Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

07.12.2017 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, у порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку площею 3,25 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, свої вимоги мотивує тим, що вищевказана земельна ділянка належить [PERSON]. 03.01.2014 року [PERSON] залишив заповіт, згідно умов якого належну йому на праві власності земельну ділянку, розміром 3,25 га, що знаходиться на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією 16.09.2004 року заповів - [PERSON], [INFO]. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане майно. [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом на користь [PERSON]. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] являються дружина [PERSON], донька [PERSON], син [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/3 частки земельної ділянки, яку вона прийняла після свого чоловіка [PERSON] та земельної ділянки площею 3,21 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. 03.01.2014 року [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого належну їй на праві власності земельну ділянку, розміром 3,21 га, що знаходиться на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією 16.09.2004 року заповіла - [PERSON], [INFO]. [PERSON] у встановлений законом строк прийняла спадщину за заповітом. Частка земельної ділянки, яку [PERSON] прийняла після чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, не охоплена заповітом тому спадкування вищевказаної частки здійснюється за законом. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] являються донька [PERSON] та син [PERSON] Позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини мешкав разом із спадкодавцем. [PERSON] від прийняття спадщини за законом відмовилась. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв'язку з тим, що оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказану земельну (Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 16 вересня 2004 року уповноваженим органом на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області від 25.03.2003 року № 222/А, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-16-915), відсутній. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв'язку з визнанням відповідачем позову суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,25 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 16.09.2004 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-16-915, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.03.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON], згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,25 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України встановлено, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 03.01.2014 року секретарем Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Павленко Т.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 2, [PERSON] заповів належну йому на праві власності земельну ділянку, розміром 3,25 га, що знаходиться на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією 16.09.2004 року - [PERSON], [INFO]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50479485 від 04.01.2018 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М., заповіт [PERSON] від 03.01.2014 року, зареєстрований за № 2 не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що у встановлений законом строк [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом на користь [PERSON], що підтверджено відповідною заявою від 03.09.2014 року за № 729, посвідченою секретарем Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Павленко Т.Г., яка міститься в матеріалах спадкової справи. Згідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON], що підтверджено записом акта про шлюб № 10, складеним 19.10.1964 року Першотравневою сільською Радою депутатів трудящих; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 28.04.1966 року Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 20.02.1998 року Першотравневою сільською Радою народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]»; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 13.06.1971 року Першотравневою сільською Радою Ізмаїльського району Одеської області. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS], що підтверджено довідкою № 716 виданою 10.07.2017 року виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважаються таким, які прийняли спадщину. Як встановлено раніше, [PERSON], від прийняття спадщини за законом відмовилась на користь [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.03.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON], згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частка земельної ділянки, яку вона успадкувала після свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, та земельна ділянка площею 3,21 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Ізмаїльською райдержадмістрацією 16.09.2004 року. Відповідно до заповіту, посвідченого 03.01.2014 року секретарем Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Павленко Т.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1, [PERSON] заповіла належну їй на праві власності земельну ділянку, розміром 3,21 га, що знаходиться на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією 16.09.2004 року - [PERSON], [INFO]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50479433 від 04.01.2018 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М., заповіт [PERSON] від 03.01.2014 року, зареєстрований за № 1 не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину за заповітом, оскільки звернулась у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджено відповідною заявою від 01.08.2014 року № 651, посвідченою секретарем Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Павленко Т.Г., яка міститься в матеріалах спадкової справи. Відповідно до ст. 1245 ЦК України - частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Зважаючи, що частка земельної, яку [PERSON] успадкувала після свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, не охоплена заповітом, то спадкування вказаної частки здійснюється за законом. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 28.04.1966 року Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 20.02.1998 року Першотравневою сільською Радою народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]»; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 13.06.1971 року Першотравневою сільською Радою Ізмаїльського району Одеської області. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно мешкав разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 1031 від 29.07.2014 року, наданою виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Крім того, встановлено, що [PERSON] від прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, відмовилась. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. від 02.12.2017 року за № 1561/02-14, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказану земельну (Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 16 вересня 2004 року уповноваженим органом на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області від 25.03.2003 року № 222/А, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-16-915), відсутній. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на відповідне спадкове майно оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved