Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

09 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 30.06.2019 між нею та [PERSON] було укладено договір позики, за яким вона надала відповідачу 20000 грн, а відповідач зобов`язався повернути борг частинами: по 2000 грн 25 числа кожного місяця до повного погашення шляхом поповнення банківської картки позивачки. Відповідач в порушення прийнятих зобов`язань жодного платежу не здійснив. Станом на день звернення до суду з позовом сума боргу складає 20000 грн. Позивач з посиланням на ст.ст. 526, 527, 530, 625, 1046-1048, 1050 ЦК України просила стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість у розмірі 22167,40 грн, з яких 20000 грн. - сума позики, 113,42 грн - три відсотки річних, 1285,48 грн - подвійна облікова ставка НБУ, а також стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка [PERSON] позов підтримала, наполягала на його задоволенні з підстав, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що згідно з складеної розписки від 30 червня 2019 року [PERSON] зобов`язався повернути грошові кошти в розмірі 20000 грн шляхом сплати на картковий рахунок рівними частинами по 2000 грн до 25 числа кожного місяця до повного погашення заборгованості. Відповідач жодного платежу на погашення боргу не здійснив, у зв`язку з чим [PERSON] направила на його адреси вимоги про сплату боргу. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Зміст власноручно написаної [PERSON] розписки свідчить про фактичне отримання грошей та про наявність у ній зобов`язання їх повернення. Відповідач договір позики не оспорював. Презумпція правомірності укладеного між сторонами правочину у встановленому порядку відповідачем не спростована. В силу положень статті 204 ЦК України договір позики, укладений між сторонами у справі є правомірним та чинним, тому підлягав виконанню сторонами. Установивши факт існування між сторонами договірних правовідносин з приводу позики, а також факт невиконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми позики. Позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних та процентів на рівні подвійної облікової ставки НБУ підлягають задоволенню частково. Так, статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У розписці від 30 червня 2019 року не зазначені проценти та не вказано, що позика є безпроцентною. Розпискою також не передбачено обов`язок [PERSON] сплатити відсотки у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми, а тому, враховуючи положення ст. 1048 ЦК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки проценти, розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В силу положень ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Повернення позики відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві до 25 числа кожного місяця кошти у сумі 2000 грн (щомісячний платіж) до повного погашення заборгованості. Після настання терміну внесення платежу (25.07.2019) відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання. За період з 25.07.2019 (термін внесення першого платежу) три проценти річних становить 11,34 грн (сума боргу 2000 грн, кількість днів прострочення - 69), з 25.08.2019 - 6,25 грн (сума боргу 2000 грн, кількість днів прострочення - 38), з 25.09.2019 - 1,15 грн (сума боргу 2000 грн, кількість днів прострочення - 7). Таким чином, загальна сума процентів згідно з ст. 625 ЦК України за договором складає 18,74 грн. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суму боргу в розмірі 20654,36 гривень, з яких: 20000 грн основного боргу, 18,74 грн три проценти річних; 635,62 грн проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ. Крім того, в силу ч.1ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові втрати в сумі 768,40 гривень судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Outcome: partial