overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

09.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. Розірвати шлюб у добровільному порядку через органи ДРАЦС вона відмовляється, у звязку з чим він змушений був звернутись з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Як встановлено судом, 12 жовтня 2001 року між сторонами укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Ширяївського районного управління юстиції в Одеської області зроблено актовий запис № 28 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]). Відповідно до матеріалів справи сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вже більше восьми місяців і не мають наміру їх поновлювати, сім'я носить виключно формальний характер. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони вирішили прізвище залишити без змін. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

09.09.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 від заробітку батька але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини, посилаючись на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, але не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримала повністю, просила суд задовольнити їх та розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, просить розглянути справу у його відсутність. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.11.1998 року Нововоронцовським райвідділом реєстрації актів громадського стану Херсонської області (свідоцтво про одруження [NUMBER] від 14.11.1998 р.). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] від 06.04.1999 року), яка згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Нововоронцовської селищної ради Нововоронцовського району Херсонської області № 2740 від 08.09.2015 року проживає з матір'ю. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У частині 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховуючи матеріальне становище сторін, інші обставини, що мають істотне значення, вважає необхідним задовольнити позов повністю як законний та обґрунтований. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

09.09.2015 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 23.02.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №88. [INFO] народився син - [PERSON], З травня 2014 року позивачка з відповідачем однією сім'єю не проживають у зв'язку з тим, що відповідач не працює, матеріально сімю не утримує, з боку останнього постійна агресія на неї та сина. Зазначені підстави призвели до розпаду сім'ї. Бажає розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно свідоцта про шлюб серія [NUMBER] від 23.02.2013 року між позивачкою та відповідачем - [PERSON]. було укладено шлюб, актовий запис №88. Згідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 27.07.2013 року у позивачки та відповідача є син - [PERSON], [INFO]. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

09.09.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. У звязку з тим, що [PERSON] добровільно не надає необхідних для утримання дитини коштів, позивачка просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 4000 гривень його доходів, також просила стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1000 гривень, до досягнення дитиною трирічного віку, так як позивачка не працює, знаходиться у відпустці повязаній з доглядом за дитиною, яка не досягла трьох річного віку, і те що вона з дитиною знаходиться в зоні АТО і те, що дитина хворіє після пологів на нервові розлади. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу за її відсутністю . На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, але був повідомлений про день слухання справи. Суд, беручи до уваги письмову заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, від якого мають сина [PERSON],[INFO]\~. Батьком дитини є відповідач. У звязку з тим, що [PERSON] добровільно не надає необхідних для утримання дитини коштів, позивачка звернулася до суду. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки повинні утримувати дітей до їх повноліття. На підставі ст.ст.\~181\~ч. 3,\~184 СК України\~кошти на утримання дітей можуть бути присуджені в частині від доходу батьків або в твердий грошовій сумі, на утримання дитини підлягає задоволенню в частково у розмірі суми ,оскільки розмір аліментів наполягає стягнути позивачка у розмірі ? частини доходів відповідача на утримання однієї дитини. Суд ,вважає за можливе стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1500 грн. кожного місяця. Відповідно до\~ст. 84 ч. 6 СК України, жінка\~\~та\~\~чоловік,\~\~які перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в\~\~разі\~\~проживання\~\~з\~\~нею,\~ \~ним\~\~їхньої дитини. Враховуючи, що відповідач зобовязаний утримувати неповнолітню дитину та надавати їй необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів, а також утримувати матір дитини, з якої проживає дитина, до досягнення нею трьох років, та відповідач має можливість надавати цю матеріальну допомогу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у розмірі 700 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, витрати з оплати судового збору в сумі 487,20грн. відносяться судом за рахунок відповідача. На підставі\~ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

09.09.2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із цим позовом, посилаючись на те, що 08.05.2012 року [PERSON] отримала у банку 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності з договором, відповідач зобов'язалася сплачувати борг, проте належним чином погашення у встановлені договором строки не здійснювала, в зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість у сумі 20900 гривень, яку просив стягнути із [PERSON] та судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явилися, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечив (а.с.39). Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явилася, але це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти цього не заперечує, а відповідач була належно повідомлена про дату, час і місце слухання справи. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: Згідно договору б/н від 08.05.2012 року [PERSON] отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 4000 гривень на платіжну картку під 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно п.2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленоій Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. У відповідності з розрахунком заборгованості за договором б/н від 08.05.2012 року борг [PERSON] перед позивачем складається із заборгованості 20900.07 гривень, з них 3988.28 гривень - заборгованість за кредитом, 12850.48 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2589.88 гривень - заборгованість за пенею та комісією, а також відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф - 500 гривень - фіксована частина, 971.43 гривня - процентна складова. За таких обставин із відповідача в користь позивача слід стягнути всю суму боргу та документально підтверджені судові витрати 1218 гривень (а.с.1). А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

09.09.2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із цим позовом, посилаючись на те, що 28.03.2012 року [PERSON] отримав у банку 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності з договором, відповідач зобовязався сплачувати борг, проте належним чином погашення у встановлені договором строки не здійснював, в звязку з чим виникла прострочена заборгованість у сумі 5908.27 гривень, яку просив стягнути із [PERSON] та судові витрати. Сторони в судове засідання не зявилися, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечив (а.с.38). Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився, але це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти цього не заперечує, а відповідач був належно повідомлений про дату, час і місце слухання справи. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: Згідно договору б/н від 28.03.2012 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 300 гривень на платіжну картку під 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно п.2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. У відповідності з розрахунком заборгованості за договором б/н від 28.03.2012 року борг [PERSON] перед позивачем складається із заборгованості 5908.27 гривень, з них 1293.32 гривні заборгованість за кредитом, 2237.41 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом, 1620 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф - 500 гривень фіксована частина, 257.54 гривень - процентна складова. За таких обставин із відповідача в користь позивача слід стягнути всю суму боргу та документально підтверджені судові витрати 1218 гривень (а.с.1). А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

09.09.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси по зазначеній справі \~постановлено рішення, яким \~позовні вимоги \~\~ПАТ «Універсал Банк» \~- \~задоволені. Представник \~ПАТ «Універсал Банк» [PERSON], діючий на підставі довіреності, звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі посилаючись на ту обставину, що суд, задовольняючи \~позовні вимоги \~стягнув заборгованість не в повному обсязі, а саме: не вирішив питання про стягнення з відповідачів суми дострокового стягнення кредиту в розмірі 1038, 89 доларів США, що еквівалентно 16385 гривень 58 копійок. Суд вивчивши заяву, \~матеріали справи прийшов до наступного висновку. Відповідно до \~ст. 220 ч.1 п. 1 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі \~може ухвалити додаткове рішення, \~якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. \~Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ст. 220 ч.2 \~ЦПК України). На підставі матеріалів справи встановлено, що 19.02.2015 р. представник позивача звернувся до суду з позовними вимогами, в яких просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму боргу за кредитним договором від 12.06.2008р. в розмірі 92111,07 гривень, що є еквівалентом 5840,09 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по сумі кредиту - 45007, 39 гривень, що еквівалентно 2853,59 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту 16385,58 гривень, що еквівалентно 1038,89 доларів США; несплачені відсотки - 10974,93 гривень, що еквівалентно 695,84 доларів США; підвищені відсотки 19743,17 гривень, що еквівалентно 1251,77 доларів США. Зазначені обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи розрахунком суми заборгованості (а.с. 6-8). З тексту рішення суду вбачається, що судом не було вирішено питання щодо стягнення зі [PERSON] та [PERSON] суми дострокового стягнення кредиту в розмірі 16385,58 гривень, що еквівалентно 1038,89 доларів США, \~а тому з метою усунення неповноти рішення суд прийшов до висновку про ухвалення додаткового рішення. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

09.09.2015 р. позивачка звернулася до Комінтернівського районного суду з позовом до Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області і просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташоване в селі Нова Дофінівка вулиця Степова, будинок № 5 Комінтернівського району Одеської області, що залишилося після смерті її матері [PERSON], померлої 02.12.2007 року. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.10.2015 року позовні вимоги [PERSON] до Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено повністю та за [PERSON],[INFO], (ідентифікаційний код [NUMBER]) визнано право приватної власності на житловий будинок загальною площею 103, 6 кв. м., житловою площею 43, 2 кв. м, з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташований в с. Нова Дофінівка, вул. Степова, буд. № 5 Комінтернівського району Одеської області, у порядку спадкування за законом, що залишився після смерті [PERSON], померлої 02.12.2007 р. [PERSON] подала заяву про ухвалення додаткового рішення суду, зокрема просила суд визнати за нею право приватної власності на домоволодіння з надвірними господарчими будівлями та спорудами, що розташоване в с. Нова Дофінівка, вулиця Степова, № 5, Комінтернівського району Одеської області, у порядку спадкування за законом, що залишилося після смерті [PERSON], померлої 02.12.2007 року та в додатково в рішенні вказати склад спадкового домоволодіння згідно технічного паспорту. Учасники судового процесу в судове засідання не зявились, були сповіщені належним чином про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення по справі, в силу ч. 3 ст. 220 ЦПК України, неявка повідомлених сторін не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

09.09.2015 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 12.07.2008 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб. За час спільного проживання у шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Вона з відповідачем проживають окремо, не підтримують стосунків. Відповідач перестав надавати кошти на утримання дітей, не спілкується з дітьми, не цікавиться їх вихованням та потребами. Вона на даний час вона ніде не працює, діти залишилися на її утриманні, і їй важко забезпечувати і утримувати дітей, тому просить стягувати аліменти з відповідача на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги заперечив та пояснив, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки тривалий час ніде не працює. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від шлюбу з відповідачем позивачка народила двох неповнолітніх дітей, відповідач не оспорив батьківство, ухиляється від утримання дітей, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Визначаючи розмір аліментів, суд згідно ст. 182 СК України бере до уваги такі обставини: [PERSON]М .утримує двох неповнолітніх дітей, ніде не працює, відомостей про стабільний заробіток (доход) відповідача не має, а тому суд вважає що розмір аліментів згідно ст. 183 СК України має бути у розмірі, який просить позивачка. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

09.09.2016 р. до суду заявлено позов, у якому позивач просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом останнього року з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, миритися не бажає; неповнолітній син проживатиме з позивачем, майнового спору немає. Позивач в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути без неї, позов задовільнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище «Левченко» (а.с.16). Відповідач в судове засідання не зявилася, письмово просив справу розглянути без неї, позов задовільнити (а.с.17). З урахуванням позицій сторін, наявних в справі доказів та вимог закону, суд визнає за необхідне позов задовільнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно вони протягом останнього року, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Спірні правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, не проживають спільно вони протягом останнього року, миритися не бажають, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved