overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

09.04.2015 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту, що заповіт від імені [PERSON], посвідчений 17.10.1996 року за реєстром № 28037 державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] на імя [PERSON] належить [PERSON] та встановити, що сертифікат на право власності на земельну частку/пай 5,76 га в КСГП ім. Фрунзе с. Слабин Чернігівського району серії ЧН № 0228015 від 04.10.1996 року, виданий на імя [PERSON] належить [PERSON], яка померла 18.09.2014 року. У судове засідання заявник подала заяву про розгляд справи без її участі та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Першої Чернігівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, до його початку надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи Слабинської сільської ради в судове засідання не зявився, сповіщався належним чином про час та місце розгляду справи. В судовому засіданні встановлено, що 18.09.2014 року померла тітка [PERSON] [PERSON] (а.с. 2). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: с. Якубівка, вул. Попудренка, 1, Чернігівського району, Чернігівської області та на земельну частку/пай в КГСП ім. Фрунзе с. Слабин Чернігівського району Чернігівської області. Заявник є єдиним спадкоємцем померлої, що підтверджується матеріалами спадкової справи. 17.10.1996 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] на імя [PERSON]. Проте згідно паспорта прізвище заявника зазначено «Репчіна». В сертифікаті на право на земельну частку/пай серії ЧН № 0228015 від 04.10.1996 року також допущено помилку та невірно вказано прізвище тітки заявника, а саме замість «Залєська» вказано «Заліська». Згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.03.2014 року [PERSON] була призначена опікуном над [PERSON]. У судовому засіданні достовірно встановлено, що заповіт від імені [PERSON], посвідчений 17.10.1996 року за реєстром № 28037 державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] на імя [PERSON] належить [PERSON] та сертифікат на право власності на земельну частку/пай 5,76 га в КСГП ім. Фрунзе с. Слабин Чернігівського району серії ЧН № 0228015 від 04.10.1996 року, виданий на імя [PERSON] належить [PERSON], яка померла 18.09.2014 року, що підтверджується матеріалами справи та нічим не спростовано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

09.04.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 02.12.2007 року. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що співжиття з відповідачкою не склалось, оскільки на протязі спільного проживання вони виявили, що у них різні характери та погляди на сімейне життя, через що в сім'ї постійно виникали сварки. Вони не підтримують подружні стосунки та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що його шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але надав до суду заяву, якою на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення і просить справу розглянути у його відсутність. В судове засідання відповідачка [PERSON] повторно не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча повідомлялась про день слухання справи належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, заяву про розгляд справи за її відсутності не направляла, а тому суд, враховуючи заяву позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Майорівською сільською радою Біляївського району Одеської області 02.12.2007 року (а.с.5), сторони уклали шлюб 02.12.2007 року, який зареєстрований Майорівською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 17. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Неявку відповідачки в судове засідання суд розцінює, як небажання зберегти сім'ю. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

09.04.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними та зареєстрований 18.12.2010 року Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 411. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З травня 2013 року сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, збереження сім'ї неможливо та суперечить інтересам сторін. У зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просить позов задовольнити. При цьому надала документи з яких вбачається, що за станом здоров'я в березні 2015 року позивачу проведена ампутація правої ноги, що позбавило його можливості прибути до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу, при цьому вказала, що сімейні відносини сторони припинили раніше ніж вказує позивач. Причиною чого є поведінка позивача. Оскільки він зловживав алкогольними напоями та наркотичними засобами. Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 18.12.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 411 /свідоцтво серії [NUMBER]/ /а.с. 20/. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть понад два роки, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна на теперішній час немає. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнав позовні вимоги та просить позов задовольнити, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

09.04.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 14.11.2003 року виконкомом Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 11. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з березня 2011 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, судом належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.11.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим виконкомом Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 11 ( а.с.4 ). Судом встановлено, що сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження ( а.с. 5, 6). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

09.04.2015 року позивач ВАТ НАСК «Оранта» звернулось до Київського районного суду м. Полтави з позовом про відшкодування збитків в порядку регресу. Свої позовні вимоги обґрунтовуючи тим, що 14 жовтня 2012 року по вул. В. Тирнівська в м. Полтаві сталася дорожньо - транспортна пригода за участю легкового автомобіля «ЗАЗ-Daewoo», д.р.н. ВІ 9121 АТ АН, під керуванням водія [PERSON] та легкового автомобіля «ВАЗ-211540», д.р.н. ВІ 0380 ВО, під керуванням водія [PERSON]. Згідно довідки ВДАІ ПМУ № 987819 про дорожно-транспортну пригоду в результаті ДТП автомобіль «ВАЗ-211540», д.р.н. ВІ 0380 ВО, отримав технічні пошкодження. Вину відповідача [PERSON] встановлено у судовому порядку, що підтверджується постановою Київського районного суду м. Полтави від 13.11.2012 року. На час ДТП діяв договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 28.12.2012 року із заявою про страхове відшкодування до ВАТ НАСК «Оранта» звернувся власник пошкодженого легкового автомобіля «ВАЗ-211540», д.р.н. ВІ 0380 ВО, [PERSON] на підставі договору було виплачено йому страхове відшкодування в розмірі 2000 грн. 47 коп. 18.09.2013 року ВАТ НАСК «Оранта» направило відповідачу регресну вимогу, яка залишилась без задоволення. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] 2000,47 грн., збитки в порядку регресу\~\~та 243,60 грн., витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

09.04.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що [INFO] померла [PERSON]. За свого життя [PERSON] склала заповіт відповідно до змісту якого вона , на випадок своєї смерті, заповідала позивачу земельну ділянку загальною площею 2 гектари, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Але про те , що спадкодавець склала заповіт на ім'я позивача йому було невідомо, текст заповіту зберігався в будинку де жила [PERSON] у її чоловіка [PERSON]. Про існування заповіту позивачу стало відомо наприкінці березня 2015 року від відповідача, коли останній під час бесіди з позивачем, передав позивачу цей заповіт з метою, щоб позивач оформлював на себе спадщину. Тобто, виходячи з викладеного, позивач своєчасно, згідно з законом у термін в 6 місяців в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, не звернувся. Зазначені обставини для пропуску строку прийняття спадщини позивач вважає поважними. Таким чином, позивач просить надати додатковий строк для прийняття спадщини. В судове засідання позивач надав заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, розглянути справу без його участі. Відповідач до судового засідання також не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі,позов визнав у повному обсязі. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, т.я. були підстави для проведення розгляду справи без участі сторін. Під час судового розгляду були вивчені наступні матеріали справи: · Копія паспорта позивача (а.с. 3) · Свідоцтво про смерть [PERSON] ( а.с.4) · Дублікат заповіту (а.с.5) · Державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.6) Відповідно до ст.267 ч.5 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У відповідності з ч. З ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини з поважних причин, суд має право визначити додатковий строк для її подання. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що підлягають задоволенню., так як позивач не звернувся с заявою про прийняття спадщини, бо не був обізнаний щодо складання на його користь заповіту ( тобто не подав заяву з поважних причин). На підставі ст. 16,267, ст. 1272 ЦК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

09.04.2015 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з відповідачем перебувала в шлюбі від якого мають спільну доньку [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу відповідач обіцяв допомагати дитині добровільно, однак будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям доньки не цікавиться. Дитина знаходиться на її утриманні та вихованні і відповідно потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач працює, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. Розмір аліментів позивач просила визначити у твердій грошовій сумі та стягувати з відповідача щомісячно по 700 грн., тобто половину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно, оскільки він отримує мінімальну заробітну плату та має на утриманні ще дві доньки від другого шлюбу, які є інвалідами дитинства. Просив стягувати аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного: Правовідносини, з приводу яких заявлено позов, врегульовані ст.ст.180-184 СК України, якими передбачено обов'язок батьків утримувати неповнолітню дитину до її повноліття та способи такого утримання. Наведеними нормами передбачено, що утримання неповнолітніх дітей є обов'язком, а не правом батьків. Позовні вимоги стверджені матеріалами справи, а зокрема свідоцтвами про шлюб, про розірвання шлюбу та про народження дитини, довідкою про склад сім'ї позивачка. (а.с.4-5,7-8). Пояснення відповідача стверджуються довідкою про доходи, свідоцтвами про народження двох дітей та довідками про отримання допомоги поданими в судовому засіданні. З огляду на дані обставини, суд позов задовольняє частково та стягує з відповідача аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно. Аліменти суд стягує з дня пред'явлення позову, в частині стягнення аліментів за один місяць суд допускає рішення до негайного виконання згідно ст.ст.191 СК України, ст.367 ЦПК України. Судові витрати суд присуджує з відповідача, в зв'язку із задоволенням позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

09.04.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Вона також повідомила про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне. Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 17.04.2010 року. Вони мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. З грудня 2014 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

09.04.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання. В обґрунтування позивач посилається на те, що вона з 2013 року без реєстрації шлюбу проживала разом з відповідачем, як сім»я. Від спільного проживання з відповідачем має доньку - [PERSON], [INFO], яка перебуває у неї на утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання. Вона на цей час не має доходів, тому просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини до досягнення дитини трьох років. За заявами сторін справу розглянуто без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 2013 року проживають однією сім»єю, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач працездатний, не хворіє, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку на утримання дружини до досягнення дитиною 3-річного віку, тобто до [INFO]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

09.04.2015 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позивних вимог зазначила, що вона з 26.08.2003 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, про підтримку позовних вимог, з проханням про їх задоволення в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав заяву про визнання позивних вимог, та з проханням про розгляд справи у його відсутність. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження останньої, та яка мешкає разом з позивачкою, що в свою чергу підтверджується довідкою ККП «КК Західна» від 10.09.2014 року Ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, дочки, сина й інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому з урахуванням обставин справи, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання їх доньки в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно починаючи з 09.04.2015 року та до досягнення неповнолітньою повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

09.04.2015 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. Вимоги мотивує тим, що 27.08.2005 року з відповідачем було укладено шлюб, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] ніякої допомоги на утримання дитини не надає, інших дітей немає, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивачка не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Судом встановлено, що сторони з 27.08.2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини в достатньому розмірі не надає. В заяві про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров'я дитини та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, відсутність на утриманні у відповідача інших осіб, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: approved