Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

07.11.2016р. [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи Комінтернівської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування за законом на обов'язкову частку, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.07.2015р. у справі № 504/2415/13-ц встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] Визнано частково недійсним у розмірі обов'язкової частки [PERSON] в майні померлого, як непрацездатної спадкоємиці, свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 09.11.2004 року, яке видано на ім'я [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] в рівних частках та посвідчене державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори. Державна нотаріальна контора у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину згідно рішення суду відмовила. З врахуванням уточнених позовних вимог від 24.10.2017р., позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на обов'язкову частку після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] у розмірі 2/9 частки житлового будинку, який складається з однієї черепашникової будівлі під літ. «А» з ганком та прибудовою під літ. «а» житловою площею 31,6 кв.м, загальною площею 54,8 кв.м, а також надвірних господарчих будівель і споруд: літ. «Б» вбиральні, «В» літньої кухні з ганком, № 1-2 огорожі, 1- цистерни, 11-брукування, розташований на земельній ділянці площею 1151,7 кв.м за адресою: [ADDRESS], визнати частково недійсним у розмірі обов'язкової частки [PERSON] (2/9) свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 09.11.2004 року, яке видано Комінтернівською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] та [PERSON], кожної у розмірі по ? частки на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], тобто зменшити ? частку кожної відповідно до 7/18 частки кожної. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила при розгляді справи врахувати надані заперечення на уточнені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, просила суд розглянути справу за її відсутністю. Представник третьої особи Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області до судового засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав до суду заяву від 26.01.2017р. про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, а також витребувані документи, розглядаючи спір у межах заявлених вимог, суд вважає, що уточнений позов [PERSON] належить задовольнити за таких підстав. [INFO] у м. Воркута Республіки Комі Росія помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] відділом ЗАГС м. Воркути. 23.08.2001р. в Комінтернівській державній нотаріальній конторі Одеської області було заведено спадкову справу № 353 до майна померлого [INFO] [PERSON] 09.11.2004р. державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON], померлого [INFO], є в рівних частках: [PERSON] та [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS], та складається з однієї черепашникової будівлі під літ. «А» з ганком та прибудовою під літ. «а» житловою площею 31,6 кв.м, загальною площею 54,8 кв.м, а також надвірних господарчих будівель і споруд: літ. «Б» вбиральні, «В» літньої кухні з ганком, № 1-2 огорожі, 1- цистерни, 11-брукування, розташований на земельній ділянці площею 1151,7 кв.м. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.07.2015р. у справі № 504/2415/13-ц встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] Визнано частково недійсним у розмірі обов'язкової частки [PERSON] в майні померлого, як непрацездатної спадкоємиці, свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 09.11.2004 року, яке видано на ім'я [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] в рівних частках та посвідчене державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори. Вимоги [PERSON] про визнання за нею права на спадкування обов'язкової долі не були задоволені, оскільки [PERSON] має право на обов'язкову долю в майні померлого за законом, а тому визнання цього права додатково у судовому порядку не потребує. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2016р. рішення апеляційного суду Одеської області від 16.06.2015р. було залишено без змін. Листом від 14.08.2015р. Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області, адресованим [PERSON], було роз'яснено про відсутність можливості у нотаріуса внести зміни до свідоцтва про право на спадщину, яке визнано частково недійсним. Крім того, на момент звернення [PERSON] правовстановлюючий документ не належить спадкодавцю. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області, у нотаріуса немає можливості внести зміни до свідоцтва про право на спадщину, яке визнано частково недійсним, оскільки це не передбачено діючим законодавством. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, які посвідчують право власності спадкодавця на таке майно (пп.4.15 п.4 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. № 296/5 в редакції від 09.02.2016р.) [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (на обов'язкову частку у спадщині) на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який належав її чоловіку, [PERSON], померлому [INFO] Відповідно до роз'яснень наданих у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР (чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті [PERSON]) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого. Згідно ст.535 ЦК УРСР, неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, [PERSON] має право на обов'язкову частку в майні померлого [PERSON], як непрацездатна спадкоємиця. Спадкоємцями померлого [PERSON] є позивачка та двоє відповідачів. Отже, обов'язкова частка позивачки складає 2/9 (2/3 від 1/3). Як передбачено ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.07.2015р. у справі № 504/2415/13-ц визнано частково недійсним у розмірі обов'язкової частки [PERSON] в майні померлого, як непрацездатної спадкоємиці, свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 09.11.2004 року, яке видано на ім'я [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] в рівних частках та посвідчене державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори, проте не вказано, в яких частках. Враховуючи положення ст.ст. 524, 529, 535 ЦК УРСР, належить визнати частково недійсним у розмірі обов'язкової частки [PERSON] (2/9) свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 09.11.2004 року, яке видано Комінтернівською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] та [PERSON], кожної у розмірі по ? частки на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], тобто зменшити ? частку кожної відповідно до 7/18 частки кожної. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved