Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

08.07.2021 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна, мотивуючи свій позов тим, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідач не спілкується з дитиною, її матеріальним становищем та здоров`ям не цікавиться, не приймає участі у її вихованні, проживає окремо, крім того зловживає спиртними напоями. Мати неповнолітньої [PERSON] - М.Л. [PERSON] була інвалідом І групи та тяжко хворіла, [INFO] померла. Дитина перебувала на цілодобовому утриманні та проживанні в Рожищенському НРЦ. З 01.06.2021 року дитина проживає з позивачем, яка є її тіткою та рідною сестрою відповідача, перебуває на її утриманні. Відповідач ніяким чином не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її підготовкою до самостійного життя, не дбає про забезпечення належного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню нею загально визнаних норм моралі. Враховуючи ту обставину, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини і свідомо нехтує своїми обов`язками, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та призначити неповнолітній [PERSON] опікуна - [PERSON] , судові витрати залишити за позивачем. 14.07.2021 року на запит суду від 09.07.2021 року (ас 28, 28а) надійшла інформація про місце реєстрації сторін (ас 29, 30), оскільки дана інформація впливає на визначення територіальної підсудності у даній категорії справ, згідно частини 1 статті 27, частини 1 статті 28 ЦПК України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 14.07.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження і підготовче засідання призначено на 02.08.2021 року, яке відкладено на 01.09.2021 року та оголошено перерву до 20.09.2021 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 20.09.2021 року залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Виконавчий комітет Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, як орган опіки і піклування, та Виконавчий комітет Копачівської сільської ради, як орган опіки і піклування, позовні вимоги в частині стягнення аліментів залишено без розгляду, підготовче провадження у справі закрито і призначено судове засідання на 21.09.2021 року. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги з підстав, зазначених у заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю і суду пояснив, що він дійсно є батьком малолітньої доньки [PERSON] . Оскільки він немає свого власного житла, не працює, його дружина і мама доньки померла, то він немає можливості утримувати, виховувати і доглядати свою дитину, якій буде краще жити з позивачем. Позивач є його рідною сестрою і вона завжди цікавилася долею [PERSON] , піклувалась і доглядала за нею. Вважає, що [PERSON] буде краще жити з позивачем і він не заперечує проти того, щоб його позбавили батьківських прав відносно доньки, встановили над дитиною опіку, а опікуном призначили позивача, тому що це краще для дитини. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] і додатково суду пояснили, що сім`я відповідача з 2019 року перебуває на обліку в органах опіки та піклування у зв`язку з тим, що батьки малолітньої [PERSON] належним чином не виконують своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дитини, не піклуються про неї, не займаються її фізичним та психологічним здоров`ям, дитина проживає в антисанітарних умовах, мала педикульоз, не відвідувала дошкільний заклад та школу, просила у сусідів їсти, була занедбана тощо. Враховуючи вищенаведене, підтримують Висновок органу опіки та піклування Копачівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини [PERSON] , а також підтримують Висновок Рожищенської міської ради про доцільність встановлення опіки над [PERSON] та призначення її опікуном позивача. Заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (ас 14). [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.05.2021 року (ас 15). Згідно актів обстеження умов проживання від 13.05.2021 року та від 30.05.2021 року в [ADDRESS] встановлено, що будинок згорів. Сім`я, що складається з батька [PERSON] , матері - [PERSON] та дитини [PERSON] , проживає в господарській споруді (хліві), яке не є придатним для проживання. Відсутні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, тому дитина перебуває на цілодобовому проживанні та навчанні в Рожищенській НРЦ. Батьки не піклуються про дитину, не цікавляться її навчанням, вихованням та розвитком, не створюють умов для її проживання. Батько не виконує своїх батьківських обов`язків і не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав щодо дитини ( ас 9, 10). З довідки Копачівської сільської ради від 27.05.2021 року за №242 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] ( ас 12). Відповідно до нотаріально засвідченої заяви від 01.06.2021 року [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] . Вихованням дочки він не займається (ас 13). Із заяв [PERSON] від 24.11.2020 року та від 21.01.2021 року вбачається, що він не заперечує, щоб його дочка [PERSON] на період канікул, у вихідні та святкові дні перебувала у [PERSON] (ас 17, 18). З рішення виконавчого комітету Копачівської сільської ради №52 від 22.06.2021 року та висновку органу опіки та піклування Копачівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , офіційно ніде не працює, зловживає спиртними напоями, не займається вихованням дитини, не цікавиться її навчанням, вихованням та розвитко. В 2019 році в сім`ї згорів будинок і батьком не вжито заходів для його відновлення, не створено належних умов для проживання дитини. З батьком неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, а з вересня місяця 2020 року [PERSON] за заявою матері влаштована на цілодобове перебування у Рожищенський НРЦ. Батьки майже не відвідували дитину, не цікавилися її навчанням, вихованням та розвитком у школі, тому, виходячи з вищевказаного, враховуючи інтереси малолітньої [PERSON] , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] (ас 6, 7-8). З пояснень у судовому засіданні учасників справи вбачається, що органи місцевого самоврядування та громада села Тростянка надали суттєву матеріальну та грошову допомогу для відновлення згорілого будинку, в якому мешкала сім`я [PERSON] , а саме: виділили грошові кошти для проведення ремонтних робіт у будинку, за рахунок громади вставили вікна в будинку, забезпечували одягом та продуктами харчування тощо. Проте, відповідач та його покійна дружина ніяким чином не скористалися наданою допомогою та не вжили ніяких заходів для відновлення будинку або придбання нового, придатного для проживання помешкання, і фактично самоусунулися від створення належних умов, як для свого проживання, так і проживання малолітньої дитини, чим поставили під загрозу її здоров`я, фізичний розвиток, психологічний та моральний стан. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи в частині вимог про позбавлення батьківських прав, суд керується такими нормами права. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу (далі - СК) України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно частин 2, 3 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Дослідивши надані учасниками справи докази, суд установив, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини - [PERSON] , не цікавиться її навчанням, не здійснює її підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. На думку суду, позивач довела обставини свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків фактично з дня народження дитини і по даний час. За таких обставин зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками і його поведінка є винною, оскільки, на думку суду, відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків не унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання або з інших не залежних від нього причин. Встановлено, що відповідач зловживає спиртними напоями, свідомо ніде не працює, і цим, фактично, ставить у небезпеку свою доньку, яка, в силу свого віку, залежить від батька, який самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не бажає дбати за харчування дитини, забезпечення її одягом, книгами, іграшками тощо, переклавши цей свій прямий обов`язок на позивача та місцеву громаду. На думку суду, мотиви для позбавлення батьківських прав [PERSON] є доречними і достатніми, і рішення про позбавлення його батьківських прав здатне забезпечити належний захист прав та інтересів [PERSON] , а висновок органу опіки грунтується на достатній доказовій базі. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість позову в частині вимог про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки судовим розглядом встановлено факт умисного ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки, і свідоме та тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Ухвалюючи рішення в частині вимог про встановлення опіки над малолітньою [PERSON] та призначення її опікуном позивача, суд виходить з наступного. Згідно статті 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно статті 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Згідно статті 55 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно статті 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно частини 3 статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У судовому засіданні з пояснень учасників справи встановлено, що позивач є рідною тіткою малолітньої [PERSON] і з часу її народження піклується про свою племінницю, доглядає її, надає матеріальну та грошову допомогу, дбає про дитину, постійно і систематично забирає дитину до себе додому на вихідні та святкові дні, на канікули, а з червня місяця 2021 року дитина проживає постійно з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні. Згідно висновку комунального підприємства «Рожищенська багатопрофільна лікарня Рожищенської міської ради» про стан здоров`я від 31.05.2021 року, [PERSON] є здорова і ніде на обліку не перебуває (ас 23). Відповідно до довідки про доходи, виданої 18.06.2021 року КЗЗСО «Рожищенський ліцей №4» Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області встановлено, що [PERSON] працює у даному закладі підсобним працівником і її доходи за період з 01 грудня 2020 року по 31 травня 2021 року становлять 41 486 грн 84 копійок (ас 25). Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ України серії 11А №2520095, [PERSON] станом на 15.06.2021 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває (ас 24). Відповідно до свідоцтва про право власності на жиле приміщення від 30.10.2012 року та акту обстеження умов проживання від 16.06.2021 року, [PERSON] на праві приватної спільної власності належить кімната житловою площею 24 м кв в гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В квартирі проживають: [PERSON] , її сини - [PERSON] , [PERSON] та племінниця [PERSON] . Умови для виховання, розвитку та проживання дитини належні (ас 11, 22). Згідно Висновку №1486/02-17/2-21 від 21.09.2021 року Рожищенської міської ради про доцільність встановлення опіки та відповідність його інтересам дитини, громадянка [PERSON] може бути опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку про встановлення опіки над малолітньою [PERSON] , як особою, позбавленою батьківського піклування, та призначення її опікуном [PERSON] , оскільки, на думку суду, таке рішення буде відповідати виключно інтересам малолітньої [PERSON] , [PERSON] є повнолітньою дієздатною особою, висловила свою згоду бути опікуном [PERSON] , не є особою, яка не може бути опікуном, тому позов в цій частині вимог підлягає до задоволення. Та обставина, що орган опіки та піклування звернувся до суду не з поданням, а з висновком, не є підставою для відмови у призначенні опікуном позивача, оскільки носить формалізований та бюрократичний характер і не може бути перешкодою у захисті прав та інтересів малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування. Враховуючи прохання позивача, судові витрати слід залишити за [PERSON] .

Outcome: approved