Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

09 березня 2021 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2021 року, вказана справа передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Панчишина А.Ю. [PERSON] звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 16 березня 2007 року виконавчим комітетом Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що був складений відповідний актовий запис №03. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що приблизно з 2017 року шлюбні відносини з [PERSON] суттєво погіршились, зникла взаємна повага, порозуміння та любов. Численні сварки, постійні залякування дитини з боку відповідача з приводу розлучення з позивачкою вносили напруження у родину. Сім`я розпалась і кожен живе своїм життям. Як стверджує [PERSON] , подальше перебування у шлюбних відносинах з відповідачем не принесе користі ні їй, ні доньці, яка бачить негативну поведінку батька. За таких обставин, позивачка вважає найкращим припинити шлюбні відносини з [PERSON] , який не заперечує проти розірвання шлюбу. На думку [PERSON] вжиття заходів щодо примирення між нею та відповідачем відповідно до ст. 111 СК України не виправить стан їх шлюбних відносин, так як вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу (більш 4-х років). А спроби примирення між сторонами в минулому не принесли жодних результатів. У зв`язку з вищевказаним позивачка просить суд задовольнити заяву та розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] . Ухвалою суду від 10.03.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 01.04.2021 року о 09:00 год. Позивачка у судове засідання 01.04.2021 року не з`явилась, 26.03.2021 року подаладо Березівського районного суду Одеської області заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання з`явився, позовні вимоги позивачки [PERSON] підтримав та проти розірвання шлюбу не заперечував. Зазначив, що надає кошти на утримання квартири, цікавиться життям доньки, відносини з позивачкою погіршились після того як остання почала працювати в Управлінні соціального захисту Березівської РДА , збереження шлюбу вважає неможливим. Окрім цього, вважає, що при розірванні шлюбу позивачці слід змінити прізвище на дошлюбне. Дослідивши матеріали справи, врахувавши визнання позову відповідачем, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У судовому засіданні встановлено наступне. 16 березня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області, актовий запис №03. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Приблизно з 2017 року шлюбні відносини між сторонами суттєво погіршились. Між позивачкою та відповідачем зникла взаємна повага та порозуміння. У теперішній час сім`я розпалась і кожен живе своїм життям. Фактично шлюбні стосунки подружжя припинені, що свідчить про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як у судовому засіданні, так і в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Оскільки при реєстрації шлюбу позивачці було присвоєно прізвище чоловіка - « [PERSON] », то вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Станом на теперішній час спір про поділ майна та місце проживання дитини між подружжям - відсутній. Питання щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлено. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, визнання позову відповідачем, суд вважає причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved