Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

08 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення фактів родинних відносин. Вимоги обґрунтовано тим, що заявник перебуває у родинних відносинах з першою династією королів Франції [PERSON]. Метою звернення заявника до суду є відродження королівського роду [PERSON], встановлення порушеної внаслідок геноциду історичної справедливості та легалізація дійсного статусу нащадків роду. Між тим, заявник не має можливості у позасудовому порядку досягти свої мети через незбереження письмових доказів його родинного зв'язку з [PERSON]. Викладені обставини стали причиною звернення заявника до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та першою династією королів Франції [PERSON], правлячих у 481 - 747 роках, з метою відродження королівського роду [PERSON] у межах чинного законодавства, встановлення порушеної внаслідок геноциду історичної справедливості та легалізації дійсного статусу нащадків роду, обумовленої найважливішим, визначним значенням дійсного короля роду та представників королівського роду [PERSON] в необхідному поверненню людства на істинний еволюційний шлях розвитку як невід'ємної умови подальшого існування людства у світі ультимативних вимог підготовки усього людства до переходу на новий етап його еволюційного розвитку (т. 1 а.с.а.с. 2 - 26, т. 3 а.с.а.с. 1 - 28). 19 січня 2017 року суд своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості заінтересованих осіб Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області, Міністерство закордонних справ України. У судовому засіданні заявник, його представник підтримали заявлені вимоги. Представники заінтересованих осіб до суду не з'явилися, звернувшись з клопотаннями про розгляд справи за їхньої відсутності (т. 3 а.с.а.с. 50, 51, 64 - 66). Заслухавши пояснення заявника, його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності з пунктом 1 частини першої, частиною третьою статті 15 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Суди розглядають такі справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження. За правилами, встановленими частинами першою, другою статті 234 ЦПК, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною другою статті 256 ЦПК передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема факти родинних відносин між фізичними особами. Аналіз приведених вище норм свідчить про те, що будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Між тим, таке право не є абсолютним і може бути реалізовано особою за кількох умов: -цей факт має бути невизнаним або оспорюваним іншою особою (особами), від якої (яких) прямо або опосередковано залежить його застосування (стаття 15 ЦПК); -цей факт має бути спрямований на встановлення існування родинних відносин між двома або більше фізичними особами (стаття 256 ЦПК); -цей факт повинен мати прикладне (конкретне) юридичне значення для заявника, тобто таке, що тягне за собою реальні виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових його прав. З тексту поданої заяви, а також з пояснень заявника та його представника вбачається, що цих умов заявником не дотримано, а саме: -факт родинних відносин між ним та першою династією королів Франції [PERSON] тепер жодною особою не оспорюється; -цей факт спрямовано на встановлення існування родинних відносин не між двома або більше конкретними фізичними особами, а між фізичною особою (заявником) та неконкретизованою сукупністю осіб; -цей факт не має прикладного юридичного значення для заявника, оскільки за своєю абстрактною природою не тягне за собою реальні виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових його прав. Відтак, суд не знаходить підстав для задоволення поданої у справі заяви.

Outcome: dismissed