Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] (Комсомольському) в місті Маріуполі. В обґрунтування вимог зазначає, що квартира [ADDRESS] (Комсомольському) в місті Маріуполь була виділена їй на підставі ордеру № 1857 від 23 жовтня 1981 року для проживання родини у складі трьох осіб та на даний час належить до житла державного житлового фонду. З 2013 року її син, відповідач у справі, пішов з родини і з вказаного часу у квартирі не проживає, участі в утриманні житла, оплаті комунальних послуг, проведенні поточного ремонту, не приймає, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою. Вважає, що відповідач втратив право користування спірним жилим приміщенням, оскільки не проживає в ньому більш ніж шість місяців. Позивач [PERSON], до зали суду не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку Відповідач [PERSON] до суду жодного разу не прибув, судові повістки про виклик до суду були направлені за зареєстрованою адресою його проживання, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 74 ЦПК України. За наведених обставин, зважаючи на наявність згоди позивача, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідач [PERSON] є рідним сином позивача [PERSON]. Також встановлено, що 23 жовтня 1981 року [PERSON], [INFO], отримала ордер № 1857 на заселення із родиною з трьох осіб у квартиру [ADDRESS]. Склад сімї: чоловік [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Згідно копії особового рахунку Житлово-комунального підприємства «Азовжитлокомплекс» № 101176 від 27 липня 2016 року, у квартирі [ADDRESS] (Комсомольському) в місті Маріуполі зареєстровані: квартиронаймач [PERSON], [INFO], її чоловік [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Отже виходячи з наведеного член сімї наймача житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї наймача понад шість місяців; по-друге, відсутність поважних причин його відсутності (не проживання) у цьому житлі. З акту, складеного КСН «Центральний» 28 липня 2016 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], будучи зареєстрованим у [INFO] (Комсомольському) в місті Маріуполі, постійно не проживає за вказаною адресою понад трьох років. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів предявленого позову, і тим самим його не оспорює. Отже, враховуючи, що відповідач [PERSON], будучи рідним сином наймача житла, понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд дійшов висновку про втрату останнім права користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] (Комсомольському) в місті Маріуполі та вважає можливим позов задовольнити. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у розмірі 551,20 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved