Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

07 лютого 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Зазначає, що став власником квартири відповідно до Закону України «Про іпотеку» у зв`язку з неповерненням відповідачами грошових позик. Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києві від 12 грудня 2018 року № 25696395 у зазначеній квартирі зареєстровані три особи: [PERSON] , [PERSON] та ще одна особа [INFO] , відомості про яку не зазначено. Відповідачі з 07 липня 2016 року в спірній квартирі не проживають. Відповідно до листа Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві від 22 листопада 2018 року та рапорту від 05 листопада 2018 року позивач мав намір попасти до своєї квартири, однак двері ніхто не відчинив. Домовленості між сторонами щодо подальшої реєстрації відповідачів у квартирі позивача не досягалось, співвласниками житла відповідачі не являються. Просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року позовна заява залишена без руху. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 78). Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва від 30 травня 2018 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9). З витягу вбачається, що право власності на квартиру позивачем набуто на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 12 лютого 2015 року (а.с. 43-46). Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києві від 12 грудня 2018 року № 25696395 у зазначеній квартирі зареєстровані три особи: [PERSON] , [PERSON] та ще одна особа [INFO] , відомості про яку не зазначено (а.с. 25). З позову вбачається, що [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Позивачем були направлені відповідачам вимоги про досудове врегулювання спору від 31 жовтня 2018 року з проханням добровільно виселитись та знятись з реєстрації з спірної квартири (а.с. 13-18). Станом на день звернення до суду з позовом відповідачі з реєстраційного обліку у цій квартирі не зняті. [PERSON] , [PERSON] не є членами сім`ї позивача, який є новим власником спірної квартири. Відповідно до листа Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві від 22 листопада 2018 року та рапортів від 31 жовтня 2018 року та 05 листопада 2018 року (а.с. 26-28) позивач мав намір попасти до своєї квартири, однак двері ніхто не відчинив. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. На підтвердження свого права власності на спірну квартиру, позивач надала суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12). Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на реалізацію свого права власності, оскільки колишній власник житла в силу закону втратив право користування житлом. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири. Відповідачі втратили право користування жилим приміщенням. Право користування спірною квартирою у відповідачів є похідним від прав колишнього власника житла [PERSON] . За таких обставин, відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування жилим приміщенням. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає 1536 гривень 80 копійок судового збору, по 768 гривень 40 копійок з кожного.

Outcome: approved