Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

09.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовано тим, що він та його сім'я постійно мешкають за адресою : [ADDRESS]. Вищевказаний будинок згідно договору купівлі-продажу від 23.12.1989 року був куплений позивачем і згідно технічного паспорта він є його власником. На момент купівлі будинку він мешкав один, а 26.11.1996 року одружився з відповідачкою - [PERSON] і тому вона була зареєстрована по вищевказаній адресі. Відносини з відповідачкою не склалися і у 2009 році вона пішла жити окремо. 21 лютого 2011 року шлюб між ним та відповідачкою - [PERSON]. було розірвано Апостолівським районним судом Дніпропетровської області. У 2012 році відповідачка [PERSON] зверталася з позовною заявою до суду з проханням виділити їй 1/2 частину будинку та 1/2 спільно нажитих речей. Але рішенням Апостолівського районного суду від 29 березня 2013 року у позовних вимогах їй було відмовлено у повному обсязі. На даний час у будинку зареєстровані позивач та відповідач [PERSON] Відповідач [PERSON] ще до розлучення з будинку виїхала жити окремо, забравши з собою всі речі. З 2009 року [PERSON] в будинку не проживає, ніяких комунальних послуг не сплачує. З сім'єю відносини не підтримує. Позивач неодноразово казав відповідачці знятися з реєстрації проживання у його будинку, але вона відмовляється. Виступаючи в якості власника будинку, позивач продовжує сплачувати витрати на утримання будинку, постачання газу, електричної енергії та водопостачання, що підтверджується розрахунковими книжками за комунальні послуги. Усі ці роки позивач сплачував і сплачує кошти за проживання у квартирі відповідача. З моменту розлучення відповідачка [PERSON] до будинку не з'являлася, ніхто ніяких перешкод для користування житловим приміщенням їй не чинив. Її відсутність підтверджується актом перевірки обстеження місця проживання. Просить суд позов задовольнити в повному обсязі та визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та дату слухання справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З паспорту позивача серії [NUMBER], встановлено що він проживає та зареєстрований, за адресою [ADDRESS]. З договору купівлі-продажу від 23.12.1989 року та технічного паспорту реєстровий № 2-218, встановлено, що будинок [ADDRESS], куплений [PERSON] та він є його власником. Згідно рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області № 2-102/11 від 21.02.2011 року, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області № 2-621/11 від 29.03.2013 року, встановлено, що [PERSON] у задоволені позову про поділ спільного майна подружжя з [PERSON] відмовлено. Актом обстеження місця проживання від 20.11.2013 року підтверджено, що гр.. [PERSON] проживає один в приватному будинку за адресою [ADDRESS], та його колишня дружина [PERSON] з 2009 року проживає окремо за адресою [ADDRESS]. При вирішенні спору, суд враховує, що згідно ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Правові наслідки відсутності члена сім'ї власника житла визначені ст. 405 ч. 2 ЦК України, де вказано, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше ніж 4 роки, тому вона повинна бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved