Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

09 лютого 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачем було укладено договір про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі № 7 від 11 квітня 2013 року для купівлі меблів та проведення ремонту у сумі 40000 грн. зі строком користування на 5 років зх. дати виникнення заборгованості на рахунку з обліку наданого кредиту. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав відповідачу кредитні кошти. У Додатковому договорі № 1 від 29 серпня 2014 року позичальник зобов'язався повернути кредит до 31 березня 2018 року. З червня 2017 року відповідач припинив виконання зобов'язань за договором та станом на 14 грудня 2017 року виникла заборгованість : строкова заборгованість за кредитом у сумі 2648 грн., строкова заборгованість за кредитом - 43,73 грн., прострочена заборгованість за кредитом - 4002 грн., пеня за простроченим кредитом - 180,16 грн., пеня за простроченими процентами - 8,58 грн., а всього заборгованість у сумі 7107,07 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Октябрського районого суду м.Полтави від 26 лютого 2018 року зазначена цивільна справа прийнята до провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. У судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Позовні вимоги підтримують. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 01 червня 2018 року постановлено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст..280 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що 11 квітня 2013 року Національний банк України та відповідач уклали кредитний договір № 7 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі, згідно з яким Банк надав відповідачу кредит у сумі 40000 грн. для купівлі меблів та проведення ремонту строком на 5 років до 11 квітня 2018 року. ( а.с.8-10) . Згідно з п.3.1. кредитного договору повернення кредиту здійснюється позичальником шляхом уповноваження Національного банку цим договором щомісячно відраховувати кошти з отриманого доходу позичальника для здійснення повернення кредиту у сумі 667 грн., починаючи з квітня 2013 року, а в останній місяць користування кредитом - у сумі 647 грн. та суму для оплати за користування кредитом. Згідно з п.3.2 кредитного договору за користування отриманим кредитом на споживчі цілі позичальник щомісячно під час роботи Національного банку здійснює оплату в розмірі 8 відсотків річних, що нараховується на залишок кредиту. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав відповідачу кошти у сумі 40000 грн., що підтверджується меморіальним ордером від 15 квітня 2013 року ( а.с.13). Відповідно до ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено, що у разі несвоєчасного виконання позичальником зобов'язань з повернення кредиту, оплати за користування ним нараховується пеня в розмірі 0,05 відсотка від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення ( але не більше подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла на момент прострочення), яку позичальник повинен сплатити банку. Але відповідач належним чином не виконував вимоги договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором станом на 14 грудня 2017 року : строкова заборгованість за кредитом у сумі 2648 грн., строкова заборгованість за кредитом - 43,73 грн., прострочена заборгованість за кредитом - 4002 грн., пеня за простроченим кредитом - 180,16 грн., пеня за простроченими процентами - 8,58 грн., а всього заборгованість у сумі 7107,07 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості ( а.с.18 ) та випискою по рахунку заборгованості за кредитом ( А.С.19-26). Беручи до уваги, що відповідач належним чином не виконує умови договору та своєчасно не платить кредитні кошти, а тому суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, а тому позов підлягає задоволенню. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 7107,07 грн. Згідно зі ст..141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved