Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

10.07.2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 квітня 2009 року між ним та відповідачем було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання довічно утримувати [PERSON], забезпечувати останню щоденним триразовим харчуванням, придатним для носіння одягом та взуттям, здійснення догляду та необхідної допомоги, надання побутових послуг, забезпечення готівкою щотижня, яка має бути не меншою одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян доглядом та забезпечення згідно рецептів лікаря належними лікувальними засобами. Розмір матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги) визначений в розмірі не менше 500 гривень на місяць. Натомість [PERSON] передала відповідачу у власність квартиру [ADDRESS], загальною площею 55,0кв.м, в тому числі житловий 37,3 кв.м. Відповідач не виконує взяті на себе обов'язки згідно договору, окрім того відповідач у вересні 2014 року виїхав за межі України, у зв»язку з цим позивач прохала розірвати договір довічного утримання. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримала та просили його задовольнити. Відповідач до суду не з»явився, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Представники третіх осіб до суду не з»явилися, направили до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, при вирішення справи покладалися на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Суддею встановлено, що 28 квітня 2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір довічного утримання. Договір був завірений державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за №4-728. Згідно вказаного договору відповідач взяв на себе зобов'язання довічно утримувати позивача, забезпечувати щоденним триразовим харчуванням, придатним для носіння одягом та взуттям, здійснення догляду та необхідної допомоги, надання побутових послуг, забезпечення готівкою щотижня, яка має бути не меншою одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян доглядом та забезпечення згідно рецептів лікаря належними лікувальними засобами. Розмір матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги) визначений в розмірі не менше 500 гривень на місяць. Натомість позивач передала відповідачу у власність квартиру [ADDRESS], загальною площею 55,0кв.м, в тому числі житловий 37,3 кв.м. Відповідач не виконує взяті на себе обов'язки, які передбачені договором, укладеним між сторонами, не забезпечує [PERSON] харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою. Позивач здійснює придбання ліків за власні кошти. У вересні 2014 році відповідач виїхав за межі України. Зазначені обставини підтверджуються документами, доданих до матеріалів справи та свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON], допитаних в судовому засіданні. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача у разі невиконання абоненалежного виконання набувачем своїх обов'язків незалежно від його вини. Відповідно до ст.756 ЦК України у випадку розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було їм передано, і має право вимагати його повернення. Враховуючи зазначене, суд задовольняє позовні вимоги. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст..88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved