Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

09.12.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 11.06.2016 позивачка перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 150. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з тим, що мають різні погляди на подружнє життя, правила ведення спільного господарства. Останнім часом під час спільного подружнього життя проживання між ними, часто виникають сварки і суперечки, що і призвело до втрати кохання, довіри і поваги один до одного, повного взаємного відчуження та неможливості їхнього спільного мешкання. Між ними не має взаємодопомоги та підтримки. Відсутні морально-правові основи шлюбу. Крім того, відповідач не дотримується подружньої вірності та останні 1,5 роки відкрито зраджує позивачку з іншими жінками, що для неї є неприйнятним та неприпустимим. Спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Позивачка просить шлюб розірвати, оскільки не вбачає можливості примирення. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в порядку спрощеного позовного провадження, та призначено у справі судове засідання. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач у судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.06.2016 Орджонікідзевським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 150, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.06.2016. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 СК України, визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушувати до припинення шлюбних відносин, примушувати до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення відповідно до ст. 112 СК України. Згідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбних відносин подружжя є непорозуміння, а також різні погляди на сімейні відносини та на обов`язковість ведення спільного господарства. Враховуючи, що позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. Таким чином, оскільки примирення між сторонами є неможливим, позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, що свідчить про втрату почуття любові та поваги сторонами один до одного, та призвело до фактичного розпаду сім`ї і примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвати. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved