Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

08.10.2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із вище зазначеним позовом. В направленому на адресу суду позові позивачка зазначила, що 14 квітня 2015 року померла [PERSON] , який за життя мала житловий будинок з господарчими побудовами розташований в с. Гасенки по вул. Коцюбинського №33 Миргородського району, але правовстановлюючий документ на цей житловий будинок не отримувала. Спадщину після смерті [PERSON] за заповітом прийняла вона, звернувшись у строки визначені законом до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та частково оформила спадкове майно. В той же час, позивачка не може оформити на себе після смерті [PERSON] житловий будинок, оскільки на нього відсутній правовстановлюючий документ, зважаючи на що постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно житловий будинок з господарчими побудовами, що розташований в с. Гасенки по вул. Коцюбинського №33, Миргородського району в порядку спадкування після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила його задовольнити, як законний та обґрунтований. Представник відповідача Клюшниківської сільської ради Миргородського району в судове засідання не зявився. З установи на адресу суду надійшов лист з якого вбачається, що сільська рада не має заперечень проти задоволення позову, а справу просить розглянути у відсутності представника. Третя особа приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, але направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Згідно з ч.ч.3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Ч. 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 14 квітня 2015 року померла [PERSON] (а.с.6). За життя [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Гасенки по вул. Коцюбинського №33 Миргородського району, що підтверджується виписками з по господарських книг с. Гасенки Клюшниківської сільської ради, довідкою Клюшниківської сільської ради Миргородського району про те, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO] (а.с.12), технічним паспортом на садибний житловий будинок розташований в с. Гасенки по вул.. Коцбюбинського №33 (а.с.17-19). Згідно ст.ст. 1216; 1217; 1218; 1219; 1220; 1221 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст.. 1223 ЦК України право на спадщину мають особи, визначені у заповіті. За життя [PERSON] склала заповіт, в якому на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: все належне їй майно, де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті заповідала [PERSON] (а.с.7). З інформаційної довідки із спадкового реєстру та повідомлення нотаріуса вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] (а.с.8, 34). Постановою нотаріуса від 23 серпня 2018 року [PERSON] відмовлено в оформленні такого спадкового майна після смерті [PERSON], як житловий будинок, оскільки на нього відсутній правовстановлюючий документ (а.с.11). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст. 316; 317; 318; 319; 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Судом достовірно встановлено, що спадкодавцеві [PERSON] за життя належав житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в с. Гасенки по вул. Коцюбинського №33, але вона не оформила на нього правовстановлюючий документ. Інших спадкоємців на спадкове майно після смерті [PERSON] немає, що вбачається з рішення Миргородського міськрайонного суду від 18 листопада 2016 року. Зважаючи на ту обставину, що, позивачка - це єдина особа, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , за нею слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований в с. Гасенки по вул. Коцюбинського №33 Миргородського району в порядку спадкування після смерті [PERSON].

Outcome: approved