Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

09.10.2013р. [PERSON] звернулася до суду вищевказаним з позовом, в якому просила визнати договір міни квартири від 28.08.1995р., укладений між [PERSON] та [PERSON], удаваним правочином (далі - спірний договір) та визнати цей договір договором міни з доплатою в сумі, еквівалентній 3000 доларів США. Ухвалою суду від 05.12.2013р. за клопотанням [PERSON] [PERSON] залучений до участі у справі у якості співпозивача. В обґрунтування позову позивачі послалися на те, що з 05.05.1989р. [PERSON] перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON], проживала та вела з ним спільне господарство за адресою: [ADDRESS]. Вказану квартиру [PERSON] приватизував у 1993р. та у 1995р. запропонував її обміняти на 2-кімнатну приватизовану квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належала [PERSON] Оскільки у [PERSON] не було 3000 доларів США на доплату за обмін вказаної квартири, [PERSON] за власні кошти придбала 3000 доларів США, які разом з [PERSON] передали [PERSON] у якості доплати за обмін квартир. Оскільки в договорі міни без відома позивача не було зазначено про вищевказану доплату, просила визнати його удаваним правочином та договором міни з доплатою. Позивач [PERSON] в судове засідання, призначене на 16.01.2014р., не з'явилася, заявивши клопотання через свого представника про відкладення розгляду справи через її хворобу. Разом з тим, зважаючи на передбачені законом строки розгляду цивільних справ, а також на те, що справа перебуває в провадженні суду з 23.10.2013р., судове засідання по справі відкладалося 14.11.2013р. через неявку сторін, 26.12.2013 за клопотанням позивача та її представника, при цьому в судових засіданнях від 05.12.2013р. та 26.12.2013р. позивач [PERSON] приймала участь, з метою забезпечення розумного строку розгляду даної цивільної справи, а також враховуючи, що право участі позивача [PERSON] в судовому засіданні забезпечено через її представника, суд ухвалив закінчити розгляд справи за відсутності [PERSON], належним чином повідомленої про час та дату судового засідання. Позивач [PERSON], залучений до участі у справі ухвалою суду від 05.12.2013р., в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат [PERSON], підтримав позов, з підстав, в ньому викладених, та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував та пояснив, що квартира за адресою: [ADDRESS], належала йому на праві особистої власності, оскільки була ним отримана в процесі приватизації. Через деякий час [PERSON], якому належала на праві особистої власності 2-кімнатна приватизована квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], запропонував здійснити їх обмін. Оскільки квартира [PERSON] перебувала у майже нежилому стані через необхідність капітального ремонту, а квартира [PERSON] була відремонтована та мала зручне розташування, обмін був здійснений без доплати. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував та надав суду пояснення, аналогічні поясненням відповідача [PERSON] Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] - проти задоволення позову заперечував, посилаючись на дотримання нотаріусом закону під час посвідчення спірного правочину. Наполягав, що спірний договір міни був здійснений без доплати. В обґрунтування заперечень надав суду для огляду оригінал нотаріальної справи, завірену копію якої також надав для долучення. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши доводи позовної заяви та надані сторонами докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦК УРСР (в ред..1963р.), який діяв на час виникнення спірних відносин, угода, укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною, а також угода, яку громадянин був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин може бути визнана недійсною за позовом потерпілого або за позовом державної чи громадської організації. Правочин, вчинений під впливом обману - це такий правочин, в якому сторона, що його уклала, була навмисно введена в оману іншою стороною відносно її предмета чи інших істотних умов і тільки в результаті цього уклала невигідний для себе правочин. Таким чином, зі змісту вказаної норми випливає, що позовні вимоги про визнання правочину недійсним на підставі ст..57 ЦК УРСР (в ред..1963р.) можуть бути задоволені лише за доведеності факту обману та безпосереднього його впливу на волевиявлення сторін укласти договір на вкрай невигідних умовах. Відповідно до ч.2 ст.58 ЦК УРСР (в ред..1963р.) ЦК УРСР, якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі. За договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує (ст. 241 ЦК УРСР в ред. 1963р.) До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. (ст.242 ЦК УРСР в ред. 1963р.) Статтею 227 ЦК ЦК УРСР в ред. 1963р. встановлено письмову нотаріально посвідчену форму договору купівлі-продажу, якщо хоча б однією з сторін договору є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Недодержання простої письмової форми, що вимагається законом (стаття 44 цього Кодексу), позбавляє сторони права в разі спору посилатися для підтвердження угоди на показання свідків. Судом встановлено і визнано сторонами по справі, що 28.08.1995р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір міни квартир за адресою: [ADDRESS], та за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до вказаного договору в особисту власність [PERSON] перейшла квартира [ADDRESS], а в особисту власність [PERSON] перейшла квартира [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається з умов спірного договору, квартира [ADDRESS], належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 10.12.1993р. та зареєстрованому в ХМ БТІ 16.12.1993р. Квартира [ADDRESS], належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 19.07.1993р. та зареєстрованому в ХМ БТІ 23.07.1993р. (а.с.6) Відповідно до п.5 договору міна проведена без доплати. (а.с.6) Вказані обставини підтверджуються також матеріалами витребуваної судом нотаріальної справи (а.с.127-133). Крім того, відповідачі в судовому засіданні надали суду пояснення, що вони вірно розуміли суть добровільно укладеного ними договору міни, передбачали саме ті умови і наслідки, які в ньому зазначені, та бажали досягнути їх настання. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Червонозаводського районного суду від 11.04.2012р. відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] у визнанні її права власності на квартиру [ADDRESS]. Судом встановлено, що вказана квартира є особистою власністю [PERSON] (а.с. 32-35) Вказане рішення суду набрало законної сили відповідно до ухвали апеляційного суду Харківської області від 30.07.2012р. (а.с.82-86) Відповідно до ст..10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З метою реалізації принципу змагальності судом неодноразово роз'яснювалось особам, які беруть участь у справі, положення ст..10 ЦПК України, їх права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Разом з тим, позивачами так і не було доведено суду факту порушення їх права відповідачами по справі, оскільки сторони визнали, що між між [PERSON] та [PERSON] відбувся факт міни квартир за адресою: [ADDRESS], та за адресою: [ADDRESS]. Тобто сторони угоди досягли реального настання саме тих наслідків, які були передбачені спірним договором, факт введення будь-кого з сторін в оману стосовно предмету правочину чи інших його суттєвих умов, відповідно до вимог ст..ст.10, 60 ЦПК України в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження, як і не знайшов свого підтвердження факт вчинення удаваного правочину, як на те посилаються позивачі, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову. Крім того, суд враховує перебування квартир, що є предметом оспорюваного правочину, в особистій власності [PERSON] та [PERSON], при цьому [PERSON] та [PERSON] не були стороною спірного договору, на даний час шлюб [PERSON] з [PERSON] розірвано, а тому у суду відсутні підстави для визнання позивачів потерпілими в розумінні ст..57 ЦК УРСР (в ред..1963р.), який діяв на час виникнення спірних відносин.

Outcome: dismissed