Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

10.04.2018 року позивачка звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Мати дитини [PERSON], [INFO] померла. [PERSON] є його рідною сестрою. Шлюб між відповідачем та [PERSON] було розірвано. Зі слів сестри, вона подала на розлучення у зв'язку з тим, що відповідач вів небезпечний спосіб життя, вживав наркотичні засоби. Після розлучення сестра разом з племінником, та їх матір`ю - [PERSON] переїхали до Одеської області. Там, [PERSON] ходив до школи до поки сестрі стало зовсім зле. Оскільки вона дуже часто перебувала у лікарні в м. Києві разом з [PERSON], [PERSON] тимчасово перевели до Балаклійської школи і проживав він разом з батьком. Після смерті сестри, [PERSON] (бабуся [PERSON]) дуже часто навіщала онука у м. Балаклія. На зимових канікулах 2018 року [PERSON] перебував у позивача у м. Зеленодольськ. За попередньою домовленості, вони вирішили не переривати навчальний процес, і забрати [PERSON] до м. Зеленодольськ на постійне місце проживання вже після закінчення 5-го класу. У січні 2018 року, коли [PERSON] поїхала відвозити [PERSON] після канікул, онук попросив [PERSON] не залишити його у батька з бабусею самого. Оскільки з бабусиним цивільним чоловіком у нього не склалися відносини, батько - відповідач зневажливо до нього ставиться. [PERSON], бабуся [PERSON], забороняє [PERSON] пити з кружки батька, їсти з однієї тарілки, бо каже що «в нього гепатит». Але інколи кладе спати онука на одне ліжко разом з відповідачем. З часу смерті матері, [PERSON] знаходиться з позивачем, [PERSON] (рідним дядьком). [PERSON] відмовився від виконання своїх батьківських обов'язків, що виражається, зокрема, у тому, що він не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду. Своєю поведінкою демонструє зухвалість та байдужість до власної дитини, на підставі зазначеного просить позов задовольнити. Відповідачем надано відзив на позов, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що дійсно, він є батьком свого [PERSON], [INFO]. [PERSON], за бажанням [PERSON] проживав у місті Балаклія Харківської області, у своєї бабусі, [PERSON], за адресою: [ADDRESS] з грудня 2015 року. У січні 2018 року до [PERSON] приїхав [PERSON] разом з [PERSON], іншою бабусею [PERSON], і скориставшись тим що він працює на фірмі що розташована у місті Харкові а фактичне робоче місце ще далі - у Полтавській області, забрали - «погостити» до себе у місто Зеленододьськ Дніпропетровської області, сина [PERSON]. При цьому [PERSON] та [PERSON] жодним словом не сказали нічого [PERSON] про своє бажання позбавити його батьківських прав та встановити опіку над його дитиною. Наприкінці січня 2018 року, він через [PERSON] дізнався, що [PERSON] за його заявою був знятий з обліку учнів Балаклійської загальноосвітньої школи № 1 та станом на лютий 2018 року вже прийнятий до Зеленодольської загальноосвітньої школи № 1 Апостолівського району Дніпропетровської області. Відповідач як батько дитини на початок 2018 року не надавав ніякої згоди і не писав жодних заяв про переведення сина з одного навчального закладу до іншого. На превеликий жаль, він дійсно притягувався до кримінальної відповідальності за почини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, однак він вживає всіх можливих заходів з метою відбуватися від цієї тяжкої хвороби. Відповідач намагається змінити своє життя, він офіційно працевлаштований, працює прорабом в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ГАЗТЕХБУД», розташованому за адресою місто Харків, проспект Московський, 6,283, кім.2 61106, при цьому фактично працює на будівництві «Абазовське газоконденсатне родовище» розташованому на території Полтавської області. Наркоманія це хвороба і він вчиняє реальні дії з метою зміни свого життя, лікування від цієї хвороби. Відповідач зазначає, що висновок опікунської ради грубо порушує його права як людини, громадянина і батька дитини оскільки, проведення засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Зеленодольської міської ради в місті Зеленодольськ 20 березня 2018 року проводилось без його відома, без його участі, без відібрання жодних пояснень з приводу необхідності позбавлення його батьківських прав. Відповідачу відомо, весь час з січня 2018 року [PERSON] проживає у бабусі [PERSON] яка також не має власного житла, і саме [PERSON] фактично опікується його сином, забезпечує його умови. Крім того, на сьогоднішній день [PERSON] прописаний у місті Балаклія, Харківської області, там має належні умови проживання. Будь-яка інформація про особисте життя можливого опікуна - [PERSON] відсутня, відсутня інформація про сімейний стан, відсутність дітей, та ін. що безперечно дуже важливо для прийняття правильного рішення. Позивач в судовому засіданні просив позов задовольнити в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи його відсутності. Представник служби у справах дітей Апостолівської РДА в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що після смерті своєї матері він почав проживати з батьком у м. Балаклія Харківської області де його перевели до Балаклійської школи і він там навчався. У м. Балаклія проживав з бабусею матір`ю свого батька, оскільки батько постійно знаходився у відрядженні у іншому місті. за цей час у нього склалися неприязні стосунки з чоловіком його бабусі. Батько ним практично не займався, а іноді брав його в місця де вживали наркотичні засоби. На зимові канікули його до субу взяла бабуся [PERSON] у м. Зеленодольськ. Він їй розповів про свої проблеми і попросився залишитись проживати в неї. На даний час він проживає у м. Зеленодольську з бабусею, дядько [PERSON] проживає окремо але дуже часто з ним спілкується, батько з ним не спілкується, йому краще проживати у бабусі в м. Зеленодольськ. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пленум Верховного Суду України у п. 16 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 p., записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 p., вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що «Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». У відповідності до ст. 12 Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.11.2006 року встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьком якої вказаний [PERSON], та матір'ю вказана [PERSON] (а.с. 6). З рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 10.11.2014 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та матір [PERSON] було розірвано (а.с. 12). З довідки виконавчого комітету Зеленодольської міської ради від 17.04.2018 року № 634 встановлено, що [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], проживає без реєстрації (а.с. 13). Відповідно до висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Зеленодольської міської ради № 11, орган опіки та піклування вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON], по відношенню до своєї дитини: [PERSON], [INFO], що затверджено відповідно до рішення № 22 від 20.03.2018 року (а.с. 19-20). З довідки Балаклійської ЗШ І-ІІІ степенів № 1 від 01.12.2017 року № 01-27/485 встановлено, що [PERSON] навчається в 5-В класі, вихованням дитини займається бабуся [PERSON], яка приділяє дитині належну увагу вихованню онука, постійно цікавиться навчанням, його поведінкою у школі (а.с. 46). З характеристики [PERSON] встановлено, що з 29.01.2018 року він навчається у 5-А класу Зеленодольської ЗШ І-ІІІ степенів № 1 (а.с. 21). З листа Балаклійської ЗШ І-ІІІ степенів № 1 від 13.02.2018 року № 01-27/46 встановлено, що на підставі заяви [PERSON] про відрахування дитини [PERSON] у зв`язку з переходом на навчання до іншого навчального закладу Зеленодольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 Зеленодольської міської ради Дніпропетровьскої області (а.с. 41). З довідки «ГАЗТЕХБУД» № 2 від 19.02.2018 року встановлено, що з 24.01.2018 року по 26.01.2018 року [PERSON] знаходився у відрядженні в Полтавській області (а.с. 42). З листа [PERSON] від 15.02.2018 року адресованого Начальнику Балаклійського відділу освіти Швід С.А. встановлено, що [PERSON] зазначив, що він із заявою до Балаклійської ЗШ І-ІІІ степенів № 1 про відрахування [PERSON] не звертався (а.с. 43). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.10.2017 року встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до висновку районного органу опіки та піклування Апостолівської РДА, районний орган опіки та піклування Апостолівської РДА вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до дитини: [PERSON], [INFO]. З урахуванням встановлених по справі обставин, суд вважає висновок органу опіки та піклування Апостолівської РДА таким, що є передчасним та необґрунтованим, наданий всупереч інтересам малолітньої дитини, у зв'язку з чим не приймає його в якості доказу, оскільки складений без повідомлення [PERSON], а фактично зі слів бабусі та дятька дитини. Доводо щодо того, що відповідач є наркозалежним на час розгляду справи не надані, оскільки дійсно вироком суду засуджувався за ст. 309 КК України, однак згідно відомостей викладених у відзиві він лікується від наркозалежності, і ці твердження не спростовані. Позовні вимоги про стягнення аліментів не підлягають задоволенню, оскільки не надано належних доказів підтвердження позивача з дитиною. Так за адресою [ADDRESS] проживає мати позивача з неповнолітнім [PERSON]. У судовому засіданні [PERSON]. пояснив. що позивач з ними не проживає. У висновку про стан здоров`я позивача [PERSON] та його дружини [PERSON] зазначена адреса проживання [ADDRESS]. За вказаних обставин, суд не може прийняти як належний доказ довідку виконавчого комітету Зеленодольської міської ради від 17.04.2018 року про те, що позивач проживає за адресою [ADDRESS], (а.с. 13). На підставі викладеного, суд вважає не доведеним доказами, факт проживання позивача та дитини, що могло бути підставіою, для пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання дитини. Таким чином, з'ясувавши обставини справи, враховуючи інтереси дитини та те, що позивачем не наведено доказів свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відсутні. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, а отже за рахунок відповідача не відшкодовуються. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed