Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

09.04.2020 року [PERSON] подала до суду позов, в якому просить: визнати за нею право власності на Ѕ частину трикімнатної квартири у [ADDRESS] , загальною площею 63,9кв.м, житловою площею 37,2кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка фактично успадкувала за законом цю частину квартири після смерті сестри [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування вказує про те, що вона, як спадкоємець за заповітом, успадкувала від своєї померлої знайомої [PERSON] Ѕ частину вищевказаної квартири, яка належала останній на праві власності на момент смерті. При цьому, вказує, що померла [PERSON] фактичним шляхом прийняла ще й спадщину у вигляді іншої Ѕ частини квартири після смерті своєї сестри [PERSON] , оскільки на момент її смерті постійно проживала разом з нею, а спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] не прийняла спадщину у визначені законом строки, однак [PERSON] за життя не оформила право власності в порядку спадкування за законом. Позивач, як спадкоємиця за заповітом усього майна [PERSON] , яке належало їй на момент смерті, не може оформити право власності на іншу Ѕ частину квартири, оскільки за документами вона належить [PERSON] . Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 74). Представник позивача в суді позов підтримала. Представник відповідача надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 72, 73). Згідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За приписом ч. 2 цієї ж статті, до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. Ухвалою від 09.06.2020р. відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову внаслідок того, що визнання відповідачем позову суперечить закону, спадщина прийнята особою, яка не залучена до участі у справі (а.с. 57). Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Відповідно до заповіту, посвідченого 11.09.2015р. секретарем виконавчого комітету Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, [PERSON] заповідала позивачу [PERSON] , [INFO] , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право (а.с. 15, 16, 34). [INFO] . [PERSON] померла (а.с. 23). Як вбачається зі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 15.11.2019р. та витягу з Державного реєстру речових прав після смерті [PERSON] позивач успадкувала Ѕ частку квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого 16.10.2003р. Балаклійським РВУЖКГ Харківської області (а.с. 17, 18, 35). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 11.02.2020р. право приватної спільної часткової власності на вищевказану Ѕ частку квартири зареєстровано за позивачем [PERSON] (а.с. 13, 14). Згідно із заповітом, посвідченого 16.05.2007р. секретарем виконавчого комітету Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, [PERSON] заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, [PERSON] , 1956р.н. (а.с. 25). [PERSON] належить на праві приватної спільної сумісної власності інша Ѕ частка квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло, виданого 16.10.2003р. Балаклійським РВУЖКГ Харківської області, витягом про реєстрацію права власності від 09.12.2003р., технічним паспортом на квартиру та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав (а.с. 13, 14, 30-33). Згідно до правил статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким, відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи. Якщо спадкоємець протягом цього строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Із відповіді Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області від 18.05.2020р. вбачається, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , 03.07.2007 р . із заявою про прийняття спадщини, згідно заповіту, посвідченого 16.05.2007р. виконавчим комітетом Савинської селищної Ради народних депутатів Балаклійського району Харківської області, за реєстром № 142 звернулась племінниця померлої [PERSON] та була заведена спадкова справа № 567/2007 року (а.с. 50). Згідно з Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 15.05.2020р. інформація щодо видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відсутня (а.с. 51-52). Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину в порядку та строки, передбачені ст. 1269, ст. 1270 ЦК України, але не оформила право на спадщину шляхом одержання свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, орган місцевого самоврядування може бути відповідачем у даній справі лише при відсутності інших спадкоємців за законом або за заповітом, які прийняли спадщину. Після смерті [PERSON] спадщину, в тому числі у вигляді спірної частини квартири, прийняла [PERSON] , тому позов у цій справі стосується безпосередньо її прав та обов'язків, однак вона не була залучена до участі у справі, як відповідач, а Савинська селищна рада Балаклійського району Харківської області є неналежним відповідачем у даній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Виходячи з цього, залучення належного відповідача цілком розраховане лише на ініціативу позивача. Якщо відсутня така ініціатива, суд не має права залучати іншого відповідача замість неналежного відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач не подавав клопотання про заміну первісного відповідача - Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області належним відповідачем [PERSON] . Більш того, позивач в суді був представлений представником-адвокатом. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз 'яснено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов 'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду. Ці роз`яснення є актуальними при застосуванні норм процесуального права за ЦПК України в редакції Закону України № 147- VІІІ від 03.10.2017 року. Оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача, суд позбавлений можливості повно, всебічно дослідити існуючі правовідносини та прийняти рішення з дотриманням прав та інтересів [PERSON] . З цих підстав в позові необхідно відмовити. Вирішення позову по його суті про визнання права власності на Ѕ частину трикімнатної квартири у [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка фактично успадкувала за законом цю частину квартири після смерті сестри [PERSON] , померлої [INFO] , не можливо без забезпечення права [PERSON] на участь у розгляді справи у якості відповідача, реалізовувати права та обов`язки відповідача. [PERSON] не позбавлена права звернутися до суду з цією позовною вимогою до належного відповідача. Вищевказані положення підтверджуються відповідними правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду (постанова ВС по справі № 523/14323/16-ц від 19.06.2019 року, постанова ВС по справі № 562/713/18 від 12.06.2019 року). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судовий збір не підлягає відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed