Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

09.09.2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] є його батьком, посилаючись на те, що через помилки в написанні прізвища спадкодавця в документах, що підтверджують родинні відносини між заявником та його батьком, унеможливлюють оформити право на спадкове майно, що зумовило звернення до суду. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Ухвалою суду від 17.09.2020 року провадження у справі відкрито (а.с. 20). В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій заяву підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутність. Від заінтересованої особи - [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, згідно якої вона заяву визнала та не заперечувала проти її задоволення. Крім того, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та стосуються родинних відносин заявника у зв`язку з чим підлягають розгляду відповідно до положень Цивільного процесуального Кодексу України. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02 червня 2020 року, [PERSON] помер [INFO] і його прізвище вказане як « [PERSON] », актовий запис про смерть № 410 (а.с. 8). Відповідно до копії паспорту громадянина України, заявник народився [INFO] та його прізвище значиться як « [PERSON] » (а.с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 серпня 2020 року « [PERSON] », народився [INFO] , у графі батько значиться як « [PERSON] » (а.с. 7). У зв`язку з розбіжностями в написанні прізвища спадкодавця в правовстановлюючих документах, заявнику рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав (а.с. 12). Як вбачається з акту опитування свідків від 26.08.2020 року, при опитуванні сусідів встановлено, що дійсно [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.01.1977 року, « [PERSON] » народилась [INFO] і її батько російською мовою значиться як « [PERSON] » (а.с. 15). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.01.194 року, [PERSON] 23.01.1994 року уклала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка - [PERSON] , актовий заспи № 2, що також підтверджується копією її паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 23 липня 1999 року (а.с. 14, 16). За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до положень п. 5 частини 2 статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд робить висновок, що надані заявником докази, є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт родинних відносин між заявником [PERSON] та його батьком [PERSON] , а саме факт того, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , а розбіжності в написанні прізвища та по батькові батька заявника, суд пов`язує з неуважністю осіб, які видавали документи. У зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню.

Outcome: approved