Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

08 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт того, що вона є дочкою [PERSON], [INFO], і відноситься до національності полька. Заява вмотивована тим, що вона [PERSON] народилася [INFO] на хуторі Пальчинці Базалійського району Хмельницької області, однак свідоцтво про народження не збереглося. Її батьками є [PERSON], [INFO], за національністю поляк, та [PERSON]. 14.08.1960 заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] Батьки заявниці померли та поховані на польському цвинтарі на території Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області. Рідною сестрою заявниці є [PERSON], [INFO], у актовому запису про народження якої зазначений батько [PERSON], поляк, та мати [PERSON] (по батькові нерозбірливо). Заявниця виховувалася відповідно до польських традицій, сповідає римо-католицьку віру, підтримує стосунки із родичами - поляками, які проживають на території Польщі, святкує польські свята і вважає себе полькою. Встановлення факту приналежності заявниці до польської національності має юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових, а тому вона бажає відновити свою національність офіційно. Заявник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги просила задовольнити. Представник заінтересованої особи - Волочиського районного відділу РАЦС, яка була допитана в порядку судового доручення, не заперечила проти задоволення заявлених вимог, надала суду заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, з урахуванням письмових пояснень. Дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 2 вказаної статті передбачає, що ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. В судовому засіданні досліджені такі докази. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є рідною сестрою заявниці - [PERSON] Їх батьками були [PERSON], [INFO], [PERSON]. В свідоцтві про народження свідка національність батька вказана - поляк. Сім'я завжди дотримувалася польських традицій, сповідувала польську релігію, батьки були поховані на польському цвинтарі. Ім'я матері по-різному записувалося [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Батько народився в Україні, мати - в Польщі. Дядько служив у польській армії. За радянських часів не прийнято було записувати національність поляк. Свідок [PERSON] суду показала, що вона давно знає заявницю та її сестру, які народилися в польській сім'ї, завжди дотримувалися польських традицій, сповідували польську релігію, батьки сестер поховані на польському цвинтарі, на якому вона була один раз. Батьків заявниці звали [PERSON] і [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в селі Пальчинці Волочиського району Хмельницької області, в свідоцтві про народження запис про батьків відсутній (а.с. 6). 14 серпня 1960 року заявниця уклала шлюб і змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до копії архівної довідки № 07-132/7 від 19.01.2017, виданої Державним архівом Вінницької області, вбачається, що у книзі актових записів про народження по с. Лозовата та Липовецького району Вінницької області за 1937 рік є актовий запис № 51 за 4 жовтня 1937 року про народження [PERSON], [INFO], батьки: [PERSON], [INFO], поляк, [PERSON] (по батькові нерозбірливо), [INFO] (а.с. 9-11). Згідно з копією довідки № 2/907 від 22.09.2017, виданої виконкомом Вороновицької селищної ради Вороновицької ОТГ Вінницького району Вінницької області, [PERSON], [INFO] проживав на території села Комарів, і його склад сім'х в 1944-1950 роках становив: [PERSON] - голова двору [INFO], [PERSON] - дружина [INFO], [PERSON] - дочка [INFO], [PERSON] - дочка [INFO] [PERSON] та його дружина [PERSON] померли і поховані на польському кладовищі на території Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 12). Відповідно до копії паспорту серія [NUMBER], [PERSON] народилася [INFO] в с. Лозоватка Липовецького району Вінницької області (а.с. 14). До шлюбу, який був укладений 12.06.1960 [PERSON] мала прізвище [PERSON] (а.с. 15). Крім того, судом були досліджені копії архівних довідок, виданих Державним архівом Вінницької області на підставі відомостей, які містяться в метричній книзі про народження та про шлюб по Вороновицькому римсько-католицькому костелу за 1897 рік - одруження [PERSON] та [PERSON], за [INFO] - народження [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про національні меншини в Україні» відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України. Держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Права і свободи громадян захищаються судом (ст.ст.11, 55 Конституції України). Відповідно до ст.ст.3, 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до ч.2 ст.300 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції держав-членів Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. З огляду на наведені докази, суд дійшов висновку про наявність родинного зв'язку між заявницею [PERSON] і [PERSON], а саме, що заявник є рідною дочкою останнього. Крім того, судом встановлено, що відповідно до актових записів, копії яких були досліджені судом, [PERSON] мав національність поляк. Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що батько заявниці був поляком, заявниця також має право на відновлення національності своїх предків та на встановлення факту, що вона має національність «полька». Встановлення юридичного факту належності заявника до польської національності не порушує права та інтереси третіх осіб, а тому суд вирішує задовольнити заяву. На підставі статей 11, 55, 124 Конституції України, статті 300 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved