Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

07 березня 2018 року представник позивача ПАТ «Перший Український [PERSON]» [PERSON], звернувся до суду із позовом про звільнення майна, що належить позивачу з-під арешту, а саме: чотирьохкімнатної квартири загальною площею 78,50кв.м., житловою площею 49,50кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Мала Рогань, вул. Західна, б. 2-Б, кв. 17. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що між ЗАТ «Перший Український [PERSON]» (правонаступником всіх прав та зобовязань якого є ПАТ «Перший Український [PERSON]») та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач зобовязався надати останній кредит у розмірі 28000 доларів США, а [PERSON], у свою чергу, зобовязалась використати його за цільовим призначенням, сплатити ПАТ «Перший Український [PERSON]» проценти за користування кредитом у розмірі 12,99% та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку і в строки, визначені кредитним договором, але не пізніше 24.09.2028. У забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № 6880047 від 24.09.2008р., між ПАТ «Перший Український [PERSON]» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 6880096 від 24.09.2008р., який зареєстровано в реєстрі за № 3799, відповідно до якого, предметом іпотеки є нерухоме майно - чотирьохкімнатна квартира загальною площею 78,50кв.м., житловою площею 49,50кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Мала Рогань, вул. Західна, б. 2-Б, кв. 17. У звязку із неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором, 08 лютого 2018 року державним реєстратором Зміївської міської ради Харківської області, [PERSON] було прийнято рішення про передачу вищевказаного нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, у власність ПАТ «Перший Український [PERSON]», про що в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно державним реєстратором було прийнято відповідне рішення № 39629959 та внесено запис про право власності за № 24789969. На даний час ПАТ «ПУМБ» позбавлений можливості добровільно реалізувати іпотечне майно, оскільки, як стало відомо банку з інформаційної довідки № 115623677 від 28.02.2018р. на вищевказану\~нерухомість вже було накладено арешти ВДВС Харківського РУЮ Харківської області 30 квітня 2017 року - запис про обтяження № 24794408 та № 20217341. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2018 року провадження по справі відкрито, призначено судове засідання на 25 травня 2018 року о 14год. 00хв. Представником позивача [PERSON] подано до суду клопотання про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, причину неявки суду не повідомила, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином рекомендованою кореспонденцією, причини неявки суду не повідомила. За загальним правилом частини першої статті 223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством «Перший Українській [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6880047 від 24 вересня 2008 року, відповідно до умов якого, остання отримала кредит у сумі 28000 доларів США для придбання нерухомості: чотирьохкімнатної квартири загальною площею 78,50кв.м., житловою площею 49,50кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Мала Рогань, вул. Західна, б. 2-Б, кв. 17, із обовязком повернення кредитних коштів до 24 вересня 2028 року. Відповідно до п. 1.5. вказаного договору забезпеченням виконання зобовязань позичальника за договором є іпотека обєкту нерухомості, який належить позичальнику на праві власності, та/або інше забезпечення за домовленістю Сторін та/або в силу закону, у тому числі забезпечення у формі поруки чи майнової поруки, яке надається банку відповідно до договорів, укладення яких передбачено цим договором. У п. 2.1.1 та 2.1.1.1 вказаного договору зазначено, що кредит надається позичальникові лише після того, коли будуть виконані всі перелічені нижче умови: укладення з банком наступних договорів в забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим договором - іпотечний договір нерухомого майна: чотирьохкімнатна квартира загальною площею 78,50кв.м., житловою площею 49,50кв.м., реєстраційний номер 24757761, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Мала Рогань, вул. Західна, б. 2-Б, кв. 17. 24 вересня 2008 року між ЗАТ «Перший Український [PERSON]» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 688096, відповідно до умов якого у випадках передбачених цим договором, іпотеко держатель має право одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки, та відповідно до п.п. 4.1., 4.1.1. іпотеко держатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця у разі невиконання чи неналежного виконання основного зобовязання за кредитним договором. Предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки зазначено чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 78,50кв.м., житловою площею 49,50кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Мала Рогань, вул. Західна, б. 2-Б, кв. 17. Судом встановлено, що 04 березня 2009 року було посвідчено приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області, [PERSON], додатковий договір № 6880096/20090304 до договору іпотеки № 6880096 від 24.09.2008 року та графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна 08 лютого 2018 року державним реєстратором [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39629959, було внесено запис про обєкт нерухомого майна квартиру, загальною площею 78,50кв.м., житловою площею 49,50кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Мала Рогань, вул. Західна, б. 2-Б, кв. 17, власником якого є ПАТ «Перший Український [PERSON]». З копії постанови про арешт майна від 30.04.2017р. за номером виконавчого провадження 51058905 вбачається, що старшим державним виконавцем Золочівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON], при примусовому виконанні виконавчого листа № 635/1986/15-ц виданого 27.11.2015р. було встановлено, що [PERSON] рішення суду не виконується, згідно інформаційної довідки з ДРПП за нею зареєстровано нерухоме майно за адресою: чотирьохкімнатної квартири загальною площею 78,50кв.м., житловою площею 49,50кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Мала Рогань, вул. Західна, б. 2-Б, кв. 17, таким чином було постановлено накласти арешт на чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 78,50кв.м., житловою площею 49,50кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Мала Рогань, вул. Західна, б. 2-Б, кв. 17, Згідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016р. позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Положеннями ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого ПАТ «ПУМБ» позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом звільнення майна з-під арешту. Також, підлягають задоволенню вимоги позивача в частині виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження запису про арешт нерухомого майна, оскільки пунктом 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №1844/5 від 14.12.2012 року, передбачене що у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав. Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «Перший Український [PERSON]». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та стягує їх з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved