Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

08 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість з заробітної плати у розмірі 76066, 51 гривень та середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з 01.03.2018 року, виходячи з розміру середньоденного заробітку 253 гривень 66 копійки. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з\~\~\~\~10 серпня 1982 року на підставі Наказу № 147 К від 10.08.1982 року позивач працював у Державному підприємстві «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «ПІВДЕНДІПРОШАХТ» на посаді старшого інженера відділу автоматизації проектування . За час роботи на підприємстві була неодноразово нагороджена за сумлінну працю. З 2002 року працювала у відповідача за контрактом. Наказом № 30К від 10.04.2018 року [PERSON] була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст.38 КЗпП України. При звільненні позивачу не було виплачено заробітну плату заборгованість за підприємством за 16 місяців , заборгованість за підприємством за 2016-2018 роки, станом на 01.03.2018 року складає суму 76066, 51 грн. З моменту звільнення та по теперішній час позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням провести повний розрахунок, проте по теперішній час коштів позивач не отримав, що і стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав. \~ \~Позивач в судове засідання\~\~не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та ухвалити заочне рішення. \~\~ Відповідач в судове засідання не з'явився,\~\~повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив до позовної заяви не надано. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, відповідач не подав відзив,суд може ухвалити заочне рішення на підставі\~наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, враховуючи думку позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Судом встановлено, що на підставі 10 серпня 1982 року на підставі Наказу № 147 К від 10.08.1982 року позивач працював у Державному підприємстві «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «ПІВДЕНДІПРОШАХТ» на посаді старшого інженера відділу автоматизації проектування . За час роботи на підприємстві була неодноразово нагороджена за сумлінну працю. З 2002 року працювала у відповідача за контрактом. Наказом № 30К від 10.04.2018 року [PERSON] була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст.38 КЗпП України . Відповідно до\~ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. \~ \~ Однак,\~як встановлено\~судом,\~остаточний розрахунок\~з [PERSON] при звільненні зроблений не був, в тому числі не виплачена заборгованість по заробітній платі у розмірі 76066 гривень 51 копійка , що узгоджується з персоніфікованими даними ПФУ. Позивач зверталась з заявою про видачу судового наказу 04.04.2018 року , але у зв»язку з виникненням спору з боку Державного підприємства «Проектування будівництва підприємства вугільної промисловості «ПІВДЕНДІПРОШАХТ» судовий наказ було скасовано 15.06.2018 року. Згідно\~ст.117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач неодноразо зверталась до відповідача з проханням провести повний розрахунок, що зроблено не було. Розрахунок середнього заробітку у даному випадку проводиться відповідно до порядку №100 виходячи з виплат за останні два календарні місяці. Оклад позивача складає 5200 гривень, середньоденна заробітна плата згідно розрахунку складає 255, 66 грн. Відповідно до п. 20\~Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» N 13 від 24.12.1999, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Оскільки позивач був звільнений 10.04.2018 року, а повний розрахунок з ним не проведено як при звільненні так, і на день винесення цього рішення, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 01.03.2018 року по 16.01.2019 року включно (день постановлення рішення суду) за 223 робочих днів, що дорівнює 56566,18 грн. Судом враховано, що між сторонами відсутній спір про розміри належних звільненому позивачу суми заробітної плати згідно зі\~ст. 116 КЗпП України. Тяжке фінансове положення підприємства не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти позивачу. На підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість з заробітної плати у розмірі 76066,51 гривень та середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з 01.03.2018 року по 16.01.2019 року включно (день постановлення рішення суду) за 223 робочих днів, що дорівнює 56566,18 грн. \~\~\~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved