Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

07 листопада 2019 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у порядку регресу. В обґрунтування позову зазначив, що 19.03.2016 року в м. Миргород по вулиці Харківка сталася ДТП за участю [PERSON] , водія автомобіля Volkswagen Passat днз [NUMBER] та [PERSON] , водія Renault Kangoo днз [NUMBER] . Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09.11.2016 року відповідача, [PERSON] засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Судове рішення набрало законної сили. На час ДТП цивільна відповідальність відповідача застрахована не була. Потерпілий [PERSON] у регламентований спосіб звернувся до страховика та отримав страхову виплату. На підставі ст. 1191 ЦК України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представник позивача прохав стягнути на користь позивача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 159 157,75 грн та судові витрати. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14.11.2019 року відкрито провадження у справі та призначено проведення першого судового засідання (а.с.104). У встановлений судом строк відповідач правом на подання відзиву не скористався. В судове засідання представник позивача не з`явився, позовна заява містить клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.04.2020 року суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 19.03.2016 року в м. Миргород по вулиці Харківка сталася ДТП за участю [PERSON] , водія автомобіля Volkswagen Passat днз [NUMBER] та [PERSON] , водія Renault Kangoo днз [NUMBER] . Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09.11.2016 року відповідача, [PERSON] засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Вирок суду набрав законної сили 21.03.2017 року. (а.с.5-7). У відповідності до ч.ч.4,6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В момент ДТП цивільна відповідальність відповідача застрахована не була. Цивільна відповідальність водія [PERSON] в момент ДТП була застрахована, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АІ №5141988 (а.с.16). В результаті ДТП потерпілому майну та здоров`ю [PERSON] було завдано шкоди. На підставі поданих [PERSON] підтверджуючих документів, позивачем було проведено розрахунок та виплату страхової виплати. Згідно довідки МТСБУ № 1 від 18.09.2017 року розмір відшкодування матеріальної шкоди становить 81 270, 00 грн. (а.с.92) Згідно довідки МТСБУ № 2 від 18.09.2017 розмір відшкодування шкоди, завданої здоров`ю становить 76 587,75 грн. (а.с.94). Окрім того, для визначення суми страхового відшкодування шкоди завданої майну [PERSON] проводилася експертна оцінка. За надання послуг з оцінки майна, позивачем понесено витрати в розмірі 1 300,00 грн. Сума страхових виплат була перерахована потерпілому [PERSON] 08 лютого 2018 року та 06 жовтня 2017 року, що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с.96). Оцінюючи в сукупності письмові докази, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача суму заявлених позовних вимог. В той же час, в частині правових підстав для стягнення відповідної суми, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Звертаючись з позовом до суду, позивач прохав стягнути відшкодування в порядку регресу на підставі ст. 1191 ЦК України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, у відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В той же при вирішенні даного спору, суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04.07.2018 року, за наслідками касаційного перегляду судових рішень у цивільній справі № 755/18006/15-ц. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду вказала, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним субєктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобовязання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Оскільки в ході розгляду справи встановлено, що цивільна відповідальність [PERSON] в момент ДТП застрахована не була, а свої претензії потерпілий задовольнив за рахунок свого страховика (а не за рахунок страховика завдавача шкоди), тому позивач набув права вимоги до відповідача не на підставі регресу, а в результаті суброгації. Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими, оскільки підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому на підставі статтей 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» підлягають до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved