Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

07 листопада 2019 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0861535801/Т/972117, який був укладений 19 квітня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Актабанк». Позивач посилається на те, що отримав право вимоги за даним договором відповідно до умов договору №2 про відступлення прав вимоги між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладеного 23 березня 2018 року. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги у розмірі 24 810 грн, у тому числі: -заборгованість за основним боргом - 10 417 грн, -заборгованість за процентами - 1 грн, -заборгованість за комісією - 11 392 грн, -штрафи, пені - 3000 грн. 17 січня 2020 року [PERSON] подав зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання недійсними умов договору № 0861535801/Т/972117, який був укладений між ним та Публічним акціонерним товариством «Актабанк» в частині його обов`язку сплачувати банку щомісячну комісію за супроводження кредиту, а також в частині обов`язку сплатити банку комісію за надання кредитних коштів, що встановлені пунктами 2.1.2 та 2.1.2.1 кредитного договору. У заявах по суті справи позивач посилається на наступне: -доказами сплати коштів за договором про відступлення права вимоги є копія протоколу електронного аукціону та платіжного доручення № 14408 від 22 березня 2018 року, які підтверджують факт перемоги на торгах ТОВ ФК «ЄАПБ» та відступлення права грошової вимоги за кредитним портфелем 10 640 фізичних осіб, -підписом відповідача у кредитному договорі підтверджується, що він ознайомився та погодився з його умовами, відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, а саме ПАТ «Актабанк»,отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладенням договору, -відповідач не надав доказів сплати ним коштів за кредитним договором, -всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань, після відступлення позивачу права грошової вимоги не здійснив жодного платежу на погашення кредитної заборгованості. Відповідач у відзиві на позов та зустрічній позовній заяві посилається на наступне: -позивач не надав доказів здійснення розрахунків між ним та ПАТ «Актабанк» за договором про відступлення прав вимоги, -відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору, кредитодавцю було заборонено встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту комісії за надання кредитних коштів та супроводження кредиту, зазначені умови кредитного договору є нікчемними, -відповідачем було сплачено частину кредиту, однак позивач надав лише інформацію про загальний розмір залишку до сплати за основним боргом, комісією, штрафами та пенею, незрозуміло, яким чином здійснено розрахунок, -частина коштів, які відповідач сплачував на погашення заборгованості, була зарахована банком на погашення комісії, тому розмір заборгованості за основним боргом є меншим, ніж визначив позивач. У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Оскільки позиція сторін по справі відома, немає необхідності у виклику сторін для надання пояснень, зважаючи на запровадження карантину на всій території України згідно постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року, суд вважає можливим провести розгляд справи по суті за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи видно, що 19 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № 0861535801/Т/972117 на споживчі потреби (а.с.5-6). 23 березня 2018 року між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір №2 про відступлення прав вимоги (а.с.20-22). За умовами цього договору та додатку до нього - реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 0861535801/Т/972117 . Позивачем було здійснено оплату за придбаний актив згідно пункту 4.1 договору про відступлення прав вимоги, що підтверджується копією платіжного доручення № 14408 від 22 березня 2018 року. За умовами кредитного договору (стаття 2) банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 15 000 грн. Процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі 0,01% річних та включається в суму щомісячного платежу. Позичальник сплачує банку щомісячну комісію за супроводження кредиту у розмірі 487 грн 50 коп, що розраховується як 3,25 % від суми кредиту та включається в суму щомісячного платежу (пункт 2.1.2 кредитного договору). В день підписання кредитного договору позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних коштів у розмірі 2,25% від суми кредиту, що складає 337 грн 50 коп (пункт 2.1.2.1 кредитного договору). Погашення кредиту, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, сплата комісії за супроводження кредиту здійснюється позичальником щомісячно рівними частинами у сумі 904 грн 23 коп. Щомісячний платіж включає в себе частину заборгованості за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом, комісію за супроводження кредиту. Статтею 5 кредитного договору визначено відповідальність сторін за порушення зобов`язань, а саме: у разі порушення позичальником строків погашення щомісячного платежу або його частини позичальник сплачує банку штраф у розмірі 150 грн за кожний прострочений щомісячний платіж або його частину. Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та /або штрафів встановлюється сторонами тривалістю 10 років (пункт 5.3 кредитного договору). Кінцева дата погашення всієї заборгованості за кредитом - 18 квітня 2016 року (включно). Додатком до договору є графік платежів з детальним розписом сукупної вартості кредиту. Згідно цього графіку за весь період користування кредитними коштами - з 19 квітня 2013 року по 18 квітня 2016 року відповідач повинен сплатити основну суму кредиту - 15 000 грн, проценти за користування кредитом - 2,28 грн, комісію за надання кредитних коштів - 337,50 грн, комісію за супроводження кредиту - 17 550 грн (а.с.6, зворотній бік). На день відступлення права вимоги за кредитним договором заборгованість складала: основний борг - 10 417 грн, проценти - 1 грн, комісія - 11 392 грн, штрафи, пені 3000 грн (а.с.22). Таким чином, якщо відняти від сум сукупної вартості кредиту, визначених у графіку платежів (додаток №1 до кредитного договору) суми, які складають заборгованість за кредитним договором, можна зробити висновок, що зі сплачених позичальником сум на погашення кредиту було зараховано: -15 000 - 10 417 = 4583 грн в рахунок погашення основної заборгованості, - 17 550 - 11 392 = 6158 грн в рахунок сплати щомісячної комісії за супроводження кредиту. Загальна сума, яка була внесена відповідачем на погашення заборгованості складає 10 741 грн. Крім того у день укладення кредитного договору відповідачем була сплачена комісія за надання кредитних коштів - 337 грн 50 коп. Всього за кредитним договором відповідачем сплачено - 11 078 грн 50 коп. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про захист прав споживачів» . Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній час укладення кредитного договору), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168 (в редакції, чинній на час укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Пунктом 2.1.2 кредитного договору передбачено сплату позичальником банку щомісячної комісії за супроводження кредиту, а пунктом 2.1.2.1 цього договору передбачено сплату комісії за надання кредитних коштів в день його підписання. За правилами частини першої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то такі дії, а також супроводження кредиту не є самостійними послугами, які зумовлюють сплату позичальником коштів за це. У рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16 зроблено висновок про те, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. У відповідності до правового висновку, викладеному Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Внаслідок незаконності умов кредитного договору щодо встановлення комісій сума безпідставно сплаченої позичальником комісії на користь банку у розмірі 6158 грн (за супроводження кредиту) та у розмірі 337 грн 50 коп (за видачу кредиту), разом - 6495 грн 50 коп, підлягає зарахуванню у рахунок погашення ним заборгованості за основним боргом. Основний борг складає 15 000 грн. Зі сплачених відповідачем сум в рахунок погашення основного боргу було зараховано 4583 грн. За недійсними умовами кредитного договору в рахунок сплати комісій було зараховано 6495 грн 50 коп Тому суд приходить до висновку, що сума основного боргу, погашеного відповідачем, складає 11 078 грн 50 коп. Внаслідок незаконності умов кредитного договору щодо встановлення комісій нарахування штрафних санкцій у розмірі 3000 грн слід вважати неправомірним. Тому позовні вимоги ТОВ ФК «ЄАПБ» підлягають частковому задоволенню, а саме слід стягнути з відповідача заборгованість за основним боргом - 3921 грн 50 коп, заборгованість за процентами - 1 грн. Відповідно до ч.2 ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсність умов кредитного договору № 0861535801/Т/972117, який був укладений 19 квітня 2013 року, стосовно встановлення щомісячної комісії за супроводження кредиту (пункт 2.1.2) та комісії за надання кредитних коштів (пункт 2.1.2.1) була встановлена статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній час укладення кредитного договору). Тому визнання цих умов недійсними рішенням суду не вимагається і у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. ТОВ «ФК «ЄАПБ» при зверненні до суду був сплачений судовий збір у мінімальному розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» за подачу позову майнового характеру юридичною особою - 1921 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 972 від 22 жовтня 2019 року (а.с.1). Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial