Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

07 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить: 1) зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2016 року, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, на корить [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , до досягнення останньою повноліття; 2) зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього згідно судового наказу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 травня 2020 року, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, на корить [PERSON] на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , до досягнення останнім повноліття. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що він та [PERSON] в період з 19 лютого 2005 року по 12 вересня 2016 року перебували у шлюбі, під час якого у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2013 року шлюб між подружжям розірвано, а рішенням цього ж суду від 12 вересня 2016 року с [PERSON] стягнуто аліменти на користь колишньої дружини на утримання дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. У період часу з грудня 2018 року по травень 2020 року позивач проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , під час чого у них народився син - [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 травня 2020 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Таким чином, загальний розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , складає 50% його заробітку, що позбавляє його можливості нормально існувати, оскільки розмір його заробітної плати складає 5000 гривень, стан здоров`я погіршився та він має на утриманні двох непрацездатних батьків, а тому вважає, що розмір аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/6 на кожну дитину, з огляду на що звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 10 годину 00 хвилин 07 жовтня 2020 року та визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. До судового засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місця проживання, зазначеною у позовній заяві, та у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою. До початку судового засідання на адресу суду подав заяву, у якій зазначив, що просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою, до судового засідання також не з`явились. До початку судового засідання на адресу суду подали заяви, у яких зазначили, що позовні вимоги визнають, просять справу розглядати без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 19 лютого 2005 року перебували у шлюбі, який рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 18 грудня 2013 року розірвано (а.с. 17). Під час перебування у шлюбі у подружжя народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 лютого 2006 року (а.с. 15). Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2016 року змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 18 листопада 2013 року по справі № 224/4040/16-ц (провадження 2/224/1121/2013) на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , з 1/6 частини на новий розмір, що становить 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття (а.с. 24-25). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є позивач та відповідач [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 лютого 2020 року (а.с. 16). Судовим наказом Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 травня 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 квітня 2020 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 18). Згідно розрахунку (табуляграми) заробітної плати позивача за липень 2020 року йому нараховано 15 245,38 гривень, з яких: оплата за посадовим окладом - 9091,00 гривень, доплата за роботу в нічний час - 1115,64 гривень, премія за виконання плану - 2356,90 гривень, доплата за роботу у вечірній час - 268,58 гривень, надбавка за непереривний стаж роботи - 1818,20 гривень, доплата за роботу у шкідливих умовах - 595,06 гривень. При цьому, з вказаної суми утримано: плановий аванс у сумі 4550,00 гривень, податки у сумі 2744,17 гривень, аліменти за виконавчими листами на загальну суму 6136,26 гривень (двічі по 3068,13 гривень), профспілкові внески у сумі 152,45 гривень, штрафи у сумі 381,22 гривень, утримання за холодну воду, каналізацію та гарячу воду на загальну суму 168,09 гривень, військовий збір у сумі 228,68 гривень, а усього - 14360,87 гривень. З урахуванням викладеного, сума до видачі становить 884,51 гривень (а.с. 23). [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є батьками позивача (даний факт визнається учасниками справи, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає), є особами похилого віку та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з наявних в матеріалах справи копій: паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Артемівським РВ УМВС України у Донецькій області 26 жовтня 2000 року (а.с. 19-20), паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Артемівським РВ УМВС України у Донецькій області 26 жовтня 2000 року (а.с. 21-22), Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз статті 192 СК України свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Крім того, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків, з яким проживають діти, може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Відповідно до п.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при змінні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 цього Кодексу. Так, позивачем надано суду достатньо належних та допустимих доказів, які підтверджують зміну його матеріального становища, оскільки [INFO] у нього народилась друга дитина, а відтак на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, на утримання яких з нього в примусовому порядку стягується 1/2 частина зі всіх його доходів (по 1/4 частині на кожну дитину). Таким чином, з урахуванням майнового та сімейного стану обох сторін, обов`язку як матері, так і батька утримувати дитину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з чим вважає за можливе зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та за судовим наказом Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 травня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Інших обставин, які б мали істотне значення у справі, судом встановлено не було. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при змінні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved