Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

07.12.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.05.2017 року помер батько позивача [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина на майно, до складу якої входить недоотримана пенсія у сумі 37779,06 грн (тридцять сім тисяч сімсот сімдесят девять гривень шість копійок). За життя, померлий батько, уповноважив позивача довіреністю від 19.06.2015 року отримувати пенсію у відділенні звязку, проте останній не зміг отримати належну батькові пенсію на вищевказану суму. Після смерті [PERSON],позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у звязку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому позивач просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач обґрунтовує поважність пропуску строку тим, що строк він пропустив, оскільки був дезінформований щодо термінів звернення із заявою. Крім того, так як батько помер в Російській Федерації, там похований, на плечі позивача лягли турботи щодо організації похорону та повязані з ним заходи. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] селищна рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні. До суду надійшла заява за підписом селищного голови [PERSON], згідно якої [PERSON] селищна рада Чуднівського району Житомирської області позов просить розглядати справу без участі представника селищної ради, заперечень щодо задоволення позовних вимог немає. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище обґрунтування та

Outcome: approved