Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

07 серпня 2019 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон до повноліття дитини. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2019 року було відкрито провадження у даній справі та призначено у справі підготовче судове засідання на 16 вересня 2019 рік. Протокольною ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.09.2019 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову було залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2019 року вказану справу було призначено до розгляду на 05 грудня 2019 року. В своєму позові [PERSON] зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був розірваний на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06.06.2013 року. Від цього шлюбу вони мають спільну дитину - доньку [PERSON] [INFO] . Дочка проживає разом з позивачем, яка опікується її розвитком, станом здоров`я, вихованням, матеріальним утриманням. Відповідач участі у вихованні дочки, її матеріальному забезпеченні не приймає. У відповідача є інша дитина. народжена в Кронах Баварія Федеративна Республіка Німеччина. Позивач планує виїхати разом з дочкою за кордон. Зазначила, що вказана поїздка є виключно в інтересах дочки, буде сприяти її всебічному розвитку та оздоровленню. Батько дитини, [PERSON] , без жодних об`єктивних причин, не бажає надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дочки за кордон так, як сам проживає за кордоном. За таких обставин, просила суд надати дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON] , [INFO] за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя строком на три роки без згоди та супроводу батька - [PERSON] строком на три роки. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького МРУЮ 22 квітня 2009 року у книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №325. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON] [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] , яке видане 30.10.2007 року відділом РАЦС по місту Хмельницькому Хмельницького МРУЮ. На даний час позивач разом з дочкою бажає виїхати за кордон. Судом вбачається, що відсутня нотаріально посвідчена згода батька на виїзд доньки за кордон тому позивач позбавлена можливості виїхати разом з дитиною з країни за кордон. Вирішуючи вказаний позов по суті суд зазначає наступне. Конституція України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. 14 липня 2016 року Верховною Радою України були внесені зміни до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким були вилучені з нього норми, що регулювали питання виїзду дитини за кордон, у тому числі можливість виїзду на підставі рішення суду в разі відсутності згоди одного з батьків. З цього часу єдиним законом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є стаття 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Разом з тим за змістом положень статті 124 Конституції України та статті 15 ЦК України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Таким чином, з урахуванням установлених судом обставин, а саме мети виїзду за кордон дитини та відвідування іншої держави (оздоровлення, відвідування історичних пам`яток, музеїв інших розважальних та пізнавальних центрів), на переконання суду свідчать про те, що тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків відповідатиме найкращим інтересам дитини. За таких обставин, зважаючи на інтереси дитини, а також ту обставину, щодо відсутності нотаріально посвідченої згоди відповідача на такий виїзд, який є формальною підставою для пропуску прикордонною службою позивача разом з дитиною через державний кордон, суд вважає що поданий позов є обґрунтований та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст..141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 768,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial