Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

08 грудня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію прав на земельну ділянку та скасування державного акту, в якому просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав від 31.08.2004 року на земельну ділянку кадастровий номер 5910200000:15:004:0002, розташовану в м. Охтирка, пров. Радянський, 9 для будівництва і обслуговування житлового будинку та скасувати державний акт серії СМ № 054006 від 31.08.2004 р. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 15.08.2003 р. вона ([PERSON]Г.) придбала у [PERSON], [PERSON] належний їм на праві власності житловий будинок із господарськими спорудами № 9 по пров. Радянському м. Охтирка Сумської області. [PERSON] без її (позивачки) згоди отримала державний акт на земельну ділянку під вже проданим домоволодінням. Державний акт [PERSON] виданий 31.08.2004 р. на підставі рішення Охтирської міської ради від 16.12.1993 р., свідоцтва про право на спадщину від 27.07.2003 р. Рішення про державну реєстрацію прав на земельну ділянку прийнято 31.08.2004 р., кадастровий номер земельної ділянки\~\~5910200000:15:004:0002, адреса розташування пров. Радянський, 9 м. Охтирка, для будівництва та обслуговування житлового будинку. Однак, [PERSON] в добровільному порядку відмовляється скасувати державний акт, який не дозволяє їй оформити землю, в звязку з чим вона звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 01.03.2018 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучений Виконавчий комітет Охтирської міської ради в особі Відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, справа розглядається в порядку заочного провадження. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Охтирської міської ради в особі Відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, в письмовій заяві просить справу розглядати у відсутності представника. Заслухавши пояснення позивача та її представника, покази свідка, вивчивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого висновку. Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15.08.2003 року [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] придбала належний їм на праві приватної власності жилий будинок із господарчими спорудами № 9 по пров. Радянський в м. Охтирка Сумської області. Таким чином, позивач [PERSON] згідно договору купівлі-продажу серії ВАМ 520099 від 15.08.2003 року є власником будинку по пров. Радянський, 9 в м. Охтирка Сумської області, що підтверджується вказаним вище договором та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.09.2003 року. На підставі рішення Охтирської міської ради від 16.12.1993 року №577, свідоцтва про спадщину від 27.07.2003 року реєстр №1-1017 відповідачу [PERSON] 31.08.2004 року виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ № 054006 на земельну ділянку площею 0,0500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по пров. Радянський, 9 в м. Охтирка Сумської області. Відповідно до частини 1\~статті 125 Земельного кодексу України\~право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно\~ст.126 ЗК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) - право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Судом встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ № 054006 на земельну ділянку площею 0,0500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по пров. Радянський, 9 в м. Охтирка Сумської області було видано відповідачу [PERSON] вже після того, як [PERSON] перестала бути власником житлового будинку та господарських споруд, розташованих на вказаній земельній ділянці, тобто в той час, коли власником житлового будинку та господарських споруд по пров. Радянський, 9 м. Охтирка вже являлась [PERSON] Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ № 054006 було видано [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, який вже їй не належав на праві власності. З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.08.2017 року вбачається, що 31.08.2004 року прийнято рішення про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1000 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910200000:15:004:0002 по пров. Радянський, 9 в м. Охтирка Сумської області за [PERSON], частка у спільній власності 50%, документ, що посвідчує право Державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ № 054006. Відповідно до ч. 2\~ст. 373 Цивільного кодексу України\~право власності на землю гарантується\~Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до\~ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджатися своїм майном. Частина перша\~ст. 15 Цивільного Кодексу України, закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах\~Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч. 1\~ст. 55 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ч. 2 та 3\~ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1\~ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 2\~ст. 158 ЗК України\~виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Згідно висновку Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладеного в постанові від 19 червня 2013 у справі № 6-57цс13, визначено, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Згідно ч.1 ст. 120 ЗК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) - при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Верховний Суд України у постанові від 11.02.2015 р. по справі № 6-2цс15 за наслідками застосування частин першої, четвертої\~статті 120 Земельного кодексу України, дійшов наступного висновку: Зазначені норми (частини перша, четверта\~статті 120 Земельного кодексу України), закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та\~\~передбачається механізм роздільного\~\~правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Згідно ч.1 ст. 121 ЗК України - громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара. Враховуючи вищевикладене, так як жилий будинок по пров. Радянський, 9 в м. Охтирка Сумської області згідно договору купівлі-продажу від 15.08.2003 року належить [PERSON], то суд приходить до переконання про достатність підстав для скасування державного акту серії СМ № 054006 від 31.08.2004 р., виданого відповідачу [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0500 га, розташовану в м. Охтирка, пров. Радянський, 9 для будівництва і обслуговування житлового будинку. У звязку з цим рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.08.2004 року на земельну ділянку кадастровий номер 5910200000:15:004:0002, розташовану в м. Охтирка, пров. Радянський, 9 для будівництва і обслуговування житлового будинку на праві власності за [PERSON], підлягає скасуванню. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved