Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

07 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області, у якій просить визначити їй додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що вона є спадкоємицею за заповітом після [PERSON] , однак вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки пропустила шестимісячний строк для подачі відповідної заяви через збіг тяжких сімейних обставин та незнання про існування складеного на її користь заповіту. Позивач зазначає, що смерть матері [PERSON] , організація та проведення її поховання, а також необхідність постійного стороннього догляду за останньою за її життя, у зв`язку з перенесеним інсультом, лікування, негативно вплинули на її психоемоційний стан. При цьому, лише у лютому 2019 року вона випадково дізналась про існування заповіту, складеного [PERSON] на її користь. Вказані обставини у сукупності позбавили позивача можливості вчасно звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, її представник надав до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, правом на участь у судовому засіданні свого представника не скористався, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов підтримує повністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с. 7/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала [PERSON] (позивачу) /а.с.6/. Позивач, будучи спадкоємицем [PERSON] , спадщину після смерті останньої не прийняла, оскільки на момент смерті разом із нею зареєстрована не була і заяву про прийняття спадщини не подавала. З інформаційної довідки із спадкового реєстру від 05.12.2019р. вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась, спадкоємці для прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались /а.с.20-21/. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Нормою ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У п. 24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У даному випадку суд приймає до уваги причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини через необізнаність спадкоємця про наявність заповіту, складеного на її користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом. Наведені висновки суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17. Крім того, розглядаючи питання про можливість встановлення додаткового строку для прийняття спадщини суд бере до уваги те, що з заявою про відмову від спадщини в нотаріальну контору позивач не зверталася, а інших живих спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , судом не встановлено. Проаналізувавши заявлені позивачем позовні вимоги та обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову в даному випадку не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: approved