Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

10.02.2015р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 06.11.1999р. у Жовтневому відділі ДРАЦС РС ДМУЮ. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. народження. Шлюбні відносини з відповідачкою припинилися з вересня 2006р., після того, як позивач пішов проживати на іншу квартиру Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дитини, втрата почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. В 2007р. та 2014р. у позивача народилися дві доньки від інших стосунків з [PERSON] Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Строк на примирення, просив не надавати. В наданій суду 16.02.2015р. заяві, просив шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, про що надав суду відповідну заяву (а.с. № 8). Відповідачка проти задоволення позову не заперечувала, період припинення шлюбних стосунків, вказані позивачем визнала в повному обсязі. Причиною припинення шлюбних стосунків вважає відсутність в родині взаєморозуміння та подружню зраду з боку позивача. Також вважає, що примирення між сторонами не можливе, просила строк для примирення не надавати, шлюб розірвати та винести рішення суду в судовому засіданні за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]» (а.с. № 25). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.11.1999р. у Жовтневому відділі ДРАЦС РС ДМУЮ під актовим записом № 997 (а.с. № 4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO].народження та (а.с. № 7). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дитини, втрату почуття любові та поваги у зв'язку з чим, виникали конфлікти. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин з вересня 2006р. На сьогоднішній день, позивач має двох малолітніх дітей від іншої жінки - [PERSON] З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені більше, восьми років тому і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідачка визнала позовні вимоги та не заперечувала проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 61 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала позовні вимоги та погодилася на розірвання шлюбу. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243грн. 60коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved