Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

07 червня 2017 року до Олександрівського районного суду надійшла заява [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] про встановлення факту смерті, заінтересована особа Олександрівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області В обґрунтування заявлених вимог представник заявника зазначила, що [INFO], у м. Донецьк Донецької області, помер чоловік заявниці [PERSON]. З цього приводу Центром первинної медико-санітарної допомоги № 4 міста Донецька видане лікарське свідоцтво про смерть №1343, довідка про причину смерті від [INFO], та свідоцтво про смерть від 03.07.2015 року. При зверненні до Олександрівського районного управління юстиції у Донецькій області з метою отримання свідоцтва про смерть українського зразка заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті на підставі наданих документів, які були видані на непідконтрольній території та не мають юридичної сили на території України. Заявник у судовому засіданні надала пояснення відповідно викладеному у заяві, додавши, що її чоловік у 2015 році перебував на лікуванні в обласному онкодиспансері м. Донецьк, після виписки помер вдома у м. Донецьк. Вона раніше не могла звернутися до суду бо сама тривалий час хворіла. Під час реєстрації смерті чоловіка у м. Донецьк у 2015 році вона отримала свідоцтво про смерть зразка, який відповідає законодавству України, однак у відповідний реєстр воно не внесено. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Олександрівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій областідо суду не з'явився, належним чином повідомлений про день слухання справи. Надав суду заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, заперечень по справі не мають (а.с. 27). Суд, у судовому засіданні, вислухавши заявника, представника заявника, дослідивши надані докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [INFO] у м. Донецьк Донецької області було видане лікарське свідоцтво № 1343 про смерть [PERSON], [INFO], який помер [INFO] в [ADDRESS] (а.с.10). [INFO] Центром ПМД № 4 м. Донецьк була видана довідка про причини смерті [PERSON], який помер [INFO] вдома за адресою [ADDRESS] (а.с.10). 03.07.2015 року смерть [PERSON], [INFO], який помер у віці 65 років [INFO], була зареєстрована у Відділі Державної РАЦС Київського районного управління юстиції у м. Донецьку (а.с.9). Відповідно до ст. 234 ЦПК України: суди розглядають у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви. Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України № 252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08.04.2015 року. Місто Донецьк віднесене до зазначеної теріторії. Відповідно до ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своєму інформаційному листі «Про застосування положень статті 257-1 Цивільного процесуального кодексу України» надав роз'яснення щодо окремих питань розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, де зазначено, що справи про встановлення факту смерті можуть бути подані за місцем проживання (перебування) заявника до суду за межами тимчасово окупованої території України. Заявник [PERSON], [INFO], перебуває на обліку внутрішньо переміщеної особи в управлінні праці та соціального захисту населення Олександрівської районної державної адміністрації. Фактичне місце проживання: [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до наданих заявником письмових доказів вбачається, що заявник є дружиною померлого [PERSON] (а.с. 4-7,15-16). Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Листом від 06.06.2017 року № 15.50-69/350 наданого Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заявнику [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] (а.с. 11). Надаючи оцінку дослідженим у судовому засіданні письмовим документам, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprusv. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v the Republico f Moldova and Russia», « Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні на підставі пояснень заявника, відомостях, що містяться у досліджених матеріалах справи, фотознимків (а.с.12-14), було встановлено, що [INFO] у Київському районі м. Донецька Донецької області помер [PERSON], [INFO].

Outcome: approved