Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

08 червня 2018 року позивач в особі свого представника за довіреністю звернувся до суду із заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 36849,77 грн. за кредитним договором без номеру від 16.08.2012 року, укладеного між сторонами у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань та судового збору у розмірі 1762 гривні. В обґрунтування позову зазначив, що 16.08.2012 року відповідач отримала кредит у позивача у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов укладеного договору він складається із заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті у мережі інтернет. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору відповідач належним чином зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася вищевказана заборгованість та для стягнення якої позивач звернувся до суду. Ухвалою судді від 10.10.2018 року справу було прийнято до свого провадження, відкрито провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 14.03.2019 року ухвалено подальший розгляд вказаної справи проводити за правилами загального позовного провадження. Замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням, яке призначити на 25 квітня 2019 року. 22.04.2019 року до канцелярії суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності. Ухвалою суду від 25.04.2019 року закрито підготовче судове засідання, справа призначена для розгляду по суті на 03.06.2019 року. Ухвалою суду від 10.06.2019 року було витребувано з АТ КБ «Приватбанк» відомості про час погашення кредиту відповідачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та підстави погашення кредиту 28.04.2015 року та 28.02.2018 року (внесення коштів відповідачем [PERSON] або службова операція банку по автоматичному погашенню/списанню коштів тощо). Ухвалою суду від 13.08.2019 року було витребувано з АТ КБ «Приватбанк» докази отримання нею кредитних карток за договором від 16.08.2012 року; відомості про наявність інших договорів, укладених між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк», в яких передбачено право на списання грошових коштів; відомості про підстави видачі кредитних карток № [NUMBER] та № [NUMBER] . У судове засідання представник позивача не з`явився. Разом з поданою до суду позовною заявою надав також клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому позовні вимоги підтримав повному обсязі. Одночасно у своїх письмових поясненнях наданих на виконання ухвали суду від 10.06.2019 року представник банка зазначив, що він звернувся до суду в межах строку позовної давності, оскільки строк випущеної та наданої [PERSON] кредитної картки сплинув останнього дня жовтня 2016 року, в той час, коли позивач звернувся зі вказаним позовом до суду 08.06.2018 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву, відповідно до якої просила суд застосувати правову позицію Великої палати Верховного суду, викладену у постанові від 03.07.2019 року по цивільній справі № 342/180/17, відповідно до якої не стягувати з неї відсотки за користування кредитом за кредитним договором від 16.08.2012 року, оскільки вона не була обізнана про умови та правила кредитування, а також про процентну ставку по кредитному договору, розгляд вказаної заяви просила проводити без її участі. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. На підставі\~ст.1056-1 ЦК України\~процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається договором. Згідно зі\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст. 530 ЦК України\~якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Так, 16.08.2012 року між позивачем та відповідачем у формі публічної оферти шляхом приєднання відповідача до умов надання кредиту позивачем був укладений кредитний договір без номеру, відповідно до якого [PERSON] отримала у позивача кредит на картковий рахунок, відкритий позивачем, у розмірі 4000,00 грн. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] перед позичальником та яку позивач просить стягнути з відповідача, станом на 30.04.2018 року становить 36849,77 грн та складається з: 1583,00 грн. заборгованість за кредитом; 29436,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3599,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; та штрафів в сумі 2230,94 грн., з яких 500,00 грн.\~- фіксована частина та 1730,94 грн.\~- процентна складова штрафу. Разом з тим, у заяві позичальника від 16 серпня 2012 року процентна ставка не зазначена, а також відсутня умова про відповідальність боржника у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. При цьому до позовної заяви додано роздруківку витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягу з умов та правил надання банківських послуг. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з умов розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ним, укладаючи кредитний договір. Відсутні також і докази того, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цьому документі розмірах і способу нарахування, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У зв`язку з викладеним витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які долучений позивачем до справи, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, а тому нарахування процентів та неустойки у даному випадку є безпідставним. Тобто відомості щодо встановлених відсотків за користування кредитними коштами не підтверджуються ані документами доданими до позовної заяви, ані документами наданими на виконання ухвал суду. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зазначені висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року за результатами розгляду справи № 342/180/17-ц, які відповідно до ст. 263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Враховуючи викладене, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» слід стягнути суму заборгованості в розмірі 1583,00 грн. З наданої позивачем довідки про видачу карток [PERSON] за кредитним договором № б/н були видані наступні кредитні картки: № [NUMBER] та № [NUMBER] , строк дії яких сплинув 02/16 та 10/16 відповідно. Одночасно суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності, оскільки строк дії випущеної та наданої [PERSON] платіжної картки сплинув останнього дня жовтня 2016 року, в той час, коли позивач звернувся зі вказаним позовом до суду 08.06.2018 року. 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість на користь АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Тому суд стягує з відповідача судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 76 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial