Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

07 липня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем за № 5240, яким стягнено з неї на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (далі - ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ») заборгованість за кредитом у сумі 22539,29 грн. В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що в березні 2021 року вона дізналася, що на адресу установи - Лупаревського психоневрологічного інтернату, де вона працює, надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07 березня 2021 року за виконавчим провадженням №646790. Посилаючись на те, що при вчиненні виконавчого напису у нотаріуса були відсутні, необхідні для стягнення заборгованості у спірному порядку документи, він не мав передбачених законом підстави для вчинення виконавчого напису. Крім цього, зазначила, що не має жодних зобов`язань перед ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», ніяких кредитних договорів з Товариством не укладала, не має жодних правовідносин з відповідачем. Вказала, що оскільки виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог, встановлених законодавством, та порушує законні права та інтереси, так як сума заборгованості за кредитним договором не є безспірною, тому вона звернулася до суду з позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, направила заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач - ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» в судове засідання свого представника не направив, причини суду не повідомив, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачем не подано. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. На підставі ухвали суду від 26 жовтня 2021 року справа розглядається в порядку заочного провадженняза правилами спрощеного позовного провадження. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. 28 серпня 2018 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕРОНА» та [PERSON] був укладений кредитний договір №284678 про надання кредиту. Відповідно до умов вищезазначеного договору позивачка отримала кредит у сумі 3000,00 грн. Строк кредитування з 23 серпня 2018 року до 20 вересня 2018 року на 29 календарних днів. Річна процентна ставка 693,5%. 22 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем вчинено виконавчий напис №5240 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №284678 від 23 серпня 2018 року, укладеним з ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за період з 21 вересня 2018 року по 14 січня 2021 року на загальну суму 22539,29 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 3000,00 грн.; простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 1653,00 грн.; строкова заборгованість за пенями за період з 21 вересня 2018 року по 12 березня 2020 року становить 17386,29 грн.; плати за вчинення нотаріального напису - 500,00 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївського області Булахевічем Степаном Вікторовичем за заявою ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» про примусове виконавчого напису відкрите виконавче провадження № 646790. 07 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївського області Булахевічем Степаном Вікторовичем винесено постанову про звернення стягнення на забортну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка направлена за місцем роботи позивачки до Лупаревського психоневрологічного інтернату. З огляду на матеріали справи кредитний договір був укладений 28 серпня 2018 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕРОНА» та [PERSON] за №284678, який в свою чергу в подальшому не був нотаріально посвідченим. До того ж, у виконавчому написі зазначено, що кредитний договір укладений з ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», водночас, належних доказів цьому суду не надано. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності (частина 1 статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат». Цим законом (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»), а також іншими актами законодавства України встановлюється порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, зокрема наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні норми щодо правил та умов вчинення виконавчого напису закріплені у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктом 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Крім цього, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Водночас, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За аналізом вищевказаних норм слідує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім цього, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Тому, відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі 910/10374/17, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. З огляду на Договір про надання фінансового кредиту від 23 серпня 2018 року №284678 він був укладений між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕРОНА» та [PERSON] без подальшого його нотаріального посвідчення. А тому, враховуючи висновок Великої палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі 910/10374/17, укладений договір не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису. Крім цього, як зазначено у виконавчому написі з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором від 23 серпня 2018 року №284678, укладеним з ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», водночас належних та допустимих доказів вказаного матеріали справи не містять. Отже на думку суду, в цьому випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не звернув увагу на те, що кредитний договір не посвідчений нотаріально, а тому не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, не переконався належним чином у безспірності заборгованості та її розміру, що підлягає стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається зі змісту статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Дослідивши письмові докази, судом встановлено факт недотримання нотаріусом при вчинення виконавчого напису вимог передбачених чинним законодавством, а саме нотаріус виніс виконавчий напис на підставі документу - не завіреного нотаріально кредитного договору, який не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку, не з`ясував питання щодо безспірності заборгованості безпосередньо з боржником, не переконався щодо належного повідомлення боржниці про суму заборгованості, в зв`язку чим остання була позбавлена можливості висловити свої заперечення щодо кредитної заборгованості та надати докази погашення кредитної заборгованості в повному обсязі. Відповідачем не надано жодного доказу, яким спростовуються обставини, викладені позивачем. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України. Тому, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved