Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

10.07.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому ( з врахуванням уточнених позовних вимог) прохала стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 20.09.2014 року по 01.07.2015 року (включно) в сумі 43 795 грн. 52 коп. Вимоги мотивувала тим, що відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання спільної доньки [PERSON], [INFO], присуджених за рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2003 року в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які повинен сплачувати, починаючи з 11.09.2003 року і до повноліття дитини. Внаслідок цього, за період з 20.09.2014 року по 01.07.2015 року (включно) з його вини утворилася заборгованість.. За викладених обставин, відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що становить 43 795 гривень 52 копійки У судове засідання позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] не зявилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду. В заявах, адресованих суду, прохали проводити судове засідання за їх відсутності, позов підтримували, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ньому. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не повідомляв, заперечень на позов не надіслав. За згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний звязок у сукупності, встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 13.07.1996 року, а розірвали його 12.10.1999 року. Від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2003 року з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше половини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 11.09.2003 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист №2-437 про стягнення аліментів виданий названим судом 22.10.2003 року. Лист було направлено за місцем реєстрації [PERSON] на примусове виконання до міського відділу ДВС Олександрійського МУю, де 20.02.2007 року відкрито виконавче провадження. При дослідженні у судовому засіданні довідки міського відділу ДВС Олександрійського МУЮ встановлено, що на момент повноліття дочки [PERSON] - 20.09.2014 року, нарахована заборгованість по сплаті аліментів становить 32\~776 грн. 85 коп.. Фактично по наданих квитанціях сплачено 17\~410 грн. 00 коп. Остаточна заборгованість становить 15366,85 грн. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшено судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того скільки днів прострочено до сплати платежу за конкретний місяць. При обрахуванні недоїмки (пені) недопустимо суму заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці додавати до наступної, оскільки термін сплати платежу за конкретний місяць минає в останній день цього місяця, а тому термін прострочення слід визначати для кожного встановленого місячного платежу окремо. Позивач надала розрахунок , згідно якого неустойка(пені) за прострочення виконання рішення суду за період з 20.09.2014 року по 01.07.2015 року становить 43\~795 грн. 52 коп. У звязку з повноліттям дитини зобовязання по систематичній щомісячній сплаті аліментів припинилося. Таким чином, розрахунок неустойки за вказаний період є вірним (15366,85 х 1% : 100 х 285 = 43\~795,52 коп.) Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 8 СК України, якщо майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім»ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. За ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов»язання. Виходячи зі змісту названої статті, вина платника аліментів у виникненні заборгованості презюмується, а отже, саме на відповідача покладається обовязок доводити свою невинуватість у виникненні аліментної заборгованості. Пленум Верховного Суду України в постанові від 15 травня 2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз»яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач наданням розрахунку з міського відділу ДВС Олександрійського МУЮ довела факт наявності заборгованості та прострочення по сплаті аліментів. Відповідач особа працездатного віку. Будь-які дані про те, що він має незадовільний стан здоровя, хронічні захворювання чи медичні протипоказання щодо трудової діяльності відсутні. Зазначене свідчить , що [PERSON] свідомо не вчиняє жодних дій для погашення заборгованості по сплаті аліментів. З огляду на викладене, суд вважає, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача. Встановивши факт заборгованості по аліментах, доведеність вини [PERSON] у її виникненні, суд дійшов до висновку про наявність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Таким чином, суд вбачає підстави для задоволення позову. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved