Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

09.11.2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , відповідно до якої позивач просив визначити місце проживання сина - [PERSON] , [INFO] , з ним як батьком, за якою ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.11.2020 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 01.02.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, за якою ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.02.2021 року також відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.02.2021 року об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА, Служба у справах дітей Теофіпольської РДА Хмельницької області, про визначення місця проживання дитини та цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Теофіпольська РДА, про визначення місця проживання дитини. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.05.2021 року залишено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області, про визначення місця проживання дитини без розгляду. Таким чином, на розгляді залишився позов [PERSON] до [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю. В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначає, що 19.11.2017 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого вони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що, враховуючи відносини, які між ними склалися внаслідок припинення шлюбних відносин, існує спір щодо місця проживання дитини. Пояснює, що наразі дитина проживає з нею, для сина створені всі необхідні умови для нормального життя та його розвитку, він ходить до дитячого садка, має належне медичне обслуговування. Враховуючи викладене, просить задовольнити позов. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання [PERSON] та її представник не з`явилися, у матеріалах справи міститься клопотання, з якого вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує, просить проводити розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися в порядку, передбаченому процесуальним законом. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк, а також жодних інших документів, не подано. Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи Теофіпольської РДА Хмельницької області повідомлялося. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.11.2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 123), у якому [INFO] народився їх син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 124). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27.11.2020 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 29.01.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , спір стосовно місця проживання якого розглядається в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сторони проживають окремо. За положеннями ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини. При цьому, згідно з ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. 29.07.2021 року до суду від позивача надійшла копія висновку від 21.07.2021 року органу опіки та піклування Теопільської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, з якого вбачається, що [PERSON] та малолітній [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Кімната, яка облаштована для дитини, вмебльована, є необхідні речі побуту та вжитку. Для дитини створено відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку. За наданим до суду висновком орган опіки та піклування, який при розгляді питань та наданні висновків діє від імені органу опіки та піклування в особі Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю. Крім того, позивачем надано до суду копію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 65040952 від 14.07.2021 року, з якої вбачається, що станом на 01.07.2021 року [PERSON] має заборгованість у сумі 34 244,25 грн. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Суд звертає увагу також на те, що в Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1). Конвенція про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Так, відповідно до ч. 4 ст. 150 СК України батьки повинні поважати дитину. Статтею 155 цього ж Кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Тобто, можна зробити висновок, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама прагнула до них. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Слід звернути увагу, що [PERSON] , який є батьком дитини, відносно якої розглядається питання щодо визначення місця проживання, у жодне призначене судом судове засідання не з`явився, попри тривалий розгляд справи жодного разу не поцікавився ходом розгляду та не надав жодних документів та аргументів щодо обставин, зазначених позивачем. Виходячи з вимог чинного законодавства та наявних у справі доказів, суд вважає, що проживання дитини з матір`ю буде відповідати його інтересам, а тому вимога позивача підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір у розмірі 908 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved