Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

09 лютого 2021 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписала заяву б/н від 13 вересня 2011 року, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначена заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті, складають договір про надання банківських послуг. При цьому позивач АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість [PERSON] в порушення умов договору у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплачує, ухиляючись від виконання зобов`язань, що стало підставою для звернення до суду. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 13 вересня 2011 року станом на 27 грудня 2020 року у розмірі 12 993 грн 67 коп., а також 2 270,00 грн понесених судових витрат. Провадження у справі відкрито 01 березня 2021 року та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 29 березня 2021 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. У позовній заяві позивач зазначає, що в разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та ухвалення заочного рішення. Крім того, до заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (а.с. 59). Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзиву на позовну заяву чи заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 16). Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , підтверджується зміна розміру кредитного ліміту (а.с. 14). Відповідно до укладеного кредитного договору відповідач отримувала три кредитні картки (а.с. 15), рух коштів по яких відображено у виписці банку (а.с. 51-56). У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Крім анкети-заяви, позивачем додано до позову Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 17) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які розміщені на сайті www.privatbank.ua (а.с. 18-42). Згідно з наданими банком розрахунками заборгованість відповідача [PERSON] станом на 27 грудня 2020 року становить 12 993 грн 67 коп. та складається з 10 275,49 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту та 2 718,18 грн заборгованості за простроченими відсотками (а.с. 6-7, 8-11, 12-13). У анкеті-заяві позичальника від 13 вересня 2011 року, підписаній сторонами, не зазначена процентна ставка (а.с. 16). При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилась і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також підтверджень того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та саме в таких розмірах і з таким порядком нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщений на сайті www.privatbank.ua, які знаходяться в матеріалах справи не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 13 вересня 2011 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитним коштами. Інший висновок не відповідав би принципам справедливості, добросовісності, розумності та уможливив би покладення на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Такий правий висновок сформовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ст.ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як убачається зі змісту ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку з тим, що відповідач допустила порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надала, вона має заборгованість за простроченим тілом кредиту. В цій частини позовні вимоги підлягають задоволенню. Проте правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками з огляду на вищенаведений правовий висновок Верховного Суду відсутні. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, позивач не просить стягнути з відповідача три відсотки річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України, відсутня (а.с. 13). Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а сума, яка підлягає стягненню, становить 10 275,49 грн та складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 270,00 грн, який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (79,08 %). На підставі наведеного,

Outcome: partial