Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

10.05.2016 позивач ТОВ «АВТОІНТЕРНЕШНЛ МЕТРОПОЛІС» звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором купівлі-продажу автомобіля 305000,00 грн., проценти за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за період з 01.06.2015 по 18.04.2016 8097,12 грн. та збитки від інфляції - 11573,62 грн. Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за договором № S/2 014/08/07/2 купівлі-продажу транспортного засобу від 07.08.2014 отримала у власність від ТОВ «АВТОІНТЕРНЕШНЛ МЕТРОПОЛІС» автомобіль SUZUKI Grand Vitara за ціною 305000,00 грн. з відстрочкою оплати товару до 31.05.2015, однак до цього часу не оплатила товар в порядку, визначеному п. 2.2 договору, а тому має обовязок не лише сплатити вартість автомобіля, як то передбачено ст. 692 ЦК України, а й несе відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, згідно ст. 625 ЦК України. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що такий договір купівлі-продажу автомобіля, який подав суду позивач, вона не бачила і не підписувала, а оплату автомобіля вона здійснила в день його покупки безпосередньо в автосалоні шляхом передання коштів директору, в присутності власника ТОВ «АВТОІНТЕРНЕШНЛ МЕТРОПОЛІС». Відповідач пояснила, що в день покупки автомобіля вона була з дочкою та підписала в автосалоні довідку-рахунок на автомобіль і ще якісь формуляри, на які уваги не звертала, а її дочка [PERSON] розрахувалась готівковими коштами в службовому кабінеті з першими особами автосалону. Отже, між сторонами існує спір з приводу виконання покупцем грошового зобовязання, що випливає з правовідносин за договором купівлі-продажу. Свідок [PERSON], яка у травні 2015 року була керівником юридичного департаменту в ТОВ «АВТОІНТЕНЕШНЛ МЕТРОПОЛІС» суду показала, що її діяльність в компанії припала на час кооперативних конфліктів. Після чергової аудиторської перевірки, власник компанії [PERSON] дав їй вказівку про стягнення коштів за незаконно відчужені автомобілі з пяти осіб, серед яких не було відповідача [PERSON]. В кінці вересня 2016 року [PERSON] дав розпорядження в.о. головного бухгалтера зарахувати готівкові кошти на погашення вартості двох автомобілів, серед них значився автомобіль SUZUKI Grand Vitara, той, який придбала у власність відповідач. Чи виконала тоді бухгалтер цю вказівку вона (свідок) не знає та одночасно з цим пояснила, що в касі бухгалтерії часто перебували готівкових коштів компанії, які бухгалтер мав обовязок зараховувати на рахунки, в тому числі і за вказівкою керівництва. В той час власник компанії [PERSON] практикував внесення коштів за продані автомобілі готівкою в касу через довірених осіб, зокрема через директора [PERSON] Свідок [PERSON] суду показала, що у влітку 2014 року вона познайомилась з власником ТОВ «АВТОІНТЕРНЕШНЛ МЕТРОПОЛІС» [PERSON], який виявився чоловіком її давньої подруги. В той час вона підшукувала недорогий автомобіль, щоб оформити його на імя своєї матері [PERSON] і [PERSON] запропонував послуги своєї компанії. Одного серпневого дня вона в присутності [PERSON], директора [PERSON] вибрала в автосалоні автомобіль SUZUKI Grand Vitara. Тоді їй сказали скільки той автомобіль буде коштувати та, що прийти за ним вона може через кілька днів. В назначений день вона прийшла до автосалону разом зі своєю матірю, яка підписалась у вже підготовлених та наданих менеджером документах, після чого [PERSON] разом з директором [PERSON] запросили їх в офіс на другий поверх щоб здійснити розрахунок. В кабінеті директора [PERSON] вона (свідок) вийняла з сумки готівкові кошти в доларах США, що було еквівалентно 305000 гривень та поклала на стіл, будучи впевненою, що всі обмінні та бухгалтерські операції будуть проведені без неї. Показання свідків не суперечать одне одному, логічно взаємоповязані та в певній частині узгоджуються з поясненнями кожної з сторін, а тому суд вважає їх належними та допустимими доказами. [PERSON] приймання передачі автомобіля, 14 серпня 2014 року ТОВ ««АВТОІНТЕРНЕШНЛ МЕТРОПОЛІС», діючи як продавець передав покупцю [PERSON] автомобіль SUZUKI Grand Vitara за договірною ціною 305000 грн. [PERSON] бази даних НАІС МВС України, 21 серпня 2014 року транспортний засіб SUZUKI Grand Vitara, 2014 р.в. було зареєстровано на гр. [PERSON] на підставі довідки-рахунку серії ААВ № 557114 від 14.08.2014, виданої ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» та вантажно-митної декларації від 24.07.2014 (а.с.92). Відповідач визнав факт отримання від позивача у свою власність автомобіля SUZUKI Grand Vitara та здійснення реєстрації вказаного транспортного засобу у серпні 2014 року на своє імя на підставі довідки-рахунку, виданої позивачем, а тому ці обставини за правилами ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що кошти на рахунок ТОВ «АВТОІНТЕРНЕШНЛ Тетрополіс» за автомобіль SUZUKI Grand Vitara, що був переданий відповідачу не надходили, умовами Договору визначено, що оплата за автомобіль здійснюється у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця у термін до 15 травня 2015 року (п.2.2 договору). При цьому, позивач не зміг надати суду жодного аудиторського, бухгалтерського чи іншого фінансово-господарського документа, яким би підтвердив факт не надходження на рахунки позивача коштів за автомобіль SUZUKI Grand Vitara. Не зміг надати позивач і оригінали всіх інших документів, в тому числі і договір купівлі-продажу. Представник позивача пояснив це тим, що ТОВ «АВТОІНТЕРНЕШНЛ МЕТРОПОЛІС» передало всю документацію компанії на зберігання до приміщень, які належать ТОВ «АВТО МЕТРОПОЛІС» і витребувати їх назад не вдається, на підтвердження відсутності оригіналів документів, якими обґрунтовується позов представник надала [PERSON] приймання передачі документів від 22.02.2016 (а.с.86). Арбітражний керуючий [PERSON], призначений постановою Господарського суду Київської області від 18.10.2016 про визнання боржника ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» банкрутом, в суді підтвердив факт відсутності в його розпорядженні будь яких бухгалтерських, юридичних, внутрішньогосподарських та інших документів компанії. За таких обставин, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням у взаємозвязку з показаннями свідків та фактичними обставинами встановленими в суді. З наданої суду фотокопії договору від 07.08.2014 вбачається, що кожна з його сторінок не підписана покупцем і саме на першій сторінці викладені правила проведення розрахунків та передачі автомобіля (а.с.14) Суд находить суперечливість умов цього договору. Так, в п.2.2 цього договору йдеться про перерахування коштів за автомобіль в національній валюті України на поточний рахунок продавця у термін до 15 травня 2015 року, тоді як в п. 3.1 та п.3.2 вказано, що передача автомобіля Покупцю здійснюється зі складу Продавця після зарахування всієї суми договірної ціни на поточний рахунок Продавця, у термін до 14 серпня 2014 року. Враховуючи показання свідків [PERSON], [PERSON] та те, що автомобіль був переданий позивачем у власність відповідача саме на виконання п. 3.1 та п. 3.2 договору, у суду є підстави вважати, що відповідач здійснив повну оплату цього автомобіля, у простий спосіб через довірених осіб компанії, що для позивача було звичним, а тому він прийняв таку оплату та відпустив товар. В обґрунтування своїх вимог позивач називає ту обставину, що кошти на рахунок компанії до цього часу не поступили, однак жодного належного та допустимого доказу цьому не надає. В будь-якому разі покупець [PERSON] не повинна нести відповідальність за недоліки фінансово-господарської діяльності та управління компанії. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За правилами ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. [PERSON] ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обовязків. [PERSON] з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. [PERSON] з ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Враховуючи встановлені в суді обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено невиконання відповідачем грошового зобовязання за договором купівлі продажу транспортного засобу. А тому позов про стягнення з відповідача коштів не підлягає задоволенню у звязку з недоведеністю обставин, яким він обґрунтовується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed