Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

10.01.2017 [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ПАТ «Комерційний банк «Надра» про визнання договору іпотеки № 1207/1-Н від 01.08.2007, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В., зареєстрований в реєстрі за№ 3036, припиненим з 05.02.2015, виключення з Державного реєстру іпотек запис № 3036 про обтяження іпотекою, виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 231 про заборону на нерухоме майно - щодо домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі Кредитного договору № 8/2007/840-К/1207-Н, укладеного 01.08.2007 нею з ВАТ КБ «Надра», отримала від банку у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 38 000,00 дол. США, строком до 20.07.2027. Метою отримання кредиту було придбання нерухомого майна - домоволодіння, розташованого на неприватизованій ділянці площею 328 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також на витрати по страхуванню цього майна і витрати, пов'язані з оформленням цього кредиту. В подальшому банк змінив власну назву на ПАТ «Комерційний банк «Надра». В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки № 1207/1-Н від 01.08.2007, згідно якого позивач (іпотекодавець) передала банку (іпотекодержателю) в іпотеку вказане домоволодіння. Оскільки позичальник виконав свої зобов'язання по поверненню кредиту і плати за його використання 05.02.2015, кредитний договір № 8/2007/840-К/1207-Н, припинив свою дію, а тому договір іпотеки також припинив свою дію, у зв'язку із припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2015 задоволено позовні вимоги та визнано кредитний договір № 8/2007/840- К/1207-Н від 01.08.2007 укладений між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] припиненим з 05.02.2015. 19.10.2016 позивач зверталась до банку із заявою, в якій просила вважати договір іпотеки припиненим з 05.02.2015, видати передбачені законодавством документи для виключення із Державного реєстру іпотек запису № 3036 про обтяження іпотекою домоволодіння та виключення із Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису № 231 про заборону на нерухоме майно, відповіді на яке позивач не отримала. Враховуючи викладене просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача та позивач в судовому засіданні вимоги підтримали з підстав в позові викладених, просили вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання вкотре не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про відкладення розгляду справи, проте доказів на підтвердження поважності причини неявки в судове засідання представником відповідача не надано. За таких обставин суд розглянув справу за відсутністю представника відповідача, а з огляду на подану до суду заяву представника відповідача, винести рішення суду на загальних засадах, встановлених ЦПК України (не заочне). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Судом встановлено, на підставі кредитного договору № 8/2007/840-К/1207-Н, укладеного 01.08.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та [PERSON], остання отримав від банку в кредит грошові кошти в розмірі 38 000,00 дол. США в порядку та на умовах, визначених цим договором, строком до 20.07.2027. Метою отримання кредиту було придбання нерухомого майна - домоволодіння, розташованого на неприватизованій ділянці площею 328 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також на витрати по страхуванню цього майна і витрати, пов'язані з оформленням цього кредиту (а.с. 9-11). В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між банком і позичальником було укладено договір іпотеки № 1207/1-Н від 01.08.2007, згідно якого позичальник передала банку в іпотеку це ж домоволодіння (а.с. 12-13). У відповідності до п.8.4. кредитного договору цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання позичальником прийнятих на себе зобов'язань. Оскільки позивач виконала свої зобов'язання з повернення кредиту і плати за його використання 05.02.2015, кредитний договір № 8/2007/840-К/1207-Н, припинив свою дію. Як встановлено, заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2015, яке набрало законної сили 11.08.2015, задоволено позовні вимоги і визнано кредитний договір № 8/2007/840- К/1207-Н від 01.08.2007, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] припиненим з 05.02.2015, оскільки [PERSON] виконала перед банком свої зобов'язання з погашення кредиту. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 19.10.2016 позивач зверталась до банку із заявою про припинення договору іпотеки (а.с. 18), в якій просила вважати договір іпотеки № 1207/1-Н, укладений 01.08.2007 між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В., зареєстрований в реєстрі за № 3036, припиненим з 05.02.2015, а також видати передбачені законодавством документи для виключення із Державного реєстру іпотек запису № 3036 про обтяження іпотекою домоволодіння та виключення із Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису № 231 про заборону на нерухоме майно. Однак відповідачем не було розірвано договору іпотеки, не знято заборони відчуження предмету іпотеки до сьогодні. Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Таким чином позивач згідно ст. 599 ЦК України припинив свої зобов'язання виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права та обов'язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням). Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення своїх вимог за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. За частиною 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Враховуючи, що припинення основного зобов'язання, є підставою для припинення зобов'язання, що витікає з договору іпотеки, укладеного в забезпечення виконання основного зобов'язання, а також приймаючи до уваги, що кредитний договір № 8/2007/840-К/1207-Н припинив свою дію у зв'язку з повним виконанням боржником [PERSON] його умов, то відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека, надана позивачем припиняється, як вид забезпечувального зобов'язання, а тому суд вважає позовні вимоги останнього обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе визнати зобов'язання за договором іпотеки припиненим, а сам договір іпотеки № 1207/1-Н від 01.08.2007, таким що припинив свою дію. Розглядаючи вимоги позивача про виключення з Державного реєстру іпотек запис № 3036 про обтяження іпотекою, виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 231 про заборону на нерухоме майно - щодо домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], суд вважає, що у задоволенні даних вимог слід відмовити, оскільки останні заявлені передчасно та не до належного відповідача. Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення договору іпотеки) державна реєстрація здійснюється особою, на яку відповідно до законодавства покладені функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою, на підставі повідомлення іпотекодержателя, в якому зазначається така інформація. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень, спрямованих на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, зокрема, іпотека. Нотаріус, як спеціальний суб'єкт, здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону. Державна реєстрація відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором та передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної здійснюється шляхом внесення запису до Реєстру, а також змін і додаткових відомостей до запису, виключення запису з Реєстру. Державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою може здійснюватися будь-яким реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду. Отже, правовий аналіз положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що державний реєстратор та нотаріус є спеціальними суб'єктами, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав та здійснення інших повноважень, передбачених законами України. Запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов'язковим зазначенням порядкового номера запису. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду. Таким чином, позови про внесення, виключення, зміну будь-яких записів в Державному реєстрі прав пред'являються до державного реєстратора органів державної реєстрації прав, утворених Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, та/або нотаріуса, як спеціального суб'єкта, на якого покладаються функції державного реєстратора. Згідно із п. 6 наразі чинного Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, для державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. За правилами п. 17 даного Порядку, будь-які реєстраційні дії вчиняються державним реєстратором на підставі рішення суду. З урахуванням викладеного, само по собі рішення про припинення правовідносин з іпотеки, може бути підставою для виключення записів про іпотеку з відповідних реєстрів, і лише у разі відмови у вчиненні реєстраційних дій, позивач має право звернутися із відповідним позовом до держаного реєстратора або нотаріуса про вчинення таких дій. Виходячи з наведеного, в задоволенні позову у цій частині слід відмовити.

Outcome: partial