Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

07 липня 2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що 08 жовтня 2013 року вона віддала відповідачці 25000 гривень, в якості оплати за придбання її будинку, який розташований в [ADDRESS]. Відповідачка, взявши гроші, зобов'язалась продати вказаний будинок позивачці. Через деякий час позивачка дізналася, що будинок відповідачці не належить, належить інший людині, і тому вона не зможе оформити договір купівлі - продажу будинку. У зв'язку з чим, позивачка неодноразово просила відповідачку повернути їй гроші, але постійно отримувала відмову. 2 травня 2014 року позивачка звернулася до начальника Саратського РВ ГУМВС України в Одеській області з проханням притягнути відповідачку до кримінальної відповідальності за шахрайські дії. Але, 23 червня 2014 року постановою слідчого Саратського РВ ГУМВС України в Одеській області кримінальне провадження за фактом шахрайських дій з боку відповідачки було закрито і позивачці було рекомендовано звернутися до суду. Тому позивачка звернулася до суду і просила зобов'язати відповідачку повернути їй 25000 гривень, якими відповідачка незаконно заволоділа. Справа слухалась неодноразово. У даному судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення відповідно поданої заяви, просили задовольнити. Відповідачка позов визнала частково, пояснивши суду, що дійсно отримала від позивачки 25000 гривень за будинок [ADDRESS], вважаючи, що він належить їй на праві власності. Даний будинок вона придбала, будучи неповнолітньою, у [PERSON]. Угоду про придбання будинку з [PERSON] вони оформили в Старосільській сільській раді у присутності секретаря сільської ради [PERSON], який підтвердив, що вона стала власником будинку і тоді вона передала гроші за вказаний будинок його власнику [PERSON]. Тільки тепер їй стало відомо, що договору купівлі - продажу будинку немає, а в сільській раді [PERSON] склав заповіт, яким [PERSON] заповідав їй [PERSON], будинок [ADDRESS], з присадибної ділянкою в розмірі 0,29 га. На даний час їй цей будинок не потрібен, грошей у неї немає щоб віддати позивачці, тому вона вважає, що позивачка повинна зачекати поки [PERSON] оформить з нею договір купівлі - продажу будинку. Заслухавши позивачку, її представника, думку прокурора, який просив суд задовольнити позов у повному обсязі, відповідачку, свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що виникають із захисту права власності, тому необхідно керуватися ЦК України. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт передачі позивачкою відповідачці, за два рази, 25000 (двадцять п'ять) тисяч гривень за придбання будинку [ADDRESS]. Даний факт визнаний відповідачкою і підтверджується двома розписками (а.с. 50, 51). На день взяття грошей відповідачкою за будинок і на сьогоднішній день, власником вказаного будинку з 22.03.2010 року є [PERSON], про що свідчить копія технічного паспорту на будинок і копія свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6-10, 12). Свідки: [PERSON], [PERSON] підтвердили у судовому засіданні, що відповідачка отримала гроші від позивачки у сумі 25000 гривень за будинок [ADDRESS], передав їй копію технічного паспорту на вказаний будинок на ім'я [PERSON]. Розписка від 03.10.2009 року про отримання грошей [PERSON] від відповідачки за будинок [ADDRESS], а також заповіт [PERSON] від 03.10.2009 року, яким він заповідав вказаний будинок відповідачці, не є свідченням, що відповідачка є власником будинку, за який отримала гроші від позивачки, тому вона їх отримала незаконно, без відповідної правової підстави (а.с. 19, 20). Постановою слідчого СВ Саратського РВ ГУМВС України в Одеській області від 23.06.2014 року про закриття кримінального провадження, закрите кримінальне провадження відносно відповідачки за фактом шахрайських дій, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 11). Ствердження відповідачки, що вона не знала, про те що ні є власником вказаного будинку, і що в неї немає грошей повернути позивачки, не могуть бути прийняти судом до уваги. Судом також не можуть бути прийняти до уваги ствердження представника відповідачки, що між нею та позивачкою реально заключний договір купівлі - продажу будинку і вона повинна погодитись на оформлення вказаного договору з власником [PERSON], або за його дорученням відповідачкою тому, що відповідачка не може бути стороною у даному договорі. Крім того, договір купівлі - продажу будинку підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню і реєстрації належним чином. У зв'язку з чим, суд вважає необхідним позов задовольнити у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки документально підтверджені судові витрати позивачки на юридичну допомогу у сумі 400 (чотириста) гривень. Крім того, позивачка, як інвалід другої групи, звільнена від сплати судового збору, тому з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 250 (двісті п'ятдесят) гривень (а.с. 5).

Outcome: approved