Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

09 березня 2017 року заявник [PERSON] звернулась до Олександрівського районного суду із заявою, про встановлення факту смерті, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції у Донецькій області. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO], у віці 49 років, у м. Перевальську, Перевальського району Луганської області, від хвороби помер чоловік [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть виданому на тимчасово окупованої території серія [NUMBER]. На даний час заявник зареєстрована як внутрішньо переміщена особа та знаходиться в с. Олександрівка Олександрівського району Донецької області. Маючи намір перетнути лінію розмежування з тимчасово окупованою територією України разом зі своїм малолітнім сином [INFO], 07.03.2017 року заявник звернулася до Олександрівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявою про реєстрацію смерті чоловіка. Заявнику було відмовлено на підставі невідповідності наданих документів формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України № 545. У судовому засіданні заявник підтримала вимоги заяви та просила їх задовольнити. Додатково заявник пояснила, що останній час вони з чоловіком проживали окремо. З повідомлення лікарів м. Перевальськ їй стало відомо, що чоловік помер від онкологічного захворювання. Вона надавала лікарям дозвіл на поховання чоловіка, бо сама приїхати не могла. В лікарні вона отримала свідоцтво про смерть, яке віддала під час реєстрації смерті, та бачила місце поховання чоловіка на цвинтарі біля лікарні. Представник заінтересованої особи Олександрівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій областідо суду не з'явився, належним чином повідомлений про день слухання справи. Надав суду заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, заперечень по справі не мають (а.с.15). Суд, у судовому засіданні, вислухавши заявника, свідка, дослідивши надані докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 13 липня 2016 року на тимчасово окупованій території Луганської області видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER], яким засвідчено, що [INFO], в м. Перевальськ, Перевальського району Луганської області, помер [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого 21 серпня 2010 року, серії [NUMBER], [PERSON] є чоловіком [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини залишено без змін (а.с.7). Свідок [PERSON], у судовому засідані надав показання про те, що заявник була під опікою його дружини до повноліття і вони близько спілкуються. Заявник тривалий час проживала у м. Луганськ, але відвідувала їх з дружиною. Під час останніх відвідувань, він бачив, що чоловік заявника [PERSON] був дуже хворий. Йому відомо, що він лікувався за місцем свого проживання від онкологічного захворювання та на початку червня [INFO] помер у лікарні м. Перевальськ, де його й поховали. Відповідно до ст. 234 ЦПК України: суди розглядають у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви. Постановою Верховної Ради України № 254 від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252 від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08.04.2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своєму інформаційному листі «Про застосування положень статті 257-1 Цивільного процесуального кодексу України» надав роз'яснення щодо окремих питань розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, де зазначено, що справи про встановлення факту смерті можуть бути подані за місцем проживання (перебування) заявника до суду за межами тимчасово окупованої території України. Заявник [PERSON], [INFO], відповідно до довідки від 09 березня 2017 року, № 0000134660, перебуває на обліку внутрішньо переміщеної особи в управлінні праці та соціального захисту населення Олександрівської районної державної адміністрації. Фактичне місце проживання: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до наданих заявником доказів та показів свідка вбачається, що заявник є дружиною померлого [PERSON] (а.с.5-7). Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Листом від 07.03.2017 року № 159/15.50-69 наданого Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заявниці [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] (а.с. 10). Надаючи оцінку дослідженим у судовому засіданні письмовим документам, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprusv. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v the Republico f Moldova and Russia», « Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні на підставі показів заявника, свідка, відомостях, що містяться у досліджених матеріалах справи було встановлено, що [INFO], у віці 49 років, в м. Перевальську, Перевальського району Луганської області помер громадянин України, [PERSON].

Outcome: approved