Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

09 жовтня 2014 року Публічне акціонерне товариство (ПАТ) «Комерційний банк «Надра» звернулося до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] із позовом про стягнення заборгованості в розмірі 25800,31 доларів США та 1347025,69 грн. за кредитним договором № 6/4/2005/840-К/1531 від 15 липня 2005 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Харківське РУ та [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що є правонаступником ВАТ КБ «Надра». Відповідно до умов вказаного кредитного договору банк надав [PERSON] грошові кошти у сумі 20000 доларів США на придбання автотранспортного засобу марки Skoda Octaуіа 2005 зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11% річних на строк до 14 липня 2010 року. Свої зобов'язання за договором Банк виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит шляхом перерахування коштів через касу банку, на підставі заяви позичальника на видачу готівки № NL-113 від 15.07.2005р. В свою чергу позичальник свої зобов'язання за договором не виконав, на порушення вимог до п. 3.4.2, п. 3.6 договору щодо щомісячного погашення кредиту та відсотків за його користування в сумі мінімально необхідного платежу 470 дол. США, у звязку із чим станом на 18.08.2014 року існує заборгованість в розмірі 128348,87 доларів США, що дорівнює 1685925,43 грн. і складається: заборгованість за кредитом в розмірі 15410,17 доларів США; заборгованість за відсотками у розмірі 10390,14 доларів США, заборгованість за комісією 2718,63 доларів США, що дорівнює 35710,54 грн.; заборгованість за пенею 99829,93 доларів США, що дорівнює 1311315,15 грн. Відповідно до укладеного договору поруки № 6/4/2005/840-П/341 від 29.06.2005 року поручитель [PERSON] зобовязалася відповідати перед банком за неналежне виконання [PERSON]Ю. взятих на себе зобов'язань, що витжають з вищевказаного кредитного договору як солідарний боржник. У звязку із чим на підставі ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позивач просив задовольнити позов у повному обсязі, стягнути з відповідачів у солідарному порядку судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 3654 грн. Представник позивача просив розглянути справу без його участі, про що надав письмову заяву, ухвалу суду від 07.11.2016 року про обовязкову явку до суду для зясування всіх обставин справи не зявився. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, вважаючи, що позивачем пропущений строк позовної давності, подали письмову заяву до суду про застосування до виниклих правовідносин наслідків спливу позовної давності, передбачені ч.4 ст.. 267 ЦК України. Відповідачі до судового засідання не зявилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Перевіривши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 липня 2005 року між ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Харківське РУ та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6/4/2005/840-К/1531 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів. Відповідно до умов вказаного кредитного договору банк надав [PERSON] грошові кошти у сумі 20000 доларів США на придбання автотранспортного засобу марки Skoda Octaуіа 2005 зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11% річних на строк до 14 липня 2010 року. Свої зобов'язання за договором Банк виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит шляхом перерахування коштів через касу банку, на підставі заяви позичальника на видачу готівки № NL-113 від 15.07.2005р. Згідно з п. 3.6. договору, якщо протягом дії договору позичальник несвоєчасно та не повністю вніс черговий мінімально-необхідний платіж чи чи інші платежі, передбачені договором, то банк приймає виконання відповідачем своїх зобов'язань по договору в наступному порядку: -плата за управління кредитом; -прострочені відсотки за користування кредитом; -відсотки за користування кредитними коштами; -пеня та штрафи; -прострочена сума кредиту; -сума кредиту. У разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 3.4.3. цього договору, а також у випадку прострочення строку дострокового виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплаті всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.2.3. цього договору, позичальник сплачує банку пеню в 1% від несвоєчасно сплачені суми за кожен день прострочення (п. 5.2.). У разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.2.. 4.3.4.. 4.3.10., 4.3.12. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у poзмipi 10% в Кредиту, визначеного п. 1.1. цього договору за кожен випадок (п. 5.3.). В свою чергу позичальник [PERSON] свої зобов'язання за договором не виконав, на порушення вимог до п. 3.4.2, п. 3.6 договору щодо щомісячного погашення кредиту та відсотків за його користування в сумі мінімально необхідного платежу 470 дол. США, у звязку із чим станом на 18.08.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 128348,87 доларів США, що дорівнює 1685925,43 грн. і складається: заборгованість за кредитом в розмірі 15410,17 доларів США; заборгованість за відсотками у розмірі 10390,14 доларів США, заборгованість за комісією 2718,63 доларів США, що дорівнює 35710,54 грн.; заборгованість за пенею 99829,93 доларів США, що дорівнює 1311315,15 грн. Відповідно до укладеного договору поруки № 6/4/2005/840-П/341 від 29.06.2005 року поручитель [PERSON] зобовязалася відповідати перед банком за неналежне виконання [PERSON]Ю. взятих на себе зобов'язань, що витжають з вищевказаного кредитного договору як солідарний боржник (п.1.2) Kpiм того, відповідно до п.2.1. цього договору банк набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає з кредитного договору при умові якщо в установлений кредитним договором строк виконання боржником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання боржника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Позивач посилається на те, що на виконання вищезазначених умов договору поруки банк надіслав поручителю рекомендованим листом повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника. Однак не надав доказів такого відправлення із зазначенням строку його направлення. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). [PERSON], підписуючи заяву про надання кредиту, погодився з умовами договору, та отримав від банку грошові кошти, однак не виконав своїх зобовязань за кредитним договором, унаслідок чого утворилася заборгованість. Між тим суд вважає, що для стягнення цієї заборгованості позивачем пропущений строк позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Про застосування позовної давності [PERSON] заявляву своєму клопотанні 14.09.2015 року (а.с.77) Висновок про правильне застосування норм матеріального права щодо позовної давності міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13. Відповідно до цього висновку для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252255 ЦК України. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, оскільки за умовами п. 3.4.3. кредитного договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання. Оскільки останній місячний платіж [PERSON] слід було внести до 25 липня 2010 року, а банк звернувся до суду з позовом 09 жовтня 2014 року, то суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що в разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. При цьому суд враховує, що заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 02.10.2012 року про задоволення позову ПАТ КБ «Надра» до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за вказаним вище кредитним договором було скасовано ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 29.11.2012 року, а ухвалою цього ж суду від 18 лютого 2013 року позов ПАТ КБ «Надра» був залишений без розгляду. До суду не надано доказів того, що вказана ухвала суду скасована в установленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Що стосується доводів заявниці щодо пропуску банком позовної давності до вимог про стягнення штрафу та щодо неправильного застосування судом касаційної інстанції частини другої статті 258 ЦК України, то слід зазначити таке. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Оскільки кінцевим строком повернення кредиту є 25 липня 2010 року, і банк, зясувавши факт неповернення кредиту до цієї дати, унаслідок чого банк отримав право на стягнення штрафу та інших штрафних санкцій, передбачених п.4 кредитного договору, суд вважає, що позивачем не дотримано строку позовної давності для стягнення неустойки. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому підстав для застосування вимог ч.5 ст. 267 ЦК України суд не вбачає, оскільки позивач про це не просив.

Outcome: dismissed