Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

08 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2003 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбних стосунків не підтримують. Шлюб існує формально. На даний час проживає з іншим чоловіком, від якого чекає дитину. Просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Надала суду нотаріально завірену 19.05.2014 року заяву [PERSON] про визнання себе батьком дитини, яка буде народжена у [PERSON]. Просила позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, заперечень щодо задоволення не має. Також надав суду копію договору між батьками щодо здійснення батьківських прав нотаріально засвідченого 18.09.2013 року. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження щлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 жовтня 2003 року відділом державної РАГСу Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1393 (а.с. 7). Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] народження (а.с. 5). Встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету, не ведуть спільно господарство, кожен з них живе своїм окремим життям, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Крім того, позивач в судовому засіданні вказала, що в даний час проживає з іншим чоловіком, від якого чекає дитину, та надала суду нотаріально завірену 19.05.2014 року заяву [PERSON] про визнання себе батьком дитини, яка буде народжена у [PERSON]. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Якщо хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінккгта чоловіка до шлюбу не допускається. Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сім'я [PERSON] розпалася, а збереження сім'ї є неможливим. Виходячи з викладеного, давши оцінку обставинам справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved