Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

08.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким зняти арешти та заборону відчуження рухомого майна, накладені постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ВП №41477892 від 13 січня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме вантажного автомобіля, який зареєстрований за [PERSON]; скасувати розшук з рухомого майна, оголошений постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ВП № 41477892 від 16 квітня 2014 року, а саме вантажного автомобіля, який зареєстрований за [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що 13 січня 2014 року з метою забезпечення виконавчих листів, виданих Київським районним судом м. Одеси, державним виконавцем Першого Київського ВДВС ОМУЮ Дмитренко О.Ю. були винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вищевказаною постановою було оголошено у розшук автомобіль марки «Mersedes-Benz», модель 308 D, серійний номер [NUMBER], 1994 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER] що належить [PERSON] Однак, позивач зазначає, що на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2011 року він є власником вищевказаного автомобіля, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції - Дмитренко О.Ю. проти задоволення даного позову не заперечувала. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] вважав обґрунтованим та підтвердив факт відчуження спірного автомобіля на користь позивача. Представник третьої особи ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, а також письмові заперечення, в яких просить в задоволені позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2011 року визнано дійсним договір купівлі-продажу вантажного автомобіля марки «Mersedes-Benz», модель 308 D, серійний номер [NUMBER], 1994 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER] укладений між [PERSON] та [PERSON]. А також визнано право власності на вантажний автомобіль марки «Mersedes-Benz», модель 308 D, серійний номер [NUMBER], 1994 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER] за [PERSON]. Зазначене рішення оскаржено не було та набрало законної сили. Представник позивача у судовому засіданні пояснила, що звернувшись до УДАІ ГУМВС України в Одеській області з метою зареєструвати своє право власності, позивачу стало відомо, що на вищевказаний транспортний засіб постановою першого Київського ВДВС ОМУЮ накладено арешт. Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, автомобіль марки «Mersedes-Benz», модель 308 D, серійний номер [NUMBER], 1994 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] належав [PERSON]. 13 січня 2014 року заступником начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Дмитренко О.Ю. було відкрито виконавче провадження ВП № 41477892, щодо примусового виконання виконавчого листа № 1512/882/2012 виданого 25.12.2013 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором за № 739-н від 02 червня 2006 року у розмірі 255 530, 69 гривень. Того ж дня, а саме 13 січня 2014 року заступником начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Дмитренко О.Ю. була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], [INFO], РНОКПП: [NUMBER], та заборонено здійснювати відчуження будь-якого нерухомого майна, що належить [PERSON], [INFO], РНОКПП: [NUMBER]. Згодом, 16 квітня 2014 року заступником начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Дмитренко О.Ю. була винесена постанова про розшук майна боржника, якою оголошено у розшук автомобіль марки Mersedes, 1994 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER] що належить боржнику [PERSON], [INFO]. 11 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з заявою про зняття з розшуку автомобіля «Mersedes-Benz», модель 308 D, 1994 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER]. Проте, начальник відділу листом № 04/16140 від 15.09.2014 року відмовила в знятті з розшуку автомобіля та рекомендувала звернутись до суду з заявою щодо звільнення з - під арешту вищевказаного транспортного засобу. Згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При винесенні рішення суд бере до уваги, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2011 року ніким оскаржено не було та набрало законної сили. Судове рішення (постанова, ухвала) - це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому. Обов'язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов'язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд. Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця. Таким чином, суд вважає, що накладення арешту на автомобіль марки «Mersedes-Benz», модель 308 D, серійний номер [NUMBER], 1994 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER] порушує право позивача щодо користування, володіння та розпорядження своєю власністю.. Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. З огляду на зазначені обставини, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про необхідність звільнення заставленого майна з - під арешту, оскільки в іншому випадку будуть порушені права позивача як власника. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] заявлені відповідно до чинного законодавства, а від так підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, вирішуючи справу по суті, суд враховує той факт, що відповідач по справі позов визнав та проти його задоволення не заперечував, а твердження представника ПАТ «Ощадбанк» щодо неможливості задоволення своїх вимог у разі скасування арешту з спірного автомобіля, не можуть бути взяті до уваги, так як вказаний автомобіль в заставі банку не перебуває та не є забезпеченням за кредитними зобов'язаннями [PERSON] Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved