Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

10.04.2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась позивач [PERSON] з позовом до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», третьою особою зазначено Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С, в якому позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 22 березня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського округу Коблєвою Аллою Михайлівною, зареєстрований в реєстрі №4341, яким звернуто стягнення на суму 0000, 00 грн., також позивач просила визнати незаконною вимогу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни про сплату 1 877, 77 грн. витрат за вчинення виконавчого напису; стягнути з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у сумі 768, 40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.02.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 4341 за кредитним договором від 06.09.2012 про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у розмірі 17 882, 05 грн. та 1 877, 77 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. Про вчинення виконавчого напису позивачу стало відомо після отримання нею копії постанови від 22.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. На думку позивача, виконавчий напис, про який зазначено вище, є таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис в даному випадку викладений повністю на спеціальному бланку, що прикріплений до аркушів паперу з таблицею під назвою «Розрахунок заборгованості за договором [NUMBER] від 06.09.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк») та клієнтом - [PERSON] , станом на 26.12.2018 року», які підписані невідомою особою. Отже, ні оригінал кредитного договору, ні засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості відповідачем нотаріусу не надані. За відсутності таких документів нотаріус не мав права на вчинення виконавчого напису. Крім того, за таких обставин у нього не було підстав вважати, що заборгованість є безспірною. З таблиці «Розрахунок заборгованості за договором [NUMBER] від 06.09.2012 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк») та клієнтом - [PERSON] , станом на 26.12.2018» (далі за текстом - Таблиця) неможливо зрозуміти коли у відповідача виникло право вимоги. Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, так як не є рішенням суду, а тому, виходячи з положень Конституції України, які є нормами прямої дії, та Цивільного Кодексу України, відповідач не мав права звертатися до третьої особи, а остання не мала права вчиняти виконавчий напис. У зв`язку з викладеним, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.04.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Призначено судове засідання. 17.05.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова у задоволенні заяви про забезпечення позову позивача [PERSON] у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відмовлено. У судове засідання 08.08.2019 року учасники справи не з`явилися, позивач [PERSON] надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути вказану справу у її відсутність за наявними у справі матеріалами. Інших заяв та клопотань позивач до суду не подавала. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Відтак суд, на підставі ухвали суду від 08.08.2019 року вирішив провести заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Третя особа Приватний нотаріус КМНО Хара Н.С. у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглянути вказану справу у її відсутність з урахуванням фактичних відносин та постановити рішення згідно чинного законодавства. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.08.2019 року провадження у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в частині позовних вимог про визнання незаконною вимоги приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни про сплату 1 877, 77 грн. витрат за вчинення виконавчого напису - закрито. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л.від 22.03.2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №4341, виданого 20.02.2019 року приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 18774, 62 гривень (а.с.8). Вказана постанова направлена на адресу [PERSON] (а.с.7). Крім того, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л.постановою від 22.03.2019 року при примусовому виконанні виконавчого напису №4341 виданого 20.02.2019 стягнуто з боржника [PERSON] основну винагороду у сумі 1 877,46 грн. (а.с.9). Також позивачем надано ксерокопію бланку пропозиції укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта), заповненого невідомими особами (а.с.10). Інших будь-яких доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не надано, клопотання про витребування доказів позивачем та іншими учасниками справи не заявлялись. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Разом з тим, згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України та ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Так, дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду ані виконавчого напису, який оскаржується, ані наданих нотаріусу документів для його вчинення, клопотань про витребування доказів позивачем не заявлено, взагалі суду не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність підстав для визнання незаконним та таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 22.03.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського округу Коблєвою Аллою Михайлівною, що зареєстрований в реєстрі №4341, яким звернуто стягнення на суму 0000, 00 грн.. При цьому суду надано позивачем копії документів приватного виконавця, що стосуються іншого виконавчого напису. Враховуючи викладене, позов [PERSON] задоволенню не підлягає у зв`язку з його недоведеністю.. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судовий збір на користь позивача не стягується. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed