overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

09.09.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 19.05.2015 в сумі 360000 грн. Позов мотивовано невиконанням відповідачем умов договору, в частині дотримання строку повернення суми позики. Сторони в судове засідання не зявилися. Представник позивача і відповідач подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач одночасно повідомив про визнання позову в повному обсязі. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 19.05.2015 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивач надала відповідачу позику в сумі 360000 грн., строком до 19.05.2016 року (далі Договір), що підтверджується розпискою відповідача. Відповідно до частини другої статті 1047 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) розписка позичальника є підтвердженням укладення договору позики та його умов. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Враховуючи те, що відповідач умови Договору не виконав і, у встановлений Договором строк суму позики позивачеві не повернув, зазначене є підставою для її стягнення. Таким чином, предявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

09.09.2016 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 30 вересня 2014 року, від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка надала в судове засідання заяву, згідно якої підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 169, 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач перебувають у шлюбі з 30 вересня 2014 р., від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, що порушує права позивачки передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

09.09.2016 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просила стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох років. \~\~\~\~ Посилаючись на ті обставини, що сімейні стосунки з відповідачем не склалися та сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, просила позов задовольнити. Позивачка надала в судове засідання заяву, згідно якої підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 169, 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~ Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФП № 223250. \~\~\~\~ Відповідно до ст.ст. 80, 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і за рішенням суду кошти на утримання дружини (аліменти) присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі з урахуванням стану здоровя та матеріального становища сторін, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інших обставин, що мають істотне значення. \~\~\~\~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

09.09.2016 року позивач подала у суд позов, відповідно до кінцевої редакції якого [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Крім того, [PERSON] заявила вимоги про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, які в подальшому були залишені без розгляду за заявою позивача. В обґрунтування вимог [PERSON] посилалася на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому 28 жовтня 2014 року шлюбі. Під час перебування шлюбі у них з відповідачем, 20 січня 2016 року народилася донька [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Сторони мешкають окремо, на даний час шлюбно-сімейні стосунки між нею та відповідачем припинені. Сторони в судове засідання не зявилися. Надали до суду заяви з проханням розглядати справу у їхню відсутність. Позивач зазначала, що просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідач вказав в заяві, що позов визнає в частково, згоден на сплату аліментів в розмірі 400 грн. щомісячно, вказав що сплачує аліменти на утримання доньки від першого шлюбу. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідач мешкає окремо, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоровя відповідача, який не є інвалідом, є працездатною особою, має зобовязання по виплаті аліментів на утримання [PERSON], та приймає до уваги те що розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про Державний Бюджет України на 2016 рік», який з 01.05.2016 року для дитини віком до 6 років складає 1228\~грн. на місяць та приходить до висновку, що оскільки обовязок по утриманню дітей лежить в рівній мірі на обох батьках, 500 грн. аліментних платежів щомісяця, буде розміром коштів, який в певній мірі забезпечить необхідні потреби на утримання неповнолітньої [PERSON] та буде відповідати майновому стану відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

09.09.2016р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 12.09.2009 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину доньку Валерію, [INFO], яка за згодою сторін мешкає із матірю. З теперішнього часу вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, але надали суду заяви, в якіх просили справу слухати в їх відсутність, на заявлених вимогах наполягали та просили їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.09.2009р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну неповнолітню дитину доньку Валерію, [INFO]. Шлюб у сторін перший. З теперішнього часу сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям на час розірвання шлюбу, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

09.09.2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, на обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 03 вересня 2005 року у виконавчому комітеті Черепівської сільської ради Буринського району Сумської області, актовий запис № 01. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені з осені 2015 року, у зв'язку з тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони перестали розуміти один одного та втратили відчуття кохання та поваги. До судового засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримала, проти надання строку для примирення заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Кравченко». Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду заяву, в якій заявлені вимоги визнав, проти надання строку для примирення заперечував, просив розглядати справу у його відсутності. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 03 вересня 2005 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Черепівської сільської ради Буринського району Сумської області, актовий запис № 01. Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони з осені 2015 року проживають окремо та не ведуть спільного сімейного господарства, не підтримують фактичних шлюбних відносин,\~ обоє наполягають на розлученні та не погоджуються на відновлення сімейних стосунків. Суд вважав й встановив, що родина позивачки та відповідача розпалася остаточно, відновлена бути не може, збереження в цьому випадку юридичного шлюбу в жодному разі не означало б збереження їх родини реально або її відновлення. При таких обставинах суд розриває шлюб, що не суперечить інтересам сторін. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати - судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

09.09.2019 [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 12.01.2013 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 5, з тих підстав, що на початку 2019 року між нею та відповідачем шлюбні відносини припинилися, вони втратили взаємне почуття любові та поваги, мають різні погляди на сім`ю та ведення спільного господарства. З того часу вони спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально. У судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Від позивачки надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач відзиву на позов не подавав, про причини неявки до суду не повідомив. У відповідності до статті 280 ЦПК України, судом ухвалено рішення при заочному розгляді. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області 12.01.2013 зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] (а.с. 10). Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За положеннями статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад та збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, тобто на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається ( стаття 24 СК України). Оскільки подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати шлюб з відповідачем, а відповідач будь-яких заперечень до суду не направив, суд доходить висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, тому шлюб слід розірвати. Судові витрати позивачки по сплаті судового збору в розмірі 768,4 грн. відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

09.09.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 25.04.2008 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 25.04.2008 року. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

09.09.2019 позивач звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21.08.2015 вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, у них різні погляди на життя і часто виникають сварки. Також зазначає, що з березня 2019 року між ними припинено ведення спільного господарства. Позивач переконана, подальше спільне життя неможливе. При цьому просила повернути їй дівоче прізвище [PERSON] . У підготовче\~засідання сторони\~не з`явилися,\~позивач та\~представник відповідач\~ подали\~письмові заяви\~про розгляд\~справи без\~їх присутності,\~відповідно до\~яких позивач\~позовні вимоги\~підтримала та\~просила задовольнити,\~відповідач позов\~визнав, примирення вважають неможливим. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. Встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 21 серпня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено актовий запис за № 446, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , виданим 21 серпня 2015 року (а.с.4). Від шлюбу мають сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом Серії [NUMBER] (а.с.7). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому, суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 384 гривні 20 копійок (а.с.1). Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати в сумі 384 гривні 20 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

09.09.2019 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 21.06.2012 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 21.06.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved