Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

08.11.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з нього аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову зазначає, що будучи з відповідачем у шлюбі зареєстрованому 20.10.2017 року, народила доньку [PERSON] , [INFO] . В даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Вказує, що з березня 2018 року припинили з відповідачем шлюбні відносини та ведення спільного господарства та з цього часу проживають окремо. Оскільки відповідач відмовляє їй у наданні допомоги на її утримання, а вона перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною не має можливості працювати, просить стягнути з нього аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі, зазначив, що позивач підтримує позовні вимоги в заявленому розмірі та просив про задоволення позову з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошень про виклик, на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Окрім того матеріали справи містять клопотання відповідача, в якому він просить розглянути справу без його участі (а.с. 32). 03.01.2020 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому він просив зменшити запропонований позивачем розмір аліментів на її утримання до 1/10 частини доходу. Послався на те, що не має сталого доходу, з 09.12.2019 року перебуває на обліку в Миколаївському міському центрі зайнятості, як безробітний. При цьому сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку, несе витрати на оренду житла та продукти харчування. На підтвердження надав відповідну довідку з центру зайнятості. Одночасно зазначив, що позивач отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною та допомогу від родичів. З`ясувавши правові позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.10.2007 року (а.с. 3). Мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Згідно довідки (Виписки з домової кни8и про склад сім`ї та реєстрацію) від 06.11.2019 року, [PERSON] та малолітня [PERSON] , 2018 року народження, зареєстровані по [ADDRESS] (а.с. 8). Оскільки позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання, до досягнення донькою трирічного віку. Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.2, ч.6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому потребує матеріальної допомоги від батька дитини, на своє утримання. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач перебуває у працездатному віці, не має медичних протипоказань, щодо працевлаштування, а тому, на думку суду, в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. На підставі ч.1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно п.1) ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Частиною 2 ст. 133 ЦПКУкраїни визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення, і звільнення від сплати, встановлюються законом. Відповідно до ч.1, ч.6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.3) ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved