Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

08 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратила право користування квартирою № 2 в будинку № 54 по бульвару Свободи в м. Ромни Сумської області. Вимоги позову мотивовані реєстрацією відповідача у вищевказаній квартирі, в якій він протягом 10 років не проживає, чим створює перешкоди у реалізації права власності позивача. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовільнити. Відповідач \~в судове\~засідання не\~з'явився,\~хоча про\~розгляд справи\~повідомлявся належним\~чином,\~відзив на\~позов не\~подавав. Представник управління адміністративних послуг в судове засідання не зявився, від начальника управління надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності їхнього представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Третя\~особа [PERSON]\~в судовому\~засіданні проти\~задоволення позову\~не заперечувала.\~ \~ \~ \~ \~ На підставі\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 13.12.2004 р. приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. № 5002, є власницею ? частини квартири за адресою: Сумська область, м. Ромни, бульв. Свободи (раніше Жовтневої революції)[ADDRESS]. Право власності позивача на цю частку квартири зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно Державним комунальним підприємством Роменське міжміське бюро технічної інвентаризації 21.01.2005 р. реєстраційний номер 8790424, номер запису 774, в книзі 69 (а.с.7,8). З довідки про склад сімї з місця реєстрації, виданої Управлінням адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області 29.05.2018 р. № 01-35/4715, за адресою: Сумська область, м. Ромни, бульв. Свободи, 54/2 крім позивачки, зареєстровані відповідач та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до Акту проведення обстеження сімей міста на предмет фактичного проживання для призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, виходячи з обставин, які склалися від 26.12.2016 року, за підписами голови квартального комітету [PERSON] та мешканців міста [PERSON], [PERSON] та [PERSON], встановлено, що [PERSON] за місцем його реєстрації в м. Ромни по бульв. Свободи, 54/2 фактично не проживає, а мешкає в Російській Федерації в м. Оренбург (а.с. 10). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO], суду пояснив, що з позивачем є сусідами, підтвердив факт, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає. Відповідно до ст.\~72\~ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Відповідно дост.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41\~Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. В розумінні зазначених норм законодавства, позивач має право на захист свого права власності. Статтею 383\~ЦК України та статтею 150\~ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до пункту 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сімї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним судом України у постановах від 16.11.2016 у справі № 6-709цс16, 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.\~150\~ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Факт реєстрації відповідача у квартирі, 1/2 частка якої належить позивачу, порушує її право власності, відповідач вибув у інше місце проживання близько 10 років тому, в звязку з чим втратив право на користування житлом за вказаною адресою. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved