Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

07 серпня 2019 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] , у якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю. Зазначила, що з липня 1991 року вона зареєстрована і проживає за вказаною адресою, на даний час є єдиним добросовісним володільцем зазначеного житлового приміщення, безперервно і безперешкодно проживає у ньому більше 28 років, оплачує комунальні послуги. Іншим шляхом набути право власності на зазначене нерухоме майно вона не має можливості. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до суду надали заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються ст.ст.\~41,\~47 Конституції України, ст.ст.\~39,\~328,\~344 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло, право власності є непорушним. Згідно ст.41\~Конституції України кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 328\~ЦК України \~встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інакше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 р. № 24-150/0/4-13 « Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав ». Так, при вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: - право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі\~ст. 344 ЦК України\~можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; - відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; - у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред`явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. Виходячи зі змісту ч. 1\~ст. 344 ЦК України\~відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Згідно п. 9 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав » при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. Відповідно до п.14 вищезазначеної Постанови Пленуму, виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві / ч.1\~ст. 20 ЦК України, ст.\~3\~і\~4 ЦПК України\~/. Ухвалюючи рішення, суд згідно з ч.1\~ст. 214 ЦПК\~має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, що на них посилалися особи, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 335 ЦК України\~безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. [PERSON] , [INFO] разом зі своїми синами: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , з липня 1991 року, що підтверджується довідкою за вих. № 2419а від 06.12.2018 року, виданою виконавчим комітетом Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області та копіями будинкової книги житлового будинку. З копій домової книги вбачається, що [PERSON] була вселена та зареєстрована в даному житловому будинку (в минулому № [ADDRESS] ), в той час, коли працювала дояркою в колгоспі «Маяк». Житловий будинок [ADDRESS] мав статус колгоспного двору. (а.с.10-19) Відповідно до копії довідки від 25.02.2019р., виданою Балаклійським БТІ, вищевказаний житловий будинок належить на праві колективної власності колгоспу «Маяк» на підставі укладеного договору купівлі - продажу між гр. [PERSON] та уповноваженою особою правління колгоспу «Маяк» від 21.12.1990р. та зареєстрованого в Балаклійському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрі за номером 51 від 29 вересня 1997 року. (а.с.20-21) Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості щодо права власності, речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. (а.с.22) Відповідно до технічного паспорта, а житловий будинок [ADDRESS] складається з житлового будинку (літ. «А-1»), житловою площею 23,30 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, а саме: сарай-літня кухня (літ. «Б»), погріб (літ. «В»), сарай (літ. «Г»), гараж (літ. «Д»), паркан (№ 1), ворота (№ 2), хвіртка (№ 3), вбиральня (№ 4), водопровід (№ 5). Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 700 кв. м., реєстраційний № [NUMBER] , що належить Савинській селищній раді Балаклійського району Харківської області. В будинку дві житлові кімнати. Будинок облаштований пічним опаленням. Інвентаризаційна вартість житлового будинку становить 16739 грн. (а.с.23-27) Судом встановлено, що на теперішній час [PERSON] залишилася єдиним добросовісним володільцем та користувачем зазначеного житлового приміщення, яка безперешкодно та безперервно проживає в спірному житловому приміщенні більше 28 років, при цьому здійснюючи оплату за надані комунальні послуги. Підтвердженням вказаних фактів є копії сплачених рахунків за надані житлово - комунальні послуги, а саме сплати за водопостачання та водовідведення по особовому рахунку [NUMBER] , відкритого на її ім`я в комунальному підприємстві «Балаклійський водоканал» (копії фіскальних чеків № 1005799948 від 18.10.2018 року, № 1006178563 від 13.11.2018 року, № 1006623042 від 14.12.2018 року, сплачених через відділення ПАТ «Укрпошта» в додатку 9 до позовної заяви) та сплати за електричну енергію по особовому рахунку [NUMBER] , відкритого на її ім`я в АТ «Харківобленерго» (копії фіскальних чеків № 1005799882 від 18.10.2018 року, № 1006178579 від 13.11.2018 року, № 1006622996 від 14.12.2018 року, сплачених через відділення ПАТ «Укрпошта» (а.с.28-31). З архівної довідки ( вих. № 01-51/238 від 13 лютого 2019 року), виданої Комунальним підприємством Балаклійської районної ради «Балаклійський районний трудовий архів», убачається, що створений у січні 1960 року колгосп «Маяк», у серпні 1992 року реорганізовано у колективне сільськогосподарське підприємство (КСП «Маяк»), на базі якого у січні 2000 року було створено сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю СТОВ АФ «Маяк» з правонаступництвом усіх прав та обов`язків реорганізованих підприємств, яке у січні 2006 року на підставі постанови Господарського суду Харківської області по справі № Б-39/153-05 визнано банкрутом і припинило свою господарську діяльність. (а.с.32) Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України від 13.10.2011 року « Деякі аспекти набуття права власності на об`єкти безхазяйного нерухомого майна » право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. У випадку, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою\~вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов`язку повернути річ власнику, а також йому не пред`являвся правомочною особою позов про повернення майна. Судом також встановлено, що на це майно не претендують інші особи, ніхто не пред`являє претензій чи вимог про повернення майна до позивача, яка безперервно, більше десяти років, а саме з 21.06.1991 року і по теперішній час проживає та зареєстрована в житловому будинку. Під час розгляду справи встановлено, що позивач добросовісно, безперервно та відкрито володіє об`єктом - житловим будинком з надвірними побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на який поширюється строк давності, передбачений вимогами ст. 344 ЦК України, турбувалася долею цього майна та не приховувала того, що ним користується, а також веде домашнє господарство, підтримує будинок в належному стані, оплачує всі комунальні платежі, відповідні податки на землю. Набувальна давність є юридичним фактом. Рішення суду про встановлення факту спливу строку набувальної давності не замінюватиме собою державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а буде лише підставою для її проведення. З огляду на вище викладені обставини, приймаючи до уваги, що під час розгляду справи знайшов підтвердження факт відкритого, добросовісного, безперервного протягом строків, встановлених чинним законодавством володіння позивачем житловим будинком з надвірними побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а тому суд вважає за необхідне, визнати за позивачем право власності на зазначене нерухоме майно за набувальною давністю. Таким чином, суд приходить висновку що позивачем належно обрано спосіб судового захисту в розумінні ст. 344 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved