Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

09 листопада 2017 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики мотивуючи тим, що 02.02.2009 року він позичив відповідачці під розписку 1500 дол. США та 1500 євро, які вона зобовязалася повернути по першій вимозі. Оскільки відповідачка кошти не повернула, а тому неодноразово звертався з позовом до суду і рішення по теперішній час не виконані. Рішенням Дунаєвецького районного суду від 25.04.2012 року станом на 31.12.2011 року було стягнуто даний борг та 3% річних у розмірі 72,12 дол.США та 72,12 євро. Оскільки по теперішній час відповідачка коштів не повертає, рішення суду не виконано, то у відповідності до вимог ст.625 ЦК України просить стягнути 3% річних від простроченої суми за період з 01.01.2012р. по 01.01.2017р. в розмірі 272,18 дол. США, що еквівалентно - 7083,10 грн. та 272,18 євро, що еквівалентно -7895,53 грн., а всього заборгованість становить 1572,12 дол.США +272,18 =1844,30 дол.США; 1572,12 євро + 272,18=1844,30 євро по курсу валюти на день винесення рішення суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, в поданій до суду позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує на заочний розгляд справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про день і час судового засідання, про що свідчить поштове повідомлення, причин неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у її відсутності не подавала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-287 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 02.02.2009 року [PERSON] відповідно до наданої йому розписки позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 1500 доларів США та 1500 євро, які остання зобовязалася повернути по першій вимозі. У звязку з неналежним виконанням зобовязань [PERSON], позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу. Рішенням Дунаєвецького районного суду від 25.04.2012 року на користь позивача стягнуто суму боргу - 1500 доларів США, що еквівалентно курсу долара станом на 25.04.12 р. -11981,55 грн. та 3% річних від суми боргу\~ 72,12 доларів США, що еквівалентно - 576,07 грн., а також стягнуто 1500 євро, що еквівалентно курсу євро станом на 25.04.12 р.- 15768,92 грн. та 3% річних від суми боргу 72,12 євро, що еквівалентно 758,17 грн., а всього\~стягнуто борг в розмірі 27750,47 грн. та 3% річних від суми боргу в розмірі 1334,24 грн., стягнуто також 290,80 грн. судових витрат. На примусове виконання вказаного рішення був виданий виконавчий лист №2206/223/12 від 29.11.2012року, однак рішення суду не виконано. Вказане рішення набрало законної сили, проте відповідачка обовязок зі сплати грошової суми, покладений на неї в судовому порядку, належним чином не виконала ,що свідчить про прострочення нею виконання свого зобовязання щодо виплати коштів по договору позики. Наявність судових рішень про задоволення вимог позивача, яке не виконано відповідачкою, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Враховуючи те, що чинне законодавство не повязує припинення зобовязання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання , а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Дана правова позиція Верховного Суду України відображена в постанові від 23.01.2012р. у справ № 3-142гс11. Судом не встановлено, що відповідачка виконала рішення суду і повернула позику позивачу згідно рішень суду і таких доказів суду не надала. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідачки 3% річних за прострочення виконання даного рішення за період з 01.01.2012р. по 01.01.2017р. в розмірі 272,18 дол. США, що еквівалентно - 7083,10 грн. та 272,18 євро, що еквівалентно - 7895,53 грн., однак з таким погодитися не можна враховуючи наступне. Рішенням Дунаєвецького районного суду від 25 квітня 2014 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 4604 грн. 3 % річних та 5110 грн. інфляції. Даним рішенням стягнуто 3% річних за позикою від 02.02.2009 року за 8 місяців 2012 року та 2013 рік. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3765 (три тисячі сімсот шістдесят пять ) грн., а саме стягнуто за період прострочення грошового зобовязання з 01.01.2014 року по 01.01.2016 року трьох процентів річних від прострочення суми основного боргу, що становило - 62750 грн. і складається : із суми боргу по розписці від 13 жовтня 2008 року - 35000 грн., які стягнуті з відповідачки по рішенню суду від 21 липня 2010 року та боргу по розписці від 02.02.2009 року 1500 доларів США, що еквівалентно курсу долара НБУ 11981,55 грн. та 1500 євро, що еквівалентно курсу євро НБУ- 15768,92 грн., які рішенням суду від 25.04.2012 року стягнуто в розмірі 27750 грн. Дане рішення, в цій частині, рішенням судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області від 18.04.2017р. залишено без змін. Враховуючи дані рішення суду, період прострочення не виконання зобовязання по розписці від 02.02.2009 року буде становити з 01.01.2016р. по 01.01.2017р. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, ст. 599 ЦК України передбачає, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з приписами ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Частинами 1, 2\~ст. 533 ЦК України\~передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року № 6-79цс14 висловлено правову позицію про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України\~гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобовязання, передбачені, зокрема, у\~статті 1048 ЦК України, та при застосуванні\~статті 625 ЦК України. Виходячи з аналізу ч.2 ст.625 ЦК України три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування раніше стягнутих коштів на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. Тому , за період з 01.01.2016р . по 01.01.2017 р. три проценти річних від простроченої суми основного боргу становить 832 грн.50 коп. (27750 грн. х 0,03), які підлягають стягненню на користь позивача. Суд не вбачає підстав для нарахування трьох процентів річних на суму боргу 1572,12 дол. США та 1572,12 євро , оскільки борг становить 1500 дол. США і 1500 євро, який стягнуто в гривнях в розмірі 27750 грн. Курсову різницю рішенням Дунаєвецького районного суду від 02.11.2017р. стягнуто станом на 02.11.2017 року. Підстав для задоволення вимог позивача про стягнення 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 272,18 дол.США та 272,18 євро суд не вбачає. Виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: partial