Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

08.10.2018 [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він з 01.02.1982 року по 18.04.2007 року працював на шахті «Суходільська-Східна», яка на час звільнення була відокремленим структурним підрозділом «Шахтоуправління «Суходільське-Східне» ПАТ «Краснодонвугілля» (нині ПрАТ «Краснодонвугілля»), за професіями гірничий майстер, помічник начальника дільниці, старший гірничий майстер, заступник начальника дільниці на підземних роботах, виконуючий обов'язки начальника дільниці на підземних роботах, що підтверджується копією трудової книжки. В період роботи на посаді заступника начальника дільниці на підземних роботах, на яку він був призначений 30.09.1986 року відповідно до наказу №348/к від 30.09.1986 року, за результатами огляду ВТЕК від 04.07.1994 року йому був встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20% з 07.06.1994 року по 01.07.1996 року в зв'язку з професійним захворюванням пильовим бронхітом. Висновком ВТЕК від 04.10.1996 року йому повторно був встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20% з 01.07.1996 року по 07.06.1998 року. Висновком ВТЕК від 03.11.1998 року йому встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 25% з 01.11.1998 року по 03.10.2000 року. Останнім висновком ВТЕК від 20.03.2001 року йому був встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20% з 01.11.2000 року безстроково. Наказом директора шахти «Суходільска-Східна» виробничого об'єднання «Краснодонвугілля» від 11.07.1994 року № 391, в зв'язку з частковою втратою професійної працездатності, йому були призначені та виплачувалися з 07.06.1994 року щомісячні виплати на відшкодування втрати працездатності в розмірі 20% в сумі 998717 крб. Проте, всупереч вимогам п.28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, яка діяла до набрання чинності 01 квітня 2001 року Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», вищевказана сума відшкодування не була відкорегована з урахуванням відповідних коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві. Внаслідок цього, на момент передачі його особової справи до Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві підприємством було невірно визначено йому розмір втраченого внаслідок професійного захворювання заробітку 205 грн., замість 424,13 грн., що потягнуло за собою неправильне нарахування в подальшому Фондом щомісячних сум відшкодування шкоди. Вказані обставини були встановлені рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 2 серпня 2017 року по справі № 541/1795/15-ц за позовом [PERSON] до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Краснодоні Луганської області, Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» про перерахунок страхових виплат та стягнення заборгованості, за участю третіх осіб Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Миргороді та Миргородському районі Полтавської області, а також ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 4 жовтня 2017 року про розяснення вказаного рішення. Але, при зверненні до відповідача з заявою про здійснення перерахунку щомісячної страхової виплати з 01.11.2014 року по 31.12.2017 року, виходячи з суми щомісячних страхових виплат станом на 01.04.2001 року в сумі 424,13 грн., що визначено судовим рішенням, яке набрало законної сили, він отримав відмову з посиланням на відсутність підстав для перерахунку щомісячних страхових виплат. Вважає, що відповідач неправомірно відмовив йому в перерахунку, оскільки такий розмір був встановлений судом апеляційної інстанції при судовому розгляді іншої справи, в якій брали участь особи, щодо яких встановлені ці обставини, тому просить суд зобовязати відповідача провести йому з 01 листопада 2014 року по 31 грудня 2017 року перерахунок розміру щомісячних страхових виплат згідно чинного законодавства, виходячи з розміру щомісячної страхової виплати на 01.04.2001, який становить 424,13 грн. При судовому розгляді справи позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обємі, як законний та обґрунтований. Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності (а.с.51), не визнала позовні вимоги [PERSON]. Просила відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченнях стосовно пояснень наведених позивачем у відповіді на відзив. В направленому на адресу суду відзиві на позовну заяву (а.с.33-34) відповідач заперечував проти позовних вимог позивача, пояснив, що при отриманні позивачем з 01 квітня 2001 року щомісячних страхових виплат у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Краснодоні Луганської області розмір страхової виплати встановлений у розмірі 205,00 грн. і в подальшому перераховувався у звязку із зростанням середньої заробітної плати у галузях національної економіки. Оскільки у позивача при продовженні страхової виплати Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Миргороді та Миргородському районі Полтавської області був відсутній оригінал справи про страхові виплати, сформований Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Краснодоні Луганської області, продовження щомісячної страхової виплати здійснено у розмірі, встановленому за відомостями Централізованої інформаційно-аналітичної системи Фонду. Позивач вимагає від відповідача провести перерахунок щомісячної страхової виплати, виходячи із її розміру станом на 01.04.2001 у сумі 424,13 грн, за період з 01.11.2014 по 31.12.2017 за фактичним місцем проживання. Сума страхової виплати у розмірі 424,13 грн станом на 01.04.2001 встановлена ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04.10.2017 про розяснення рішення у справі № 541/1795/15-ц. У разі встановлення рішенням суду іншого розміру страхової виплати, якого з незалежних від Фонду причин не існувало на момент продовження страхових виплат, може йтися не про перерахунок страхових виплат, а про новий розгляд справи про страхові виплати. Під час нового розгляду справи про страхові виплати підлягає застосуванню ч. 4 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» №1105-XIV від 23.09.1999, якою передбачено наступне: якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченню трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника, страхові виплати провадяться з дня звернення. Ухвала Апеляційного суду Полтавської області у справі 541/638/18 від 04.10.2017, яка набрала законної сили з моменту проголошення і на яку Позивач посилається як на документ для проведення перерахунку щомісячних страхових виплат з 01.11.2014, станом на 01.11.2014 не існувала. Позивач у період з листопада 2014 року до січня 2018 року не звертався ні до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Миргородському районі, ні до Відповідача із заявою про перерахунок призначеної страхової виплати та не надавав жодних документів, які б відповідно до норм чинного законодавства давали підстави для проведення перерахунку страхових виплат за період з 01.11.2014 по 31.12.2017. Підстави для перегляду щомісячної страхової виплати відсутні. Позивач надав відповідь на відзив (а.с.38-39), в якій з приводу наведених відповідачем у відзиві заперечень, пояснив наступне. Справа про належні [PERSON] страхові виплати вже розглядалась неодноразово і шахтою «Суходільска-Східна» виробничого обєднання «Краснодонвугілля» в 1994 році з прийняттям наказу, і Відділенням виконавчої дирекції Фонду в м. Краснодоні Луганської області в 2001 році, і Відділенням виконавчої дирекції Фонду у Миргородському районі в 2014 році, з прийняттям відповідних постанов цими органами. Згідно зі ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: 1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; Якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченню трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника, страхові виплати провадяться з дня звернення. Оскільки справа про належні позивачу страхові виплати розглядається не вперше, то і відсутні підстави для призначення страхових виплат з дня звернення. Просив суд врахувати вищенаведене та задовольнити позов в повному обємі. В свою чергу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області надало заперечення стосовно пояснень наведених позивачем у відповіді на відзив. Зазначено,\~що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02.08.2017 [PERSON] відмовлено в задоволенні позовних вимог до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Краснодоні Луганської області про зобовязання визначити розмір щомісячних страхових сум із 3416,61 грн., їх сплати з 01.07.2014 року з подальшим перерахунком згідно законодавства та стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 27.08.2001 року по 30.06.2014 року у сумі 108235,80 грн.. Для органів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, правонаступником якого є Фонд соціального страхування України, жодного обовязку даним рішенням не встановлено. 29 травня 2018 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області зобовязано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області в особі Миргородського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області провести [PERSON] з 01 січня 2018 року перерахунок розміру щомісячних страхових виплат, виходячи з розміру щомісячної страхової виплати на 01.04.2001 року, який становить 424,13 грн. На виконання рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29.05.2018 Миргородським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області винесено постанови про призначення позивачу перерахованої щомісячної страхової виплати з 01 січня 2018 року. Позивач не звертався до Миргородського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області із заявою про перерахунок призначеної страхової виплати та не надавав жодних документів, які б відповідно до норм чинного законодавства давали підстави для проведення перерахунку страхових виплат з 2014 року по 2018 рік. Правове регулювання страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання за своїм завданням та сферою дії є відмінним від правового регулювання цивільно-правових відносин у цілому. Відповідач діяв згідно з чинним законодавством на підставі вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» №1105-XIV від 23.09.1999, тому підстав для задоволення позовних вимог немає (а.с.47-48). Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 2 серпня 2017 року по справі № 541/1795/15-ц за позовом [PERSON] до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Краснодоні Луганської області, Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» про перерахунок страхових виплат та стягнення заборгованості, за участю третіх осіб Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Миргороді та Миргородському районі Полтавської області, встановлено, що [PERSON] з 01.02.1982 року по 18.04.2007 року працював на шахті «Суходільська-Східна», яка на час звільнення була відокремленим структурним підрозділом «Шахтоуправління «Суходільське-Східне» ПАТ «Краснодонвугілля» (нині ПрАТ «Краснодонвугілля»), за професіями гірничий майстер, помічник начальника дільниці, старший гірничий майстер, заступник начальника дільниці на підземних