Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

09 вересня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 3000,00грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовної заяви покликається на те, що з 29 грудня 2007 року вона з відповідачем перебувала в шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду розірвано. За час спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON] , який проживає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Він офіційно не працює, однак отримує доходи від виконання тимчасових робіт. 29 вересня 2020 року ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 26 жовтня 2020 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позовні вимоги визнає частково, розуміючи свій батьківський обов`язок утримувати дитину. Однак знаходиться в важкому матеріальному становищі, являється інвалідом ІІІ групи загального захворювання опорно-рухомого апарату, єдиний його дохід - це пенсія, яка становить 1712грн. В зв`язку з чим просив ухвалити рішення, яким задовольнити позов частково та стягувати з нього на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 1000,00грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 28.01.2021 подав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, раніше подані заперечення підтримує. З урахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.1, ч.2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. На підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/4263/20 від 13 травня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9,10). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 29.03.2017 Вінницьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5) З довідки №738 від 26.08.2020, виданої виконкомом Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] входить син [PERSON] , 2008 року народження. Дитина перебуває на утриманні матері (а.с.6). Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 80 СК аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням викладеного, суд приймає до уваги надані позивачем докази, які підтверджують, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. На підтвердження своїх заперечень проти позову відповідачем надано суду в якості доказів матеріального становища та платоспроможності довідку до акту огляду МСЕК №633391, відповідно до якої [PERSON] є інвалідом ІІІ групи загального захворювання ОРА (а.с.27), а також довідку про доходи вих. №7973 від 15.10.2020, згідно з якою [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ м.Вінниці і отримує пенсію по інвалідності в розмірі, починаючи з липня 2020 року 1712,00грн. (а.с.28). Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: із 1 січня - 2218 гривень, із 1 липня - 2318 гривень, із 1 грудня - 2395 гривень. Станом на 2021 рік відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: із 1 січня - 2395 гривень, із 1 липня - 2510 гривень, із 1 грудня - 2618 гривень. Судом встановлено, що [PERSON] отримує регулярний дохід у виді пенсії, інших доходів немає, однак не заперечує необхідність утримувати сина. Разом з тим, відповідач у своєму відзиві просить стягувати з нього аліменти у розмірі 1000,00грн. Визначити аліменти у частці від заробітку суд не має можливості, оскільки ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тому суд, враховуючи позицію відповідача, яка була викладена ним у відзиві на позовну заяву, виходячи із встановленого державою розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та взаємного обов`язку батьків на їх утримання, а також обставини для необхідного рівня життя дитини, гармонійного розвитку, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів для утримання дитини у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто 09.09.2020, та до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial