Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

07 серпня 2018 року позивач, акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборогованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог зазначило, що 18 грудня 2006 року між позивачем та відповідачем, було укладено кредитний договір SAMDN40000010584677, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 77867/16 грн. на термін до 17 грудня 2013 року та повернути кредит зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати. Відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, атакож інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує та порушує умови кредитного договору. Станом на 07 червня 2018 року заборгованість складає 1422051.54 грн.; яка складається з заборгованості за кредитом (тіло кредиту) - 70078.32 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 368133.79 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 983839.43 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, яка становить 117 000.00 грн. та судові витрати пов'язані з розглядом справи, документально підтверджені, в розмірі 1762.00 грн. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 грудня 2006 року між позивачем та відповідачем, було укладено кредитний договір SAMDN40000010584677, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 77867/16 грн. на термін до 17 грудня 2013 року та повернути кредит зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 77 867.16 грн. на термін до 17 грудня 2013 року , а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати , відповідач повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом , яка складається із заборгованості за кредитом , відсотками комісією, а також витрати згідно кредитного договору. Умовами договору передбачено , що випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць нарахувань від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором кредитодавець зобов'язаний надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити вісотки. Позивач виконав свої зобов'язання надавши відповідачу встановлені кредитним договором кошті. Відповідач своєчасно не надав банку гроші для погашення заборгованості за кредитом , відсотками, комісією , а також іншими витратами відповідно до умов договору,що відображається у розрахунку до договору, таким чином відповідач за вказаним договором своїх зобов'язань не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями станом на 7 червня 2018 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 142 2051.54.грн. та складається з заборгованості за кредитом (тіло кредиту) - 70 078.32 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 368 133.79 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 983839.43 грн. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача (тіло кредиту) - 70 078.32 грн, заборгованість за відсоткам за користування кредитом - 46 921.68.00 грн. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено виконування зобов'язання належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За правилами ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ході розгляду справи судом встановлено ,що рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року у справі № 637/144/17 з [PERSON] за вищевказаним договором SAMDN40000010584677 укладеним 18 грудня 2006 року, стягнуто на користь позивача - 70 078.32 грн, тіло кредиту, заборгованість за відсоткам за користування кредитом - 35 921.68.00 грн. судові витрати в сумі 1600 грн. Аналізуючи правові аспекти звернення позивача до суду з вищевказаними вимогами суд вважає, що вони задоволенню не підлягають. Висновки суду при цьому ґрунтуються на наступному. Як зазначалось вище, Шевченківським районним судом Харківської області з відповідача на користь позивача за кредитним договором SAMDN40000010584677 укладеним 18 грудня 2006 року стягнуто: тіло кредиту та заборгованості за відсотками за його використання. Рішення суду набуло чинності. Звертаючись до суду 7 серпня 2018 року позивач просить стягнути тіло кредиту , яке залишилось незмінним та збільшив розмір відсотків за вказаним вище договором за наданим по позову рахунком. Розірвання кредитного договору - це припинення зобов'язання на майбутнє. Судова практика свідчить про те , що розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факти укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов'язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Права й інтереси кредитодавця у правовідносинах з позичальником після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання ( постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10 цс 18). Питання щодо наслідків прострочення виконання грошового зобов'язання регламентоване частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, позивачем не ставились. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відтак, оцінивши надані докази у їх сукупності ,надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов до висновку ,що позовні вимоги акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] є недоведеними, та такими ,що задоволенню не підлягають. Судові витрати сплачені позивачем при зверненні до суду відповідно до положень п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України суд залишає за рахунок позивача. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed