Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

09 березня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернулося до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, вказуючи, що 06 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк»» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11294396000. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 32000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 161600,00 грн. за курсом НБУ на день укладення кредитного договору, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених в договорі. 15 лютого 2012 року між АТ «УкрСиббанк»» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору. Відповідно до п.2 додаткової угоди № 2 банк зобовязується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, що надається у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії встановленої в розмірі 371131,74 грн. З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено Договір іпотеки від 06 лютого 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого за № 289, в реєстрі заборон за № 290, за умовами якого відповідач передав в іпотеку наступне нерухоме майно: однокімнатну квартиру, загальною площею 33,56 кв.м., житловою площею 16,30 кв.м., що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Макіївка, мікрорайон Калінінський[ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 06 лютого 2008 року приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу [PERSON] за № 283. Договір зареєстрований нотаріусом в Державному реєстрі правочинів за № 2674258, і не має жодних договірних змін строків позовної давності щодо правочинів, на підставі яких Іпотекодавець набув право власності на Предмет іпотеки. За користування кредитними коштами відповідач зобовязався сплатити проценти у розмірі 15,40 % річних. Проценти нараховуються та сплачуються в порядку, передбаченому п.1.3. кредитного договору. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, проте, всупереч умов кредитного договору, відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам з вересня 2014 року, чим тривалий час порушує взяті на себе договірні зобовязання. 21 вересня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «УкрсСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу № 27, відповідно до якого право грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 11294396000 від 06.02.2008 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON], перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». 29 вересня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №2 за Договорами іпотеки до Договору Факторингу № 27 від 21 вересня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за номером 5065, яким було відступлено право вимоги за Договором іпотеки від 06 лютого 2008 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим за № 289, в реєстрі заборон за № 290. У звязку з тим, що позичальник неналежним чином виконував передбачені договором зобовязання щодо сплати кредиту та нарахованих відсотків, станом на 26 січня 2017 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 171436,14 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 112032,68 грн., заборгованості за відсотками 47987,46 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу 11416,00 грн. Станом на дату подачі позову, заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту відповідачем не погашена. За умовами Договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за цим договором або будь-якого зобовязання, що забезпечено іпотекою за цим Договором. Приймаючи до уваги викладене, просив звернути стягнення на предмет іпотеки однокімнатну квартиру №4 у будинку №8 в мікрорайоні Калінінському у м. Макіївці Донецької області, яка належить на праві власності іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06 лютого 2008 року приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу [PERSON] № реєстру 283, шляхом надання товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» право на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві за початковою ціною 161600 (сто шістдесят одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок, в рахунок погашення заборгованості перед товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за кредитним договором №11294396000 від 06.02.2008 року, укладеним з публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк», в розмірі 171436,14 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 112032,68 грн., заборгованості за відсотками 47987,46 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу 11416,00 грн., та стягнути з відповідача на його користь витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 2571,55 грн. А також 10 травня 2017 року надав клопотання про стягнення з відповідача на свою користь витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача [PERSON] в сумі 630 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 74-76 ЦПК України, причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні позивачу було розяснено про можливість заочного розгляду справи та наслідки такого розгляду. За згодою позивача судом, не виходячи до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду зазначеної справи. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що 06 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11294396000, відповідно до умов якого банк зобовязався надати Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 32000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 161600,00 грн. за курсом НБУ на день укладення кредитного договору із встановленням терміну користування кредитом до 08 лютого 2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,90 % річних. Відповідно до п.2 додаткової угоди № 2 банк зобовязується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, що надається у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії встановленої в розмірі 371131,74 грн. Згідно із п. 1.2.2. основного договору, позичальник зобовязується повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 08 лютого 2021 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди Сторін. Відповідно до п. 1.3.1. договору, за користування кредитними коштами протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,90 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процента ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п.1.3.1 нарахування вищевказаної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу встановленого у договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості. Відповідно до п. 6 додаткової угоди № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 11294396000 від 06 лютого 2008 року, сторони домовилися, що за використання кредитних коштів за договором з 15 лютого 2012 року встановлюється процентна ставка в розмірі 15,40% річних, за траншами, отриманими в доларах США та Українській гривні, якщо після підписання цієї додаткової угоди не буде встановлена інша процента ставка згідно умов договору. Пунктом 7.9. додаткової угоди № 2 встановлено, що у звязку з укладанням цієї додаткової угоди не відбувається заміна первісного зобовязання за договором новим зобовязанням між сторонами (новація) та не припиняються додаткові зобовязання, повязані з первісними зобовязаннями за договором. Відповідно до п. 1.3.3. договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця,в останній робочий день поточного місяця методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства України. Період нарахування процентів згідно умов договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність банку відповідно до умов договору. Пунктом 1.3.4. договору передбачено строк сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. При цьому сторони також погодили, що в разі повернення до банку всієї суми кредиту: банк в день такої повної сплати суми кредиту здійснює нарахування процентів за його користування протягом календарного місяця (в якому здійснюється повне повернення кредиту), починаючи з першого календарного дня такого місяця по день, що передує даті повернення всієї суми кредиту, а позичальник не пізніше дати повернення кредиту зобовязується сплатити банку суму таких нарахованих процентів. Цільове призначення (мета) кредиту, зазначене в п. 1.4. договору, - для особистих потреб позичальника, а саме придбання нерухомості. Відповідно до п. 2.1. договору, з метою забезпечення виконання зобовязань позичальника банком приймається застава однокімнатної квартири, загальною площею 33,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Макіївка, мікрорайон Калінінський[ADDRESS], та є власністю [PERSON]. Пуктом 3.1.4 договору передбачено, що у випадку непогашення кредиту та/або процентів у терміни, передбачені цим договором, банк, відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, Закону України «Про банки і банківську діяльність», має право видавати наказ про примусову оплату боргу за цим договором. Пунктом 3.4.3. договору передбачено обовязок позичальника достроково повернути банку в повному розмірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 договору. Сукупна вартість кредиту, що передбачено п.3.4.5 договору, визначається «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» (Додаток № 2). Графік розрахований на дату підписання договору. У випадку виникнення будь-яких змін, за ініціативою сторони та/або сторін, та/або на підставі законодавства України та/або умов договору, графік може бути змінений шляхом підписання сторонами відповідної додаткової угоди. У випадку дострокового (часткового або повного) погашення кредиту за ініціативою позичальника, новий графік не розраховується. Відповідно до п.6.1.2. договору, Банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пункту настав згідно з пункту 1.2.2. цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. Пунктом 6.2 договору передбачено порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит за вимогою банку. Згідно якого банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника. Терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит обовязковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту. Пунктом 7.2 договору передбачено, що банк самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості позичальника відповідно до вимог законодавства України та умов договору. У разі наявності спору між сторонами, в якості письмових доказів невиконання зобовязань позичальником, що мають пріоритетне значення, приймаються виписки про стан рахунків, первинні документи (платіжні доручення позичальника), дані балансу, надані банком тощо, якщо позичальник не доведе недійсність наданих банком документів або не надасть інших доказів виконання своїх зобовязань за договором. 06 лютого 2008 року в забезпечення виконання грошових зобовязань між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки від 06 лютого 2008 року. Відповідно до п. 1.1. договору іпотеки, відповідач передав в іпотеку наступне нерухоме майно: однокімнатну квартиру, загальною площею 33,56 кв.м., житловою площею 16,30 кв.м., що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Макіївка, мікрорайон Калінінський[ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 06 лютого 2008 року приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу [PERSON] за № 283. Вказаний правочин зареєстрований нотаріусом в Державному реєстрі правочинів за № 2674258. Реєстраційний номер обєкту нерухомості в реєстрі прав власності на нерухоме майно 18915125. Відповідно до п. 1.2. договору іпотеки, ринкова вартість предмету іпотеки згідно звіту субєкта оціночної вартості становить 161600 грн., з чим сторони погодилися. Відповідно до п. 4.1.1. договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за цим договором або будь-якого зобовязання, що забезпечено іпотекою за цим Договором. 21 вересня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «УкрсСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу № 27, відповідно до якого клієнт (ПАТ «УкрСиббанк») відступає фактору (ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»), а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників до Договору Факторингу № 27 від 21 вересня 2015 року, на виконання Договору Факторингу № 27 від 21.09.2015 року, укладеного між фактором та клієнтом, клієнт передав, а фактор прийняв на умовах, визначених Договором, право вимоги до [PERSON] за Договором №11294396000 від 06.02.2008 року із загальною сумою заборгованості 160020,14 грн., з яких сума основного боргу за кредитом 112032,68 грн., сума простроченого основного боргу за кредитом 22267,17 грн., сума нарахованих процентів 1332,13 грн., сума прострочених процентів 24388,16 грн. 29 вересня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №2 за Договорами іпотеки до Договору Факторингу № 27 від 21 вересня 2015 року, відповідно до умов якого було відступлено право вимоги за Договором іпотеки від 06 лютого 2008 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON]. Отже, внаслідок укладення зазначених договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло статусу нового кредитора за договором споживчого кредиту № 11294396000 від 06 лютого 2008 року, а також прав іпотекодержателя за договором іпотеки від 06 лютого 2008 року. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до вимог статті 1048 ЦК України. За змістом положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 524, 533 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, і якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 39 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки (ст. 43 ЗУ «Про іпотеку»). В порушення умов кредитного договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України відповідач кредитні зобов'язання за Договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 26.01.2017 р. позивачем нарахована заборгованість в розмірі 171436,14 грн., яка складається з: - 112032,68 грн. заборгованість по тілу кредиту, - 47987,46 грн. заборгованість за відсотками, - 11416,00 грн. три проценти річних від простроченої суми боргу. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що позивачем не вірно визначено розмір заборгованості по тілу кредиту та відсотками, оскільки відповідно до наданих позивачем розрахунків та Реєстру боржників до Договору Факторингу № 27 від 21 вересня 2015 року, а саме щодо заборгованості [PERSON] за Договором №11294396000 від 06.02.2008 року, загальною сума заборгованості складає 160020,14 грн., з яких сума основного боргу за кредитом 112032,68 грн., сума простроченого основного боргу за кредитом 22267,17 грн., сума нарахованих процентів 1332,13 грн., сума прострочених процентів 24388,16 грн. Отже, сума заборгованості по тілу кредиту складає 134299,85 грн. (112032,68 грн.+22267,17 грн.), заборгованість за процентами за користування кредитом станом на 21.09.2015 року складає 25720,29 грн. (1332,13 грн. + 24388,16 грн.). Позовні вимоги щодо стягнення трьох процентів річних є необґрунтованими з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, позивачем залишилось недоведеною обставина щодо набуття статусу простроченої заборгованості за тілом кредиту, яка підлягає достроковому поверненню, оскільки позивачем до суду не надано доказів виконання кредитором вимог, встановлених розділом 6 договору, щодо дотримання порядку для дострокового повернення кредиту за вимогою банку та встановлення термінів такого повернення. Щодо нарахування трьох процентів річних на заборгованість за процентами, слід зазначити наступне. Аналізуючи практику застосування ст.\~625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, Верховний суд України в своєму листі щодо питання, повязаного з правомірністю нарахування позивачем трьох процентів річних на суму заборгованості зі сплати процентів, передбачених кредитним договором, вказав на те, що три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обовязкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів. Оскільки договором не передбачено іншого порядку нарахування процентів, нарахування трьох процентів річних на суму прострочених процентів є необґрунтованим. З вищенаведеного вбачається, що три проценти річних може бути застосовано лише до простроченої заборгованості за тілом кредиту. Разом з тим, оскільки повернення кредитних коштів було погоджено сторонами частинами відповідно до графіку, для кожного наступного платежу, була встановлена відповідна дата повернення. А отже, кожен платіж набуває статусу простроченого у разі його несплати, з наступного дня після спливу терміну його погашення. Таким чином, три проценти річних мають бути вирахувані для кожного платежу окремо за весь час прострочення, починаючи з наступного дня після спливу терміну його погашення, за формулою - сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення: ДатаПрострочений платіж, грн.Кількість прострочених днів3 % річних, грн. 10.09.20141546,41 868110,32 10.10.20141726,73838118,93 10.11.20141726,73807114,53 10.12.20141726,73777110,27 12.01.20151726,73744105,59 10.02.20151726,73715101,47 10.03.20151726,7368797,50 10.04.20151726,7365693,10 12.05.20151726,7362488,56 10.06.20151726,7359584,44 10.07.20151726,7356580,19 10.08.20151726,7353475,79 10.09.20151726,7350371,39 12.10.20151726,7347166,85 10.11.20151726,7344262,73 10.12.20151726,7341258,47 11.01.20161726,7338053,93 10.02.20161726,7335049,67 10.03.20161726,7332145,56 11.04.20161726,7328941,02 10.05.20161726,7326036,90 10.06.20161726,7322932,5 11.07.20161726,7319828,1 10.08.20161726,7316823,84 12.09.20161726,7313519,16 10.10.20161726,7310715,19 10.11.20161726,737610,79 12.12.20161726,73446,24 10.01.20181726,73152,13 А всього три проценти річних від простроченої суми боргу станом на 26.01.2017 року складає 1805,16 грн. Таким чином, в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за кредитним договором №11294396000 від 06.02.2008 року, укладеним з ПАТ «Укрсиббанк», в розмірі 161825, 30 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 134299 грн. 85 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом станом на 21.09.2015 року - 25720 грн. 29 коп.; три проценти річних від простроченої суми боргу станом на 26.01.2017 року - 1805 грн. 16 коп., слід звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру №4 у будинку №8 в мікрорайоні Калінінському у м. Макіївці Донецької області, яка належить на праві власності іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06 лютого 2008 року приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу [PERSON] № реєстру 283, шляхом надання ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» право на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві за початковою ціною 161600, 00 грн. Відповідно до ст.9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 02.09.2014 року, протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України, зупиняється дія статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки) Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Судом встановлено, що предмет іпотеки розташований в м. Макіївка Донецької області. Місто Макіївка Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За наведених підстав, суд вважає, що рішення суду в частині права іпотекодежателя на продаж предмета іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. В своєму клопотанні від 10 травня 2017 року позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача [PERSON] в сумі 630 грн. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Пунктом 6 частини 3 статті 79 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Разом з тим, ч.9 ст.74 ЦПК України встановлено, що через оголошення у пресі викликається в суд відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме. Згідно інформації, наданої відділом реєстрації місця проживання громадян [PERSON] міської ради, за № 97 від 23.03.2017 р., відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] з 27.01.1988 р. по теперішній час. Тому виклик відповідача здійснювався судовими повістками відповідно до ст.74 ч. 1 ЦПК України. Отже, витрати відповідно до платіжного доручення №2369642 від 24 квітня 2017 року в сумі 630 грн., за розміщене позивачем на власний розсуд оголошення в пресі про виклик відповідача у справі, не підлягає відшкодуванню. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із частковим задоволенням позову, суд присуджує позивачеві з відповідача [PERSON] понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 2427,39 грн.

Outcome: partial