Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~09 квітня 2019 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу між подружжям. Мотивує вимоги тим, що за час спільного проживання в шлюбі протягом 12 років, у них значно погіршились стосунки, постійно виникають суперечки, стало неможливим виконувати сімейні обов`язки, вирішувати поточні проблеми, що призвело до постійних сварок та приниження один одного, що відбувалось і в присутності дитини, що може погано вплинути на її психіку та погляди на життя і відносини в родині. Так вони, втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Ухвалою від 10 квітня 2020 року позов залишений без руху, оскільки суду не наданий оригінал свідоцтва про шлюб. 14 квітня 2020 року позивач надав суду оригінал свідоцтва про шлюб. Провадження у справі відкрито 21 квітня 2020 року та встановлено порядок спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24 квітня 2020 року позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, зазначив, що шлюбні стосунки не підтримують з травня 2019 року. Відповідач 27 квітня 2020 року надала заяву, якою просила розглянути справу за її відсутності та вказала, що дитина залишається проживати з батьком та після розірвання шлюбу залишає прізвище « [PERSON] ». В судове засідання сторони не з`явились, оскільки звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутністю. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2007 року, про що свідчить актовий запис № 451, зареєстрований Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, між громадянином України [PERSON] , [INFO] та громадянкою України [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] ). Позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітню [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишається проживати з батьком. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач сторони спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду родини та припинення відносин стали ті обставини, що почуття взаєморозуміння втрачено, шлюбні стосунки не підтримують, почуття взаємоповаги та любові у шлюбі відсутнє. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу неможливе. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved