Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

09.02.2015 року позивачка звернулась до районного суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя між ними не склалося через різні характери, різні погляди на сімейні цінності, що ганебно вплинуло на їхні стосунки як подружжя. Шлюбні відносини перестали існувати з червня 2014 року. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина, яка проживає біля неї. Спору щодо проживання дитини та поділу майна у сторін немає. Під час судового розгляду, позивачка позов підтримала повністю та просила його задовольнити, так як вони не бажають примирятися та проживати однією сім»єю. Судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу, просила покласти на відповідача. Відповідач до суду не з»явився, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлявся двічі у відповідності до вимог ст. ст. 74 - 77 ЦПК України. За згодою позивача, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України визнав можливим проводити заочний розгляд справи. Заслухав пояснення позивача, допитаного в якості свідка за вимогами ст. 184 ЦПК України, дослідив письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. До такого суд прийшов на підставі встановлених у судовому засіданні обставин. Так, судом встановлено, що сторони з 27.06.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, хоча однією сім»єю почали проживати з січня 2009 року. Через різні характери та погляди на сімейне життя з червня 2014 року подружжя [PERSON] не проживають однією сім»єю та не підтримують один одного, не мають будь-яких відносин, не ведуть спільного побуту. Згідно показів позивача, вона з вересня 2014 року проживає в м. Миколаїв де постійно працює вчителем у школі, а відповідач проживає в [ADDRESS] у своїх батьків. Від спільного проживання є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Дитина разом з матір»ю зареєстрована за адресою своїх батьків в [ADDRESS], але фактично проживають в м. Миколаїв. Спору про поділ спільного майна та проживання дитини у сторін немає. За вимогами ст. 112 СК України, суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 3 СК України, сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. ( ст. 21 СК України) На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини з приводу спору про розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу суперечить інтересам як дружини, так і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 845 грн. 60 коп., що складаються з 243 грн. 60 коп. судового збору, 2 грн. - комісія за переведення платежу у банківській установі, 600 грн. - витрати на правову допомогу. При прийнятті рішення суд керується ч.2 ст. 104, ч.3 ст. 105, ст. ст. 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved