Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

07 листопада 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 02 квітня 2008 року між [PERSON] та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений договір про надання відновлюваної кредитної лінії №67. Згідно Договору кредиту Банк надав позичальнику кредит у сумі 500 000,00 грн. Надання кредиту [PERSON] підтверджується заявами на видачу кредиту. Зобов'язання за договором кредиту Банк виконав у повному обсязі, а саме надав кредитні кошти на споживчі цілі, але відповідач порушив зобов'язання за договором кредиту щодо сплати кредиту та відсотків в строк передбачений Договором кредиту. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань по кредитному договору станом на 19 жовтня 2016 року за відповідачем рахується заборгованість, яка складає 1 218 103,37 грн. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, своєю неправомірною бездіяльністю відповідач порушив прийняті ним зобов'язання, встановлені в Кредитному договорі. Просить суд, стягнути з [PERSON], на користь ПАТ «Укрсоцбанк» борг за договором кредиту в загальному розмірі 1 218 103,37 грн. та витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні представник позивача Дегтярьов Є.В., діючий в силу повноважень, що ґрунтуються на довіреності №02-36/1529 від 09 червня 2015 року (а.с.44), позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Додатково зазначив, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості з відповідача не сплив, оскільки протягом 2009-2016 років Банк неодноразово надсилав боржнику листи-нагадування, хоча, всі вони і були повернуті на адресу Банку без вручення адресату. Дійсно, в період з 2009 року Банк вперше звернувся з вимогами до [PERSON] лише в 2016 році. Чому банк раніше не звертався з позовом до суду пояснити не може, оскільки кредитна справа [PERSON] лише нещодавно потрапила до нього. Остання оплата була здійснена [PERSON] у серпні 2008 року, однак, наявна і оплата у сумі 5 грн., яка мала місце 25.11.2016р. Хто і як здійснив останню оплату пояснити не може. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк» . Показав, що дійсно в 2008 році він отримав кредит в ПАТ «Укрсоцбанк». Однак, у звязку з настанням світової кризи взагалі не зміг виконувати умови договору, здійснив лише дві оплати, і з серпня 2008 року припинив внесення платежів по кредиту. 25.11.2016р. ніяких оплат він не здійснював. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі ордеру №039788, у судовому засіданні заперечувала проти стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, просила застосувати наслідки, які передбачені ст.267 ЦК України та відмовити у позові у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Суд, заслухавши думку представників сторін, відповідача, дослідивши подані документи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторонами в судовому засіданні не оспорювалось, що 02 квітня 2008 року між [PERSON] та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений договір про надання відновлюваної кредитної лінії №67, згідно умов якого відповідачу Банк надав грошові кошти у сумі 500 000,00 грн., зі сплатою 15,5 процентів річних за Кредитом та комісій та з кінцевим терміном повернення не пізніше 01 квітня 2009 року. Відповідно до п.1.1.1 Кредитного договору, надання Кредиту мало здійснюватися окремими частинами, кожна частина окремо - Транш, а в сукупності - Транші, зі сплатою 15,5 процентів річних за кредитом та комісій, у розмірі та в порядку визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, що містяться в Додатку 1 цього договору, який є невід'ємною складовою частиною цього Договору. В якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань перед Кредитором за цим Договором щодо повернення кредиту, сплату нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог Кредитора за Договором, Кредитор укладає з ТОВ «Респект-Трейдінг», договір іпотеки №82-08 від 02 квітня 2008 року на нерухоме майно - адміністративної будівлі зі складськими приміщеннями та спорудами, розташованої за адресою: [ADDRESS]., заставною вартістю 1 028 157, 00 грн. (п.1.3, п.1.3.1 Договору). Як вбачається з матеріалів справи свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі. Відповідно до розрахунку заборгованості від 19 жовтня 2016 року, який міститься у позовній заяві, відповідач [PERSON] має заборгованість за Договором у сумі 1 218 103,37 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст.526 ЦК України. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.п.3.3.6, 3.3.7, 3.3.8 кредитного договору відповідач зобов'язаний погасити кредитору в повному обсязі кредит в строк, встановлений в п.п.1.1.1, 3.3.15 цього Договору, сплачувати проценти та комісії в строки, встановлені у п.2.6 цього Договору. Відповідно до п.1.1.1 Договору кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом встановлений не пізніше 01 квітня 2009 року. Відповідач [PERSON] виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором лише частково, здійснив оплати 03 липня 2008 року у сумі 775,00 грн., 04 серпня 2008 року у сумі 6 790,00 грн. (а.с.63). Позивачем не доведено в судовому засіданні здійснення [PERSON] 25 листопада 2016 року оплати у сумі 5,00 грн. Відповідач у судовому засіданні вказав, що всі оплати по договору припинив у серпні 2008 року. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Обов'язок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крим того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Представник позивача в судовому засіданні від заяви клопотань для з'ясування джерела надходжень грошових коштів в сумі 5,00 грн. 25 листопада 2016 року відмовився, будь-яких відомостей з цього приводу суду не надав. У зв'язку з цим, суд вважає, що перебіг строку позовної давності не переривався, а останнє погашення простроченої заборгованості було здійснено відповідачем 04 серпня 2008 року. Також відповідно до п.6.2 Договору, у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, Сторони

Outcome: dismissed