Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

10.07.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, збільшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 06.07.2017 вона та відповідач перебували у шлюбі, від шлюбу народилась дитина [PERSON] На теперішній час шлюб розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.05.2015. Стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 900 грн. Відповідач має заборгованість з аліментів у розмірі 35100 грн. Вихованням та утриманням дитини займається позивач, відповідач самоусунувся та приймає участі у житті дитини. Дочка навіть не бачила батька, після того як шлюб між батьками було розірвано. Окрім того, позивачем зазначено, що забезпечення дитини потребує значних витрат, так як дитина займається танцями, відвідує гурток «Орігамі», а це потребує значних матеріальних витрат. У зв'язку з чим позивач просить позбавити батьківських прав відповідача та збільшити розмір аліментів на утримання дитини до 3000 грн. В судове засідання позивач надала заяву з проханням проводити слухання справи за її відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив. Не з'являючись у судове засідання відповідач усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з'ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. Третя особа у судове засідання не з'явились, звернулись до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за їх відсутності. Окрім того, третьою особою було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, 06.07.2007 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який 12.05.2015 розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова (а.с. 19). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 12). З довідки головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №4» вбачається, що дитина [PERSON] знаходиться під наглядом фахівців КЗОЗ з народження. При відвідуванні дитини вдома, при зверненні до медичного закладу з донькою завжди була мати [PERSON] Батько дитини з приводу стану здоров'я, лікування, оздоровлення дитини до лікаря - педіатра не звертався (а.с.10). З характеристики, наданої директором ХЗОШ №176 випливає, що [PERSON] є ученицею зазначеної школи з 1 класу. Мати дитини [PERSON] цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до її виховання, до школи Єкатерина завжди приходить вчасно, має охайний вигляд, мати сприяє всебічному розвитку дитини, дівчинка відвідує школу сучасного танцю, додаткові заняття з російської мови, гурток «Орігамі». Мати дитини надає допомогу класному керівнику, регулярно відвідує батьківські збори, звертається за консультаціями до класного керівника, виконує рекомендації вчителя. Батько [PERSON] за час навчання дитини у школі відвідав начальний заклад один раз у вересні 2014 року, з того часу навчанням і успіхами доньки не цікавиться. (а.с 13). [PERSON] зареєстрована та проживає з матір'ю та бабою за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку, виданою КП «Жилкомсервіс», дільниця №8 (а.с.14). Матері дитини [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. (а.с.15). З наданого розрахунку заборгованості по сплаті аліментів вбачається, що [PERSON] станом на 05.04.2018 має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 35100 грн. (а.с. 22) Постановами державного виконавця Шевченківського ВДВС ГТУЮ у Харківській області [PERSON]. обмежено у праві виїзду за межі України, встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, обмежено у праві полювання, обмежено у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними знаряддями несмертельної дії, арештовано майно боржника (а.с. 23,24,25,26,27). З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] вбачається, що Департамент служб у справах дітей вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] (а.с. 39-40). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню до дитини, має заборгованість з аліментів, а тому позбавлення батьківських прав спрямовано на те, щоб максимально гарантувати фізичний, розумовий, духовний розвиток дитини у соціально здоровому середовищі. Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів суд приходить до наступного. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.05.2015 №638/289/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] та утримання дочки [PERSON] аліменти твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн щомісяця (а.с.19). Відповідно до частини 1 статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Метою законодавчого закріплення права одного з батьків, з ким проживає дитина на отримання аліментів у твердій грошовій сумі є перш за все захист інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи наведене, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку підстав, передбачених статтею 192 СК України, зокрема зміни матеріального або сімейного стану, або стану здоров'я платника або одержувача аліментів. Аналіз ч.1 ст.192 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про зміну розміру аліментів суд має встановити реальне існування особливих обставин, такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти або особи, яка отримує аліменти та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про зміну розміру аліментів. Отже, позивачем не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із сторін. Приймаючи до уваги викладене, виходячи з інтересів дітей, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору.

Outcome: partial