Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

09.09.2021 представник заявниці звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на такі обставини. [INFO] у м. Луганську, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України і де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, померла мати заявниці - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй за життя майно, а саме: недоотриманої пенсії у розмірі 79 804,51 грн. Постановою державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори від 23.08.2021 № 352/02-31 заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке складається з недоотриманої пенсії, оскільки неможливо встановити коло спадкоємців, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому нотаріусом не було враховано наявність довідки про склад осіб, які були зареєстровані з [PERSON] на день її смерті, оскільки цей документ виданий на тимчасово окупованій території України, а тому є недійсним. Представник також зазначає, що відповідно довідки від 26.08.2021, виданої міським комунальним підприємством «Центрожилком» філії № 4 м. Луганськ, що знаходиться та діє на тимчасово окупованій території України, станом на 11.10.2021 за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані за місцем проживання: [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Факт, який просить встановити заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки необхідний для реалізації належних їй за законом спадкових прав після смерті матері. Просить встановити факт постійного проживання [PERSON] на час смерті [INFO] разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 21.09.2021 прийнято до розгляду цю заяву в порядку окремого провадження, відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду по суті в судовому засіданні, з викликом сторін. 13.10.2021 до суду надійшли письмові пояснення щодо заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання, в яких представник заінтересованої особи - Рубіжанської міської ради Луганської області, не заперечує проти задоволення вимог заяви ( а.с.37-39). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 21.10.2021 було відкладено розгляд цієї справи, а також постановлено витребувати у державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . У судове засідання заявниця та її представник не з,явились, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином; надали заяви про розгляд справи без їх участі. Заінтересована особа - представник Рубіжанської міської ради Луганської області у судове засідання не з,явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином; у письмових поясненнях від 13.10.2021 вказав клопотання про розгляд справи без його участі ( а.с.39). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що відповідно довідки від 08.04.2021 № 917-5000352394 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає/ перебуває за адресою: [ADDRESS] ( а.с.- 11). Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 29.04.2021, у справі № 425/1053/21, яке набрало законної сили 07.06.2021, встановлено факт того, що [PERSON] , [INFO] , є матір,ю [PERSON] , [INFO] (а.с.18-20). [INFO] у місті Луганську Луганської області України померла мати заявниці- [PERSON] , яка народилась [INFO] у хуторі Ново-Руський Волошенського району Ростовської області Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10.06.2021 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по містах Рубіжне та Хрустальний Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Харків)(а.с.- 3, 60 зворот). Згідно інформації управління з питань виплати пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області ПФУ від 28.07.2021, сума недоотриманої пенсії пенсіонерки [PERSON] , яка померла [INFO] , становить 79 804,51 грн. ( а.с.58 зворот). З інформації від 11.08.2021 № 46/12-051/ [NUMBER] , наданої АТ «Державний ощадний банк України» вбачається, що на ім`я [PERSON] , [INFO] , станом на 10.08.2021, наявна інформація та рахунки у філії- Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» у ТВБВ № 10012/017; сума залишку на рахунку складає 0,00 грн.; заповідальне розпорядження по рахунку відсутнє ( а.с.-68). На підтвердження факту проживання разом зі спадкодавцем, представник заявниці надав копію документу, який не відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме: довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, видану установою, що розташована та фактично діє на окупованій території Луганської області, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, і відповідно до яких, за адресою: [ADDRESS] , у період з 29.12.1993 по 11.10.2020, разом з померлою [INFO] [PERSON] , були зареєстровані та проживали: дочка - [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ( а.с.12). Згідно статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Пунктами 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Загальновідомим є той факт, що місто Луганськ розташоване на тимчасово окупованій території Луганської області України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, § 45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142). Таким чином, суд дійшов висновку застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів , виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів про коло спадкоємців особи, які проживали разом з нею на день смерті ,на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування). Враховуючи, що встановлення факту постійного проживання заявниці необхідно для реалізації своїх спадкових прав після смерті матері, тому рішення суду в цій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, як виняток, які видані органами та установами, що знаходяться на окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( за спадковою справою 57/2021) від 23.08.2021 № 352, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на рухоме майно, яке складається з суми недоотриманої пенсії в сумі 79 804,51 грн., право на яку належало її померлій [INFO] матері- [PERSON] , оскільки на день смерті спадкодавець була зареєстрована та проживала у м. Луганськ Луганської області, яке знаходиться на території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому нотаріус не має можливості встановити коло спадкоємців, які постійно проживали разом за спадкодавцем на час відкриття спадщини ( а.с.4-5). Відповідно до спадкової справи №57/2021, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.11.2021 № 67142531, до державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Харків) із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка [PERSON] - [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (лист- 52, копії документів спадкової справи- а.с.53-68). За таких обставин, суд вважає ,що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved