Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

08 липня 2016 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до [PERSON] про розподіл земельної ділянки, що знаходиться у спільній сумісній власності, що знаходиться за адресою: вул.Потьомкінська, буд. 210, у м.Миколаєві. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що вони із відповідачем є співвласниками вказаної земельної ділянки, їх частки відповідно до норм ЦК України, є рівними. Оскільки тривалий час між ним та відповідачем існують суперечки щодо порядку користування земельною ділянкою, в зв'язку із чим він неодноразово звертався до правоохоронних органів. Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, згідно останніх уточнень від 17.10.2016 року та 07.11.2016 року, позивач просить вказану земельну ділянку площею 614 кв.м. розподілити між позивачем та відповідачем [PERSON] по 1/2 частині за кожним, а саме: прибудинкова територія 398,3 м + 1м вбиральня, в ліву частину залишити позивачу - 179,6 + 11,3 сарай + 1м вбиральня, в праву частину відповідачу - 179,6 + 11,3 + 1м (чисте місце, де був сарай). Брамний проїзд від брами до лінії поділу будинку довжина 10,5м ширина 1 м вздовж стіни будинку №212 - позивачу. Далі 1,5 м прохід між 2 заштрихованими частинами ділянки чиста земля для обох власників. на неї сервітут, і від лінії поділу будинку довжина 15,5 в тому числі вхід до позивача. Ширина 95 см - 14,7 +10,5 = 25,2 біля брами теж сервітут. 179,6-25,2 = 154,4 + 12,3 (сарай) лінія поділу починається по невеликим камінням і піде з урахуванням цього розміру до кінця двору. В уточненнях від 07.11.2016 року позивач вказав, що у зв'язку із тим, що брамний проїзд можливо поділити за 4 варіантами, то найкращим варіантом на його думку буде 20,5 м вздовж будинку біля порога починається земельна частина відповідача, а частина земельної ділянки позивача ширина 5,5, як на плані №1, 1 метр з них з порогом у спільне користування або сервітут. 5 м заштриховані на плані №1 в правій частині, якщо дивитись від брами - переходять до відповідача. Після цього можливо встановити ще сервітути або договір користування відповідачем 10,5 м., які будуть майном позивача, а позивач буде користуватись 10,5 м як на плані №2 біля стіни будинку №212. Щодо іншої частини земельної ділянки просить залишити як в заяві від 17.10.2016 року. Ухвалою суду від 05.10.2016 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, вказав, що він просить суд саме виділити частку в натурі із майна, що є в спільній сумісній власності, а не встановити порядок користування земельною ділянкою. При цьому він просить із загальної площі земельної ділянки 614 кв.м., виділити в натурі 359 кв.м. по 179,5 кв.м. кожному із співвласників, тобто позивачу і відповідачу [PERSON] А решта частина земельної ділянки, на його думку і так вже розподілена. Пояснив, що він заявив вимоги до [PERSON], так як вона є спадкоємцем після можливої смерті [PERSON] Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] вказав, що повністю не згоден із позовом, заперечує проти розподілу ділянки таким чином, як зазначив у позові позивач. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши цивільну справу № 490/4478/16, спадкову справу № 253/2009 [PERSON], померлої 20.02.2009 року, вважає, що позов задоволенню не підлягає.\~\~ Судом встановлено, що відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 900301 від 20.09.2007 року, співвласниками земельної ділянки по вул.Потьомкінська, 210 у м.Миколаєві є [PERSON], [PERSON], [PERSON] Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель /а.с. 26/. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.12.1994 року [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] успадкували 36/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будов та споруд по вул.Потьомкінській, 210 у м.Миколаєві у рівних частках. Згідно договору міни від 18.12.2000 року, [PERSON], належні їй 36/200 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель, що знаходиться по вул.Потьомкінській, 210 у м.Миколаєві, обміняла на 69/200 часток домоволодіння по вул.Конопатнвій, 80 у м.Миколаєві, що належали [PERSON] За договором міни від 06.09.2006 року, [PERSON] набула у власність 1/10 частку житлового будинку із відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться в м.Миколаєві по вул.Потьомкінській, 210. [PERSON], яка є матір'ю позивача, померла 20 лютого 2009 року, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/10 частини житлового будинку та земельної ділянки в м.Миколаєві по вул.Потьомкінська, 210. 19.10.2009 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/10 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських і побутових будівель та споруд, що розташований у м.Миколаєві вул.Потьомкінська, 210 /а.с. 30/. Постановою нотаріальної контори від 19.04.2016 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку по вул.Потьомкінська, 210, через неможливість встановити, яка частка у спільній сумісній власності належала [PERSON] Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 09 червня 2016 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визнання часток у праві спільної сумісної власності ат визнання права власності, за яким позов задоволено частково, визначено, що розмір частки земельної ділянки по вул.Потьомкінській, 210 у м.Миколаєві, яка належала [PERSON], яка померла 20.02.2009 року, за Державним актом про право власності на землю від 20.09.2007 рок, становить 1/10 частки. В подальшому, [PERSON] зареєстрував своє право власності на 1/10 частку спірної земельної ділянки. Таким чином, як слідує із матеріалів справи частки співвласників [PERSON] та [PERSON] у будинку по вул.Потьомкінській, 210 у м.Миколаєві на час розгляду справи складають: [PERSON] - 36/100 + 1/10 = 46/100 часток, а [PERSON] - 54/100 частки. Згідно ст. 377 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Тобто, кожен із співвласників житлового будинку має право власності на земельну ділянку пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законо м. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364\~цього Кодексу. Згідно ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183\~цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно ч.1,3,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки для з'ясування питання щодо визначення можливості розподілу земельної ділянки та розробки варіантів її розподілу, встановлення земельного сервітуту потрібні спеціальні знання, позивачу суд неодноразово роз'яснював право на підтвердження своїх доводів заявити клопотання про призначення земельно-технічної експертизи (у судовому засіданні 10.08.2016 року, 11.10.2016 року, 08.12.2016 року - і представнику відповідача), однак, ні позивач, ні відповідач вказаним правом не скористались. За такого, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про можливість розподілу земельної ділянки площею 614 кв.м. в натурі, із них розподілу саме 359 кв.м. по 179,5 кв.м. кожному із співвласників. Тобто, позивачем не доведено, що можливо виділити в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, що виділ часток відповідатиме тим часткам, які закріплені за сторонами, та якщо це неможливо і буде мати місце відступлення від рівності часток, то який розмір компенсації вартості його частки. Крім того, позовні вимоги заявлені до [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано доказів того, що [PERSON] є власником чи користувачем спірної земельної ділянки, тобто, вона є неналежним відповідачем по справі. Судові витрати відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed