Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

09.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені [PERSON] Московської», в якому ставить питання про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості із заробітної плати у розмірі 12807,59 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 97113,33 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 24.02.2012 року по 05.07.2014 року перебував в трудових правовідносинах з Товариством з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені [PERSON] Московської», та 05.07.2014 року звільнився за власним бажанням із займаної посади на підставі ст.38 КЗпП України. Проте, відповідач не провів з позивачем розрахунок всіх належних виплат при звільненні. У звязку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості із заробітної плати та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача до суду не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, суд приходить до наступного висновку. Щодо вимог позивача по стягненню заборгованості із заробітної плати та стягненню середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне. У відповідності до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до п.32\~ \~Постанови пленуму ВСУ від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівників середнього заробітку у зв'язку з затримкою розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої\~ \~постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100\~ \~(із подальшими змінами та доповненнями). Так, згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100) нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом достовірно встановлено, що з 24.02.2012 року по 05.07.2014 року позивач перебував в трудових правовідносинах з Товариством з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені [PERSON] Московської», та 05.07.2014 року звільнився за власним бажанням із займаної посади на підставі ст.38 КЗпП України, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці (а.с. 7-11). У відповідності до матеріалів справи, заборгованість із заробітної плати складає 12807,59 грн. у відповідності до довідки форми ОК-5 (а.с. 4). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до п.32\~ \~Постанови пленуму ВСУ від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівників середнього заробітку у зв'язку з затримкою розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої\~ \~постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100\~ \~(із подальшими змінами та доповненнями). Так, згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100) нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Вираховуючи середньоденну заробітну плату позивача суд виходив з того, що середній заробіток обчислюється виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи, що передували події, з якою повязана відповідна виплата, шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні. Отже, за травень 2014 року позивачу було нараховано заробітної плати у сумі 5700 грн., кількість відпрацьованих днів згідно виробничого календарю становить 19 днів, за червень 2014 року позивачу було нараховано заробітної плати у сумі 5185,70 грн., кількість відпрацьованих днів згідно виробничого календарю становить 19 днів. Таким чином розрахунок має наступний вигляд: (5700+5185,70)/(19+19)=286,47 грн. Отже, вираховуючи середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, судом взятий період з 05.07.2014 року по 02.12.2015 року включно, який становить 356 робочих днів при пятиденному робочому тижні (2014 рік липень 19, серпень 20, вересень 22, жовтень 23, листопад 20, грудень 23; 2015 рік січень 20, лютий 20, березень 21, квітень 21, травень 18, червень 20, липень 23, серпень 20, вересень 22, жовтень 21, листопад -21, грудень - 2), а отже середній заробіток складає 101983,32 грн. з розрахунку 286,47 грн. помножити на 356 робочі дні дорівнює 101983,32 грн. Оскільки позивачем проведено власний розрахунок та заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 97113,33 грн. з урахуванням середньоденної заробітної плати у розмірі 286,47 грн., суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 97113,33 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Отже на користь [PERSON] слід стягнути 12807,59 грн. заборгованості по заробітній платі та 97113,33 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. За таких обставин, позов [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «шахта імені [PERSON] Московської» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід задовольнити повністю. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки ціна позову становить 109920,92 грн. (12807,59+97113,33), то у відповідності до Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 1099,21 грн.

Outcome: approved