Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

09 квітня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] і відведена для обслуговування вищевказаного житлового будинку земельна ділянка межує із земельною ділянкою, яка належить на праві приватної власності [PERSON] Позивач вказує, що до приватизації земельної ділянки матір'ю відповідача [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO] року, через земельну ділянку проходив та використовувався прохід до її житлового будинку, однак після приватизації земельної ділянки прохід був закритий, а іншої обхідної стежки, окрім проїзду через земельну ділянку відповідача не має. На даний час вона позбавлена можливості вільно і безперешкодно дістатися до своєї земельної ділянки, проходити та доїжджати до неї транспортними засобами. Зазначила, що пропонувала відповідачу укласти договір про встановлення земельного сервітуту в позасудовому порядку, однак остання на її пропозицію не пристала та не погоджується на мирне врегулювання спору, а тому, на підставі наведеного, просила суд встановити їй земельний сервітут у вигляді надання права проходу та проїзду до належної їй земельної ділянки по [ADDRESS] через належну [PERSON] земельну ділянку, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], а також визначити межі земельного сервітуту та порядок користування ним. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги уточнила та зменшила, позовні вимоги з уточненнями підтримала, просила встановити їй безстроковий та безоплатний земельний сервітут лише на право проходу через земельну ділянку площею 0,0113 га та через земельну ділянку площею 0,0019 га згідно варіанту, запропонованого судовою земельно-технічною експертизою. Крім того, пояснила, що у весняний та осінній період вказана дорога не підлягає належному використанню, так як тривалий час затоплена паводками від дощу та талого снігу, а іншого проходу за несприятливих погодних умов на дорогу [ADDRESS] для неї та її дітей не має. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені та зменшені позовні вимоги про встановлення земельного сервітуту на право проходу позивача через її земельні ділянки визнала, оскільки вважає, що позивач для проїзду транспортних засобів має доступ до своєї земельної ділянки з боку берегової зони, до її будинку пролягає грунтова дорога, якою до цього часу позивач користувалася. Заслухавши пояснення сторін, свідка, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] і для обслуговування вищевказаного житлового будинку їй відведена земельна ділянка площею 0,1500 га, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку з надвірними будівлями від 27 серпня 2009 року № 1893, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02 вересня 2009 року № 23732988 (а.с. 4, 5). Також встановлено, що відповідач [PERSON] є власником земельних ділянок для обслуговування житлового будинку площею 0,1500 га і для ведення особистого селянського господарства площею 0,1112 га, які знаходяться по [ADDRESS] та межують із земельною ділянкою, яка належить позивачу [PERSON], що підтверджується показаннями сторін в судовому засіданні, а також технічним паспортом на житловий будинок від 25 січня 2006 року № 1329, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 30 листопада 2006 року № 1930, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04 грудня 2006 року № 12748466, державними актами на право власності на земельні ділянки відповідно серії ЯГ № 123856 та серії ЯГ № 123857 (а.с. 29-37). Згідно акту комісії в складі секретаря, землевпорядника та юриста Білогірської селищної ради Хмельницької області від 05 листопада 2012 року до житлового будинку [ADDRESS], який належить позивачу [PERSON], є в наявності стихійний заїзд, який спеціально не облаштований та не дає можливості вільного доступу до вказаного житлового будинку. З показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка землевпорядника Білогірської селищної ради Хмельницької області [PERSON] встановлено, що земельна ділянка та житловий будинок позивача знаходяться по [ADDRESS], однак вихід із земельної ділянки позивача на цю вулицю не існує, а пролягає через прибережну грунтову дорогу протяжністю біля півкілометра, яка під час дощів та весняних паводків не придатна для проходу та проїзду. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно ст. 99, ч. 1 ст. 100 Земельного кодексу України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельного сервітуту з правом проходу і такий сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 98 цього ж Кодексу земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Згідно п. 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року передбачено, що встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб. Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 11 жовтня 2013 року № 20/13 доступ (прохід та проїзд) до житлового будинку [ADDRESS], що належить позивачу, не враховуючи земельну ділянку за адресою [ADDRESS], що належить відповідачу, відсутній. Із змісту вищевказаного висновку судового експерта слідує, що для відповідача [PERSON] найменш обтяжливим можливим варіантом є встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0113 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 123856) та на земельну ділянку площею 0,0019 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 123857), що запропоновано та відображено в додатку № 3 (План встановлення сервітуту на земельну ділянку по [ADDRESS] для проїзду до земельної ділянки по [ADDRESS]) (а.с. 72-82). На підставі викладеного, з врахуванням часткового зменшення позивачем позовних вимог в частині встановлення земельного сервітуту на право проїзду, а також позиції відповідача, яка в судовому засіданні визнала зменшені позовні вимоги позивача, суд приходить до висновку, що оскільки прохід до належної частини земельної ділянки позивача [PERSON] в [ADDRESS] можливий лише з [ADDRESS], а можливості влаштування іншого належного проходу на земельну ділянку [PERSON] та житлового будинку не існує, тому слід для проходу позивача [PERSON] до належної їй земельної ділянки та житлового будинку встановити постійний та безоплатний земельний сервітут на земельні ділянки відповідача [PERSON] згідно додатку № 3 висновку судової земельно-технічної експертизи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial