Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

08.07.2014 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] із позовом про стягнення коштів за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона за договором позики позичила [PERSON] 64800 грн. зі сплатою 10% у місяць. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 03.07.2013 року з [PERSON] стягнуто на її користь 64800 грн. та 10% за користування позикою, що становить 6480 грн., загалом на суму 71280 грн. Вказане рішення в цій частині залишено в силі ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 30.10.2013 року. Станом на час звернення до суду, 03.07.2014 року [PERSON] борг не повернув. А тому вона змушена звернутися до суду про стягнення з нього 10% від суми боргу, за кожен місяць, за період з 27.05.2013 року по 27.06.2014 року, що становить 84240 грн. Ухвалою суду від 21.07.2014 року провадження у справі було зупинено до набрання чинності рішення у справі № 285/5110/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним. У зв'язку з тим, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним було залишено без розгляду то, ухвалою суду від 12.01.2015 року, провадження у справі було відновлено. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надіслали заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, додатково надали розрахунок заборгованості. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надав, заперечень не надіслав. Суд ухвалив проводити судовий розгляд без участі відповідача з винесенням заочного рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. Встановлено, що згідно розписки від 27.03.2013 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 64800 грн. Вказаною розпискою сторони погодили, що за користування боргом [PERSON] буде сплачувати [PERSON] 10% від фактичної суми боргу, щомісячно (а.с. 6). Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 03.07.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 64800 грн. боргу та 6480 грн. нарахованих 10% за користування боргом (а.с. 9-10). Ухвалою апеляційного суду від 30.10.2013 року рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду в цій частині залишено в силі (а.с. 11-12). Отже, вищевказаними судовими рішеннями доведено правильність нарахування 10% відсотків за користування боргом, щомісячно. Згідно розрахунку заборгованість за відсотками складає 84240 грн. А тому, є обґрунтованим стягнення 84240 грн. з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу за нарахованими відсотками, згідно договору позики від 27.03.2013 року, укладання якого підтверджено представленою позивачем письмовою розпискою, яка на час постановлення судового рішення в установленому законом порядку недійсною не визнана, тобто була чинною. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У свою чергу ч. 3 ст. 61 ЦПК України зазначає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Ст. 11 ЦПК України також передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач [PERSON] на час розгляду справи не скористався своїм правом та не довів недійсність договору позики від 27.03.2013 року. Крім цього, в силу ст. 88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір у розмірі 842 грн. 40 коп., який підтверджено відповідною квитанцією (а.с. 1). На підставі наведеного,

Outcome: approved