Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

08 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 жовтня 2008 року Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 664. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що із відповідачкою фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2017 року, у звязку із розбіжністю у поглядах на сімейне життя та його планування. Вказав, що від шлюбу неповнолітніх та малолітніх дітей не мають. Також зазначив, що надання строку для примирення є недоцільним, оскільки таке примирення є неможливим з огляду на характер відносин, ставлення відповідачки до сімейних обовязків, окреме проживання, відсутність будь-якого інтересу подружжя. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що сімю можливо зберегти. Вказала, що між нею та позивачем ніколи не виникали спори, конфлікти з причини розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки ведення спільного господарства. Також зазначила, що причиною розпаду сімї є подружня невірність саме позивача, проте вона намагається зберегти сімю. Дана цивільна справа надійшла на розгляд до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 11 жовтня 2018 року, на підставі ухвали Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2018 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18 грудня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати, зазначив, що примирення між ним та відповідачкою неможливе, оскільки з листопада 2018 року вони проживають окремо, в нього є інша жінка з якою він бажає створити сімю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала. Зазначила, що згодна із розірванням шлюбу, проте не згодна з доводами позивача викладеними в позові. Пояснила, що причиною розпаду сімї стало те, що вона довідалась про іншу жінку та вказала, що з позивачем не проживають разом з вересня 2018 року, зазначила що в іншому суді розглядається справа про поділ майна. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №127878, яке видано Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 17.10.2008. (а.с.5) Від шлюбу сторони неповнолітніх та малолітніх дітей не мають. Відповідно до ст.\~111\~СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова Пленуму), вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов'язком. Так, позивач займає категоричну позицію щодо розірвання шлюбу, заперечує будь-яку можливість для примирення з відповідачкою, зазначає, що примирення не можливе через те, що в нього є інша жінка з якою він бажає створити сімю. Відповідно до\~ч.1\~ст.24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно п. 10 Постанови Пленуму проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що з листопада 2018 року, сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що надання строку для примирення сторонам дійсно допоможе збереженню сім`ї, оскільки їх шлюб носить формальний характер, а розірвання шлюбу буде суперечити моральним засадам суспільства. Також, суд вважає, що категоричне небажання позивача перебувати у шлюбі з відповідачкою має істотне значення для вирішення даної справи, так як покладати на позивача обовязок збереження сімї при наявності на це його категоричного заперечення не можна, оскільки це не відповідає вимогам СК України. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, зважаючи, що між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, шлюбних стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, зважаючи на відсутність волевиявлення позивача щодо примирення з відповідачкою, суд вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим, а шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved