Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

09.12.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Краматорської міської ради про скасування державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність та що позов підтримує, та просить розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Із позову вбачається, що Відповідно до витяга з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер 12700513, номер запису про право власності 3352830 від 13.11.2013 року, реєстраційний № об'єкта нерухомого майна 3114129, позивачка є власницею житлового будинку [ADDRESS], який знаходиться на території Краматорської міської ради. Будучи єдиною спадкоємицею, цей будинок позивачка успадкувала відповідно до свідоцтва на спадщину за законом, виданого 13.11.2013 року нотаріусом Другої Краматорської державногої нотаріальної контори, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, який прийняв спадщину від своєї жінки, а її матері [PERSON], померлої [INFO] року, яка була власницею будинку. За життя [PERSON] приватизувала земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок з будівлями. На підставі рішення виконкому Краматорської міськради від 26.12.2008 р. № 24/V-47 їй було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія 303766, площею 0,0569 га , на якій розташований житловий будинок який перейшов у спадщину. Земля була їй надана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Акт зареєстрований у книзі записів дежравних актів про право приватної власності на землю під номером 5800095. Зазначена земельна ділянка також є спадкоємним майном, на яке позивачка претендує як спадкоємець. В порядку підготовки технічної документації на землю для подальшого отримання свідоцтва позивачка звернулася до ПП «Крамземсервіс», де був складений кадастровий план земельної ділянки з зазначенням кадастрового номеру 1412900000:00:015:0384. Відповідно до кадастрового плану фактичні зовнішні границі земельної ділянки не відповідають державному акту, при цьому фактична площа земельної ділянки становить 0,0658 га. А ні 0,0569 га, як зазначено в державному акті. При цьому після складання державного акта в 2008 році межі земельної ділянки не змінювалися. Ця обставина стала підставою того, що у видачі свідоцтва про право на спадщину - на земельну ділянку, нотаріусом позивачці буіло відмовлено. Позивачка просить суд ухвалити рішення яким дежравний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯИ № 303766 площею 0,0569 га., розташовану по [ADDRESS] виданого на підставі рішення виконкому Краматорської міськради від 26.12.2008 р. № 24Л/-47 на ім'я [PERSON] та зареєстрований в книзі записів дежраних актів про право приватної власності на землю під номером 011015800095 - визнати незаконним та скасувати. Визнати за позивачкою [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0658 га., розташовану по [ADDRESS] з новими фактичними зовнішніми кордонами земельної ділянки. Представник відповідача Краматорської міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність та що не заперечує проти задоволення позову. Представник тртьої особи Управілння Держземагенства у м. Краматорську в Донецькій області у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність та що не заперечує проти задоволення позову. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується планом земельної ділянки (а.с. 3), копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.4), копією свідоцтв про смерть (5-6), копією витяга з реєстру речових прав на нерухом майно (а.с. 7), копією дежравного акту про право власності на земельну ділянку (а.с. 8-9), копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 10). Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані, без зміни її цільового призначення, у розмірах та на умовах встановлених для попереднього власника землі або землекористувача. Відповідно до ст. 393 ч.1 ЦК України правовий акт органу державної влади , або органу місцевого самоврядування , який не відповідає закону і порушує права власника , за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається за підставами, які не заборонені законом. Згідно ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності іншої особи, припиняється право власності земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 2 ст. 1225 Цивільного кодексу України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ч. 3 ст. 1225 Цивільного кодексу України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ч. 1 ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від ЗО травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи у зв'язку з володінням, користуванням, розпорядженням належної неї земельної ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до п. 2.9 Інструкції про порядок складання , видачі , реєстрації та зберігання державниї актів на право приватної власності на землю , право колективної власності на землю , право власності на землю і право постійного користування землею , договорів на право тимчасового користування землею , договорів оренди землі , затвердженого наказом Держкомзему України № 43 від 04.05.1999 р. та зареєстрованого в Мін'юсті України від 04.06.1999 р. за № 354 / 3647 , усі записи у державному акті повинні бути складені на державній мові , чітко і розбірливо , виправлення не допускаються. За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Outcome: approved