Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

09 серпня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , мотивуючи свої вимоги тим, що оскільки правовстановлюючий документ на будинок на ім`я спадкодавця втрачено, вона позбавлена можливості оформити спадщину на своє ім`я, а тому вимушена звернутись з позовом до суду ( а.с.3-8). Під час підготовчого засідання позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, відповідно до яких просила визнати за нею право власності на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( а.с.67-69). 11 серпня 2021 року ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження і призначено підготовче засідання. 20 вересня 2021 року ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області залучено до участі в справі співвідповідачем [PERSON] та в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Новобілоуську сільську раду Чернігівського району Чернігівської області. 19 жовтня 2021 року ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог від 19.10.2021. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник адвокат Маковецький В.Л. в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду представником позивача надано заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача ( а.с. 102). Відповідач - Хмільницька сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, будучи повідомленою про день та час розгляду справи, в судове засідання явку свого представника не забезпечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштова кореспонденція ( а.с.99). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Чернігівська районна державна нотаріальна контора в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника (а.с. 98). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Новобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надіслала на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника (а.с. 66). Згідно з положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими спорудами в порядку спадкування, підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. \~ \~ \~ \~Відповідно до записів погосподарських книг, станом на 01.07.1990 року та 15.04.1991 року, господарство по [ADDRESS] , відносилось до категорії „колгоспний двір, головою якого був [PERSON] (а.с.52). 06 листопада 1990 року [PERSON] як голові колгоспного двору видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 18-19). Зі змісту указаного свідоцтва вбачається, що право власності на спірний будинок визнано не за одним [PERSON] , а за колгоспним двором в цілому, головою якого був останній, при цьому в свідоцтві не перераховані всі члени двору та не визначені їх частки. Згідно записів погосподарських книг за 1990-1995 роки, станом на день видачі [PERSON] правовстановлюючого документу на спірне домоволодіння, членами колгоспного двору були: його дружина - [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] (а.с. 52). \~ \~ \~ \~Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України Про власність. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/6 частині. Разом з тим, згідно інформаційної довідки КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» № 402 від 26.10.2021 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано в цілому за [PERSON] , згідно Свідоцтва про право власності від 06.11.1990 ( а.с. 86). Згідно записів свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 76). Спадщину після смерті [PERSON] прийняли в рівних частинах, його мати [PERSON] та батько [PERSON] , які отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину спадкового майна, яке складається із грошових вкладів, майнового паю ( а.с.71). \~ \~ \~ \~До спадкового майна спадкодавця [PERSON] також належала 1/6 частка домоволодіння по [ADDRESS] , яка перейшла в рівних частинах, тобто по 1/12 частині, до спадкоємців - [PERSON] та [PERSON] . Отже, після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] стали мати право на вказане вище домоволодіння, кожний на ј частину ( 1/6 частину, яка належала їм як колишнім членам колгоспного двору + 1/12 частину, яка належала їм як спадкоємцям першої черги за законом після смерті сина). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Відповідно до копії спадкової справи № 653/2018, яка надійшла із Чернігівської районної державної нотаріальної контори (а.с.41-46), після померлого [PERSON] , спадщину за законом прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] , які 08.07.2020 отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, кожний на Ѕ частину. До спадкового майна спадкодавця [PERSON] належала також 1/4 частка домоволодіння по [ADDRESS] , яка перейшла в рівних частинах, тобто по 1/8 частині, до спадкоємців першої черги за законом - [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, після смерті [PERSON] , позивач [PERSON] стала мати право у спірному домоволодінні на 3/8 частини (1/6 частина як колишній члени колгоспного двору + 1/12 частина, яка була успадкована нею після смерті сина [PERSON] + 1/8 частина, яка була успадкована нею після смерті чоловіка [PERSON] ). 03 квітня 2019 року позивачу [PERSON] державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину вказаного вище будинку в зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця ( а.с.23). Доводи позивача про втрату виданого на ім`я [PERSON] свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 06.11.1990, позивачем було опубліковано в Чернігівській обласній газеті «Деснянська Правда» ( а.с. 95). Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, позивач [PERSON] позбавлена можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому її права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за нею права власності на 3/8 частини спірного домоволодіння. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved