Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

08 квітня 2019 року [PERSON] пред`явила позов до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України - до Польщі дочки [PERSON] , [INFO] . народжен- ня, яка не досягла 16-річного віку, без згоди та супроводу батька, посилаючись на наступні обста- вини. 10 липня 2004 році між нею та відповідачем у справі було укладено шлюб, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] . 15 листопада 2011 року шлюб між ними розірва- но, після розірвання шлюбу вони по теперішній час проживають окремо. Рішенням Татарбунарсь- кого районного суду Одеської області від 16.09.2013 р. з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомі- сячно до досягнення дитиною повноліття. Станом на 25.02.2019 р. відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 8857 грн.13 коп. Дитина навчається у 9-А класі комунального закладу «Татарбунарська загальноосвітня школа І-ІІІ ім. В.З.Тура», відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться її фізичним та духовним розвитком. На теперішній час вона має бажан- ня поїхати з дитиною з гостино-туристичним візитом до Польщі під час літніх канікул. Перебу- вання у Польщі ними було визначено після закінчення навчального періоду, а саме з 30 червня 2019 року по 28 серпня 2019 року включно. Для цього необхідна письмова нотаріально посвідчена згода батька дитини, тому нею, 08.02.2019 р. на адресу відповідача була направлена пропозиція про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дочки, на яку відповідач ніяк не відреагував, що у свою чергу можливо сприймати як відмову. Виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню її світогляду та культурного розвитку, крім того, відповідає інтересам дитини. 14 травня поточного року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач по- зовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилався на те, що у листопаді 2011 року між ними було розірвано шлюб, але вони ще довгий час проживали ра- зом, він як батько приймав участь у вихованні дитини та приймає його по теперішній час, ціка- виться розвитком дитини у її однокласників та класних керівників. Дитина перестала спілкуватись з ним через те, що матір налаштувала її проти нього, мовляв «твій батько зек». Заборгованість по аліментам накопилась через важкі життєві обставини, оскільки він в період з 31.08.2016 р. по 06. 03.2017 р. перебував у місцях позбавлення волі, та після звільнення тривалий час не міг влаштува- тись на роботу, поки не почав займатись роздрібною торгівлею на місцевому ринку, заборгова- ність намагається щомісячно погасити. Крім того, пропозиції від позивача щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини він не отримував, вперше дізнався про це отримавши су- дову повістку, тому вважає, що позивачем не дотримано порядок врегулювання позовних вимог у досудовому порядку, що є не добрими намірами вивезти його дитину за кордон. Вказував, що по- зивач не надала доказів щодо культурного дозвілля [PERSON] з 01 червня по 31 серпня 2019 року, тому побоюється, що вона не має намірів покращення духовного та культурного розвитку його дитини, а навпаки вбачає експлуатацію його дитини та навантаження її шкідливими умовами праці за кордоном, оскільки дитина часто працює у громадському туалеті на автостанції та мину- лого літа пропрацювала прибиральницею на курорті «Рассєйка». Позивач хоче все літо працювати за кордоном в Польщі разом з дочкою, що зашкодить здоров`ю, фізичному та освітньому розвитку дитини. Він може забрати доньку до себе на повне утримання та постійне місце проживання. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Позивач пояснила, що [PERSON] ніякої участі у вихованні дочки не приймає, що підтверджу- ється довідками з школи. Метою їх поїздки до Польщі є культурно-освітній відпочинок, крім того, дочка планує через два роки навчатися у цій країні, тому вони мають намір ознайомитися із навча- льними закладами Польщі. Її цивільній чоловік, з яким вона проживає останні три роки, працює в цій країні та запросив їх з дочкою на екскурсію по місту, дочка дуже мріє туди поїхати. Але відпо- відач хибно стверджує, що мета їх поїздки працювати все літо, це не відповідає дійсності, оскільки їй за станом здоров`я працювати не можна. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, підтримав доводи, викладенні у відзиві на позов, не заперечував проти виїзду дитини у бу- дь-яку іншу країну, крім Польщі, мотивуючі що там українці тільки працюють. Заслухавши пояснення і доводи позивача та її представника, відповідача, дослідивши матері- али справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7-8), у сторін у справі в період шлюбу [INFO] народилась дочка - [PERSON] Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9) видно, що 15.11.2011 р. від- ділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юсти- ції Одеської області зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , після чого позивачу залишено шлюбне прізвище « [PERSON] ». З копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстра- ції актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області 21.11. 2011 р. (а.с.66), вбачається, що [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Матеріалами справи, а саме: повідомленням відділу виконавчої служби від 27.02.2017 р. № 1838/4143, копією виконавчого листа №515/2141/13-ц, постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.10.2013 р., розрахунками заборгованості по аліментах та попередженням про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів на утримання дітей (а.с.10-16) під- тверджується що [PERSON] ухиляється від сплати аліментів на утримання своєї неповноліт- ньої дочки [PERSON] , [INFO] , заборгованість станом на 01.02.2019 р. складає 8857 грн.13 коп. Довідками № 458 від 27.02.2019 р. та № 06-18/417 від 14.09.2018 р. (копії на а.с.17-18) під- тверджується, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] Згідно довідок Комунального закладу «Татарбунарська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 1 ім.В.З.Тура» № 13 від 26.02.2019 р., № 24 від 29.05.2019 р. (а.с.57-58), [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в 9-А класі, її батько - [PERSON] приймав участь в шкільному житті доньки лише в першому класі, а в період з 2014 року по травень 2019 року не проявляв інтересу до шкільного життя дитини. Як слідує з повідомлення Татарбунарського відділення поліції Арцизького ВП ГУНП в Оде- ській області № 40.2.1 від 03.06.2019 р. (а.с.59), [PERSON] до кримінальної і адміністративної відповідальності не притягувалась, на обліку у відділенні поліції не перебуває. З копій ультразвукового дослідження, трудової книжки та витягу з Єдиного державного реє- стру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.61-65) вбачається, що [PERSON] з 25.01.2019 р. не працює, підприємницькою діяльністю не займається, хворіє з діагнозом: камені в нирках. Як видно з копії пропозиції, відправленою адресату [PERSON] Укрпоштою 08.02.2019 р. (а.с.22-24), [PERSON] позивачем було запропоновано вирішити питання щодо звернення до нотаріуса з приводу надання згоди на тимчасовий виїзд дочки [PERSON] до Польщі на період з 01 червня по 31 серпня 2019 року у гостинно-туристичну поїздку. Згідно з ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізич- ний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всу- переч інтересам дитини. В силу ч.2 ст.154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їх- ньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Як визначено у ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну гро- мадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку здійснюються ли- ше за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`яв- лення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річ- ного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Статтею ст.10 Конвенції про права дитини передбачено право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Згідно ст.18 зазначеної Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні своєї непов- нолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 8857,13 грн., але безпідставно не бажає надати дозвіл на тимчасовий виїзд його дитини за межі України. Тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON] за межі України разом з своєю матір`ю відповідає інтересам дитини, що розширить її світогляд та культурний і духовний розви- ток. За змістом ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень… Позивачем надані необхідні та достатні докази, на підставі яких позовні вимоги підлягають задоволенню. Разом з тим, стороною відповідача не надано суду належних та допустимих доказів про від- сутність підстав відмовити у надані дозволу на тимчасовий виїзд його неповнолітньої дочки [PERSON] , а судом їх не добуто. За таких обставин, вважає суд, необхідно надати дозвіл [PERSON] на тимчасовий виїзд за межі України - в Польщу - у супроводі матері [PERSON] без супроводу та згоди батька [PERSON] Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 768,40 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved