Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

07.10.2020 р. позивач [PERSON] , звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовна заява мотивована тим, що 08 жовтня 2017 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір № 28 про надання послуг з виготовлення кухонної шафи-купе 1, шафи-купе 2, гардеробної шафи-купе 3, вартість яких становить 36000 грн.. Позивач згідно із умовами договору вніс передплату у сумі 30000 грн. Залишок та доплату в сумі 2600 грн. та 800 грн. за домовленістю сторін мав оплатити після початку робіт, пов`язаних з виконанням договору в момент підпису акту прийому-передачі виготовлених меблів. Строк виготовлення вищезазначених меблів згідно вказаного договору з 08 жовтня 2017 року по 01 грудня 2017 року. Однак на день звернення до суду з даним позовом, відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання договору, незважаючи на те, що позивач неодноразово в усній формі звертався до неї з претензіями з вимогами про усунення порушення права споживача. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд розірвати договір через істотне порушення відповідачем його умов, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати те, на що він розраховував при укладенні договору, а також стягнути на його користь сплачені ним грошові кошти у сумі 30000 грн.. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2020 р. відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, наданий відповідачу строк для подання відзиву. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримував позов повністю, наполягав на його задоволені. Просив розірвати договір про надання послуг з виготовлення меблів та стягнути з відповідача сплачені позивачем грошові кошти у сумі 30000 грн., а також судовий збір. В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позову, додатково пояснив, що гроші до теперішнього часу не були повернуті та роботи не виконані. В судовому засіданні відповідач не заперечувала проти позову, визнала його в повному обсязі, додатково пояснила, що з клієнтами вона не спілкується, з усіма клієнтами спілкується її цивільний чоловік [PERSON] .. Дізналась від чоловіка про те, що повинні [PERSON] кошти лише коли отримала повістку. Не пам`ятає щоб спілкувалась з позивачем, у договорі вказаний телефон чоловіка. Просить допитати чоловіка у якості свідка для надання пояснень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між замовником [PERSON] та виконавцем ФОП [PERSON] 08 жовтня 2017 року було укладено договір № 28, предметом якого є виготовлення кухонної шафи-купе 1, шафи-купе 2, гардеробної шафи-купе 3, передплата у розмірі 30000 грн., строк виконання роботи з 08 жовтня 2017 року по 01 грудня 2017 року. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання по виготовленню та передачі позивачу меблів в передбачені договором строки не виконав. В судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , пояснив, що він є цивільним чоловіком відповідачки, підприємницька діяльність юридично оформлена на [PERSON] , але фактично він працював з клієнтами. Договір дійсно був укладений та у зв`язку з тим, що свою діяльність по виробництву меблів було припинено, через нестачу коштів та хворобу матері, не було можливості виконати зобов`язання по договору та повернути зазначену суму коштів. Згідно з ст. 610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України, визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч:2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін ще бути досягнуто згоди. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 Ст.901 ЦК України). Положеннями ст. 615 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Частиною 2 статті 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У відповідності до ст. 907 ЦК України Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. З вищенаведеного вбачається, що відповідачем було порушено умови договору, тому вимоги позивача про розірвання договору № 28 від 08.10.2017 р., та стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] сплачених грошових коштів за вказаним договором у сумі 30000 грн. на користь позивача, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved