Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

10.01.2020р. [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин, дитина залишилась проживати з матір`ю. В 2017 році у [PERSON] стало погіршуватися здоров`я очей і після обстеження з`ясувалася необхідність проведення рефракційної терапії за допомогою нічних контактних лінз «Paragon GRT» В зв`язку з цим, з Центром дитячого зору «Експрес оптика» було укладено та продовжено дію угоди, за якою позивач понесла витрати в сумі 8500 грн. Крім цього, у зв`язку з навчанням сина у Херсонській державній морській академії, [PERSON] було сплачено кошти: за 9 місяців проживання сина в курсантському екіпажі (студентському гуртожитку), за отримання додаткових освітніх послуг та придбання комплекту форменого одягу, що в підсумку склало суму в 14885 грн. Таким чином, позивачем були здійснені витрати на сина на загальну суму в понад 23000,00 грн. В зв`язку з цими обставинами та на підставі положень ст. 185 СК України, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] додаткові витрати на сина [PERSON] у розмірі 12000 грн., що становить 1/2 частку фактично витрачених коштів, а також в подальшому щорічно стягувати 12000,00 грн. за умови навчання сина у ВУЗі. 24.02.2020 [PERSON] подав відзив, в якому просив витребувати: у позивача свідоцтво про народження дитини; у Херсонській морській державній академії відомості щодо розміру стипендії, яку отримує [PERSON] ; з Центру дитячого зору «Експрес Оптика» розрахунковий документ про отримання коштів у розмірі 8500,00 грн., на підставі ч.1 ст. 83 ЦПК України виключити з числа доказів квитанцію про оплату вартості підбору лінз Парагон від 27.09.2019р. вартістю 8500,00 грн., а також відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свою позицію відповідач обґрунтував тим, що здійснені позивачем витрати на придбання форменого одягу та оплата проживання в гуртожитку не є необхідними витратами, що викликані особливими обставинами в розумінні положень ст. 185 СК України, а тому стягненню з нього не підлягають. Також вказав, що [PERSON] навчається на бюджетній формі навчання, щомісячно отримує стипендію в розмірі 1300-2416 грн., тобто забезпечений можливістю самостійно здійснювати сплату за гуртожиток, додаткові послуги та форму, в той час як він є безробітнім та має певні захворювання, а тому його матеріальне становище не дозволяє забезпечити оплату додаткових витрат, що повинно бути враховано судом. З приводу здійснених витрат в сумі 8500,00 грн., вважає, що вони не є витратами, пов`язаними з хворобою дитини, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, а саме в матеріалах справи відсутня виписка із історії хвороби [PERSON] з певним діагнозом та оглядом лікаря та відсутнє призначення лікаря саме у проведенні рефракційної терапії. Квитанція від 27.09.2019р. також є неналежним доказом так як на думку позивача не є розрахунковим документом. Вимоги про відшкодування витрат на майбутнє [PERSON] не визнаються, оскільки після досягнення дитиною повноліття положення ст.. 185 СК України застосовуватись не можуть. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позовній заяві та наполягала на їхньому повному задоволенні. Додатково вказала, що отримавши відзив [PERSON] вирішила добровільно надати затребувані відповідачем документи без їхнього витребування судом, а тому просила долучити до матеріалів справи копію свідоцтва про народження сина, довідку про його доходи з відомостями про розмір отримуваної ним стипендії, характеристику з навчального закладу, а також консультативний огляд офтальмолога з діагнозом. Відповідач в призначену дату та час судового засідання на розгляд справи не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 21 травня 2002 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Предметом спору між сторонами в даній справі є приймання участі [PERSON] , як батьком, в здійсненні додаткових витрат на дитину. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В консультативному огляді офтальмолога Центру дитячого зору «Експрес оптика» зазначено, що згідно виписки з амбулаторної карти 31.07.2017р. [PERSON] звернувся зі скаргами на низький рівень зору обох очей вдаль. Йому було діагностовано міопію слабкого ступеню обох очей в стані рефракційної терапії. 27 вересня 2019р. [PERSON] з Центром дитячого зору «Експрес оптика» було підписано інформаційну згоду на проведення рефракційної терапії для [PERSON] за допомогою нічних контактних лінз «Paragon CRT». Того ж дня, позивачем було сплачено вартість лікуванні міопії лінзами «Парагон» в сумі 8500,00 грн. Вказані відомості узгоджуються з записами на консультативному огляді офтальмолога, на звороті якого зазначено про звернення [PERSON] для планової заміни лінз на наступний рік носіння. Лінзи видані. З огляду на встановлені обставини, суд вважає представлені позивачем докази на підтвердження діагнозу хвороби очей [PERSON] , способу її лікування та суми витрачених на це коштів належними та достатніми, а тому заперечення відповідача в цій частині до уваги суду не приймаються. Такий висновок зроблений судом також з урахуванням рішення Голопристанського районного суду від 31.03.2019р., яким з [PERSON] на користь [PERSON] вже було стягнуто додаткові витрати на [PERSON] , що полягали в компенсації 1/2 частки сплачених позивачем коштів за проведення рефракційної терапії за 2017-2018рр.. Отже, відповідачу достеменно відомо про наявність захворювання у його сина та необхідність саме такого виду лікування, а тому його посилання на відсутність належних доказів цим обставинам є необґрунтованими. Зі змісту представленої характеристики вбачається, що [PERSON] являється курсантом 211 групи факультету Суднової енергетики Херсонської державної морської академії. За період навчання зарекомендував себе позитивно, за рейтингом успішності входить до першої п`ятірки курсантів, які навчаються за державним замовленням. 07.10.2019р. між Херсонською державною морською академією в особі ректора та [PERSON] було укладено угоду про проживання [PERSON] в курсантському екіпажі (студентському гуртожитку). Також, 31.08.2019р. між цими ж сторонами було укладено договір №19-146 про надання додаткових освітніх послуг, за умовами якого, виконавець (Херсонська державна морська академія) взяв на себе обов`язок за рахунок коштів замовника ( [PERSON] ) надати додаткову освітню послугу, понад обсяги встановлені навчальними планами академії: поглиблене вивчення англійської мови, інформатики та оглядовий курс комплексної теоретичної підготовки до морської практики та державної атестації [PERSON] . Згідно долучених до позовної заяви квитанцій, за проживання [PERSON] в гуртожитку позивачем було сплачено 2340,00 грн., за надання додаткових послуг 5250,00 грн., а також оплата за комплект форменого одягу в сумі 7295,00 грн. У своїй постанові від 21 лютого 2018 року у справі N 127/16614/15-ц Верховний Суд вказав, що положення ст.. 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дає змогу забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Таким чином, позивачем було доведено, що кошти були витрачені нею для потреб дитини, які зумовлені навчанням сина у Херсонській державній морській академії, тобто були направлені на розвиток його здібностей, що полягає в отриманні ним вищої освіти та здобутті професії, а також для лікування наявної хвороби. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. З огляду на вказане, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] половину витрачених позивачем коштів, що становить 11692,50 грн. Посилання відповідача на те, що його матеріальне становище не дозволяє забезпечити оплату додаткових витрат судом до уваги не приймається, оскільки факт відсутності офіційного працевлаштування не свідчить про неотримання доходів з інших джерел. [PERSON] ці обставини не спростовано, відомості про свої реальні прибутки для перевірки майнового стану до суду не надано. Наявні ж у нього захворювання не виключають його працездатність та можливість виконання своїх обов`язків перед дитиною, яка потребує матеріальної допомоги від обох батьків. Проте, суд вважає слушними заперечення відповідача щодо неможливості стягнення з нього в подальшому додаткових витрат на утримання та навчання сина, так як правила ст. 185 СК України до повнолітніх дітей не застосовуються (постанова ВСУ від 24.02.2016 у справі 6-1296 цс 15). На підставі викладеного та

Outcome: partial