Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-15 00:00:00

08.01.2020 року позивачі звернулися до суду з наданим позовом /а.с.2-3/, який згодом уточнили /а.с.19-21, 116/, мотивуючи тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка доводилась матір`ю позивачу [PERSON] та відповідачам [PERSON] , [PERSON] і бабусею позивачу [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за номером № 347, яким належні їй земельні ділянки площею 3,77 га та 0,40 га, що розташовані в межах території Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області заповіла в рівних цілях [PERSON] та [PERSON] . Про наявність заповіту позивачі дізнались лише 15.11.2019 року від [PERSON] та звернулись до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину, однак нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. За таких обставин просять надати їм додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки пропустили його з поважних причин через необізнаність про заповіт. Ухвалою суду\~від 29.01.2020\~року після\~виконання ухвали\~суду про\~залишення позову\~без руху,\~позовну заяву\~прийнято до\~розгляду,\~відкрите провадження\~у справі\~за правилами\~загального позовного\~провадження та\~призначено справу\~до підготовчого\~засідання. Сторонам роз`яснено порядок надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та доказів /а.с.37/. [PERSON] подав відзив на позов /а.с.82-84/, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що брат знав про смерть матері, і як спадкоємець першої черги мав би звернутись із заявою про прийняття спадщини незалежно від наявності заповіту, оскільки він як син і повнолітня непрацездатна особа (пенсіонер за віком) спадкує незалежно від змісту заповіту половину частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Також вважає, що необізнаність [PERSON] про наявність заповіту, який був складений на його ім`я, не є поважною причиною пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки [PERSON] не приховувала наявність такого заповіту та його спадкоємців. Відповіді на відзив позивачі не надали. [PERSON] у встановлений судом строк відзив на позов та доказів не надав. На виконання вимоги ухвали суду про витребування доказів від 29.01.2020 року /а.с.38/ на адресу суду від державної нотаріальної контори надійшла спадкова справа № 309/2019, заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області /а.с.44-64/. Ухвалою суду від 10.04.2020 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті; задоволено клопотання про виклик свідків /а.с.110/. Зобов`язано відповідача [PERSON] забезпечити явку свідків. Позивачами надано уточнений позов /а.с.130-132/, який подано під час дії карантину, але до прийняття рішення про закінчення підготовчого провадження (згідно штемпеля на конверті 06.04.2020 року), тому слід вважати, що така заява подана у строки, встановлені ЦПК України. В уточненому позові [PERSON] зазначили /а.с.130-132/, що вони не знали про наявність заповіту, а нотаріус, який відкрив спадкову справу, не здійснив заходів та не повідомив [PERSON] про його наявність. [PERSON] , являючись пенсіонером, має право на отримання обов`язкової частки, як повнолітній непрацездатний син спадкодавця на підставі ч.1 ст. 1241 ЦК України. Через стан здоров`я та віддаленість постійного місця проживання від спадкового майна він не міг своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Просили визнати строк для прийняття спадщини [PERSON] за заповітом, а [PERSON] обов`язкової частки, як непрацездатної дитини померлої, пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяв про прийняття спадщини. Заперечень проти уточненого позову відповідачами не надано. В судовому засіданні позивачі підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити та надати їм додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки пропустили його з поважних причин. [PERSON] пояснив суду, що після смерті матері постійно хворів і покладаючись на братів, вважав, що вони будуть займатись оформленням спадщини та повідомлять його про подачу заяв до нотаріальної контори. Він думав, що заповіт був складений на нього, а не на сина, не знаючи, що заповіт мати змінила. Також вважав, що нотаріус мав повідомити спадкоємців про наявність заповіту, але цього не зробив. [PERSON] пояснив, що не знав про заповіт, оскільки перебував в зоні АТО, не є спадкоємцем першої черги, і лише в листопаді 2019 року від батька дізнався про наявність заповіту, вже після спливу шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Його дядько [PERSON] інший спадкоємець за заповітом, а також нотаріус не повідомляли його про наявність заповіту. Відповідачі у заявах про прийняття спадщини не повідомили нотаріусу його адресу, хоча знали її. [PERSON] надав заяву про розгляд справи в його відсутність за станом здоров`я; визнав позовні вимоги, не заперечував проти їх задоволення /а.с.104/, однак зазначив, що просить прийняти рішення на користь [PERSON] . [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із з поширенням коронавірусу та обмеженням руху громадського транспорту, а також через ускладнення здоров`я після операції і знаходженням під постійним наглядом лікарів та неможливістю доставити свідків. Разом з тим, суд вважає, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи, оскільки рух громадського транспорту не обмежено, судом вжито заходів запобігання розповсюдження захворювання, крім того в матеріалах справи наявна заява відповідача [PERSON] про розгляд справи в його відсутність з урахуванням позиції, викладеної у відзиві /а.с.108/. Крім того, відповідач мав право прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, але таким правом не скористався. Сторонами не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог. Усі необхідні підготовчі дії проведені судом на стадії підготовчого розгляду, у зв`язку із чим, суд вважає за необхідне за згодою позивачів, відповідно до статей 211, 223 ЦПК України здійснювати судовий розгляд справи на підставі наданих сторонами та витребуваних судом письмових доказів у відсутність відповідачів. \~Заслухавши пояснення позивачів, ознайомившись з позиціями сторін, викладеними у письмових заявах по суті справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є рідними братами та синами [PERSON] , тобто є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.12.1977 року /а.с.31/, тобто є онуком [PERSON] . Він не є спадкоємцем за законом першої черги за законом. [INFO] в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.01.2020 року, виданого Центральним районним у місті Миколаєві відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) /а.с.35/. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Згідно з\~копією заповіту\~від 29.03.2018\~року /а.с.26,48/,\~посвідченого секретарем\~Лисогірської сільської\~ради Первомайського\~району Миколаївської\~області за\~реєстровим номером\~347,\~ [PERSON] \~заповіла [PERSON] \~(сину)\~та [PERSON] \~(онуку)\~в рівних\~цілях належні\~їй на\~підставі державних\~актів на\~право власності\~на землю\~серії ЯЕ\~№ 903084\~та серії\~ЯЕ №\~902798\~земельні ділянки\~площею 3,77\~га та\~0,40\~га,\~що розташовані\~в межах\~території Лисогірської\~сільської ради\~Первомайського району\~Миколаївської області\~/а.с.26/. Заповіт [PERSON] зареєстрований у Спадковому реєстрі за номером 62263588, чинний, що підтверджується інформаційною довідкою /а.с.51/. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України передбачено право спадкоємця за законом чи за заповітом прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). За загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Зі спадкової справи № 308/2019 /а.с.44-64/, заведеної Другою Первомайською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини своєчасно звернулися діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] . В спадковій справі наявна постанова нотаріуса від 28.11.2019 року про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки ними пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та у зв`язку з відсутністю доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини /а.с.58/. Між сторонами виник спір з приводу надання додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви або ці обставини суд визнав поважними. Суд вважає недоречним твердження [PERSON] на підтвердження поважності причини пропуску строку необізнаність щодо заповіту, який складено відносно інших спадкоємців, і не вважає це поважною причину пропуску строку звернення до нотаріальної контори, оскільки він, як син спадкодавця, мав право на спадкування за законом у першу чергу та за бажанням спадкувати мав право звернутись у шестимісячний строк до нотаріуса. Він знав про смерть матері, був присутній на її похороні, тож мав би вчасно звернутись із відповідною заявою до нотаріуса незалежно від наявності заповіту. Аргумент [PERSON] з приводу того, що він покладався на братів у питанні оформлення спадщини і сподівався, що вони повідомлять про подачу заяви до нотаріальної контори, суд також не бере до уваги, тому що він сам вирішив на власний розсуд покластись на братів, сподіваючись на їх добросовісність та сумлінність. Позивач таким чином діяв на власний розсуд, при цьому офіційно він не уповноважував братів оформити спадщину. Також не заслуговують на уваги доводи [PERSON] про пропущений строк через наявні захворювання. Дійсно, [PERSON] має ряд захворювань, про що надав витяг з амбулаторної картки та довідку КНП «Миколаївський екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Миколаївської обласної ради № 366 від 19.03.2020 року, які містять інформацію про звернення до лікарів та періодичний виклик бригади швидкої медичної допомоги з 01.04.2019 року по 31.12.2020 року, проте доказів його стаціонарного лікування з 02.05.2019 по 02.11.2019 року (шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини) та неможливість за станом здоров`я у зв`язку із тривалою хворобою звернутись до нотаріуса із заявою, суду не надано. Щодо віддаленості місця проживання [PERSON] від місця знаходження спадкового майна, суд вважає, що така відстань не є великою, охоплює Миколаївську область, крім того, позивач приїжджав у м. Первомайськ і мав право подати заяву про прийняття спадщини через нотаріуса за місцем свого проживання, тому така обставина не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. [PERSON] не надав суду безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. З урахуванням вищезазначеного, судом не встановлено перешкод для подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини, а вказані ним причини не є підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки вказані обставини не є тими причинами, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій з прийняття спадщини, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд вважає, що [PERSON] доведено поважність причини пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини та наявність підстав для його поновлення. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Відповідно до правової позиції, висловленої ВС України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, нотаріус при заведенні спадкової справи повинен перевірити за даними Спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Зі спадковою справи вбачається, що при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру встановила наявність заповіту, складеного на користь [PERSON] та [PERSON] , однак не вчинила необхідних дій для повідомлення [PERSON] про відкриття спадщини, не здійснила виклик [PERSON] як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Докази повідомлення в спадковій справі відсутні. Відповідачі не спростували твердження позивача про необізнаність щодо заповіту. Доказів на підтвердження такої обставини суду не надали. Крім того, [PERSON] є учасником бойових дій, і під час строку прийняття спадщини перебував у зоні АТО і така інформація відповідачами не спростована. У постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 ВС визначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту та служба у складі ЗСУ є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Судом встановлено, що позивач не мав змоги звернутись вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом у встановлений законом строк у зв`язку з тим, що він не знав про наявність такого заповіту через недобросовісну поведінку відповідачів та у зв`язку із неповідомленням нотаріуса про наявність заповіту. Крім того, він не є спадкоємцем першої черги і за відсутності заповіту не мав підстав звертатись до нотаріуса. Тобто він з поважних причин пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, що відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення йому судом додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в силу ст. 1272 ЦК України. [PERSON] слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. Такий строк суд визначає в один місяць. Судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial