Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

07 жовтня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів у якому зазначила, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] за місцем його реєстрації ніхто зареєстрований не був. Заповіту на випадок смерті покійний не складав. Після його смерті до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулася вона, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, як спадкоємець четвертої черги, та відповідачі, сестра та племінник покійного, які є спадкоємцями другої черги за законом. З 1976 року до дня смерті [PERSON] вона проживала разом з ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Разом з ними проживав її син [PERSON] Вони вели спільний бюджет, спільне господарство, виховували її сина та доглядали і піклувалися про батьків [PERSON] До дня смерті батьків [PERSON] був зареєстрований за місцем її проживання по [ADDRESS], та отримавши право власності на будинок батьків, зареєструвався за іншою адресою, де вони тримали спільне господарство. 27 липня 2004 року [PERSON] було встановлено другу групу інвалідності, внаслідок травми отриманої ним у березні 2004 року, через що він потребував сторонньої допомоги, догляду та піклування. Однак відповідачі знаючи про тяжкий стан [PERSON] не відвідували його та ухилялись від надання йому допомоги, що свідчить про їх небажання виконувати свої родинні обов'язки та надавати допомогу хворому спадкодавцю. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд встановити факт проживання її та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1976 року по день його смерті [INFO], та усунути відповідачів від права на спадкування за законом. Позивачка та її представник [PERSON] (за договором про надання послуг адвокатом) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] [PERSON] та їх представник адвокат Бобко В.А. (за договором про надання правової допомоги адвокатом) в судове засідання з'явились, позовні вимоги не визнали, вважали їх безпідставними, а тому просили відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту - проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.2 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»- справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З матеріалів справи, а саме копії паспорту позивачки убачається, що вона зареєстрована та проживає по [ADDRESS]. Відповідно до акту обстеження місця її проживання від 25 серпня 2016 року, з 1976 року, разом з нею та її сином [PERSON] проживав [PERSON], який з 1977 року по 12 грудня 1990 року був зареєстрований за вказаною адресою ( а.с.11). Записами в особових рахунках по земельній, шнуровій книзі Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області підтверджується, що до складу сім'ї позивачки з 1978 року по 1990 рік входили її син [PERSON] та чоловік [PERSON] [INFO] (а.с.29-36), який за довідкою Висуньської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області від 26.08.2016 року № 1070 з 1977 року по 12 грудня 1990 року був зареєстрований та проживав по [ADDRESS]. З матеріалів справи слідує, що 13 жовтня 2003 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті батька [PERSON] на житловий будинок розташований по [ADDRESS], та під час вчинення цієї нотаріальної дії, місцем свого проживання зазначив [ADDRESS] ( а.с.17). Сторонами визнається та підтверджується матеріалами справи що [PERSON] з 17 жовтня 2006 року був зареєстрований по [ADDRESS], разом з ним за вказаною адресою ніхто зареєстрований не був (а.с.9,58-59). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду показали, що позивачка та [PERSON] проживали однією сім'єю з 1976 року по день смерті останнього.На початку їх стосунків [PERSON] був зареєстрований разом з нею, а після смерті батьків проживав та господарював у будинку батьків, а саме, ввечері їхав до позивачки, а вдень повертався до будинку. Вони постійно тримали спільне господарство, разом обробляли городину, вели спільний бюджет, відновили кухню та ремонтували будинок, позивачка постійно готувала йому їжу, прала одяг. Племінники, в тому числі [PERSON] приїздили лише декілька разів на рік. Після смерті [PERSON] його похованням займалася позивачка та її син [PERSON], які продовжують наглядати за будинком [PERSON] Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні суду показала, що працює секретарем сільської ради, позивачка та [PERSON] проживали однією сім'єю, спілкувались між собою як подружжя, вели спільне господарство. Так в погосподарській книзі сільської ради пасіка, теличка були записані за [PERSON] але фактично перебували у [PERSON] Після його смерті похованням займалися позивачка та її син. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні суду показав, що є сином позивачки, яка близько 40 років проживала разом з [PERSON], однією сім'єю, вели спільний бюджет, господарство, придбали моторолер. Після смерті своїх батьків [PERSON] зареєструвався у їх будинку, але фактично лише доглядав за ним, оскільки господарство вони тримали на два будинки. Після отримання [PERSON] травми, він з позивачкою лікували та доглядали за ним, відповідачі участі у цьому не приймали. Свідок [PERSON] та [PERSON] допитані в судовому засіданні, суду показали, що позивачка і [PERSON] проживали окремо, однак він допомагав їй по господарству як чоловік дружині. З урахуванням викладеного вище, суд критично оцінює покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо не проживання позивачки та [PERSON] однією сім'єю, оскільки вони спростовуються іншими доказами дослідженими в судовому засіданні. Таким чином, суд доходить висновку, що між позивачкою та [PERSON] існували фактичні шлюбні відносини, у яких вони вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного, вели спільний бюджет та господарство, придбавали спільне майно. Про зазначене свідчать також копії постанови слідчого прокуратури Березнегуватського району Миколаївської області Пєнова О.В. про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] щодо неналежного виконання виробничих обов'язків слюсарем Березнегуватського УЕГГ від 04 липня 2005 року, з яких слідує, що за поясненнями наданими [PERSON] він підтримував господарство у будинку по [ADDRESS], однак проживав разом з [PERSON] З копій постанов слідчого убачається, що [PERSON] при наданні пояснень називав позивачку дружиною, а вона його чоловіком, сина позивачки - сином, а [PERSON] називав його батьком (а.с.51-54). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] виданого 16 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.12). Після його смерті відкрилась спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок, розташований по [ADDRESS] (а.с.14-17). З копії спадкової справи № 261/2015 у спадковому реєстрі № 58385605 убачається, що до Березнегуватської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися відповідач [PERSON], сестра покійного, відповідач [PERSON]- племінник у порядку ст.1266 ЦК України за правом представлення, [PERSON] - племінниця, яка в подальшому заявою від 08 квітня 2016 року відмовилась від прийняття спадщини та позивачка по справі (а.с.85-91). Однак якій нотаріусом було відмовлено в оформленні спадкових прав та роз'яснено, що вона може бути закликана до спадкоємства у порядку статті 1264 ЦК України, як особа яка проживала разом із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту сумісного проживання з [PERSON] ( а.с.27). Таким чином, оцінивши наявні у справі докази як кожен окремо так і у їх сукупності суд доходить висновку, що встановлення факту проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрацію шлюбу має для позивачки юридичне значення, оскільки породжує юридичні наслідки від яких залежить виникнення у неї спадкових прав. Оскільки вказані позовні вимоги є законними та такими, що підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні, в цій частині вони підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вказане правило стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. За роз'ясненнями викладеними у п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. З матеріалів справи убачається та визнається сторонами, що [PERSON] внаслідок нещасного випадку, навесні 2004 року, отримав опікову травму, через яку з 30.03.2004 року по 14 травня 2004 року перебував на лікуванні у відділенні термічної травми та реконструктивної хірургії МЛ № 3 та переніс кілька операцій. Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії МСЕ-05 № 002823 йому була встановлена друга група інвалідності безстроково (а.с.23-26). Однак як з пояснень сторін, так і свідків допитаних в судовому засіданні слідує, що [PERSON], хоча і переніс тяжку травму і мав проблеми із здоров'ям, однак у безпорадному стані не перебував, він самостійно забезпечував як умови свого життя так і позивачки. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак доказів того, що [PERSON] потребував допомоги саме від відповідачів, звертався з таким проханням до них, а вони умисно ухилялися від її надання, хоча і мали таку можливість, під час розгляду справи позивачем надано не було. Навпроти за її поясненнями [PERSON] ніколи не звертався до відповідачів за наданням допомоги, оскільки з сестрою [PERSON] не міг порозумітися, однак з [PERSON] постійно підтримував родинні зв'язки, разом з її сином [PERSON] відвідував весілля відповідача та за потребою сам допомагав йому. Крім цього, під час розгляду справи було встановлено що за життя [PERSON], отримував пенсію, орендну плату за користування належними йому земельними ділянками, допомогу від позивачки, та за призначенням йому державних соціальних допомог до управління соціального захисту населення не звертався (а.с.57,102). З огляду на викладене вище, суд доходить висновку, що вимоги позивачки в частині усунення відповідачів від спадкування за законом після смерті [PERSON] є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: partial