роботах, виконуючий обов'язки начальника дільниці на підземних роботах. В період роботи на посаді заступника начальника дільниці на підземних роботах, на яку він був призначений 30.09.1986 року відповідно до наказу №348/к від 30.09.1986 року, за результатами огляду ВТЕК від 04.07.1994 року позивачу був встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20% з 07.06.1994 року по 01.07.1996 року у зв'язку з професійним захворюванням пильовим бронхітом. Висновком ВТЕК від 04.10.1996 року йому повторно був встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20% з 01.07.1996 року по 07.06.1998 року. Висновком ВТЕК від 03.11.1998 року йому встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 25% з 01.11.1998 року по 03.10.2000 року. Останнім висновком ВТЕК від 20.03.2001 року позивачу був встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20% з 01.11.2000 року безстроково. Наказом директора шахти «Суходільска-Східна» виробничого об'єднання «Краснодонвугілля» від 11.07.1994 року № 391, в зв'язку з частковою втратою професійної працездатності, [PERSON] були призначені та виплачувалися з 07.06.1994 року щомісячні виплати на відшкодування втрати працездатності в розмірі 20% в сумі 998717 крб. (а.с.8-11). Відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції дійсній на дату передачі до Фонду особової справи [PERSON]М.), передача документів, що підтверджують право працівника на страхову виплату, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також розміри цієї виплати здійснюється підприємствами Фонду соціального страхування від нещасних випадків по акту. Форма акта, перелік документів, а також строк передачі встановлюються Фондом. Відповідно до\~вимог Закону\~України «Про\~загальнообовязкове державне\~соціальне страхування\~від нещасного\~випадку на\~виробництві та\~професійного захворювання,\~які спричинили\~втрату працездатності»\~Відділенням виконавчої\~дирекції Фонду\~в м.\~Краснодоні Луганської\~області постановою\~від 27\~серпня 2001\~року №\~5570\~з 01.08.2001\~року було\~продовжено щомісячну\~страхову виплату\~втраченого заробітку\~позивачеві виходячи\~з розміру, вказаного ПАТ\~«Краснодонвугілля» 205 грн., та надалі здійснювалось перерахування розміру щомісячних страхових виплат, у випадках, встановлених ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». При цьому, вищевказаним рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02.08.2017 (а.с.8-11) встановлено, що відділення виконавчої дирекції Фонду в м.Краснодоні на підставі виданої роботодавцем невірної довідки про розмір втраченого заробітку здійснювало виплату щомісячного відшкодування шкоди не в повному розмірі. Ухвалою Апеляційного\~суду\~Полтавської\~області від\~4\~жовтня\~2017\~року\~встановлено,\~що\~станом\~на 01.04.2001\~року\~розрахункова\~сума щомісячних\~страхових\~виплат\~20%\~середньої\~заробітної\~плати [PERSON],\~становила\~424,13\~грн.(а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, тому посилання відповідача на те, що ухвала суду не може бути підставою для проведення щомісячної страхової виплати суд вважає безпідставним. Позивач є внутрішньо-переміщеною особою, що підтверджено копією довідки №1628001103 від 06.10.2016 року (а.с.7). Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 5\~листопада 2014\~року №\~637\~«Про здійснення\~соціальних виплат\~внутрішньо переміщеним\~особам» установлено, що призначення та продовження виплати усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509. Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення АТО, встановлено постановою правління Фонду від 11 грудня 2014 року № 20, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 січня 2015року за № 6/26451. У пункті 1 розділу III цього Порядку зазначено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування). На даний час правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я визначає Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» №1105-XIV від 23.09.1999. Відповідно до ч.3 ст.8 цього Закону, робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Управління виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також мають відділення в районах і містах обласного значення. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду. 3 вересня 2018 року позивач звернувся до Миргородського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області з заявою про проведення перерахунку щомісячних страхових виплат з 01.11.2014 року по 31.12.2017 року, виходячи з розрахункової суми станом на 01.04.2001 року 424,13 грн. (а.с.16-17), але йому було в цьому відмовлено (а.с.18). У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, суд вважає, що позивач довів ті обставини, якими були обґрунтовані позовні вимоги. Відмова відповідача в перерахунку розміру страхових виплат порушує права позивача на їх отримання у розмірі, встановленому законодавством. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд виходить із засад диспозитивності цивільного судочинства відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України. При здійснені розподілу судових витрат між сторонами, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України. При зверненні до суду позивач від сплати судового збору звільнений у відповідності до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». У відповідності до ч.ч.1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому судовий збір у розмірі 704,80 грн., від сплати якого позивач був звільнений в силу закону, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved