Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

07 лютого 2017 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі позивачі) звернулися до суду з позовом до Територіальної громади в особі Святошинської районної ради міста Києва, [PERSON], Територіальної громади в особі Бахмацької міської ради Бахмацького району Чернігівської області (далі відповідачі) з вимогою про визнання права власності на 11/36 частин квартири. Позов обґрунтований тим, що 21 вересня 2014 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. В обсяг спадкового майна входить 11/36 частини квартири, що знаходиться за адресою: вулиця Соборності (Жовтнева), б. 15, кв. 8 м. Бахмач, Чернігівської області. Позивачі є спадкоємцями за законом після померлого та прийняли спадщину відповідно до чинного законодавства. Враховуючи те, що померлий своє право власності на вказану частину квартири не зареєстрував, то на даний час відсутній правовстановлюючий документ на неї, у звязку із чим позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадкове майно. У судове засідання сторони не зявилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідачі позов визнали. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Свідоцтвом про смерть серії І-БК № 311926 (а.с.17) підтверджується, що [PERSON] помер 21 вересня 2014 року. Померлий мав у власності 11/18 частин квартири, яка розташована в м. Бахмач Чернігівської області по вулиці Жовтневій, б. 15, кв. 8, яка належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло за № 2502 від 23 лютого 1994 року, свідоцтва про право на спадщину за № 2-2105 від 21 грудня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВКР № 670284 від 27 серпня 2008 року (а.с.20). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.24) спадкова справа до майна померлого [PERSON] відкрита за заявою позивачів. Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВКР № 670285 від 27 серпня 2008 року (а.с.19) та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с.21-22), підтверджується, що відповідач [PERSON] являється спадкоємцем права на 11/18 частин квартири, яка розташована в м. Бахмач Чернігівської області по вулиці Жовтневій, б. 15, кв. 8, яка належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло за № 2502 від 23 лютого 1994 року, свідоцтва про право на спадщину за № 2-2105 від 21 грудня 1995 року. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с.23), виправлено розмір спірної частки зазначеної квартири з 11/18 на 11/36 частин. Враховуючи, що [PERSON] за життя правовстановлюючі документи на спірну частину квартири не оформив, позивачі позбавлені можливості в нотаріальній конторі оформити спадщину на своє імя, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори № 5738/0231 від 15 вересня 2016 року (а.с.27). З встановленого випливають наступні висновки. Статтями 1216-1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК, частини пятої статті 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини - дня смерті особи або дня, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі статтею 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Втім, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК ). Зважаючи на викладене, право на спадщину є майновим правом спадкоємця, юридичний факт виникнення якого пов'язаний з часом її прийняття, неотримання ж свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця такого права. Крім того, згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»: „У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Враховуючи викладене, оскільки позивачі прийняли спадщину у встановленому законом порядку після померлого [PERSON], який не зареєстрував своє право на спадкове майно, що створює перешкоди в оформлені позивачами своїх спадкових прав, позовні вимоги підлягають задоволенню. Спір про право власності на зазначений частину квартири підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на житловий будинок та надвірні будівлі не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved