Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

09.07.2014 року [PERSON] звернувся з позовом до Львівського національного медичного університету ім.Данила Галицького, [PERSON], в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ ректора Львівського національного медичного університету ім.Данила Галицького № 196 від 14.05.2014 року про звільнення [PERSON] сумісника з 30.06.2014 року з посади професора кафедри ортопедичної стоматології відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України (закінчення строку трудового договору); поновити його на посаді професора кафедри ортопедичної стоматології з 01.07.2014 року на 0,25 ставки професора кафедри ортопедичної стоматології; визнати незаконною бездіяльність Львівського національного медичного університету ім.Данила Галицького щодо нерозгляду та не прийняття рішення по його заяві від 21.05.2014 року про переведення його з посади професора кафедри ортопедичної стоматології за сумісництвом на основне місце роботи; зобов»язати відповідачів розглянути його заяву про переведення з посади професора кафедри ортопедичної стоматології Львівського національного медичного університету ім.Данила Галицького за сумісництвом на основне місце роботи. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що після закінчення Львівського національного медичного університету ім. Данила Галицького, понад 17 років перебував трудових стосунках з медичним університетом. Працював на посадах: від викладача до декана стоматологічного факультету, професора, завідувача кафедрою ортопедичної стоматології. 20.12.2011 року за результатами конкурсу був призначений на посаду декана стоматологічного факультету Львівського національного медичного університету ім. Данила Галицького, та з ним було укаледно контракт № 193 від 20.12.2011 року. Строк дії контракту - до 20.12.2018 року. 08.06.2012 року згідно наказу ректора університету [PERSON] № 106-к його було призначено на штатну посаду в.о. завідувача кафедри ортопедичної стоматології на 1,0 ставки до оголошення конкурсу та звільнено від виконання обов»язків декана стоматологічного факультету. Хоча згоди на таке переведення він не давав, оскільки перебував на лікарняному, та вважав таке незаконним, однак в наступному приступив до виконання обов»язків завідувача кафедри ортопедичної стоматології та працював на вказаній посаді до 08.08.2013 року. 08.08.2013 року був призначений директором департаменту охорони здоров»я Львівської обласної державної адміністрації. У зв»язку з призначенням директором департаменту ЛОДА, ним на ім»я ректора було подану заяву про переведення його на 0,5 ставки професора кафедри ортопедичної стоматології. Однак, ректором було видано наказ про прийняття його на роботу лише на 0,25 ставки професора кафедри ортопедичної стоматології за сумісництвом. 25.03.2014 року за згодою сторін був звільнений з посади директора департаменту охорони здоров»я Львівської обласної державної адміністрації, однак продовжував працювати у Львівському національному медичному університеті ім. Данила Галицького на 0,25 ставки професора кафедри ортопедичної стоматології. 21.05.2014 року на ім»я ректора університету ним було подано заяву, у якій він просив розглянути питання про переведення його з 0,25 ставки професора на повну ставку професора кафедри ортопедичної стоматології, яка на той час була вакантною. У заяві зазначав, що у зв»язку зі звільненням з роботи з департаменту охорони здоров»я має намір продовжувати працювати в університеті на основному місці праці. Однак, відповіді на своє звернення не отримав. 07.07.2014 року професором кафедри [PERSON] йому було передано для ознайомлення наказ ректора № 196 від 14.05.2014 року, яким його звільнено з посади професора кафедри ортопедичної стоматології на підставі наказу № 185 від 30.08.2013 року на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України (закінчення строку трудового договору). Вважає, що наказ ректора Університету про його звільнення з роботи за закінченням строку трудового договору є незаконним, оскільки заяви про прийняття його на роботу за строковим трудовим договором не подавав, строковий трудовий договір з ним в будь-якій іншій формі не укладався. Враховуючи, що на час його звільнення з посади начальника департаменту охорони здоров»я Львівської ОДА, на кафедрі ортопедичної стоматології була вакантною повна ставка професора кафедри, не розглянувши його заяву від 21.05.2014 року про переведення його на повну ставку професора кафедри ортопедичної стоматології, відповідач порушив гарантоване йому Конституцією України право на працю, оскільки він відповідає всім вимогам та критеріям для зайняття посади професора кафедри, яку він займав до звільнення з роботи. Наведене вище переконливо свідчить про упереджене ставлення до нього ректора університету. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з урахуванням заяви від 26.06.2017 року про відмову від позовної вимоги, а саме в частині вимоги про стягнення з Львівського національного університету імені [PERSON] на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу. Надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Додатково пояснила, що позивач є спеціалістом високої категорії, з 2009 року є доктором наук, з 2012 року працював професором кафедри ортопедичної стоматології, у 2016 році йому присвоєно звання «Заслужений лікар України. Звільнився з роботи з Університету у зв»язку з переходом на державну службу з посади завідувача кафедри ортопедичної стоматології, є академіком [PERSON] вищої освіти України з 2013 року, головою Асоціації зубних техніків Львівщини, має вищі категорії по напрямках: організація охорони здоров»я, ортопедична стоматологія, хірургічна стоматологія, має високу громадянську позицію - є волонтером АТО по напрямку медицина, відзначений відзнакою «За мужність та милосердя», що свідчить про його високу кваліфікацію, здатність забезпечити цілі і завдання Університету, як навчального закладу. Тобто, відповідає усім вимогам щодо зайняття посади професора кафедри ортопедичної стоматології. Просила позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив та пояснив, що наказом № 196 від 14.05.2014 року позивача звільнено з посади професора кафедри ортопедичної стоматології, на яку він був прийнятий на підставі наказу № 185 від 30.08.2013 року за строковим трудовим договором до 30.06.2014 року. На вказану посаду позивач був прийнятий на підставі поданої ним заяви на строк з 02.09.2013 року по 30.06.2014 року. Позивач приступив до роботи 02.09.2013 року, у відділі кадрів ознайомився з наказам № 185, однак від підпису відмовився. Копія наказу № 185 була надіслана на кафедру ортопедичної стоматології, де позивач мав змогу ознайомитися з цим наказом. Крім того, позивач фактично працював на 0,25 ставки, що свідчить про те, що він був ознайомлений з наказом № 185 та йому було відомо, що він підлягає звільненю після закінчення строкового трудового договору 30.06.2014 року. Крім того, позивач був звільнений з посади декана стоматологічного факультету у зв»язку з призначенням на посаду завідувача кафедрою ортопедичної стоматології, яке відбулося за його заявою від 08.06.2012 року. Посада декана факультету та посада завідувача кафедрою ортопедичної стоматології є штатними посадами, тому займати дві посади одночасно і виконувати відповідну роботу на двох посадах позивач не міг. Не відповідають дійсності і доводи позивача в тій частині, що його заява від 21.05.2014 року про його переведення на основне місце роботи професором кафедри ортопедичної стоматології на 1,0 ставки не була роглянута відповідачем, оскільки такий про результати розгляду його заяви був повідомлений листами № 01-14/890 від 26.05.2014 року та № 01-14/1827 від 04.09.2014 року. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з врахуванням заяви від 26.06.2017 року про відмову від позовної вимоги, в частині вимоги про стягнення з Львівського національного університету ім.. [PERSON] на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, яка прийнята судом, з наступних мотивів. Відповідно до положень ст.43 Конституції України кожен має право на працю. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Право на працю може бути реалізовано шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно ст.21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу на умовах, визначену цією угодою. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Статтею 22 КЗпП України визначено гарантії при укладенні, зміні та припиненні трудового договору. Зокрема, забороняється необгрунтована відмова у прийнятті на роботу. За загальним правилом трудовий договір укладається на невизначений строк (безстроковий трудовий договір). Строковий трудовий договір відповідно до частини другої статті 23 КЗпП укладається лише у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події\~(наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).\~ У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин. Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 (пункт 9) зазначив, що укладення трудового договору на визначений строк при відсутності умов, зазначених в ч. 2 ст. 23 КЗпП, є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку.\~Тобто такі договори вважатимуться укладеними на невизначений строк від часу їх укладення. Строковий трудовий договір, укладений у випадках, не визначених законодавчими актами, навіть за наявності згоди працівника, вважається безстроковим трудовим договором. Відповідно до чинного законодавства України робота за сумісництвом здійснюється на умовах трудового договору. До укладення трудових договорів за сумісництвом застосовуються ті ж вимоги, що й до інших трудових договорів. Звільнення працівника з роботи за сумісництвом провадиться з підстав, передбачених законодавством, з дотриманням прав та гарантій працівників, що працюють на умовах сумісництва. Відповідно до положень п.1.4 Статуту Львівського національного медичного університету ім.Данила Галицького головним завданням Університету є здійснення освітньої діяльності певного напрямку, яка забезпечує підготовку фахівців освітньо-кваліфікаційних рівнів і відповідає стандартам вищої освіти. Відповідно до положень п.8.1,п.8.2 Статуту Університету, освітня діяльність Університету грунтується на концептуальних засадах Доктрини розвитку освіти , Закону України «Про освіту», Закону України «Про вищу освіту», Державній національній програмі «Освіта». Метою освітньої діяльності Університету є відтворення інтелектуального потенціалу держави, забезпечення медичної галузі кваліфікованими фахівцями. Відповідно до Положення про кафедру, затвердженого ректором Університету, кафедра є основним навчально-науковим структурним підрозділом Університету, що проводить навчальну, методичну,науково-дослідну, консультативну роботу зі студентами, ітернами, курсантами, підготовку науково-педагогічних кадрів, перепідготовку та підвищення кваліфікації кадрів, перепідготовку та підвищення кваліфікації викладачів і спеціалістів охорони здоров»я. Згідно п.2.9.1 основними завданнями клінічної кафедри є проведення навчально-виробничого процесу з використанням нових форм та методів навчання, досягнень медичної науки і практики охорони здоров»я, навчання студентів, лікарів-інтернів, клінічних ординаторів, аспірантів, підготовка магістрів медицини, післядипломна підготовка і підвищення кваліфікації медичних кадрів. Встановлено, що наказом ректора Львівського національного медичного університету ім. Данила Галицького № 185 кп від 30.08.2013 року [PERSON], доктора медичних наук, професора, директора Департаменту охорони здоров»я ЛОДА прийнято на посаду професора кафедри ортопедичної стоматології на 0,25 ставки з позабюджету з окладом пед.- 891,54 грн., лік.-50 %, за ступінь 20%, за звання 24% за сумісництвом за строковим трудовим договором з 02.09.2013 року до 30.06.2014 року за згодою сторін. У наказі зазначено науково-педагогічний стаж [PERSON], що станом на 30.08.2013 року становить 16 років 11 місяців. Підставою для винесення наказу зазначено : заява [PERSON], резолюція ректора. Однак, як вбачається зі змісту поданої [PERSON] заяви від 08.08.2013 року про призначення його на посаду професора кафедри на 0,5 ставки та накладеній на ній резолюції, ректор погодив укладення трудового договору із позивачем на 0,25 ставки за сумісництвом з 01.09.2013 року на 2013-2014 навчальний рік, відомостей щодо строку дії договору резолюція не містить. Заява [PERSON] також не містить відомостей про його згоду чи бажання на укладення строкового трудового договору. Наказом ректора Львівського національного медичного університету ім. Данила Галицького від 14.05.2014 року № 196 кз [PERSON] звільнено із займаної посади професора кафедри ортопедичної стоматології з 30.06.2014 року відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України (закінчення строку трудового договору) з виплатою компенсації за 56 к.д. невикористаної щорічної відпустки. Підстава: наказ № 185 від 30.08.2013 року. Тобто, аналізуючи накази ректора № 185 кп від 30.08.2013 року та № 196 кз від 14.05.2014 року можна зробити висновок, що роботодавець в односторонньому порядку змінив строк трудового договору, про умови якого між сторонами було досягнуто згоди щодо його укладення 08.08.2013 року, що чинним трудовим законодавством України не допускається. Актом від 30.08.2013 року, складеним комісією в складі працівників відділу кадрів університету: помічника ректора з кадрових питань [PERSON], старших інспекторів Чех І.І., Грицько Н.М. зафіксовано, що професор [PERSON] відовився від підпису про ознайомлення з наказом № 185-кп від 30.08.2013 року про його прийняття на посаду професора кафедри ортопедичної стоматології за сумісництвом. Доцільність складення такого акта суд оцінює критично, оскільки позивач не оспорює прийняти його на роботу на 0,25 ставки, приступив до виконання обов»язків професора на 0,25 ставки, вказаний наказ не оскаржував. Крім того, незрозумілою є мета складення такого акту, оскільки він не містить жодної інформації ні про укладення з позивачем строкового трудового договору, ні про розмір ставки, на яку прийнято позивача. З долученого до матеріалів справи акта від 14.05.2014 року, складеного комісією у складі працівників відділу кадрів університету: помічника ректора з кадрових питань [PERSON], старших інспекторів Чех І.І., Грицько Н.М., вбачається, що професор [PERSON] відовився від підпису про ознайомлення з наказом № 196-кз від 14.05.2014 року про його звільнення з посади професора кафедри ортопедичної стоматології за сумісництвом у зв»язку з закінченням строку трудового договору з 30.06.2014 року. Однак, зазначене в акті спростовується матеріалами справи, зокрема, як вбачається з рукописного допису на копії тексту наказу № 196-кз, вчиненого [PERSON], такий передав наказ [PERSON] 07.07.2014 року та 09.07.2014 року даний наказ вже було оскаржено останнім до суду та ухвалою суду від 14 липня 2014 року судом було забезпечено позов [PERSON], заборонено ректору Львівського національного університету ім.Данила Галицького вчиняти будь-які дії, спрямовані на заміщення посади професора кафедри ортопедичної стоматології стоматологічного факультету до вирішення даного спору по суті, а саме - до набранням рішення суду законної сили. Як вбачається з листа Львівського національного медичного університету ім. Данила Галицького від 26.05.2014 року № 01-14/890, адресованого [PERSON] на адресу м.Львів, вул.Генерала Чуринки, 128/4, адміністрація університету на заяву [PERSON] від 21.05.2014 року повідомила, що переведення позивача на посаду професора кафедри ортопедичної стоматології університету за основним місцем праці буде розглянуте на початку 2014-2015 навчального року (у вересні 2014 року) при наявності достатньої кількості педагогічного навантаження для штатних працівників кафедри, про що його буде повідомлено в телефонному режимі інспектором відділу [PERSON] А листом від 04.09. 2014 року № 01-14/1827, [PERSON] повідомлено, що після розподілу педагогічного навантаження, штатна посада професора кафедри ортопедичної стоматології на даний час відсутня. Однак, матеріали справи не містять, а відповідачем не подано доказів про отримання зазначених листів [PERSON] Наведене підтверджує, на думку суду, упереджене відношення відповідача до позивача, та у зв»язку з цим порушення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. Крім того, наказ про звільнення позивача з роботи було винесено роботодавцем за 1,5 місяці до зазначеної в наказі дати звільнення, таке звільнення було викликане подачею позивачем 21.05.2014 року заяви про прийняття його на посаду професора кафедри на повну ставку, яка на той час була вакантною. Враховуючи, що ухвалою суду від 14 липня 2014 року було забезпечено позов [PERSON] та заборонено ректору Львівського національного університету ім.Данила Галицького вчиняти будь-які дії, спрямовані на заміщення посади професора кафедри ортопедичної стоматології стоматологічного факультету до вирішення даного спору по суті, а саме - до набранням рішення суду законної сили, лист Львівського національного медичного університету ім. Данила Галицького від 04.09. 2014 року № 01-14/1827, адресовану [PERSON] адреса м.Львів, вул.Генерала Чуринки, 128/4, яким адміністрація університету на заяву [PERSON] повідомляє, що після розподілу педагогічного навантаження штатна посада професора кафедри ортопедичної стоматології на даний час відсутня, свідчить про те, що ректор університету не виконуючи ухвалу суду, в порушення накладеної судом заборони, розподілив педагогічне навантаження посади професора кафедри ортопедичної стоматології, що в подальшому унеможливило зайняття цієї посади позивачем. Аналізуючи зібрані у справі докази, враховуючи, що при прийнятті позивача на роботу, такий у заяві про прийняття на роботу не зазначав, що згідний на укладення строкового трудового договору, в подальшому строковий трудовий договір з ним не укладався, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з роботи на підставі п.2 ст.36 КЗпП України є незаконним. З наведених мотивів, Наказ ректора Львівського національного медичного університету ім.Данила Галицького № 196 від 14.05.2014 року про звільнення [PERSON], сумісника, від займаної посади кафедри ортопедичної стоматології з 30.06.2014 року відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України (закінчення строку трудового договору) слід скасувати, поновити [PERSON] на посаді професора кафедри ортопедичної стоматології на 0,25 ставки з 30.06.2014 року. Рішення суду про поновлення на роботі слід допустити до негайного виконання. Суд також приходить до переконання, що за відсутності доказів про отримання позивачем відповіді на його заяву від 21.05.2014 року, підлягають також до задоволення позовні вимоги про визнання незаконною бездіяльності Львівського національного медичного університету ім.Данила Галицького щодо нерозгляду та не прийняття рішення по заяві [PERSON] від 21.05.2014 року про переведення його з посади професора кафедри ортопедичної стоматології з 0,25 ставки на основне місце роботи та зобов»язання відповідачів розглянути заяву [PERSON] про переведення його з посади професора кафедри ортопедичної стоматології Львівського національного медичного університету ім.Данила Галицького з 0,25 ставки на 1,0 ставки з врахуванням ухвали суду від 14 липня 2014 року про забезпечення позову. Крім того, як вбачається зі змісту листів, які долучені до матеріалів справи відповідачем, як докази розгляду заяви [PERSON], розглядаючи можливість працевлаштування позивача на посаді професора кафедри ортопедичної стоматології, відповідачем не було враховано, що позивач повністю відповідає вимогам, що ставляться до заміщення посади професора кафедри, а саме не було враховано стаж безперервної роботи позивача в Університеті, що становить понад 17 років, є доктором наук, професором, має великий досвід науково-педагогічної роботи, звільнився з посади завідувача кафедри ортопедичної стоматології у зв»язку з переходом на державну службу, є академіком [PERSON] вищої освіти України з 2013 року, головою Асоціації зубних техніків Львівщини, має вищі категорії по напрямках: організація охорони здоров»я, ортопедична стоматологія, хірургічна стоматологія, має високу громадянську позицію - є волонтером АТО по напрямку медицина, відзначений відзнакою «За мужність та милосердя», що свідчить про його високу кваліфікацію, здатність забезпечити цілі і завдання Університету, як навчального закладу, визначені Статутом Львівського національного медичного університету ім.Данила Галицького та Положенням про кафедру університету. Аналізуючи положення Конституції України та Кодексу Законів про працю України, якими встановлено гарантії в реалізації громадянами України права на працю, гарантії від незаконного звільнення, від безпідставної відмови в укладенні трудового договору, суд приходить до переконання про відсутність підстав для відмови в укладенні з позивачем трудового договору на заміщення посади професора кафедри ортопедичної стоматології Львівського національного університету ім.Данила Галицького.

Outcome: approved