Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

07 липня 2021 року позивачка [PERSON] звернулась до Березанського міського суду Київської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 11.08.2021 вони з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований у виконкомі Новоолександрівської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 183633. У шлюбі у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачкою. З 01 травня 2020 року відповідач не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Позивачка самостійно не може забезпечити дитині належний рівень життя. Відповідач інших осіб на утриманні не має, є працездатним, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, може сплачувати аліменти. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 липня 2021 року і до повноліття дитини. На підставі ухвали Березанського міського суду Київської області від 23.07.2021 цивільна справа надійшла на розгляд до Згурівського районного суду Київської області за підсудністю. Ухвалою від 24.09.2021 Згурівський районний суд Київської області відкрив провадження у справі за провилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони не з`явилися про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. У своїх заявах позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Суд визнав можливим розглядати справу без участі учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачем. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, прийняте судом, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Згурівського районного суду Київської області від 01.03.2021 (а.с. 9, 11-12 - копія свідоцтва про одруження, копія рішення суду). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 10 - копія свідоцтва про народження). Дитина проживає з матір`ю - позивачем у справі (а.с. 8 - довідка про склад сім`ї). Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням ч. 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За вимогами ч.ч. 1,2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини права на утримання, яке кореспондується із конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Дослідивши письмові докази у справі, враховуючи визнання позову відповідачем, прийняте судом, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідач належним чином не виконує обов`язку щодо утримання своєї дитини. Оскільки донька сторін проживає разом із матір`ю та добровільної згоди між батьками щодо сплати аліментів не досягнуто, аліменти мають бути стягнуті з відповідача на утримання дитини в судовому порядку. Враховуючи всі істотні обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 липня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 430 ЦПК України вбачається за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми стягнення аліментів за один місяць. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при пред`явленні позову, то судовий збір підлягає до стягнення із відповідача [PERSON] в дохід держави у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved