Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

08.01.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 14782,99 грн. за кредитним договором б/н від 20.10.2014 року. Свій позов позивач мотивує тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 20.10.2014 року, [PERSON] отримала кредит в сумі 5742,84 грн на 24 місяців шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту з обов`язком повернути кредит, сплатити відсотки в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник сплачує банку щомісячний платіж в сумі 287,37 грн. Відповідач підтвердила, що Генеральна угода разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між позивачем та відповідачем Договір, про що свідчать підписи відповідача та представника позивача на угоді. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав та надав відповідачу кредит. Відповідач не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем, яку вона добровільно не погашала, тому і подано даний позов до суду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду поступило клопотання з проханням слухати справу у відсутність представника позивача та підтриманням позовних вимог, відсутністю заперечень проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена вчасно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №1940202479959, 1940201516102, причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. У зв`язку з неявкою сторін у суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 20.10.2014 року, згідно якої [PERSON] отримала кредит в сумі 5742,84 грн строком на 24 місяці по 31.10.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту з обов`язком повернути кредит, сплатити відсотки в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник сплачує банку щомісячний платіж в сумі 287,37 грн для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат з кінцевим терміном повернення 31.10.2016 року (п.2.1.) Згідно п.2.2. Генеральної угоди при порушенні позичальником строку погашення заборгованості позичальник сплачує штраф в сумі 154,60 грн. Згідно п.2.11 Генеральна угода разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між позивачем та відповідачем Договір, про що свідчать підписи відповідача та представника позивача на угоді (а.с.11). Копію заяви позичальника, генеральної угоди, витягу з Умов та правил надання банківських послуг додані позивачем до позовної заяви (а.с.10-35). Відповідач своєчасно не повертала позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. З огляду на зазначене, суд, з урахуванням наданих доказів, прийшов до висновку, що в порушення умов Договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконала. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за Договором, як вказує позивач, відповідач станом на 27.11.2019 року має заборгованість - 14782,99 грн., яка складається з наступного: - 4136,95 грн. - заборгованість за кредитом; - 3390,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7100,00 грн. - заборгованість за пенею; - 154,60 грн. - штраф відповідно до п.2.2 генеральної угоди. Розрахунок суми заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги, додано на а.с.8-9. З вказаного розрахунку вбачається, що відповідач частково погашала заборгованість і вказані дії суд оцінює, як визнання укладеного договору. Щодо нарахування відсотків в сумі 3390,45 грн за період з 20.10.2014 року по 27.11.2019 року суд зазначає наступне. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів після 31.10.2016 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такі правові висновки, узгоджуються з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12. У ст.1050 ЦК України передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому суд стягує з відповідача на користь позивача відсотки в сумі 1129,61 грн за період з 20.10.2014 року по 31.10.2016 року. Також позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за пенею в сумі 7100,99 грн. Пунктом 2.8. Договору передбачено, що при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує пеню, розмір якої зазначений в Умовах і Правилах за кожний день прострочки. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, які викладені на банківському сайті, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи договір. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Суд вважає доцільним стягнути з відповідача неустойку у виді штрафу, враховуючи наступне. Відповідно до висновків, що містяться у абз. 3 п.п.3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг, відповідно до яких держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг. З урахуванням цих підстав, на засадах розумності і пропорційності, враховуючи розмір отриманого позивачем кредиту, з метою дотримання рівності прав та інтересів учасників справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача саме штраф, а тому відмовляє у задоволенні вимоги щодо стягнення пені. Тому суд стягує з відповідача на користь позивача штраф в сумі 154,60 грн. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за Договором не погашає. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за Договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови Договору. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, суд вважає, що позивач належним чином довів, що відповідач не виконала умови Договору, а тому позов підлягає до задоволення частково та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 5421,16 грн, яка складається: 4136,95 грн. - заборгованість за кредитом; 1129,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 154,60 грн. - штраф. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 1921 грн, ціна позову становить 14782,99 грн, судом позов задоволено частково та стягнуто 5421,16 грн, відсоток задоволених позовних вимог становить 36,7% (5421,16 грн*100%/14782,99 грн). Тому суд, відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати (сплачений судовий збір) пропорційно розміру задоволених позовних вимог і становить 705 грн (1921 грн*36,7%/100%).

Outcome: partial