Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

07 липня 2014 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до Виконкому Добропільської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, третя особа [PERSON], посилаючись в позовній заяві на те, що 09 січня 2001 року вона уклала договір купівлі-продажу з [PERSON]. Згідно зазначеного договору вона придбала будинок, розташований за адресою в [ADDRESS]. Того ж дня вони склали акт прийому-передачі на вказаний будинок, згідно якого претензій один до одного не мали. Документи нотаріально засвідчені не були, оскільки [PERSON] на той момент належним чином не оформив право власності на будинок на себе. На руках у нього був акт про виділ земельної ділянки, Договір про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку та Дозвіл на виконання робіт. В бюро технічної інвентаризації для видачі витягу про право власності на будинок не звертався. [INFO] [PERSON] помер. В будинку, розташованому за адресою в [ADDRESS], позивач мешкає з початку 2001 року, утримує його та користується усіма речами, які в ньому залишились. Дочка померлого [PERSON] - третя особа по справі, не заперечує проти укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з її батьком в 2001 році. Просить визнати договір купівлі-продажу дійсним, та визнати право власності на житловий будинок [ADDRESS] за набувальною давністю. Позивач, відповідач, третя особа в судове засідання не з'явились, позивач надав заяву про слухання справи в його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, представник виконкому Добропільської міської ради надали листа з проханням розглянути справу в їх відсутність, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] надала заяву про слухання справи в її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає можливим розглянути справу в відсутність позивача, представника відповідача, третьої особи [PERSON] Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позиція суду підтверджується наступним. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом України Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено: Згідно до ст. 114 ЦПК України, виключної підсудністю є позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Спірний житловий будинок розташований за адресою в [ADDRESS], тобто на території Добропільського району. 09 січня 2001 року позивач уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою в [ADDRESS]. (арк. справи 3). 09 січня 2001 року позивач разом з [PERSON] склали акт прийому-передачі на вказаний будинок, згідно якого претензій один до одного не мали. (арк. справи 4) З позовної заяви вбачається, що на 09 січня 2001 року документи належним чином не оформили, з причини того, що [PERSON] своєчасно право власності на житловий будинок на себе не оформив. На руках у нього був акт про виділ земельної ділянки, Договір про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку та Дозвіл на виконання робіт. В бюро технічної інвентаризації для видачі витягу про право власності на будинок не звертався, вказаний факт ніким не оспорюється, не заперечується. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24 лютого 2011 року, яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №85. (арк.справи 6). Відповідно до матеріалів цивільної справи вбачається, що в будинку, розташованому за адресою в [ADDRESS], позивач [PERSON] мешкає з початку 2001 року, утримує його та користується усіма речами, які в ньому залишились. Дочка померлого [PERSON] - третя особа по справі, не заперечує проти укладення договору купівлі-продажу житлового будинку позивача [PERSON] з її батьком в 2001 році, що підтверджено особистою заявою, наданою до Добропільського міськрайонного суду Донецької області. (арк.справи 22). Відповідно до довідки ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації» від 20 червня 2014 року, станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS], не зареєстроване. (арк.справи 19). Згідно ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Також зі ст. 220 ЦК України вбачається, що якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно зі ст. 321 ЦПК України и ст. 41 Конституції України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України, право власності вважається таким, що набуте правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Як вбачається зі ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. У зв'язку з викладеним, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, бо в судовому засіданні знайшли повне підтвердження факти про виконання договору купівлі-продажу житлового будинку - передано у повному обсязі грошові кошти, факт отримання грошових коштів не заперечується в судовому засіданні, що є підставою для затвердження умов договору купівлі-продажу, також передано позивачу житловий будинок за адресою в [ADDRESS], в якому позивач мешкає з 2001 року, тому виконані всі умови договору.

Outcome: approved