Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

07 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу із відповідачем мають сина [PERSON] [INFO]. Відповідач забрала сина та стала проживати з іншим чоловіком [PERSON] за місцем проживання останнього. [PERSON] перешкоджає приймати участь у вихованні та догляді за сином. Вважає, що в інтересах дитини визначити місце проживання [PERSON] із батьком, що унеможливить зловживання своїм часом та особистим життям [PERSON], то просить визначити місце проживання [PERSON] [INFO], за місцем проживання батька [PERSON] 29 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.01.2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, на підставі поданої [PERSON] заяви, залишено без розгляду [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON] [INFO]. На даний час вона проживає з іншим чоловіком [PERSON], його дідусем та бабусею, які добре відносяться до неї та її сина. За місцем фактичного проживання позивач характеризується позитивно, у власності має житловий будинок в с. Хухра Охтирського району, який отримала в спадщину від батька. Співмешканець позивача допомагає їй матеріально та фізично, займається розвитком [PERSON]. Згідно характеристики [PERSON] добрий, працьовитий хлопець, до дитини відноситься з любовю, сімю забезпечує всім необхідним. Вважає, що дитини повинна проживати з нею в м. Охтирка, оскільки в місті більше можливостей для розвитку дитини, ніж якщо син буде проживати разом із батьком в селі Хухра. Крім того, малолітній [PERSON] зареєстрований в електронній черзі на 2017 рік до Охтирського дошкільного навчального закладу (ясла-садочок) «Струмочок». В звязку з чим просить встановити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO], разом з матірю, залишивши дитину на її утриманні та вихованні. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали. Представник органу опіки і піклування Охтирської районної державної адміністарції [PERSON] у судовому засіданні вважає, що позов підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7.) В судовому засіданні сторони пояснили, що син [PERSON] проживає з матірю, її співмешканцем [PERSON], бабусею та дідусем останнього по вул. Береста, 10, м. Охтирка, що також підтверджується довідкою виданою 17.11.2016 року виконавчим комітетом Охтирської міської ради (а.с.45). Згідно зі\~ст. 160 Сімейного кодексу України,\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до\~ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Умови проживання для дитини позивачем створені належним чином, що підтверджується актом обстеження житлово побутових умов сімї від 04.01.2017 року, згідно якого [PERSON] та її малолітній син проживають з [PERSON] в його будинку по вул. Береста, 10, м. Охтирка. Разом з ними проживають дідусь [PERSON] [PERSON], бабуся [PERSON] будинок перебуває в задовільному стані, умебльований, наявна необхідна побутова техніка. У дитини окреме спальне місце, є все необхідне для нормального розвитку малолітньої дитини. Орган опіки і піклування Охтирської районної державної адміністрації у висновку від 18.01.2017 року за № 01-20/11/144, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] [INFO], за місцем проживання матері [PERSON] Таким чином, у процесі розгляду справи суд впевнився, що визнання позову відповідачем не порушує права та інтереси неповнолітньої дитини, тому вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. У позовній заяві позивач просив визначити та встановити місце проживання неповнолітньої дитини, залишивши неповнолітню дитину на утриманні та вихованні матері дитини [PERSON] Враховуючи, що викладену у позові фразу «залишивши неповнолітню дитину на утриманні та вихованні матері дитини» представник позивача не вважає окремою позовною вимогою, про що заявив у судовому засіданні, зокрема за неї судовий збір не сплачувався, тому суд не розглядає питання на утриманні кого саме з батьків залишається дитина, а це питання врегульоване статтею 180 Сімейного кодексу України, яка покладає обовязок утримання неповнолітньої дитини на обох батьків. Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе позов задовольнити в повному обсязі, та викласти резолютивну частину рішення суду щодо визначення місця проживання дитини відповідно до способу захисту, передбаченого у статтях 160- 161 Сімейного кодексу України. На підставі ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких відповідно до ст.79 ЦПК України відноситься в тому числі судовий збір та витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. [PERSON]В протокольною ухвалою суду від 22.12.2016 року за заявою позивача [PERSON], заявленою письмово і зробленою нею особисто в судовому засіданні, був допущений в якості особи, яка надає правову допомогу, та надав суду договір про надання правової допомоги № 56 від 21.12.2016 року, додаткові угоди № 1, 2, 3 до договору №56 про надання правової допомоги від 21.12.2016 року. Під час провадження у даній цивільній справі фахівець в галузі права [PERSON] готував процесуальні документи поза судовим засіданням, а саме, зустрічну позовну заяву, ознайомлювався з матеріали справи, надавав правову допомогу позивачу [PERSON] у судовому засіданні тривалістю 48 хв. З урахуванням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи та необхідний і фактично наданий фахівцем обсяг правової допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, розмір компенсації за вказані дії особи, яка надає правову допомогу, суд визначає у загальному розмірі 1000 грн. Згідно ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір на користь [PERSON] в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved