overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

08 грудня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні, де просила винести рішення про стягнення із відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину, з дня подачі позовної заяви до повноліття дітей. Позивачка [PERSON]В в судове засідання 17.12.2014 року надала заяву, згідно якої заявлений позов про стягнення аліментів підтримує повністю, просить справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] надав заяву, згідно якої заявлений позов про стягнення аліментів визнає, просить справу слухати у його відсутності. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2 жовтня 2010 року; мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки, батьком дітей є відповідач. Відповідач свої батьківські обов'язки належним чином не виконує, коштів на утримання дітей не надає. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст.ст. 180, 181, 182, 184,191 Сімейного кодексу України. Виходячи із представлених доказів, суд приходить до висновку, що заявлений позов про стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, є обґрунтований та підлягає повному задоволенню. З врахуванням заявлених позовних вимог позивачки та повного визнання заявленого позову відповідачем, суд рахує за необхідне стягувати із відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. в місяць на кожну дитину, починаючи від дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дітей. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд стягує із відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 243-60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

08 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\3 частини зі всіх видів його заробітку та на її утримання в розмірі 1\\3 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що у період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб сторін, свідоцтвом про народження [PERSON] Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.84 СК Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на її утримання в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трьох років При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

08 грудня 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 25 листопада 1989 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки останній зловживав алкогольними напоями, з його ініціативи виникали сварки, через що сім'я фактично розпалася. Шлюбні відносини між ними припинені з 1994 року і їх поновлення неможливе, а тому просить розірвати укладений між ними шлюб. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, із змісту якої вбачається, що вона просить справу розглянути у її відсутності, шлюб розірвати та змінити їй прізвище на дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, у якій не заперечує проти задоволення позову і просить справу розглянути у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 1989 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Черченською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області (а.с. 5). Сторони проживають окремо, позивачка [PERSON] не бажає зберегти сім'ю і наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження сім'ї сторін є недоцільним, оскільки суперечить інтересам позивачки, у зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд змінює їй її шлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON]. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON] понесені останньою та документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

08 грудня 2014 року [PERSON] пред`явила до суду позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 08 серпня 2009 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1788. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила про те, що 08 серпня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу у них є донька: [PERSON], [INFO] Подружнє життя з відповідачем не склалося через постійні суперечки та скандали. Відповідач контролює кожен її крок, морально її принижує. Протягом останнього часу вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Подальше збереження сім'ї та спільне проживання суперечить її інтересам та інтересам дитини. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримала з мотивів, зазначених в позовній заяві. Відповідач та його представник у судовому засіданні не заперечили щодо розірвання шлюбу, однак не погодилися з мотивами, викладеними позивачкою в позові. Додатково відповідач пояснив, що причиною розірвання шлюбу є поведінка позивачки та її не бажання йти на компроміс та будувати сім'ю. З'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, втратили почуття любові та поваги один до одного та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, що мають істотне значення. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що поведінка позивача та відповідача щодо небажання зберегти сім'ю та йти на примирення є дійсною причиною розірвання шлюбу. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, інтересам їх дитини, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

08 грудня 2014 року заявники звернулися до суду заявою про розірвання шлюбу. Заява обгрунтована тим, що шлюб зареєстровано 05 червня 1987 року Палацом урочистих подій Виконкому Донецької міської ради, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 758. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Заявники зазначають, що з 2011 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Між заявниками відсутнє взаємопорозуміння та бажання підтримувати шлюб. В судове засідання представник заявника1 з'явився, заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Представник заявника2 у судове засідання з'явився, заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі з 05 червня 1987 року, про що свідчить Свідоцтво про одруження серії [NUMBER], але шлюбні відносини між ними припинено. Стосунки відновлювати не збираються, фактично разом не проживають, не ведуть спільного господарства, а тому суд вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Із пояснень учасників процесу, наданих ними у судовому засіданні, вбачається, що між заявниками втрачено почуття довіри та взаємопорозуміння, тобто сім`я існує тільки формально. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому шлюб потрібно розірвати. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

08 грудня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 25.07.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №004-15058-250711. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію на загальну суму 3000 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 25.09.2014 року - 1901,85 грн. З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 25.07.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №004-15058-250711. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію на загальну суму 3000 грн. В зв'язку з тим що відповідач належним чином свої обов'язки не виконав, станом на 25.09.2014 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом - 1901,85 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

08 грудня 2014 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 березня 2010 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 190. Від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні характери, інтереси та погляди на подружнє життя. Між ними відсутні взаєморозуміння, взаємна повага та довіра. Сімейні проблемні питання вирішувались шляхом конфліктів, що негативно впливає на їх психологічний стан. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, домашнім побутом не пов'язані. Вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 30 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 190. Судові витрати у справі просить залишити за нею. У судовому засіданні позивач просила розірвати шлюб з підстав, зазначених у позовній заяві. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, строку на примирення просить не надавати. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, зазначив, що у них з позивачем відсутні спори щодо утримання дитини, визначення її місця проживання, а також щодо поділу майна. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 30 березня 2010 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30 березня 2010 року (а.с.4). Від спільного шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги. Сторони не бажають налагодити подружні стосунки, вважають, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує нічиїх прав та інтересів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. За клопотанням позивача судові витрати у справі слід залишити за [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

08 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з 07 вересня 2007 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому Виконавчим комітетом Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області шлюбі, актовий запис № 10. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач у судове засідання не з'явилися, подала до суду письмову заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, про час та місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить його підпис у поштовому повідомленні про отримання судової повістки. Судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 07 вересня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області, актовий запис № 10. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна на даний час відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що позивач наполягає на тому, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з [PERSON] суперечить її інтересам, що має істотне значення, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Враховуючи, що позивачем [PERSON] вимога про зміну шлюбного прізвища в порядку ст. 113 СК України не заявлялася, суд дане питання не вирішує, в зв'язку з чим після розірвання шлюбу прізвище позивача залишиться без змін - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

08 грудня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 29 червня 2013 року. Сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне життя в серпні 2014 року. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 червня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 355, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER](а.с.4). Сторони мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved