Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

08 серпня 2017 року до суду звернулася позивач із заявою, відповідно до вимог якої, просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позову посилається на те, що 12.08.2003 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка є її дочкою та відповідачем у справі. Від вказаного шлюбу народилися - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [INFO] батько дітей - [PERSON] загинув. Відповідачка у справі, хоча і є біологічною матір'ю, однак не виконує своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає та участі у їх вихованні не приймає і фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків. Крім цього, відповідачка - [PERSON] систематично кудись іде або ж їде і, відповідно по декілька днів, чи тижнів, із дітьми не проживає, а ними опікується позивачка і фактично діти знаходяться на її утриманні. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повній мірі та виклали свої пояснення аналогічно, зазначеним у позовній заяві (а.с.2-3). Позов просять задоволити. Відповідачка у судове засідання неодноразово не з'являлася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини, неявки у судове засідання, суд не повідомила. Представник третьої особи - [PERSON] щодо позовних вимог не заперечила та із наданням відповідних обґрунтувань, що в повній мірі відповідає даним висновку (а.с.15), просила позов задоволити. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], а [PERSON] - [INFO] і матір'ю таких є [PERSON] - відповідачка у справі, а батьком [PERSON] (а.с.10-13), який помер [INFO] (а.с.9) і діти фактично перебувають на утриманні позивача, яка є їхньою бабусею (а.с.14,43-45,49,64-65). Із актів обстеження житлово-побутових умов від 19.05.2017 року, 26.01.2017 року, 29.09.2016 року, 05.07.2016 року, 15.03.2016 року та 01.03.2016 року вбачається, що відповідною комісією констатовано умови проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у належному позивачу будинку, а також відсутність, в окремих випадках, [PERSON] за місцем реєстрації (а.с.37-42). Окрім наведених позивачем обґрунтувань щодо нездійснення відповідачем своїх батьківських обов'язків стосовно її дітей, наведене знайшло підтвердження, також і у поясненнях учасників справи у судовому засіданні та у наданій інформації представниками Дошкільного навчального закладу с.Стоянів, де [PERSON] і [PERSON] здобувають дошкільну освіту (а.с.45), а також у довідках Стоянівської сільської ради №1159, №2262, №2339 і №3126 (а.с.43,49,64-65). Піддавши ретельному аналізу наявні у комісії з питань захисту прав дитини Радехівської райдержадміністрації матеріали, орган опіки та піклування дійшов обґрунтованого висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав (а.с.15). Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.07р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з подальшими змінами та доповненнями), суд вважає, що окрім порушення конституційних норм «... батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття» (ст.51 Конституції України), відповідачкою не виконуються також і батьківські обов'язки, передбачені ст.150 Сімейного кодексу України, а саме - вона не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення тощо. Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Однак, як вбачається з матеріалів справи, аналіз яких наведено судом вище, у діях відповідачки не має ні найменшого натяку на виконання хоча б найелементарніших обов'язків щодо виховання та утримання своїх дітей. У контексті вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він), окрім іншого ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, узагальнюючи вищенаведене, враховуючи, що обставини ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей доведено в повній мірі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача у користь позивача стягнути понесені нею судові витрати.

Outcome: approved