Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

08 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача кошти за договором позики від 10 липня 2018 року в розмірі 147373,87 грн.. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10 липня 2018 року між сторонами, було укладено договір позики, що підтверджується розпискою відповідача від 10.07.2018. Відповідно до вказаної розписки [PERSON] отримав від позивача у борг грошові кошти у розмірі 175339 грн. та зобов`язувався повернути такі до 10 вересня 2018 року. Однак суму боргу відповідач не повертав в добровільному порядку та ухилявся від повернення такого, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Згідно розписки від 10.07.2018 у випадку протермінування сплати боргу, відповідач зобов`язувався сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки платежу за весь період заборгованості. Рішенням Сихівського районного суду від 30.09.2019 (справа №464/2912/19) з відповідача було стягнуто за даним договором позики заборгованість у розмірі 175339 грн., санкцію в розмірі подвійної облікової ставки НБУ 31301,57 грн. та інфляційні втрати в сумі 16832,54 грн., а всього 223473,11 грн. Відповідно до Виконавчого листа по справі № 464/2912/19 відповідач 06.09.2021 сплатив разово усю суму боргу. Позивач просить стягнути з відповідача 66\~979,49 грн. проценти за користування коштами на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України; 58\~178,93 грн. пеню від суми невчасно поверненого боргу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період 01.10.2019 року по 06.09.2021 року; 22215,45 грн. інфляційні збитки за період 01.10.2019 року по 06.09.2021 року та просить заявлені позовні вимоги задовольнити та стягнути вказану суму, а також судовий збір, який був сплачений при поданні позову до суду та витрати на правничу допомогу. 04 листопада 2021 року від відповідача на адресу суду надійшли письмові пояснення в яких зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, незаконними та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на наступне: відповідач посилається на те, що є рішення по справі № 464/2912/19, яке станом на сьогоднішній день виконано повністю, виконавче провадження № 63171372 від 20.09.202 закрите у зв`язку із виконанням. Також відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 149/1499/18 в якій зазначено, що період нарахування процентів від суми позики є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг, оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю та стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у сумі 8000 грн. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 24 вересня 2021 року було накладено арешт на майно, а саме транспортний засіб «Toyota» модель «Land Cruiser Prado» н.з. [NUMBER] , чорного кольору, 2006р.в., VIN: [NUMBER] та застосувано зустрічне забезпечення позову шляхом зобов`язання [PERSON] внести на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі 50000(п`ятдесят тисяч) грн. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за місцем реєстрації). Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до письмової розписки від 10.07.2018 [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 175339 грн. та зобов`язався повернути їх в повному обсязі до 10.09.2018 Тобто договір позики був укладений на 2 місяці. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позовна вимога позивача про стягнення процентів у сумі 66979,49 грн. за користування коштами на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України підлягає частковому задоволенню . Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 149/1499/18, період нарахування процентів від суми позики є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг, оскільки на період після закінчення цього строку строку позика не надавалась. Як встановлено судом строк дії договору позики 2 місяці. Таким чином з відповідача слід стягнути проценти за користування коштами за даний період в розмірі 5216,94 грн., а вимога про стягнення процентів за період з 11.09.2018 по 05.09.2021 задоволенню не підлягає. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 551 предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Позивач просить стягнути пеню у розмірі 58178,93 грн. від суми невчасно поверненого боргу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період 01.10.2019 по 06.09.2021. Згідно розписки від 10.07.2018 відповідач зобов`язався сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки платежу за весь період заборгованості. Тобто договором передбачено розмір пені у разі порушення боржником грошового зобов`язання. Відповідно до п.15 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2021 року встановлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався Кабінетом Міністрів України та триває по сьогоднішній день. Таким чином з відповідача слід стягнути пеню за період з 01.10.2019 по 11.03.2020 у розмірі 21\~760,87 грн. Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру пені до 10\~000 грн., оскільки позивачем позивачем не було доведено наявності збитків, завданих невиконанням зобов`язання. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає підставними доводи позивача про стягнення з відповідача на підставі ст.625 ЦК України інфляційних втрат у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання, оскільки зобов`язання було визначено в національній валюті, а отже в цих правовідносинах допускається стягнення інфляційних втрат. Стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні збитки у розмірі 21428,43 грн. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову відповідача. Позивач просить стягнути судові витрати у розмірі 4480 грн. з яких 3000 грн. витрати на правничу допомогу та 1480 грн. суму судового збору. Відповідач просить стягнути судові витрати у розмірі 8000 грн. на правничу допомогу. Вирішуючи питання стягнення судового збору, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 366,36 грн. Згідно із ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу не було надано жодного доказу: ні договору на надання правової допомоги з адвокатом Лука А.В.; ні акту виконаних робіт, а також не надано платіжного доручення про сплату за вказаним договором 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Тому суд приходить до висновку про відмову у стягненні 3000 грн. витрат на правничу допомоги. Відповідачем також заявлено клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8000 грн., на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу було надано наступні докази: ордер серія ВС №1105245 від 01.11.2021 р. на надання правової допомоги [PERSON] адвокатом Прокоп Ю.Р.; копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю Прокоп Ю.Р. серії ЛВ №000411; а також платіжне доручення №4/11 від 04.11.2021 р. про сплату за вказаним договором 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та договір про надання правової допомоги від 01.11.2021. Виходячи з складності справи та виконаних адвокатом робіт суд стягує з позивача на користь відповідача 1000 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial