Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

08.11.2016 року ПАТ «ОТП Банк», через свого уповноваженого представника, звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. В позові зазначається, що 12 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № HCL-005/043/2007. Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 113750,00 доларів США під 13,49 % річних, строком до 12.04.2027 року, на будівництво нерухомого майна: перший транш 24 973,50 дол. США - підготовчі роботи; другий транш 1363,54 дол. США - зовнішні будівельні роботи; третій транш 11 898,80 дол. США - внутрішні будівельні роботи; четвертий транш 12 514,66 дол. США. - внутрішнє оздоблення та благоустрій. Вказані кошти були отримані Позичальником 12.04.2007 p., 07.05.2007 p., 13.09.2007 р. та 08.10.2007 р. відповідно, на підставі кредитної заявки. В подальшому 06.02.2009 року, 18.08.2009 року, 15.02.2010 року та 12.06.2014 року до основного Кредитного договору укладалися Додаткові договори щодо умов розрахунку процентів за користування кредитом, використання фіксованої процентної ставки, її розміру. Позичальник вказані зобов'язання належним чином не виконує внаслідок чого утворилась прострочена до повернення заборгованість зі сплати кредиту та процентів за користування кредитом. 03.02.2016 року на адресу Позичальника засобами поштового зв'язку було направлено Досудову вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором за вих.. № 22-2/888463 від 29.01.2016 року. У зв'язку з неналежним виконанням Позичальником зобов'язань за Кредитним договором № HCL-005/043/2007 від 12.04.2007 року, станом на 02.09.2016 року у Позичальника за Кредитним договором існує заборгованість перед Позивачем в розмірі 125 213,87 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку заборгованості (станом на 02.09.2016 року 1 USD = 26,6159 гривень) становить 3 332 679 гривень 84 копійки, що складається з: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 96 758,81 доларів США, що еквівалентно 2 575 322,81 грн.; суми несплачених відсотків за користування кредитом за період з 12.05.2014 р. по 01.09.2016 р. в розмірі 28 455,06 доларів США, що еквівалентно 757 357,03 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором № НCL-005/043/2007 від 12 квітня 2007 року між Позивачем та [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № PCL-005/043/2007. За умовами Договору іпотеки-1, а саме п. 1.1 для забезпечення повного і своєчасного виконання Боржником Боргових Зобов'язань, Іпотекодавець надає Іпотекодержателю в Іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та будь-яке нерухоме майно, що знаходиться чи буде збудовано на земельній ділянці і яке стане власністю іпотекодавця в майбутньому. 26 червня 2008 року між Позивачем та [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № PML-005/043/2008. За умовами договору іпотеки-2 предметом іпотеки в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в іпотеку ПАТ «ОТП Банк» [PERSON] та [PERSON] було передано домоволодіння, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Петрівське, вул.Озерна, буд.24, та належить іпотекодавцям на праві приватної власності. З огляду на вказане позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» суму заборгованості за Кредитним договором № HCL-005/043/2007 від 12.04.2007 року в розмірі 125 213,87 доларів США, що станом на 02.09.2016 року становить 3332679,84 грн.; звернути стягнення на підставі Договору іпотеки № PCL-005/043/2007 від 12 квітня 2007 року на іпотечне майно - земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та будь-яке нерухоме майно, що знаходиться чи збудовано на земельній ділянці і яке є власністю іпотекодавця, яка належить на праві власності [PERSON] та [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; звернути стягнення на підставі Договору іпотеки № PML-005/043/2008 від 26 червня 2008 року на іпотечне майно - домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; кошти отримані від реалізації заставного майна направити на погашення заборгованості в сумі 3 332 679,84 грн. перед ПАТ «ОТП Банк» за Кредитним договором № HCL-005/043/2007 від 12 квітня 2007 року; стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на сплату судового збору у розмірі 49990,20 гривень. 05.07.2017 року представником ПАТ «ОТП Банк» було подано заяву про залишення без розгляду позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.08.2017 року вище вказану заяву було задоволено та позовну заяву ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON] та [PERSON] в частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду. В свою чергу, [PERSON] 07.07.2017 року подав зустрічну позовну заяву про визнання недійсним Кредитного договору № HCL-005/043/2007 від 12 квітня 2007 року, в якому зазначив, що під час укладення договорів та додатків до них розраховував на порядність Банку. Однак згодом зрозумів, що його права порушуються і за своїми матеріальними можливостями він не в змозі виконати зобов'язання у тому обсязі та на тих умовах, які зазначені у договорах. У зв'язку з чим, 12.11.2014 року він припинив виконувати свої зобов'язання. Мотивуючи свої позовні вимоги, [PERSON] зазначає, що він не являється фахівцем у галузі споживчого кредитування, а тому не міг знати про порушення його прав в момент підписання договорів. Банк не провів з ним ніякої переддоговірної роботи, не надав важливу інформацію про умови та форми кредитування, граничний розмір плаваючої процентної ставки, через що він не міг реально оцінити суму переплати по кредиту та доцільність його отримання. В позові також зазначається, що Кредитний договір та Додаткові договори не відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема порушують норми ч.2 ст.208 ЦК України, ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації», також не містять відомостей про ціну та сукупну вартість кредиту, вартість супутніх послуг, розмір ставки FIRD та граничний розмір реальної річної ставки у вигляді процентів, відповідальність Банку. Також Банк змінив проценту ставку в односторонньому порядку, без повідомлення позичальника, без складання графіків та додаткових договорів. З огляду на вказане [PERSON] просив визнати недійсним Кредитний договір № HCL-005/043/2007 від 12 квітня 2007 року та Додаткові договори від 06.02.2009 року, 18.08.2009 року, 15.02.2010 року та 12.06.2014 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник відповідача підтримав зустрічний позов, а в задоволенні первісного позову просив відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № HCL-005/043/2007 (том 1 а.с.10-19). Відповідно до копії Статуту публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», змінено назву банку з закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на публічне акціонерне товариство «ОТП Банк». Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов'язків закритого акціонерного товариства «ОТП Банк». Відповідно до п.1.1. та п.1.6.1 Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит у розмірі 113750,50 доларів США строком до 12.04.2027 року, а Позичальник приймає, зобов'язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати всі інші зобов'язання визначені у цьому договорі. Пунктом 1.2. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний використати кредитні кошти на будівництво нерухомого майна, зокрема: перший транш - підготовчі роботи; другий транш - зовнішні будівельні роботи; третій транш - внутрішні будівельні роботи; четвертий транш - внутрішнє оздоблення та благоустрій. Пунктом 1.7.1. передбачено розмір траншів: перший транш - 24973,50 доларів США; другий транш - 1363,54 доларів США; третій транш -11 898,80 доларів США; четвертий транш - 12 514,66 доларів США. За користування кредитними коштами Кредитним договором встановлена відповідна плата у вигляді процентів, а саме п. 1.4.1. Кредитного договору передбачено, що до моменту введення нерухомого майна, на будівництво якого було надано кредитні кошти, в експлуатацію та виконання положень п.2.3.12. (з підпунктами) Кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються Банком на основі фіксованої процентної ставки у розмірі 13,49 % річних, з розрахунку 360 календарних днів у році. Після введення нерухомого майна в експлуатацію та належного виконання Позичальником умов п.2.3.12. (з підпунктами) Кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються Банком на основі плаваючої процентної ставки в розмірі FIDR + 4,99 % з розрахунку 360 календарних днів на рік. Погашення відповідної частини кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням, що передбачено п.п.1.5.1. Кредитного договору. 06.02.2009 року, 18.08.2009 року, 15.02.2010 року та 12.06.2014 року до основного Кредитного договору укладалися Додаткові договори щодо умов розрахунку процентів за користування кредитом, використання фіксованої процентної ставки, її розміру (том 1 а.с.20-34). Додатком № 1 до Додаткового договору до Кредитного договору № HCL-005/043/2007 є графік платежів (том 1 а.с.35-42). Також, 12.04.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № PCL-005/043/2007 (том 1 а.с.50-53). Предметом вказаного Договору являється земельна ділянка розміром 0,1500 га з кадастровим номером [NUMBER], що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада село Петрівське. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування земельної ділянки. Також Предметом вказаного Договору виступає нерухоме майно: житловий будинок та інші господарські споруди, що будуть збудовані на земельній ділянці. Крім того, 26.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № PМL-005/043/2008 (том 1 а.с.54-60). Предметом вказаного Договору являється житловий будинок загальною площею 288,8 кв.м., розташований на земельній ділянці розміром 0,1500 га з кадастровим номером [NUMBER], що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Петрівське, вул.Озерна,24. Для отримання кредитних коштів відповідач [PERSON] звертався до ЗАТ «ОТП Банк» з кредитними заявками, а саме 12.04.2007 року, 07.05.2007 року, 13.09.2007 року та 08.10.2007 року (том 1 а.с.43-46). Отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів підтверджується копіями валютних меморіальних ордерів № 2 від 12.04.2007 року, № 3 від 07.05.2007 року, № 3 від 13.09.2007 року, № 5 від 08.10.2007 року (том 2 а.с.75,76). В результаті невиконання умов Кредитного договору у [PERSON] виникла заборгованість по кредиту та сплаті відсотків. Неодноразові повідомлення банку про наявність простроченої заборгованості за Кредитним договором відповідачем [PERSON] залишені без виконання, у зв'язку з чим ПАТ «ОТП Банк» звернулося до останнього з досудовою вимогою, яку [PERSON] залишив без уваги (том 1 а.с.47,48). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Оскільки вказані зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконуються, кредитні зобов'язання відповідачем постійно порушуються, прострочена заборгованість не погашається, то є підстави для стягнення з відповідача заборгованості в судовому порядку. Наявність заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості (том 2 а.с.74), та виписками з особових рахунків № [NUMBER] та № [NUMBER] (том 2 а.с.77-163). Позивачем зазначено, що заборгованість за Кредитним договором № HCL-005/043/2007 від 12.04.2007 року в розмірі 125213,87 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 02.09.2016 року становить 3 332 679,84 грн. Саме в іноземній валюті банк просить стягнути з відповідача заборгованість. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Заборгованість за Кредитним договором № HCL-005/043/2007 від 12.04.2007 року в розмірі 125213,87 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 27.02.2018 року становить 3 463 540,86 грн.(125213,87 * 27,6610) та підлягає стягненню з відповідача на користь банку. З огляду на вище вказане суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову. В свою чергу, зустрічна позовна заява [PERSON] задоволенню не підлягає виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що банк виконав вимоги кредитного договору та надав [PERSON] кредит у повному обсязі, а отже виконав, взяті на себе кредитним договором зобов'язання. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з положень ст. 215 ЦК України та згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 7 постанови № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Згідно положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору № HCL-005/043/2007 від 12.04.2007 року) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до ч. 2 статті 11 даного Закону Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця (ч.4 ст.11 Закону). У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. У п.5 ч.3 ст.18 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору є підписи представника Банку та [PERSON] на Кредитному договорі та в подальшому на Додаткових договорах від 06.02.2009 року, 18.08.2009 року, 15.02.2010 року та 12.06.2014 року. У вищевказаних договорах Банк надав [PERSON] усю необхідну інформацію про умови кредитування перед оформленням кредиту та в подальшому, з зазначенням сум, які підлягають сплаті під час користування кредитом, розміру відсоткової ставки. Тобто позивач був ознайомлений з умовами кредитування, ніяких зауважень та заперечень не мав, що підтверджується його підписами. [PERSON] не звертався до Банку із заявами про надання додаткової інформації або роз'яснення певних положень договору, а також не скористався передбаченим п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» правом протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причини, не відмовився від його виконання, а тривалий час користувався кредитними коштами, що свідчить про те, що він був згодний з умовами кредитного договору. Доказів того, що при укладенні договору позивач був введений в оману, згідно матеріалів справи, до суду надано не було. Відповідно до ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.. Згідно з вимогами ст. ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження введення його ПАТ «ОТП Банк» в оману, оскільки при підписанні Кредитного договору позивач був ознайомлений з його умовами. Крім того, у судовому засіданні представник позивача не заперечував, що дійсно позивач підписав спірний договір, до 12.11.2014 року сплачував платежі по ньому. При підписанні вказаного Кредитного договору та Додаткових угод, всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів були дотримані, так останні містять всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми їх укладення, позичальнику було надано інформацію про умови кредитування, та ці відомості є повні, вичерпні та зрозумілі, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність їх умов вимогам законодавства, на що позивач посилається у своїй зустрічній позовній заяві. В день підписання кредитного договору [PERSON] отримав примірник даного договору, що надавало йому додаткову можливість детально вивчити його умови і в разі необхідності звернутися за правовою допомогою до спеціалістів, та у випадку незгоди з умовами кредитного договору - відмовитися від надання йому фінансової послуги. Однак, на момент укладення Кредитного договору [PERSON] не навів жодних зауважень щодо змісту цього правочину, не звертався до банку з пропозиціями щодо викладення його у певній редакції чи зміни умов договору. Наведеним спростовуються доводи позивача за зустрічним позовом про те, що при підписанні кредитного договору банком були порушені його права як позичальника, що кредитний договір він отримав лише в день його укладення, його текст надрукований дрібним шрифтом, і на момент укладення кредитного договору він не мав можливості належним чином з ним ознайомитися. Крім того, він не розумів, що отримує кредит в іноземній валюті, зі змінною плаваючою процентною ставкою, яку загальну суму повинен повернути, які штрафи та додаткові суми та в яких випадках повинен буде сплатити. З умов укладеного сторонами Кредитного договору та Додаткових договорів до нього вбачається, що [PERSON] та Банком було погоджено чітко визначену процедуру розрахунку процентної ставки, а також її складові, фіксовану проценту ставку та FIDR. При цьому сторони висловили свою цілковиту згоду щодо передбаченої договором зміни плаваючої процентної ставки, в залежності від зміни показника FIDR, стосовно всієї суми непогашеного кредиту, без укладення будь-яких додаткових договорів до Кредитного договору, про що міститься відповідне застереження в п.1.4.1.1.1 Кредитного договору, п.1.3. Додаткового договору № 1 від 18.08.2009 року, п.1.3. Додаткового договору № 2 від 15.02.2010 року. За таких обставин суд не може визнати обґрунтованими доводи [PERSON] відносно того, що Банк в односторонньому порядку, не повідомляючи його, змінював проценту ставку за Кредитним договором, оскільки сторонами шляхом вільного волевиявлення було погоджено умови договору, які встановлювали конкретні складові плаваючої процентної ставки та чітко визначену процедуру її встановлення, а саме шляхом складання фіксованої процентної ставки та FIDR. Враховуючи наведене, суд оцінює критично доводи позивача за зустрічним позовом і відносно того, що вказані вище умови Кредитного договору щодо визначення розміру плаваючої процентної ставки в залежності від FIDR свідчать про включення до Кредитного договору несправедливих умов. Також у позовній заяві [PERSON] зазначає, що в Кредитному договорі, в жодному пункті, не вказана відповідальність банку за валютні та інші ризики. Однак вказана обставина, згідно ст. ст. 203, 215, ЦК України не є підставою для визнання договору недійсним. Крім того, [PERSON] зазначив, що положеннями Додаткових договорів № 1 від 06.02.2009 року, № 2 від 15.02.2010 року та № 1 від 18.08.2009 року визначено підсудність спорів Третейському суду, в той час як ст. 6 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що останні не вправі розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, в тому числі споживачів послуг банку. Ст. 6 ЗУ «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами. Так положеннями вище вказаних Додаткових договорів передбачено, що спори щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті між сторонами Кредитного договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суду при Асоціації Київтрансбуд, постійно діючому Третейському суду при Асоціації українських банків. Однак, Законом України «Про внесення змін до ст. 6 ЗУ «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 03.02.2011 року, доповнено ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про третейські суди» пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Тобто в момент підписання Додаткових договорів у ст.6 ЗУ «Про третейські суди» пункт 14 був відсутній. З цих підстав, твердження позивача про те, що порушення Банком вимог даного Закону, тягне за собою визнання відповідної частини Кредитного договору та Додаткових договорів недійсними в цілому є хибним, оскільки фактично такого порушення не відбулося. Посилання [PERSON] на не виконання Банком вимог п.3.3. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, на думку суду є також є безпідставним, оскільки вказані правила затверджені постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, тобто майже через місяць після укладення кредитного договору. З цього приводу суд приймає і заперечення представника Банку. Враховуючи наведене, суд вважає, що зміст оспорюваних договорів відповідає вимогам, встановленим в законодавстві, при укладенні договору Банком дотримано всіх вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а отже, немає підстав для визнання кредитного договору недійсним, оскільки спірний кредитний договір та додаткові договори до нього підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. [PERSON] на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови. У графіках повернення кредиту та сплати відсотків, які підписані [PERSON], міститься повна інформація стосовно умов кредитування, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки. З огляду на вказане в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 49990,20 грн., що підтверджено платіжним дорученням (том 1 а.с.1).

Outcome: approved