overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

09 березня 2016 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, до досягнення ним повноліття. Позивачка вказує на те, що з 20 вересня 2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON],[INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 20 вересня 2014 року сторони перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON],[INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON],[INFO], у розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до її повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

09 березня 2016 року представник позивача звернувся з позовом до відповідача, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 1 532 грн. 51 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 09 грудня 2015 по 01 квітня 2016 року у сумі 8 570 грн. 24 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач при звільненні не провів з ним повний розрахунок. У судове засідання позивач, його представник та представник відповідача не з'явилися. У письмових заявах представники сторін просили справу розглядати за їх відсутності, представник позивача позов підтримав, представник відповідача заперечувала проти його задоволення, визнавши при цьому суму заборгованості по заробітній платі та розрахунок середнього заробітку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 11 вересня 1979 року [PERSON] згідно наказу № 1060 від 11.09.1979 прийнятий помічником майстра в цех № 11 Чернігівського радіоприладного заводу. 08 грудня 2015 року наказом № 3 від 07.12.2015 позивача звільнено за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 5). При звільненні з роботи з позивачем не проведений повний розрахунок по заробітній платі, що стало підставою для звернення до суду. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною 1 статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи відсутність доказів невиплати заробітної плати позивачеві не з вини відповідача, визнання відповідачем факту наявності заборгованості та розрахунку середнього заробітку, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] В силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

09 березня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] є його батьком і за рішенням суду з відповідача до досягнення ним 18 років стягувалися аліменти в користь матері. 01 вересня 2016 року він став студентом денної форми навчання Інституту комп'ютерних технологій автоматики та метрології НУ «Львівська політехніка» і у відповідності до укладеного договору про надання освітніх послуг №4140-09 від 05 серпня 2016 року, вартість освітньої послуги на весь строк його навчання з 01.09.2016 р. по 30.06.2020 р. становить 40380 грн. Крім того, зазначає, що всі витрати на його навчання, проживання в гуртожитку, проїзду в міжміському та міському транспорті в сумі 2551 грн. на місяць несе матір [PERSON] Відповідач, маючи можливість надавати матеріальну допомогу, працюючи гірником підземним у ВП «Шахта №1» Нововолинська», жодних коштів не надає. У зв'язку із вищенаведеним просить постановити рішення про стягнення з [PERSON] на його користь та на його утримання аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на період навчання але не довше як до досягнення ним двадцяти трьох років. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, 30 березня 2017 року подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, просив його задоволити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позов визнав у повному обсязі, не заперечив щодо його задоволення (а.с. 26). Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення аліментів, суд позов задоволює і стягує з відповідача [PERSON] на користь повнолітнього сина [PERSON] на його утримання аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на період його навчання, але не довше як до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

09 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 23 червня 2012 року Виконавчим комітетом Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ним і [PERSON], актовий запис № 10, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив в заяві, що на протязі останніх двох років подружнє життя між ним та дружиною поступово погіршувалося внаслідок несхожості характерів, різниці інтересів, протилежних поглядів, що привело до припинення відносин, з 2015 року він та дружина не підтримують шлюбні відносини, не ведуть сумісного господарства, він втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя та збереження шлюбу він вважає неможливим, таким, що суперечить його інтересам, крім того, він проживає з іншою жінкою. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, не заперечувала проти розірвання шлюбу, в разі задоволення позову просила її прізвище залишити без змін. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 23 червня 2012 року Виконавчим комітетом Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 10, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Сторони мають дітей від шлюбу: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2015 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги відповідача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у звязку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

09 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 24 липня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 287. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], 09 січня 201 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з травня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 24 липня 2010 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 287 (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], 09 січня 201 року народження (а.с.7). В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з травня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

09 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 29 серпня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №351. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з жовтня 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 29 серпня 2014 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №351 (а.с.6 ). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з жовтня 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

09 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 09 вересня 2008 року. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Однією сімєю проживали до березня 2017 року. Основою розпаду сім'ї послугувало те, що відповідач зловживає спиртними напоями, на ґрунті чого постійно виникали сварки.Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище Корнієнко. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, причин свого неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 09 вересня 2008 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 99, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 7). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а. с. 8). Судом також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] подружнє життя припинили з березня 2017 року. Причинами розпаду сім'ї є те, що відповідач належним чином не опікується своєю сім'єю, не приділяє уваги дружині та сину, не вирішує сімейні справи та проблеми, у зв'язку з чим між подружжям постійно виникали сварки та суперечки, що привело до розпаду сім'ї. Ухвалою суду від 05 травня 2017 року сторонам у справі надавався строк для примирення тривалістю два місяці, але примирення не відбулось. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Прізвище позивачці після розірвання шлюбу необхідно відновити дошлюбне Корнієнко. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

09 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Новодністровської міської ради Чернівецької області про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], померлого 27.05.2005 року у с. Архангельське, Ісетського району, Тюменської області, Російської Федерації. В своїй заяві позивач зазначила, що визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини їй необхідно для прийняття спадщини за законом, а саме, права на 1/3 частину квартири. Як на підставу задоволення позовних вимог, [PERSON] посилалась на те, що пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, так як працювала за межами міста Новодністровськ з 01.04.2004 року по 21.10.2009 року. Позивач та представник відповідача в судове засідання не зявились, подали заяву про розгляд без їх участі, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] підтримала їх повністю та просила задовольнити, а представник Новодністровської міської ради - покладався на розсуд суду (а.с. 28). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

09 березня 2017 року [PERSON] звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] про стянення аліментів на утримання дітей. У позові вказала, що сторони перебувають у шлюбі з 01 вересня 2014 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Озерівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], Аліну, [INFO], Анастасію, [INFO]. Відповідач з сім'єю не проживає, участі в утриманні дітей не приймає. У зв'язку з викладеним, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину і до досягнення ними повноліття. Позивачка в судове засідання надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та погодилася на заочний розгляд справи. Відповідач про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. За згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01 вересня 2014 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Озерівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від даного шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], Аліну, [INFO], та Анастасію, [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.4,5,6). Діти проживають разом із матір'ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с.7). Відповідач не надає матеріальної допомоги позивачці на утримання дітей. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадку визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на те, що діти знаходяться на утриманні матері, суд задовольняє позовні вимоги та ухвалює стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання дітей. Відповідно до ст.88 СК України, суд ухвалює стягнення судового збору в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved