Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

08 червня 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Білогірської селищної ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті їхньої матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що є спадкоємцями померлої за заповітом, однак у встановлений законом шестимісячний строк в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини вчасно не звернулися, оскільки не знали про наявність заповіту, а тому просять суд визначити їм додатковий строк в чотири місяці для прийняття спадщини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] та їхній представник - адвокат Орендарчук В.О. про дату, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно, в судове засідання не з`явилися, однак від представника надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у їхній відсутності, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач - Білогірська селищна рада Хмельницької області про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява, в якій вказується, що вимоги позивача необхідно задовольнити, а розгляд справи проводити у відсутності представника селищної ради. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Та обставина, що позивач [PERSON] та позивач [PERSON] є дітьми (дочками) померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження від 20 лютого 1957 року серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу від 17 липня 1984 року серії [NUMBER] , а також свідоцтвом про народження від 06 січня 1961 року серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу від 19 липня 1986 року серії [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] в с. Коритне Білогірського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про її смерть від 24 жовтня 2020 року серії [NUMBER] (актовий запис від 24 жовтня 2020 року № 6). Згідно довідки Білогірської селищної ради Хмельницької області від 28 травня 2021 року № 5181 вбачається, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] одиноко, тобто відсутні спадкоємці, які б постійно проживали разом із померлою на час відкриття спадщини і відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважалися б такими, які прийняли спадщину. Згідно заповіту від 11 вересня 2019 року, нотаріально посвідченого за № 2, [PERSON] за життя все своє майно та майнові права заповіла в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . Із змісту інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 23 липня 2021 року та повідомлень приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Рогожиної Ю.М. слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, а позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском ними шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Наявність спадкового майна підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯГ № 983735 та серії ЯГ № 983742. Згідно статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивачі просять визначити додатковий строк для прийняття спадщини вказуючи, що пропустили його із поважної причини, оскільки їм не було відомо про наявність заповіту. Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачі строк на прийняття спадщини пропустили з поважної причини, а тому їм необхідно визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Крім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача - Білогірської селищної ради Хмельницької області, який згідно поданої заяви від 27 липня 2021 року № 1505 року позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. При цьому судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved