Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

09.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що з 24 липня 2009 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З червня 2016 року сторони проживають окремо. Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає належної допомоги на утримання сина. Угоди про добровільну оплату аліментів між сторонами не досягнуто. Матеріальне становище та стан здоровя відповідача дозволяє утримувати свою неповнолітню дитину, відповідач інших неповнолітніх дітей не має. Відповідач займається підприємницькою діяльністю та має постійний дохід, їй самостійно важко утримувати дитину, тому просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісяця. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що дитина також декілька днів на місяць проживає і з відповідачем, він сплачує за дитячий садок, купує їжу та речі для дитини, та має намір звернутися до суду із позовною заявою про визначення місця проживання дитини разом із батьком, посилаючись на викладене просили в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне. З 24 липня 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФП № 153590, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції від 27 вересня 2011 року, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 3066. Відповідно до довідки № 17 від 22.02.2017 р., виданої [PERSON] ОСББ «Локомотив 105», син [PERSON] проживає разом із матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] є фізичною-особою підприємцем та отримує дохід близько 10000 грн. на місяць, що підтверджується довідкою ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва. Доводи відповідача та його представника суд оцінює критично, оскільки в ході судового засідання встановлено, що відповідач проживає у власному двоповерховому будинку, який укомплектований всіма необхідними зручностями, є приватним підприємцем, в його власності знаходяться декілька вантажних автомобілів, сума товарообігу підприємницької діяльності за 2016 рік відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи складає 219065,00 грн. Тобто відповідач є особою, яка має можливість та повинна утримувати свою дитину. Натомість в судовому засіданні встановлено, що позивач проживає в найманій квартирі, працює в декількох установах, отримує мізерну заробітну плату. Посилання відповідача, що неповнолітня дитина проживає як з ним так і з матірю, що також підтверджено у судовому засіданні показами свідків судом також враховано, але судом встановлено, що дитина часто хворіє та у більшості часу знаходиться на утриманні та вихованні позивачки, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 22.02.2017 року. Суд також критично відноситься до пояснень відповідача, що лише він утримує дитину, оскільки надані ним квитанції про здійснення ним витрат на утримання дитини, були сплачені вже після звернення позивача до суду із даною позовною заявою. Враховуючи те, що відповідач має регулярний дохід, його матеріальне становище дозволяє сплачувати аліменти на утримання дитини, яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, яка не визнана у судовому порядку недійсною, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивачки на утримання дитини [PERSON], [INFO], підлягають стягненню аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1/4 частини\~ з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини щомісяця, починаючи з 09.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial