Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

08.05.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб із [PERSON]. Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] перебуває з 22.08.1994 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, психологічну несумісність, ігнорування необхідністю налагодження сімейних відносин, а фактично спільного небажання відновити сімейні відносини, що призвело до: повної відсутності подружніх стосунків, втрати почуття поваги та любові один до одного, припинення ведення спільного господарства та спільного бюджету. Вважає, що сім'я розпалась остаточно та існує лише формально, а поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, подала до суду письмове клопотання про ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішення суду про задоволення позову та письмову заяву про відмову від стягнення з відповідача на її користь 704 грн. 80 коп. - на відшкодування сплаченого при зверненні до суду судового збору. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, подав до суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав, але заперечував проти стягнення з нього судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON], 22.08.1994 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Авдіївскої сільської ради Сосницького району Чернігівської області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 3). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, фактично їх сім'я розпалась, на даний час вони проживають окремо, в різних містах, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач [PERSON] в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач [PERSON] не повідомив суду жодних заперечень щодо цього, що свідчить про дійсну волю дружини та чоловіка. Тому суд приходить до висновку, що сім»я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання залишити прізвище «[PERSON]». Оскільки позивач [PERSON] відмовилась від стягнення з відповідача на її користь сплаченого судового збору в сумі 704 грн. 80 коп., тому питання про розподіл судових витрат суд не вирішує. Відтак, встановлені підстави для задоволення позову.

Outcome: approved