Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

07.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з колишньою дружиною [PERSON] має двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що [PERSON] проживає в іншому місті в однокімнатній квартирі свого співмешканця, умов для проживання з нею сина не створила, матеріально утримувати [PERSON] не має можливості, просить суд: прийняти рішення про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] біля батька [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, наведених в позові. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперчувала . В судовому засіданні [PERSON], пояснив, що бажає проживати разом з батьком, оскільки його мати [PERSON] поїхала до м.Херсон, умови проживання з нею незадовільні, з червня місяця поточного року жодного разу вона його не провідувала , повертатися до матері він не хоче. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома (а.с.45-46). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази,суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 30.09.2000 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який 31.07.2014 року був розірваний рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області (а.с.11). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 029672, виданим Бритівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області 01.02.2006 року (а.с.10). Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Бритівської сільської ради № 763 від 29.09.2014 року, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], але за вищевказаною адресою не мешкає (а.с.18). Дане твердження підтримують і сусіди - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про що письмово висловилися у своїх заявах (а.с.20-23). У відповідності до довідки про склад сімї № 548 від 30.09.2014 року та характеристики № 764 від 29.09.2014 року, [PERSON] зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON], [INFO] (а.с.14,16). Згідно акту обстеження умов проживання родини [PERSON], [INFO] від 25.09.2014 року, у квартирі є дві житлові кімнати,створені умови для розвитку дитини (ліжко, одяг, стіл для навчання), присутній достатній запас продуктів харчування. Комісія вважає умови проживання задовільними (а.с.19). З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] офіційно працевлаштований та має стабільний заробіток (а.с.12-13). Відповідно до характеристики на учня 4-Б класу Бритівської ЗОШ I-III ступенів [PERSON], учень фізично добре розвинений, здоровий, енергійний. Під час навчання увага нестійка, зосередитись на навчальному матеріалові учневі важко. З 22 квітня [PERSON] школу не відвідував без поважних причин. Знаходився за місцем перебування матері. З'явився до школи на початку червня з батьком (а.с.17). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Частиною 1 ст. 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (Згідно Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» п. 24 залишений в силі), вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Крім цього, при вирішенні справи такої категорії судом повинні враховуватися й положення ст. ст. 19, 158 СК України, згідно з якими при розгляді судом спору щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування; орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, який приймається на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають значення для справи; суд може не погодитись з таким висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається з рішення Білгород-Дністрвоської райдержадміністрації від 10.10.2014 року № 1, комісія з питань захисту прав та інтересів дитини при районній державній адміністрації вирішила доцільно визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] біля батька [PERSON] (а.с.35). Згідно вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Отже, суд, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги усі надані докази та вислухавши думку дитини - малолітнього [PERSON], дійшов висновку, що доцільно та відповідає інтересам дитини визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] біля батька [PERSON]

Outcome: approved