Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

09.04.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю сторін, як колишнього подружжя, виділити у власність кожної із сторін по 1/2 частині квартири [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.02.2001 року, від якого мають двох неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За час проживання у шлюбі подружжям була набута у спільну сумісну власність квартира [ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано за відповідачем. 17.05.2013 року Солом`янський районний суд м. Києва ухвалив рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Між тим, після розірвання шлюбу сторони не вирішили питання щодо поділу спільно набутого майна, зокрема спірної квартири. Виходячи з цього, позивач просить суд поділити майно сторін, набуте подружжям за час шлюбу, виходячи з рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги повністю і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні фактично визнав позовні вимоги позивачки і не заперечував проти задоволення позову. Наслідки визнання відповідачем позову, передбачені ст. 174 ЦПК України, відповідачеві роз'яснені і зрозумілі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.02.2001 року, від якого мають двох неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 17.05.2013 року Солом`янський районний суд м. Києва ухвалено рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Рішення набрало законної сили. За час проживання у шлюбі подружжям [PERSON] була набута квартира [ADDRESS] в м. Києві, що підтверджується договором купівлі-продажу від 29.11.2004 року. Право власності на вказане житло було зареєстровано на відповідача [PERSON]. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороби тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених цивільним Кодексом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до п. 25 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. В позовній заяві [PERSON] просить розподілити майно набуте подружжям під час шлюбу, виходячи з рівності часток у праві спільної сумісної власності на майно. Відповідно до ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні погодився з розподілом майна належного сторонам на праві сумісної власності, виходячи з рівності часток сторін, і не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки в повному обсязі. Наслідки визнання відповідачем позову йому були роз`яснені судом в судовому засіданні. Враховуючи обставини викладені вище, те, що позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги, відповідач визнав ці вимоги в повному обсязі і не заперечував проти задоволення позову, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про розподіл майна набутого подружжям під час шлюбу підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на оплату судового збору в сумі 3 654,00 грн..

Outcome: approved