Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

08.10.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], яка також діє в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON], Дзержинського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області « Про визнання осіб, такими що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку », в якому посилалася на те, що спірним житловим приміщенням є є державна трикімнатна квартира № 308, розташована в будинку № 66 по проспекту Перемоги у Дзержинському районі м. Харкова, що знаходиться на балансі КП « Жилкомсервіс », яка була її надана 15.09.1981 року, на підставі рішення Московського РВК м. Харкова та в якій вона зареєструвалась 14.07.1982 року та мешкає в ній як наймач жилого приміщення, разом з членами своєї родини. Також в спірному житловому приміщенні, з 05.07.2005 року зареєстрована її невістка відповідач [PERSON]. Після народження [PERSON] дітей : [PERSON] та [PERSON], останні також були внесені в особовий рахунок вказаного житлового приміщення. Після припинення фактичних шлюбних відносин з її сином, відповідач [PERSON], разом з дітьми у спірній квартирі не мешкає з серпня 2010 року по теперішній час, так як разом з належним своїм майном добровільно переїхала на постійне місце мешкання за іншою адресою, яка її на теперішній час невідома. Відповідач вказаним житлом не цікавиться, витрати по його утриманню не несе. За весь вказаний час відповідач не намагалася вселитися у жиле приміщення, перешкод в користуванні квартирою її та дітям ніхто не чинив. Після вибуття, відповідач разом з дітьми не знялася з реєстрації в добровільному порядку за вказаною адресою. Таким чином, у зв»язку з тим, що відповідач більш ніж п»ять років не мешкає за місцем реєстрації у вказаній квартирі, без будь яких поважних причин, позивач просить суд визнати відповідача [PERSON], разом з малолітніми дітьми, такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобов»язати Дзержинський райвідділ у м. Харкові ГУ ДМС України у Х/О зняти останніх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. ( а.с.а.с. 3-5, 36 ) В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, з підстав, на які вона посилається в своєї позовної заяві, пояснив, що відповідач, разом з дітьми, в спірному приміщенні не мешкає без поважних причин на протязі більш ніж 5 років, адреса місця мешкання відповідача її невідома. З квартири відповідач виселилась в добровільному порядку, забравши все належне її та дітям майно. За весь вказаний час відповідач вселитися в квартиру не намагалася. Перешкод в користуванні квартирою відповідачу ніхто не чинив. Участі в витратах на утримання квартири відповідач не приймає. На стягнення з відповідача [PERSON] на її користь судових витрат не наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, так як в спірної квартирі, за місцем реєстрації, разом з дітьми не мешкає, їх місце перебування у теперішній час невідомо. ( а.с.а.с. 27-29 ). Співвідповідач представник Дзержинського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся. ( а.с.а.с. 30, 37 ). Представник третьої особи - органу опіки та піклування Служби у справах дітей Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, прийнявши рішення з урахуванням інтересів малолітніх дітей. ( а.с.а.с. 25, 31-33, 38, 39 ). При таких обставинах, суд враховуючи позицію позивача [PERSON] та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розглянути справу у відсутності вказаних осіб, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухваливши рішення при заочному розгляді справи. Свідки [PERSON] та [PERSON], які підтримують стосунки з родиною позивача мешкаючи разом з нею в одному будинку, в судовому засіданні пояснили, що відповідач разом з дітьми, не мешкає у спірному жилому приміщенні з 2010 року по теперішній час, так як переїхала мешкати за іншою адресою в Росію, яка їм невідома. З квартири вона виїхала добровільно, забравши все належне її та дітям майно. Перешкод в користування житлом позивач та інші особи відповідачу не чинили. В квартиру відповідач вселитися не намагалася. В квартирі мешкає весь цей час позивач разом з членами своєї родини, при цьому позивач сплачує відповідні кошти на утримання квартири та комунальні послуги. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, але таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 47 Конституції України ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязанням, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач і члені його сімї. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлених термінів провадиться в судовому порядку. Відповідно до п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України » від 12.04.1985 року, з наступними змінами та доповненнями, у справах про визнання наймача або члена його сім»ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з»ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разу їх поважності, в тому числі і в наслідок неправомірної поведінки інших членів сім»ї, тощо, суд може продовжити пропущений строк. Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаною позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК України. Як встановлено в судовому засіданні, спірним житловим приміщенням є державна трикімнатна квартира № 308 розташована в будинку № 66 по проспекту Перемоги у Дзержинському районі м. Харкова, що знаходиться на балансі КП « Жилкомсервіс », яка була надана позивачу [PERSON] та членам її родини 15.09.1981 року, на підставі рішення Московського РВК м. Харкова та в якій вона зареєструвалась 14.07.1982 року та мешкає в ній як наймач жилого приміщення, разом з членами своєї родини. Відповідач [PERSON], з 05.07.2005 року також зареєстрована в спірному житловому приміщенні. Після народження [PERSON] дітей : [PERSON] та [PERSON], останні також були внесені в особовий рахунок вказаного житлового приміщення, відповідно з 22.07.2005 року та з 12.10.2010 року. Вказані обставини стверджуються копією ордеру на право зайняття житлового приміщення, довідкою наданою дільницею № 9 КП « Жилкомсервіс », копією загальногромадянського паспорту позивача, довідками наданими [PERSON], УДМС України в (у) Х\\О. ( а.с.а.с. 7, 8, 9, 20-21 ). З копій наданих позивачем [PERSON] квитанцій вбачається те, що оплату по утриманню спірного житлового приміщення та комунальних послуг, на протязі тривалого часу, проводить позивач. ( а.с.а.с. 42-43 ). Вищенаведеними доказами, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], разом з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON]О в спірному житловому приміщенні не мешкають на протязі тривалого часу, то б то з 2010 року по теперішній час. Таким чином, сукупність наведених доказів дозволяє суду дійти висновку про те, що відповідач [PERSON], разом з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], не мешкають в спірному житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, у зв'язку з чим вони мають бути визнані такими, що втратили право користування спірною квартирою, тому що даному випадку порушаються житлові права позивача, як наймача спірного житла. Щодо позовних вимог, в частині покладення на Дзержинський райвідділ у м. Харкові ГУ ДМС України у Х/О обов»язку зняти відповідача [PERSON], разом з малолітніми дітьми, з реєстраційного обліку за адресою : м. Харків, пр-т Перемоги 66/308, вони є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільного вибору місця проживання в Україні » від 11.12.2003 року № 1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, відповідно до приписів вищенаведеного Закону України, безумовною підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Тому, у вказаному випадку, покладення судовим рішенням на відповідні органи реєстрації місця проживання та місця перебування осіб, обов»язку зняття з реєстрації місця проживання особи, діючим законодавством не передбачено. На підставі викладеного, ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: partial