матеріальний стан, санітарний стан. Мати співмешканця [PERSON] надала для проживання з дітьми житловий будинок, який придатний для проживання з дітьми та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року цивільну справу передано на розгляд до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с. 60-61). 05 грудня 2019 року справу передано на розгляд судді Сороці О.В., згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями (а.с.66). Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 22 січня 2021 року залучено в якості правонаступника позивача орган опіки та піклування адміністрації Чечелівського району Дніпровської міської ради, об`єднано в одне провадження позовну заяву органу опіки та піклування адміністрації Чечелівського району Дніпровської міської ради в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та позовну заяву [PERSON] до органу опіки та піклування адміністрації Чечелівського району Дніпровської міської ради про повернення дітей, припинення стягнення аліментів. Ухвалою суду від 11 лютого 2021 року залучено в якості належної третьої особи орган опіки та піклування Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області. 20 жовтня 2021 року суд ухвалив залучити в якості належного позивача та відповідача за зустрічним позовом - орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради. В судовому засіданні представник позивача органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради позов про позбавлення батьківських прав підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги про повернення дітей не визнала, просила відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог. Представник органу опіки та піклування надала суду пояснення про те, що сім`я [PERSON] перебувала на обліку в службі у справах дітей, як такі, що опинилися у складних життєвих умовах. У 2017 року матір дітей сама звернулася до управління із заявою про тимчасове влаштування дітей до спеціалізованого закладу, внаслідок чого було встановлено, що народження дітей не було зареєстрованим, матір не отримувала жадних соціальних виплат на дитини. Діти проживали в умовах, небезпечних для життя, будинок не відповідає жодним нормам та умовам. Спеціалістами органу опіки та піклування почалася робота з матір`ю дітей, однак остання не виконувала жодних рекомендацій. Тимчасове влаштування дітей наразі стало постійним, матір дітей не відвідує їх, не забирає на вихідні, не несе жодних витрат на їх утримання в учбових закладах, не цікавиться їх здоров`ям тощо. Діти наразі потребують піклування та підтримки, потребують подальшої соціальної роботи, однак матір самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків взагалі, не вживає жодних заходів для створення належних умов для проживання дітей разом з нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, належні причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судовому засідання надав пояснення про те, що їх службою також неодноразово проводилася робота, направлена на повернення дітей до матері, однак комісія дійшла висновку про недоцільність повернення дітей до родини [PERSON] . Батьки співмешканця [PERSON] не вважають за доцільне їх переїзд до с. Василівки Новомосковського району. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку. Судом подано копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.12), свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.16), свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.20), свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.24), свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.28), свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.32), відповідно до яких матір`ю дітей є відповідач по справі. Також на підтвердження цього суду надано копії витягів з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с.13, 17, 21, 25, 29, 33). Суду надано копію рішень виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, правонаступником прав та обов`язків якого є позивач по справі, про влаштування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до державного закладу (а.с. 14, 18, 22, 26, 30, 34). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного. Суду надано копію висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 04.10.2019 року № 915, правонаступником прав та обов`язків якого є позивач по справі, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , відповідно до якого за час перебування дітей в державних закладах, мати їх не відвідувала, не телефонувала, не цікавилась життям та здоров`ям, моральної та матеріальної підтримки не надавала, матеріальне становище матері скрутне, житло залишилось не облаштованим. Мати не змогла пояснити причини невідвідування нею дітей (а.с.9). Суду надано копію Акту обстеження житлово-побутових умов від 24.05.2017 року, відповідно до якого у будинку проживають 2 родини циганської національності, жодних документів, що підтверджували б право власності на будинок, немає, житло зайнято самозахватом. Будинок потребує капітального ремонту, знаходиться в аварійному та небезпечному стані та є непридатним для життя (а.с.36). Суду надано копію Акту обстеження житлово-побутових умов від 19.03.2019 року, відповідно до якого у будинку досі проживають 2 родини циганської національності, жодних документів, що підтверджували б право власності на будинок, немає, житло зайнято самозахватом. Будинок досі потребує капітального ремонту, знаходиться в аварійному та небезпечному стані та є непридатним для життя. Більшість рекомендацій родинами не виконано (а.с.48). Суду надано акт обстеження умов проживання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого власник зазначеного будинку вважає за недоцільне переїзд [PERSON] до її житла (а.с.146). Суду надано висновок служби у справах дітей Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 137 від 23 червня 2021 року, відповідно до якого служба вважає за недоцільне повернення дітей до родини [PERSON] до того, як будуть усунені всі загрози життю та здоров`ю дітей (а.с.147-148). При цьому, суду не надано належних доказів того, що відповідачем створено належні умови для розвитку дітей. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Судом була з`ясована думка малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо обставин, викладених у позові. Останні повідомили, що підтримують зв`язок з матір`ю лише за допомогою мобільного зв`язку, останній раз вони її бачили на День народження [PERSON] , вона йому подарувала подарунок, обіцяла, що вони всі разом будуть жити у будинку. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідач свідомо ухиляється від виконання обов`язків з виховання дітей, визначених ст. 150 СК України. Діти ростуть без батьківського піклування, моральної та матеріальної забезпеченості. Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . При цьому суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] про повернення дітей, припинення стягнення аліментів, суду не надано жодного належного та допустимого, в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, доказу на підтвердження обставин, викладених в зустрічному позові. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved