Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

07.10.2020р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю з Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення боргу (а.с. 1-8, 123-124). Ухвалою судді Наумової О.С. від 08.10.2020р. справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. ). В обґрунтування позовних вимог представник позивача Радченко В.Ю. (діє на підставі довіреності від 15.01.2019р. - а.с. 109) посилався на те, що 21.09.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» і [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Також 21.09.2013р. між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] укладено додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Прибуткова картка з кредитом»). \~ \~ \~ \~ Відповідно до п.п. 1, 2.1. 2.3. додатку до договору на підставі Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладанні договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Прибуткова картка з кредитом», наданої клієнту, банк відкрив рахунок [NUMBER] у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну карту Instant Issueс Visa Electron строком дії 3 (три) роки з моменту її випуску. Ліміт відновлювальної кредитної лінії складає 75 000,00 грн., процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 3,5% річних на торгові операції та на операції зняття коштів, мінімальний платіж складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу - до 9 числа. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 75 000,00 грн. 28.12.2019р. між AT «Альфа-Банк» і ТОВ «ФК «Веста» укладений договір факторингу № 2019-1АБ/веста, відповідно до якого ТОВ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК «Веста», а останнє набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №600271410 від 21.09.2013р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» і боржником. 29.01.2019р. між ТОВ «ФК «Веста» і ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 29-01/19/2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 600271410 від 21.09.2013р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» і боржником. Загальний розмір заборгованості позичальника станом на 20.07.2020р. відповідно до розрахунку заборгованості, становить 28 524,06 грн., у т.ч. заборгованість за тілом кредиту - 10 600,00 грн., заборгованість з пені -17 924,06 грн. Крім того, за прострочення виконання зобов`язання щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, відповідачеві на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані інфляційні витрати в розмірі 2 111,52 грн, 3 % річних від простроченої суми в розмірі 955,26 грн. і подвійна облікова ставка НБУ - 389,02 грн. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 600271410 від 21.09.2013р. у розмірі 31 979,86 грн., а також компенсувати витрати на сплату судового збору у розмірі 2 102,00 грн. і на правочинну допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Відповідач позовні вимоги не визнав. 04.12.2020р. надав заперечення на позовну заяву (а.с. 136 - 138), в яких з позовними вимогами не погодився. Зазначив, що згідно із нормами ст.ст. 207, 638, 1055 ЦК України кредитний договір має укладатися у письмовій формі. Він вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо підписаний сторонами. Відповідач не ознайомлювався і не підписувалось публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Прибуткова картка з кредитом»), які містять істотні умови кредитного договору, на які посилається позивач. Ці документи створені поза межами кредитного договору і за своїм змістом містять загальну інформацію щодо кредитування, не містять ідентифікуючої інформації щодо позичальника (ПІБ, адресу, паспортні дані). В умовах не зазначена дата їх прийняття чи затвердження. Відсутня інформація про термін дії положення у тому варіанті, який представлений суду, а також, що ці умови стосуються саме кредиту наданого відповідачу по справі. За таких обставин посилання позивача надані документи безпідставні. Просиву відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, 04.12.2020р. відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 143-144), у якій вказав, що відповідно до положень п. 2.3. додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Прибуткова картка з кредитом») клієнт зобов`язаний сплачувати банку обов`язковий місячний платіж у розмірі 7 % від суми заборгованості, але не менше 50 грн. Дата сплати щомісячного обов`язкового платежу - до 9 числа. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позивач звернувся до суду у серпні 2020 року. Натомість останній платіж здійснений відповідачем був восени 2015 року, тобто через 5 років після останньої дати повернення кредитних коштів за договором, що перевищує загальний строк позовної давності. Більше того, відповідно до положень п. 1 додатку до договору банк відкрив рахунок № [NUMBER] і випустив міжнародну платіжну картку строком дії 3 роки. Термін дії картки сплив у червні 2016 року, інших платіжних карток відповідачеві не надавалось, жодних платежів з обслуговування кредиту після спливу строку дії картки не здійснювалось. Тому також просив відмовити в задоволенні позовних вимог внаслідок пропущення позивачем строку позовної давності. Позивач 11.11.2020р.\~надав відповідь\~на відзив (а.с. 50-52), у якій наполягав на задоволенні позовних вимог повністю. Сторони надали суду заяви, в яких просили справу розглядати без їх участі, без фіксації технічними засобами, наполягали кожен на своїй позиції стосовно спору (а.с. 9, 162). Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позиції сторін, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України, суд встановив такі обставини справи і відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Як видно з матеріалів справи, 21.09.2013р. між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що підтверджується Анкетою-заявою про акцепт, підписаною [PERSON] (а.с. 11). Також 21.09.2013р. між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] укладено додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Прибуткова картка з кредитом») (а.с. 12). \~ \~ \~ \~ Відповідно до п.1 додатку до договору на підставі Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладанні договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Прибуткова картка з кредитом», наданої клієнту, банк відкрив рахунок № [NUMBER] у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну карту Instant Issueс Visa Electron строком дії 3 (три) роки з моменту її випуску. Згідно із п.п. 2.1. 2.3. додатку до договору ліміт відновлювальної кредитної лінії складає 75 000,00 грн. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 3,5% річних на торгові операції та на операції зняття коштів. Мінімальний платіж складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу - до 9 числа. Як вказує позивач, банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 75 000,00 грн. 28.12.2019р. між AT «Альфа-Банк» і ТОВ «ФК «Веста» укладений договір факторингу № 2019-1АБ/веста, відповідно до якого ТОВ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК «Веста», а останнє набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №600271410 від 21.09.2013р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» і боржником (а.с. 69 - 81). 29.01.2019р. між ТОВ «ФК «Веста» і ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 29-01/19/2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 600271410 від 21.09.2013р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» і боржником (а.с. 82 - 92). Позивачем наданий розрахунок заборгованості станом на 20.07.2020р., складений представником позивача за довіреністю [PERSON] , згідно із яким заборгованість за тілом кредиту становить 10 600,00 грн., заборгованість з пені - 17 924,06 грн. Також позивачем надано копію «Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб за підписом голови правління банку та копію Правил користування банківською платіжною карткою (а.с. 20 68). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ «Альфа-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. При винесені рішення, надаючи оцінку обґрунтованості та доведеності заявленої позивачем суми заборгованості, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 2 ст. 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який підписаний шляхом акцептування публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 21.09.2013р. (а.с. 11) у розмірі 10\~600,00 грн. за тілом кредиту і 17\~924,06 грн. по пені. Частина 5 ст. 263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Визначаючи розмір заборгованості за договором, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх та оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими обставина справи та наявними у справі доказами. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~ Позивач, обґрунтовуючи право вимоги заборгованості, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором станом на 20.07.2020р., посилався на Публічну пропозицію ПАТ «Альфа-банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб за підписом голови правління банку, Правила користування платіжною карткою, які невід`ємні частини договору (а.с. 20 68). Судом встановлено, що хоч і додаток до Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» містить вказаний позивачем кредитний ліміт у розмірі 75 000,00 грн., проте в матеріалах справи відсутні відомості про фактичне отримання відповідачем кредитної картки з відповідним кредитним лімітом. Отже, будь-яких доказів щодо отримання відповідачем кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту у розмірі 75 000,00 грн., як про це зазначає позивач у позовній заяві, а також доказів, які б містити відомості щодо розміру використаних відповідачем кредитних коштів матеріали справи не містять. Позивачем на підтвердження позовних вимог надані лише Публічна пропозиція ПАТ «Альфа-банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб за підписом голови правління банку, Правила користування платіжною карткою, які невід`ємні частини договору, якими визначені, в тому числі: умови обслуговування, обов`язки банка і клієнта, правила користування платіжною карткою. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю Публічну пропозицію банку розумів відповідач та ознайомився і погодився з нею, підписуючи анкету-заяву і додаток до публічної пропозиції, а також те, що вказані документи на момент отримання позичальником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені за прострочення повернення кредитних коштів. Крім того, роздруківка із сайта банка належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015р. (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови і правила банківських послуг, відсутність доказів отримання відповідачем кредитних коштів у вигляді кредитного ліміту у розмірі 75 000,00 грн., а також відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані позивачем Публічна пропозиція банку і правила користування банківською карткою не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Наданий представником позивача розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між банком і позичальником договірних відносин та розміру заборгованості, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору з дотриманням передбаченої законом форми. Саме таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019р. у справі №342/180/17, які в силу ч. 2 ст. 416 ЦПК України є обов`язковими для застосування судами в аналогічних правовідносинах. Щодо наданого позивачем (правонаступником) розрахунку заборгованості позивача слід також зауважити, що відповідно до п. 4.10 Положення про організацію операційної діяльності в банках України», що затверджене Постановою НБУ №254 від 18.06.2003р. (яка була чинною на момент підписання заяви-анкети) первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банками самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Відповідно до п. 5.5. Положення № 254 форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Положення № 254 втратило чинність на підставі Постанови Національного банку України № 75 від 04.07.2018р., яким затверджене Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України. Відповідно до п. 59 Положення № 75 банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри як особові рахунки та виписки з них. Згідно з п.п. 61, 62 Положення № 75 форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Як видно з матеріалів справи, на підтвердження розміру заборгованості відповідача перед банком, а у подальшому перед правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал», останнім представлений суду документ найменований, як «розрахунок заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 20.07.2020р. (включно)» без підпису уповноваженої особи самого банку (а.с. 18-19), яка в розумінні вищенаведених Положень № 254 та № 75 не є первинним документом (випискою по рахунку) оформленою у відповідності до ст. 9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому не може вважатися обов`язковим документом - випискою з розрахунку боржника, дослідивши який, суд зможе встановити заборгованість відповідача. До укладеного 29.01.2019р. між ТОВ «ФК «Веста» і ТОВ «Вердикт Капітал» договору про відступлення прав вимоги № 29-01/19/2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», останній надав лише акт приймання передачі реєстру боржників від 29.012019р. на загальну суму 902\~981\~918,64 грн. (а.с. 93) і витяг з реєстру договорів, у якому вказане прізвище відповідача, номер кредитного договору і залишок заборгованості по тілу кредита і по пені (а.с. 94). Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт укладення кредитного договору з відповідачем в порядку, передбаченому законом, погодження всіх істотних умов договору, видачі кредиту саме у сумі 75 000,00 грн. (як вказує позивач у позовній заяві) та обгрунтованості розрахунку заборгованості, а тому позовні вимоги банку є необґрунтованими, недоведеними та не підлягають задоволенню. З огляду на це, не можуть бути стягнуті з відповідача витрати від інфляції, 3 % річних, подвійна облікова ставка НБУ на підставі ст. 625 ЦК України, оскільки позивачем не доведена сама наявність простроченого грошового зобов`язання. Суд звертає увагу на процесуальний обов`язок позивача вчасно надавати до суду першої інстанції належні і допустимі докази, що передбачено ст. 83 ЦПК України. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу, ч. 4 ст. 83 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст. 526, 527, 530 ЦК України, банк повинен довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та відповідно, на умовах встановлених договором. В позові представник позивача вказував, що всі необхідні докази є в матеріалах справи, у письмовій заяві про розгляд справи за відсутності позивача, представником зазначено, що він позов підтримує і просить справу розглядати без його участі (а.с. 9). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. \~ \~ \~ \~ Таким чином, оскільки суд при винесенні рішення, за наявними в справі доказами, не має можливості належним чином встановити та перевірити правильність здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, яка заявлена до стягнення за кредитним договором від 21.09.2019р., суд приходить до висновку про недоведеність позивачем вимог про стягнення заборгованості у розмірі 31\~979,86 грн. З огляду на те, що у задоволенні позовних вимог позивачеві відмовлено по суті, строки позовної давності судом не застосовуються. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст.\~141\~ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати із відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed