Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

09 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась в Кривоозерський районний суд Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн.. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначала, що з 20 лютого 2016 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого 29 березня 2016 року народився син [PERSON]. Подружні стосунки з відповідачем припинені рік назад, дитина проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Посилаючись на вищезазначене та вимоги ст. 84 ЦПК України, позивач просить позов задовольнити. З 15 грудня 2017 року, у зв'язку із набранням чинності змін і доповнень до Цивільного процесуального кодексу України, № 1618- ІV від 18.03.2004 року, згідно п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень цього кодексу передбачено, що справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Позивач в судове засідання не прибула, надала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала частково, просила стягнути аліменти на її утримання щомісячно в сумі 1 000 грн. 00 коп. до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в суд не прибув, в письмовій заяві , надісланій в суд, просив розглянути справу без його участі, в надісланому на адресу суду запереченні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на відсутність достанього матеріального забезпечення та поганий стан здоров'я. Відповідно до положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, якшо клопотання про розгляд справи за їх відсутності заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 20 лютого 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-ФП № 147194, (а.с. 2). 28 листопада 2017 року рішенням Кривоозерського районного суду шлюб розірвано. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 470221 (а.с. 3), з якого також вбачається, що батьком дитини є відповідач. Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного представниками виконавчого комітету Кривоозерської селищної ради від 29 вересня 2017 року неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років . Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч. 6 ст. 84 СК України). Отже, чоловік незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу, зобов'язаний утримувати дружину, з якою проживає дитина, до дсягнення останньою трьох років. Відповідачем суду надано довідку Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області № 1556 від 27.10.2017 року, згідно якої він за відомостями трудової книжки з 05.06.2009 року по теперішній час не працює, відповідно до довідки Ренійського РЦЗ № 550/28/01 від 23.10.2017 року [PERSON] не перебуває на обліку як безробітній, є працездатним. Довідки Ренійської ЦРЛ від 27, 30 жовтня 2017 року не спростовують вказану обставину. Вказані обставини не можуть бути підтвердженням неспроможності сплачувати аліменти, так як відповідач , будучи працездатним не працює без поважних причин. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 700 грн., що є співмірним із матеріальними можливостями відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають понесені позивачем витрати за надання правової допомоги, та в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: partial