Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

09 грудня 2020 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська розглянута з винесенням судового рішення цивільна справа № 205/6190/20 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яким позовні вимоги [PERSON] було задоволено. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть надані нею у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України - протягом п`яти днів з моменту винесення судового рішення 11 грудня 2020 року позивачка шляхом поштового відправлення Укрпошта направила до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу по вищезазначеній цивільній справі, в якій просить вирішити питання про стягнення з відповідача на її користь витрати понесені на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 гривень, виходячи з вартості послуг адвоката, відповідно до договору № 1 від 09 липня 2020 року: одна година - 1 000 гривень, додаткова винагорода (гонорар) у разі досягнення позитивного результату для клієнта - 2 000 гривень. Вказана заява надійшла до суду 14 грудня 2020 року. Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. [PERSON] та її представник у судове засідання не з`явилися, у заяві просили розглянути її без їх участі. Представник ТОВ «ПУМБ» про розгляд вищезазначеної заяви повідомлявся належним чином про час і місце проведення судового засідання, однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи вищезазначене, суд, вважає за доцільне розглянути заяву про відшкодування судових витрат без участі сторін. У зв`язку з цим, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг ); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи викладене, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача Гейко В.І. були долучені копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1374 від 21 березня 2005 року, також позивачем було надано договір про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 09 липня 2020 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, акт про надання правової допомоги від 11 грудня 2020 року, рахунок на плату витрат на правничу допомогу № 11/12/20 від 11 грудня 2020 року. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також враховує, що відповідачем не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а тому вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які позивач поніс підлягають задоволенню.

Outcome: approved