Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

08 жовтня 2011 року було укладено шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]»), [INFO], зареєстрований 08 жовтня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приазовського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 60, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.10.2011. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.01.2012 серії [NUMBER]. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За правилами частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають пред'явленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено. Судом, відповідно до ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Зважаючи на вказані обставини та письмові заяви сторін, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі. Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову в частині вимог про розірвання шлюбу. Позивач, який змінив своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, у заяві від 29.04.2015 зазначив про своє бажання надалі іменуватися цим прізвищем, що є його правом, передбаченим ст. 113 СК України. Стосовно вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у частині від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з наведених норм чинного законодавства, враховуючи повне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 08.04.2015 № 88, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 243,60 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За правилом частини третьої статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовна заява містила вимоги як майнового (про стягнення аліментів), так і немайнового характеру (про розірвання шлюбу), відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання такої позовної заяви судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Позивача, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору в частині вимог про стягнення аліментів. При цьому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Отже, виходячи з мінімальної ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, що, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статі 4 Закону України «Про судовий збір», становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить 243,60 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved