Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

08 лютого 2017 року позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач зазначив, що 31 жовтня 2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ ПриватБанк було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким [PERSON] (позичальник) отримала кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач порушила виконання своїх зобовязань в частині погашення кредиту та сплати процентів згідно з Умовами кредитування. Оскільки відповідач добровільно не погасила суму боргу, то позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 11657 грн. 61 коп., із яких: заборгованість за кредитом в розмірі 4113 грн. 21 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 6013 грн. 09 коп.; заборгованість за пенею та комісією в розмірі 500 грн. 62 коп., а також штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) в розмірі 531 грн. 31 коп., та судові витрати в розмірі 1600 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшло при надходженні позову клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача та надання згоди на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, суду пояснила, що дійсно 31 жовтня 2012 року вона отримала кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, спочатку сплачувала кредит, а потім частково, а з 2016 року припинила вносити щомісячні платежі, оскільки не працювала, тому не мала можливості сплачувати в повному об'ємі. Просить суд розстрочити виконання рішення суду в зв'язку з важким матеріальним станом. Суд, вислухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 31 жовтня 2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ ПриватБанк було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким [PERSON] (позичальник) отримала кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. - (а.с.7-33). Відповідач у порушення умов договору зобовязання за договором належним чином не виконує, що полягає у припиненні з вересня 2016 року внесення щомісячних платежів на погашення кредиту, тому станом на 31.12.2016 року відповідач має кредитну заборгованість в розмірі 11657 грн. 61 коп., із яких: заборгованість за кредитом в розмірі 4113 грн. 21 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 6013 грн. 09 коп.; заборгованість за пенею та комісією в розмірі 500 грн. 00 коп., а також штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) в розмірі 531 грн. 31 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості - (а.с.5-6). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд вважає, що позивач виконав умови договору та надав відповідачеві кредит. Однак, відповідач [PERSON] всупереч договірним зобов'язанням не сплачує кредитну заборгованість, тому позивач має право вимагати від відповідача [PERSON] повернути заборгованість, що залишилася, проценти за користування кредитом, пеню з комісією та штрафи. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Оскільки відповідач добровільно не погашає заборгованість по кредитному договору, то вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконувала свої зобовязання за кредитним договором, то суд вважає за необхідне задовольнити позов позивача та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору № б/н від 31.10.2012 року станом на 31.12.2016 року на загальну суму 11 657 (одинадцять тисяч шістсот п'ятдесят сім) гривень 61 (шістдесят одна) копійка, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 4113 грн. 21 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6013 грн. 09 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 500 грн. 00 коп., штрафу (фіксована сума) в розмірі 500 грн. 00 коп.; штрафу (процентна складова) в розмірі 531 грн. 31 коп. \~ Відповідно до ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заявила клопотання про розстрочення виконання рішення, оскільки вона не може погасити заборгованість одразу на суму 11657 грн. 61 коп. Суд вважає, що підстав для розстрочення виконання рішення суду не має, оскільки відповідач [PERSON] не надала суду доказів, які б вказували на обставини, що утруднюють виконання рішення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 гривень 00 копійок, який позивач сплатив при поданні позову до суду, що підтверджується приєднаним до справи платіжним дорученням від 20.01.2017 року. - (а.с.39). На підставі викладеного,

Outcome: approved