Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

09.09.2016 року позивач, в інтересах якої діє [PERSON], звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області про звільнення з-під арешту квартири [ADDRESS], запис про обтяження: 7957506, який було накладено Реєстраційною службою Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області на підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 2/484/1982/14 від 03.12.2014 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, сформованої 03.08.2015 року, державним реєстратором Реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області [PERSON] щодо обєкта нерухомого майна за номером: 519095348104, зареєстрованого на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 17736373 від 04.12.2014 року, до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна внесено запис про обтяження: 7957506. На підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.12.2014 року № 2/484/1982/14 про забезпечення позову накладено арешт на вищезазначену квартиру, власником якої є позивачка. Таким чином, на її квартиру безпідставно накладено арешт, чим порушені її майнові права щодо розпорядження власністю. Відповідно ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) та ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням слухати справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча був неодноразово повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з матеріалами справ № 484/4820/14-ц та №484/3246/16-ц, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що згідно ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.12.2014 року у справі № 484/4820/14-ц провадження № 2/484/1982/14 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 116721,15 грн. накладено арешт на однокімнатну квартиру [ADDRESS], яка належала останньому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2006 року. 05.12.2014 року на виконання цієї ухвали державним реєстратором Реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області [PERSON] щодо обєкта нерухомого майна за номером: 519095348104, зареєстрованого на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 17736373 від 04.12.2014 року, до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна внесено запис про обтяження за № 7957506, згідно якого накладено арешт на вищевказану квартиру, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 03.08.2015 року за №41634093 (ас. 11). Рішенням Первомайського міськрайонного суду від 06.02.2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення 116721,15 грн. задоволено повністю. Між тим, 04.12.2014 року [PERSON] за договором купівлі продажу , зареєстрованого за №675, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] (а.с. 7-9), здійснив відчуження квартири [ADDRESS] на користь [PERSON]. 26.10.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі продажу від 04.12.2014 року №675 недійсним. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.01.2017 року у справі №484/3246/16-ц провадження № 2/484/86/17, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 02.03.2017 року, в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. За вказаним рішенням суду [PERSON] на час укладання оспорюваного договору достеменно не знав, що квартира, яка була предметом цього договору, перебуває під забороною відчуження за ухвалою суду від 03.12.2014 року, оскільки при розгляді судом питання щодо арешту цієї квартири він не був присутнім, а копію цієї ухвали отримав тільки 09.12.2014 року. Таким чином, одночасно з погашенням ним боргу за кредитним договором та зняттям заборони на відчудження предмету іпотеки [PERSON] 04.12.2014 року уклав правомірно договір купівлі-продажу з [PERSON] Відповідно до п. 2 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в правах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 р. позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право приватної власності [PERSON] на вищевказану квартиру підтверджено копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.12.2014 року №30494846 (а.с. 10). Враховуючи викладене, а також той факт, що на даний час позивачка, не має можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном з підстав накладення арешту, суд вважає за можливе задовольнити її вимоги про звільнення вищезазначеної квартири з-під арешту.

Outcome: approved