Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

08 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15 липня 1993 року у м. Тбілісі про що зроблено відповідний актовий запис за № 321 - розірвати, стягнути з відповідача судовий збір, вказуючи, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 15 липня 1993 року у м. Тбілісі про що зроблено відповідний актовий запис за № 321. Від вказаного шлюбу мають спільних дітей, які вже на даний час повнолітні. Спільне життя не склалося, сімейне життя останнім часом між ними поступово погіршилося, що привело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюбні відносини припинилися, протягом останніх декількох років вони разом не проживають, збереження шлюбу та подальше проживання однією сім`єю є неможливим. Підставою для розірвання шлюбу стало те, що у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Оскільки до перемирення вони не дійшли, тому вона і звернулася з вказаним позовом до суду. 12 квітня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомленням сторін та вона призначена до судового розгляду по сутті. Матеріали справи містять заяву позивача, відповідно до якої просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданих заяв, за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 15 липня 1993 року у м. Тбілісі про що зроблено відповідний актовий запис за № 321 /а.с. 8/ Від вказаного шлюбу мають спільних, однак вже повнолітніх дітей. Як вказує позивач у своїх позовних вимогах, спільне життя не склалося, протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршилося, що привело до фактичного припинення шлюбних відносин, протягом останніх декількох років вони разом не проживають, збереження шлюбу та подальше проживання однією сім`єю є неможливим. Підставою для розірвання шлюбу стало те, що у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Відповідач не заперечував проти вказаних стверджень позивача, про що свідчить заява відповідача в матеріалах справи. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім`ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому її позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved