Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

09 вересня 2019 року ПАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до договору, укладеного шляхом підписанням заяви 06 липня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 3 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 27 серпня 2019 року у неї утворилася заборгованість у сумі 12 589 грн. 77 коп., яка складається з наступного: 4 444 грн. 64 коп. заборгованість за тілом кредиту, 2\~275 грн. 98 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4 293 грн. 45 коп. нарахована пеня за прострочення зобов`язання, 500 грн. - заборгованість пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, зокрема 500 грн. штраф (фіксована частина), 575 грн. 70 коп. штраф (процентна складова). У зв`язку з тим, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення заборгованість за простроченим тілом кредиту, пені та штрафів, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з останньої вказану суму боргу. Ухвалою від 16 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 44). Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 39). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає (а. с. 48). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що на підставі анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 06 липня 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрив відповідачу кредитну лінію із встановленням кредитного ліміту на картковий рахунок. Зі змісту вказаної вище заяви вбачається, що [PERSON] під розпис ознайомлена із Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Умови та Правила) і Тарифами банку, погодився, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг, зобов`язався виконувати вимоги вказаних Умов та Правил і регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку (а. с. 12). Пунктом 2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг банк видає клієнту карту, її вид зазначений у Пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Договір укладається терміном на п`ять років. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не відмовилася від договору, він продовжується на такий же термін. Згідно з п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь - який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами у справі був укладений кредитний договір приєднання, згідно з яким позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Відповідно до п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та Правил клієнт зобов`язаний: погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених діючим договором. У випадку невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплати винагороди банку. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил визначено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь яким із грошових зобов`язань, передбачених діючим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. У п. 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов`язання клієнта є повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів. Згідно з п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 365/366 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту (а. с. 14-28). Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Базова відсоткова ставка на місяць нараховується на залишок заборгованості у розмірі 2,5%, а за тратами з 01 вересня 2014 року 2,9%, з 01 квітня 2015 3,6%. Розмір щомісячних платежів, враховуючи плату за користування кредитними коштами у звітному періоді, становить 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості), а з 01 квітня 2014 року 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості). Пеня за несвоєчасне погашення кредиту та /або процентів становить 0,24% від загальної суми заборгованості, яка нараховується за кожен день прострочення кредиту + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості нараховується за кожен день прострочення кредиту + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Штраф при порушені строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, нараховується: 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії (а. с. 13). Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав повністю, надавши [PERSON] кредит у вигляді відновлювального встановленого ліміту на картковий рахунок. З наявного в матеріалах справи розрахунку, який не суперечить умовам кредитного договору вбачається, що станом на 27 серпня 2019 року у [PERSON] утворилася заборгованість за кредитом у загальному розмірі 12 589 грн. 77 коп., яка складається з наступного: -4 444 грн. 64 коп. заборгованість за тілом кредиту, -2\~275 грн. 98 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, -4 293 грн. 45 коп. нарахована пеня за прострочення зобов`язання, -500 грн. - заборгованість пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи у загальній сумі 1\~075 грн. 70 коп. (а. с. 5-7). Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи з\~викладеного вище,\~суд приходить\~до висновку\~про необхідність\~стягнення з\~ [PERSON] \~на користь\~АТ КБ\~«ПриватБанк» 11\~514\~грн.\~07\~коп.\~заборгованості за\~кредитним договором\~№ б/н\~від 06\~липня 2010\~року,\~яка складається\~з наступного: 4 444 грн. 64 коп. заборгованість за тілом кредиту, 2\~275 грн. 98 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4 293 грн. 45 коп. нарахована пеня за прострочення зобов`язання та 500 грн. - заборгованість пені за несвоєчасність сплати боргу. Що стосується вимог про стягнення з відповідача штрафів у загальному розмірі 1 075 грн. 70 коп., то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). З огляду на положення ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. Із матеріалів справи вбачається, що в даному випадку штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тобто, з огляду на викладене, а також зважаючи на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15), з відповідача не можна одночасно стягувати пеню та штрафи за порушення строку платежів, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку штрафів у сумі 1 075 грн. 70 коп. необхідно відмовити. Крім цього, відповідно до п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно положень ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнала до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає повернення з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 960 грн. 50 коп. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають судові витрати у виді судового збору в розмірі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (із врахуванням повернутого Ѕ розміру судового збору) у сумі 878 грн. 43 коп. (а. с. 1). Всього стягненню із [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають кошти в сумі 12 392 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial