Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

09.02.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] в с. Чупахівка Охтирського району Сумської області помер [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді домоволодіння [ADDRESS]., що складається з житлового будинку А-1ж з приміщеннями коридору 1-1, кухні 1-2, житлової кімнати 1-3, тамбуру І(а), господарської споруди сараю Б, а також земельної ділянки площею 0,724 га за адресою [ADDRESS]., з якої з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,124 га, та ведення особистого підсобного господарства - 0,600 га. Своїм майном [PERSON] розпорядився, склавши заповіт на користь позивачки, посвідчений 03.09.2004 р. Комишанською сільською радою Охтирського р-ну Сумської обл. Коли позивачка звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, їй відмовили, вказавши, що відсутні оригінали правоустановчих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Зокрема відсутні відомості щодо реєстрації домоволодіння, а також відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю, а є лише його копія. Тому позивачка звернулася в суд з позовом, яким просить встановити факт набуття та права власності [PERSON], [INFO], спірного домоволодіння за його життя. Та визнати за позивачкою право власності на спірне домоволодіння та земельну ділянку. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] - в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без участі позивачки та без його участі (а.с.57). В попередніх судових засіданнях представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, просив суд [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив встановити факт того, що [PERSON], який помер [INFO], за життя набув право власності на спірне домоволодіння [ADDRESS] а також визнати за [PERSON] право власності на вказане домоволодіння та земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Представник відповідача - Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області - в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просить розглянути без його участі (а.с.56). Представник третьої особи - Охтирської районної державної нотаріальної контори - в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.28). Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне провести розгляд даної справи без участі сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в селищі Чупахівка Охтирського району Сумської області помер [PERSON] (а.с.8), після смерті якого залишилося майно у вигляді домоволодіння [ADDRESS]., що складається з житлового будинку А-1ж з приміщеннями коридору 1-1, кухні 1-2, житлової кімнати 1-3, тамбуру І(а), господарської споруди сараю Б, а також земельної ділянки площею 0,724 га за адресою [ADDRESS]., з якої з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,124 га, та ведення особистого підсобного господарства - 0,600 га. - (а.с.16-20). На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, а також земельну ділянку, належну йому згідно державного акту на право приватної власності на землю заповів на користь [PERSON] (а.с.9). Як з'ясувалося право власності на домогосподарство [ADDRESS] не зареєстровано, тобто правоустановчих документів у померлого на вказане домоволодіння не було (а.с.10, 11-15). Саме вказана обставина змусила позивачку звернутися до суду з даним позовом. Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 ЦК України, зокрема із правочинів. З технічного паспорту на домоволодіння [ADDRESS] не вбачається, кому воно належало чи належить на праві власності (а.с.11). Відповідно до копії книги по господарського обліку (форма №1) вбачається, що [PERSON], [INFO], був головою домогосподарства [ADDRESS] де також проживала і його дружина [PERSON], [INFO], яка померла в 2006 році (а.с.16-17). Дана обставина також підтверджується і копією облікової картки об'єкта по господарського обліку на 2011-2015 роки (а.с.18). Інших правовстановлюючих документів, які б свідчили про те, що домоволодіння [ADDRESS] належало за життя [PERSON] немає. До 19 січня 1996 року згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.66 Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введена лише з 29.06.1998. Саме в цей день набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 № 121. Таким чином, права, придбані (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998 року з дотриманням встановленого порядку придбання, проте без держреєстрації, можна вважати виниклими і набутими в установленому законом порядку. Отже, суд вважає за можливе встановити факт, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO], набув за життя право власності на домоволодіння [ADDRESS]. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті (цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину). З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися спадкоємці з заявами про прийняття спадщини та/або про відмову від спадщини, спадкова справа не відкривалася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповіт в нотаріальній конторі не посвідчувавсь (а.с.45-46). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, судом було встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] дійсно належало на праві приватної власності покійному [PERSON], а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки та визнати за нею право власності на вказане домоволодіння, а також на земельну ділянку площею 0,724 га, з них для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,124 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,600 га, розташованої в [ADDRESS], що належала покійному [PERSON] відповідно до державного акту на право приватної власності на землю I-СМ №001007, виданого 15.02.2000 р. на його ім'я на підставі рішення шостої сесії ХХІІІ скликання Комишанської сільської ради від 07.10.1999 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №15. На підставі викладеного, Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), ст. 9, 13, 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 328, 1223, 1270 ЦК України, ст.ст. 125, 126 ЗК України,

Outcome: approved