overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

10.05.2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 17853,20 грн. за кредитним договором №б/н від 22.03.2012 року та судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 22.03.2012 року договору №б/н відповідач отримав кредит в розмірі 4400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 31.03.2017 року має заборгованість у сумі 17853,20 грн., яка складається: 1047,70 грн. заборгованість за кредитом, 12429,16 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3050 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 826,34 грн. штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, а справу просить слухати у його відсутність, згоден на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника № б/н від 22.03.2012 року, довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Умов та правил надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

10.05.2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 19730,57 грн. за кредитним договором №б/н від 29.01.2014 року та судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 29.01.2014 року договору №б/н відповідач отримала кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 11.04.2017 року має заборгованість у сумі 19730,57 грн., яка складається: 495 грн. заборгованість за кредитом, 14419,83 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3400 заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 915,74 грн. штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, а справу просить слухати у його відсутність, згоден на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника № б/н від 29.01.2014 року, довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Умов та правил надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

10.05.2017 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого вказала, що перебувала з відповідачем у шлюбі до 03.11.2004 року, від якого мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 10.12.2004 року, з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 12.11.2004 року і до повноліття дитини. У звязку із зміною її матеріального становища та враховуючи той факт, що відповідач аліментів на утримання інших дітей не сплачує на теперішній час, просить збільшити розмір стягуваних з відповідача відповідно до рішення суду аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина до ? частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з*явилась, до суду надіслала заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з*явилась, до суду надіслала заяву з проханням справу розглянути без виходу до залу судових засідань, наполягала на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не з*явився, до суду надіслав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, з позовом згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 4). Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 10.12.2004 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 12.11.2004 року і до повноліття дитини. Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, ухвалений рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути зменшений або збільшений за рішення суду за позовом платника або отримувача аліментів у випадку змінення матеріального або сімейного положення, погіршення або покрашення здоровя будь-кого з них. Відповідно до довідки Центрального обєднаного УПФУ м. Маріуполя від 03.05.2017 року, загальна сума пенсії [PERSON] за шість місяців складає 9548,46 гривень. З урахуванням викладеного, враховуючи згоду відповідача з позовом, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

10.05.2017 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину, який обгрунтувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2015 року. Мають спільного сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, однак має таку можливість, оскільки працює. Інших осіб на утриманні не має. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов визнав, та не заперечував проти задоволення позову. Вислухав пояснення сторін, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню, у звязку із чим з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, до повноліття дитини. У звязку з тим, що згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору, його слід стягнути з відповідача в доход держави на підставі ст.88 ЦПК України в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

10.05.2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що знаходиться з ним в шлюбі, який був зареєстрований 06 жовтня 1990 року Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 178. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя та несумісності характерів, а також того, що відповідач зловживає алкогольними напоями. Просить суд розірвати шлюб зареєстрований 06 жовтня 1990 року Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 178. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Дінес». В судове засідання позивач з'явилася, просила позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував, бажав жити однією сімєю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в шлюбі, який був зареєстрований 06 жовтня 1990 року Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 178, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-КГ № 261693. Сімейне життя у подружжя не склалося, шлюбні стосунки припинені в квітні 2017 року, втрачено почуття поваги один до одного, взаємопорозуміння, любові, крім того, відповідач зловживає алкогольними напоями та вчиняє постійні сварки, отже сімї фактично не існує. Відповідно до ст. 110 СК України, позов до суду про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхньої дитини. Оскільки шлюбні відносини припинені і поновляти їх позивач не має наміру, це свідчить про те, що сімя розпалась остаточно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

10.05.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30 січня 2010 року, в якому у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя не склалося через різні погляди на життя, різницю характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довір»я, внаслідок чого вони проживають окремо та припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, тому просила суд шлюб розірвати, а судові витрати покласти на відповідача.. У судове засідання сторони не з'явились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач на позові наполягає, відповідач позов визнав, також зазначили, що примирення між ними не можливе. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв'язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 30 січня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 37, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER]( а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 6). Сторонами визнано, що проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст..88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати: 640 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

10.05.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/4 частина його заробітку. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги і суду пояснила, що від спільного шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. В даний момент вона не працює у зв'язку з доглядом за дитиною. Добровільно відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання. Просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки від доходу щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Вислухав пояснення сторін, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якої проживає дитина, має незалежно від того чи працює вона й незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач в теперішній час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку. Окрім того, позивач з 01.09.2016 року навчається на 1 курсі денного відділення Донбаської державної машинобудівної академії факультет «економіки і менеджменту». Навчання здійснюється на умовах самофінансування. Термін навчання до 31.01.2018р. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання необхідно задовольнити і з відповідача підлягають стягненню аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

10.05.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення сімейних відносин із відповідачем і не надання ним матеріальної допомоги на утримання сина. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні. Відповідач визнав позов частково. Він повідомив про згоду сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/5 частки заробітку пославшись на те, що має на утриманні непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги з його боку. Крім того, відповідач стверджує, що зазначені в позові відомості не в повній мірі відповідають дійсності, оскільки до 26.06.2017 року син проживав разом із ним і знаходився на його утриманні. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У 2016 році сторони припинили сімейні відносини і почали проживати окремо. Натепер син проживає з позивачем, яка здійснює його виховання і утримання. Відповідач як батько дитини систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) батьки зобовязані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Враховуючи викладене, матеріальний стан сторін і ту обставину, що відповідач не довів здійснення фактичного утримання своїх батьків, суд вважає можливим стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, як випливає з матеріалів справи і визнано позивачем, в період з 12 січня по 25 березня і з 25 травня по 26 червня 2017 року включно дитина проживала разом із відповідачем і перебувала на його утриманні. В цей період відповідач купував дитині одяг, іграшки, перерахував позивачеві грошові кошти на утримання сина в сумі 800 грн. За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів не з дати звернення позивача до суду з цим позовом, а моменту, коли дитина почала постійно проживати з позивачем тобто з 27.06.2017 року, тому предявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

10.05.2017 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.03.2007 року. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Належної добровільної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, ніякої участі у вихованні дітей не приймає. Позивачка у позовній заяві просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а справу слухати без її участі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, а тому, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд у відповідності до вимог ст. ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе слухати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, і відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частина 3 ст. 181 та ст. 183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері або батька, або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання дітей, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.03.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, та про що в Книзі реєстрації шлюбів 23 березня 2007 року зроблено відповідний запис № 47 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії I-ФП №161237 та серії I-ФП №068253, де батьком вказаний - «Смолик Віктор Петрович» (а.с.6,7). Відповідач працездатний та має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. В силу положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. \~\~\~\~На підставі ст. ст. 84, 180 -183 СК України,

Outcome: approved