Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

09.03.2021 [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення пені та трьох відсотків річних та просить стягнути з відповідача пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 5981 грн. 49 коп., три відсотки річних в розмірі 1498 грн. 26 коп., інфляційні витрати в розмірі 7015 грн. 05 коп., а всього разом 14494 грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. 00 коп. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.03.2020 в с. Скибин Броварського району Київської області [PERSON] , який керував автомобілем «Мерседес Бенц», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній загинув на місці. За цим фактом того ж дня розпочато кримінальне провадження № 12020110000000122. Відповідальність [PERSON] як володільця автомобіля «Мерседес Бенц», реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована відповідачем, що підтверджується копією Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 01.04.2020 позивачі звернулися до відповідача із заявою про виплату їм страхового відшкодування в зв`язку із загибеллю [PERSON] . Листом від 14 травня 2020 року ПрАТ «УПСК» повідомлено, про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП, покликаючись на п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 27 липня 2020 року та 05 серпня 2020 року на адресу ПрАТ «УПСК» були направлені заяву про долучення документів із необхідним обсягом документів. Не погодившись із рішенням страховика про зупинення строків розгляду страхової справи та відмову у здійсненні страхової виплати, позивач звернулася до суду із позовом про стягнення страхового відшкодування. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.12.2020 по справі № 750/9883/20 позов задоволено. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] 1860 грн у відшкодування витрат на поховання брата, 72 грн 57 коп. у відшкодування пені, 18 грн 19 коп. у відшкодування трьох процентів річних і 7000 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, а всього 8950 грн 76 коп. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] , що діє як законний представник малолітнього [PERSON] , 198140 грн страхової виплати за втрату годувальника та у відшкодування моральної шкоди, 7730 грн 71 коп. у відшкодування пені, 1937 грн 97 коп. у відшкодування трьох процентів річних і 7000 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, а всього 214808 грн 68 коп. Апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова у справі № 750/9883/20 від 07.12.2020 року подано не було, рішення набрало законної сили 07 січня 2021 р. 28 січня 2021 року на банківський рахунок позивача надійшло 198140 грн. 00 коп. страхового відшкодування та 9668,08 грн. штрафних санкцій (пеня, 3% річних і витрати на правову) за період з 01.07.2020 року по 27.10.2020 року. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Як визначено в Постанові Верховного суду від 4 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавана шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавала шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавана шкоди замість останнього. Отже, внаслідок вказаної ДТП у відповідача виникло деліктне зобов`язання щодо відшкодування шкоди, завданої забезпеченим транспортним засобом. Прострочення виконання грошового зобов`язанням тягне за собою відповідальність, передбачену законом або договором. Статтею 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Статтею 992 Цивільного кодексу встановлено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачений порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування страховиком та порядок його виплати. Так, страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми та постанови Верховного Суду України від 15 листопада 2010 року по справі №4/720, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. З огляду на вищевикладене з відповідача слід стягнути пеню, 3% річних, інфляційні втрати за період з 28.10.2020 року по 27.01.2021 року включно, зокрема за період який не охоплений рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова у справі № 750/9883/20 до дня фактичного виконання відповідачем згаданого судового рішення - 28 січня 2021 року. Враховуючи наведене, сума пені, 3 % річних, інфляційні втрати, які підлягають до стягненню з відповідача на підставі п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільні - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за період з 28.10.2021 року по 27.01.2021 року включно становить 14 494 грн. 80 коп. Також суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судових витрат на користь держави в розмірі 908 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - має бути детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було надано детальний опис наданих послуг [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 17.03.2021 року на суму 6000 грн. При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката підлягає задоволенню в розмірі 3000 грн. 00 коп. (підготовка та написання позовної заяви).

Outcome: approved