Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

07 серпня 2017 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 22 вересня 2017 року у звязку зі зміною відповідачем після одруження прізвища з «Щербань» на «Герасименко» проведено уточнення анкетних даних відповідача. У позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до умов договору б/н від 22 жовтня 2008 відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3800 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік. В порушення норм ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України та умов договору відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за кредитним договором не виконує, в звязку з чим станом на 31.05.2017 року має заборгованість у сумі 720121,69 грн., яка складається з наступного: 3242,25 грн. - заборгованість за кредитом, 60725,04 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 4386,70 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов договору 250,00 грн. (фіксована частина) та 3417,80 грн. (процентна складова). Ухилення відповідача від виконання свого зобовязання за вказаним кредитним договором порушує права Банка, в зв'язку з цим, посилаючись на норми ст.ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст. 3, 15, 107 ЦПК України, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість у вищевказаній сумі, а також понесені ним судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не прибув, до суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання ним позовних вимог в повному обсязі. Не заперечував проти винесення судом заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] будучі належним чином повідомленою судом про час та місце розгляду справи, в судові засідання призначені на 06 вересня та 17 жовтня 2017 року не зявилась, в супереч вимогам ч. 3 ст. 27 та ст. 77 ЦПК України про причини своєї неявки суд жодним чином не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань від неї про неможливість прийняття участі в судових засіданнях не надходило. В зв'язку з цим, суд відповідно до норм ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем шляхом підписання останньою 22.10.2008 року заяви та подальшого її акцептування Банком було укладено договір про надання банківських послуг б/н. Даний договір складається з Заяви (а.с.8), Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.10-15) і Тарифів у вигляді підписаної позивачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.9). За умовами даного договору позивачу видано платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» № 5577 2129 0054 1729 та первинно встановлено кредитний ліміт у розмірі 600 грн. із сплатою відсотків за його користування в розмірі 2,5 % в місяць на залишок заборгованості (а.с.8 зворотній бік, а.с.9). Вказана обставина відповідачем не заперечується. Як встановлено судом із змісту заяви позичальника - 22.10.2008 відповідач ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі за текстом Умови), а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом вона підтверджує факт отримання інформації про умови кредитування в «ПриватБанку» та погоджується з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити чи анулювати кредитний ліміт. Вищевказане підтверджується її власноручно зробленим підписом поряд із позначкою «клієнт» та зазначенням дати «22.10.2008». Як слідує із п. 3.1. Умов для надання послуг [PERSON] відкриває клієнту картковий рахунок та видає клієнту карти, вид та строк дії яких визначений в Заяві та в Памятці клієнта. Датою укладання договору є дата відкриття рахунку зазначена в розділі «відмітки банку» Заяви. Згідно п. 3.2., 3.3. Умов клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити кредитний ліміт. Підписання даного договору являється прямою та безумовною згодою тримача картки відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту (а.с.11). Згідно п. 6 Умов до обовязків клієнта входить не передавати картки та ПІН-коди третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них данні в цілях, не передбачених договорами або таким, що суперечать чинному законодавству. На протязі 10 днів по закінченню строку дії Картки повернути її для ліквідації. Отримувати виписки про стан картрахунку та про проведені операції по картрахунку. Згідно п. 6.5. та 6.6. Умов в обовязок клієнта входить погашення заборгованості по кредиту, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах даного договору. У випадку невиконання зобовязань по Договору, на вимогу банка виконати зобовязання щодо повернення кредиту ( в тому числі простроченого) та сплаті винагороди Банку (а.с.13). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позички, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Банк належним чином виконав свої зобовязання, надавши відповідачу кредит шляхом видачі їй платіжної картки та встановлення на неї кредитного ліміту 600 грн., в подальшому збільшеного до 3800 грн. (а.с. 5-8). Незважаючи на обовязки, визначені законом та встановлені договором [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем належним чином не виконала та не виконує, внаслідок чого, згідно розрахунку позивача станом на 31.05.2017 року, має заборгованість у сумі 72021,69 грн., яка складається з наступного: 3242,25 грн. - заборгованість за кредитом, 60725,04 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 4386,70 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом, 3667,70 грн. штрафи (фіксована та процентова складова) (а.с. 6-7). Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Разом з тим суд приходить до висновку, що в супереч вимогам ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення, позивач поклав на відповідача обовязок сплатити за одне порушення умов договору (порушення строків внесення платежів) два види цивільно-правової відповідальності (пеню та штраф). При цьому процентова складова штрафу (5% від суми позову) частково нарахована позивачем на раніше нараховану ним же пеню та комісію. Вказані дії позивача суперечать правовій позиції Верховного Суду України, висловленої ним у Постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Нарахована позивачем сума в розмірі 4386,70 грн. в позовній заяві та розрахунку заборгованості іменується ним заборгованістю за пенею та комісією, при цьому деталізація сум за кожним з даних видів заборгованості позивачем не наводиться. Оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що дана сума є видом відповідальності за прострочення зобовязання, а у витязі з Тарифів (а.с.9-10) не передбачено стягнення комісії, але передбачено стягнення пені, суд вважає вказану суму саме пенею. Таким чином, з огляду на необхідність в першу чергу захисту прав позивача, права якого порушенні внаслідок неналежного виконання зобовязання відповідачем, суд вважає можливим стягнути з відповідача неустойку лише у вигляді пені оскільки її розмір більше ніж розмір нарахованого позивачем штрафу (4386,70 грн. та 3667,70 грн. відповідно) та відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів. З огляду на тривале невиконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, а також враховуючи те, що нарахований позивачем розмір неустойки у вигляді пені не перевищує розміру завданих збитків у вигляді сукупної заборгованості за тілом кредиту та відсотками, суд не вважає необхідним застосувати до даного цивільного спору положення ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України щодо можливості зменшення розміру неустойки за рішенням суду. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кредитну заборгованість на загальну суму 68353,99 грн., з яких: 3242,25 грн. заборгованість за кредитом, 60725,04 грн. заборгованість за відсотками, 4386,70 грн. нарахована пеня. Судові витрати у справі становлять 1600 грн. сплаченого позивачем судового збору. Судові витрати суд розподіляє відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України та частково покладає їх на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що первісні позовні вимоги позивача підлягають задоволенню на 94,91% (68353,99 грн. *100 / 72021,69 грн.) з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1518,56 грн. судового збору (1600 грн. *94,91/100). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial