Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

10.01.2019 року [PERSON] звернувся із вищезазначеним позовом, в якому просив : - визнати недійснимдоговір купівлі-продажу автомобіля марки PACTON модель TXL339 номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] державний знак [NUMBER] №7466/18/004467 від 30.08.2018 року - скасувати державну реєстрацію права власності спірного транспортного засобу від 31.08.2018 року В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що як власник спірного майна надав право користування майном [PERSON] , а в подальшому відповідачу [PERSON] . В грудні 2018 року він дізнався, що спірне майно перереєстровано територіальним сервісним центром 5152 регіонального сервісного центру МВС в Одеській області на [PERSON] за договором купівлі - продажу від 30.08.2018 року. Підставою договору купівлі-продажу став договір комісії на продаж транспортного засобу між ТОВ «Ф.А.Р.Т.» та позивачем. [PERSON] стверджував, що наміру на відчуження транспортного засобу не мав, договір комісії ніколи не укладав, підпис в договорі комісії підробний. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачі ТОВ «Ф.А.Р.Т.», [PERSON] в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом про розгляд справи в порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Третя особа - Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області вважав, що позов підлягає частковому задоволенню. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав : Судом встановлено, що [PERSON] з 01.09.2011 року є власником транспортного засобу марки «PACTON модель TXL339 номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] державний номерний знак [NUMBER] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , орган видачі РЕВ №2 при УДАЇ ГУМВС України в Одеській області. Позивачем не оспорюється, що він як власник надав згоду на користування автомобілем [PERSON] , а в подальшому відповідачу [PERSON] 30.08.2018 року право власності на спірний автомобіль перереєстровано на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №7466/18/04467, укладеного між ТОВ «Ф.А.Р.Т.» та [PERSON] . Зазначене вбачається з відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області від 19.12.2018 р. №31/15-446оз. За змістом договору комісії №7466/18/004467 від 30.08.2018 року ТОВ «Ф.А.Р.Т.» отримало від позивача як власника спірного автомобілю повноваження на продаж транспортного засобу за його дорученням, але від свого імені. За висновком експертизи № 271-П від 09.12.2019 року, призначеної за ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №12019161500000081 підпис від імені [PERSON] у договорі комісії виконаний не позивачем. На час вирішення спору спірне майно фактично знаходиться у позивача. Зазначені обставини відповідачами в процесі розгляду справи не спростовані. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Правочин, визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення (ст. 236 ЦК України). За договором комісії (ч.1 ст.1011 ЦК України) одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Договір комісії за своєю юридичною природою є договором про надання послуг: комісіонер надає комітенту послугу, здійснюючи певні дії в інтересах останнього. Згідно з положенням ст.1018 ЦК України майно, придбане комітентом за рахунок комітента, є власністю комітента. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що комісіонер хоча й укладає договір-купівлі продажу майна від свого імені, але право власності на зазначене майно комітента він не набуває. Згідно з вимогами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Оскільки позивач як власник спірного майна не брав участі у підписанні договору комісії, його волевиявлення на відчуження автомобіля було відсутнє, в момент вчинення правочину не дотримані вимоги, встановлені частинами другою та третьою статті 203 ЦК України, що тягне недійсність правочину. Відповідно до абз.1 ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Суд погоджується з доводами позивача, що способом захисту порушеного права власності позивача на спірний автомобіль є визнання недійсним договору купівлі-продажу №7466/18/004467 від 30.08.2018 року, укладеного між ТОВ «Ф.А.Р.Т.» та [PERSON] . Вирішуючи спір в частині скасування державної реєстрації права власності спірного транспортного засобу від 31.08.2018 року суд виходить з наступного : Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Відповідно до п. 3, 8 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (затверджено постановою КМУ від 07 вересня 1998р. №1388 в редакції, яка діяла на момент відчуження автомобіля, далі Порядок), державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС). Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання транспортних засобів), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу. Відповідно до п. 40,41 Порядку зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в сервісному центрі МВС на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду. Відповідно до абзацу третього пункту 40 Порядку у разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в уповноважених органах МВС, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв`язку з незаконним заволодінням, уповноважені особи сервісних центрів МВС оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортних засобів і передають усі відповідні документи та за наявності транспортні засоби до відповідного органу досудового розслідування. Враховуючи викладене вимога позивача про скасування державної реєстрації права власності на автомобіль за рішенням суду є передчасною, спір з Регіональний сервісний центр МВС в Одеській областівідс утній. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. В порядку статті 141 ЦПК України судовий збір стягненню на користь позивача не підлягає.

Outcome: partial