Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

08.05.2015 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітньої дитини, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивачка з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі від якого у сторін є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. На даний час подружжя проживає окремо, а дитини проживає разом з позивачкою. При цьому, відповідач добровільно кошти на утримання дитини не надає. Крім того, позивачка знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та також потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що на даний час дитини перебуває на її утриманні та утриманні батьків позивача. При цьому, нещодавно батько позивачки переніс інфаркт, однак у зв'язку з тяжким матеріальним становищем онука та всієї родини вимушений працювали повний робочий день. Відповідач за рік приблизно 10 разів надав матеріальну допомогу, але з 01.05.2015 року навіть не спілкується із сином, хоча позивачка цього не забороняє. Також позивачка зазначає, що у зв'язку з перебуванням в декретній відпустці, вона позбавлена можливості заробляти кошти та належним чином забезпечувати матеріальне становище дитини і себе самої. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав заявлений до нього розмір сплати аліментів на дружину та дитину при цьому зазначивши, що на даний час йому немає чим сплачувати аліменти, оскільки в нього немає доходу і сам відповідач знаходиться фактично на утриманні своїх батьків. Відповідач зазначає, що всіма силами намагається знайти роботу, щоб забезпечувати родину, але нічого не виходить, оскільки ринок праці перевантажений внутрішніми переселенцями. Також відповідач вказує, що є приватним підприємцем і займався реалізацією меблів, однак на теперішній час замовлень немає. Син [PERSON] його єдина дитина. Стан здоров'я відповідача задовільний. Також відповідач зазначив, що його батьки сваряться на нього за відсутність роботи і він намагається хоч кудись влаштуватись, але поки цього не виходить. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною матір'ю відповідача. Відповідач на даний час не працює та будь-яких коштів не отримує. Фактично відповідач не працює з 15.04.2014 року, на роботу його нікуди не беруть і з цього приводу свідок сама постійно докоряє відповідачу, однак влаштуватись на роботу не виходить. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.09.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 02.11.2012 року, [NUMBER] (а.с 12). Сторонами визнано та не оспорювалось, що дитина проживає з позивачкою, а батько дитини проживає окремо. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований приватним підприємцем, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, стан здоров'я відповідача задовільний, і оскільки відповідач визнає розмір заявлених до сплати аліментів щодо неповнолітньої дитини та своєї дружини, суд у відповідності до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України приймає таке визнання враховуючи, що воно не суперечить закону та не порушує, прав свобод чи інтересів інших осіб, а також спрямоване на як найкраще матеріальне забезпечення життя та розвитку дитини, а також належного забезпечення дружини, яка доглядає дитину перебуваючи у декретній відпустці. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved