Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ 10.05.2018 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON],\~ 3-я особа - Головне Управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання недійсним державного акту на земельну ділянку. \~\~\~\~\~\~ Позивачка посилається на те, що вона є власником 2/5 частин житлового будинку за адресою: м.Одеса, вул.Дубовий гай, будинок №11. Зазначена частина житлового будинку належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 березня 2009 року - 1/5 частина, а також свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 липня 2014 року - 1/5 частина. Право власності належним чином зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідними витягами про реєстрацію права власності. Належний позивачці житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 230 кв.м., яка находиться у фактичному користуванні. Земельна ділянка, на якій розташована належна частина будинку, була виділена матері позивачки [PERSON], спадкоємцем якої вона є, на підставі ухвали Київського районного народного суду від 3.06.1988р. Починаючи з 1988 року, фактичні межі земельної ділянки не змінювались. Однак, у лютому 2018 року позивачці стало відомо про те, згідно інформації, наявній у кадастровій базі, земельна ділянка суміжного землекористувача [PERSON] за адресою: м.Одеса, _ Дубова роща (Дубовий гай), 13, кадастровий номер 5110136900:38:017:0041 заступає на належну позивачці земельну ділянку по вул.Дубовий гай,11 в частині площі 0,0014га. Про даний факт стало відомо у зв'язку із проведенням судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у справі №520/10767/17, що перебуває у провадженні Київського районного суду м.Одеси за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] (прізвище у шлюбі [PERSON]) про припинення права спільної часткової власності та виділ в натурі. За результатами проведеної експертизи від 20.02.2018 року експерт, на підставі Порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: м.Одеса, вул.Дубовий гай,11, виконаного сертифікованим інженером-геодезистом, дійшов висновку, що станом на лютий 2018 року площа земельної ділянки, розташованої по вул.Дубовий гай, 11 в м.Одесі, що знаходиться у фактичному користуванні [PERSON], відповідає площі, вказаній в копії [PERSON] угоди від 03.06.1988р, завердженої ухвалою Київського районного народного суду м.Одеси від 03.06.1988р., що виділялась в користування [PERSON] Вивчивши надану документацію, план накладки земельної ділянки по вул.Дубовий гай, 13, кадастровий номер 5110136900:38:017:0041, на фактично займану земельну ділянку по вул.Дубовий гай. 11, виконаний сертифікованим інженером - геодезистом [PERSON] станом на лютий 2018 року, експертом було встановлено, що згідно кадастру частина земельної ділянки суміжного землевласника по вул.Дубовий гай,13 в м.Одесі, площею 0,0014га, кадастровий номер 5 3136900:38:017:0041, заступає на фактичну територію земельної ділянки по вул.Дубовий гай, 11 з м.Одесі, що знаходиться у фактичному користуванні [PERSON]\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~ Позивачка та її представник позивачки пояснили у судовому засіданні, що [PERSON] не зверталася із заявою до уповноваженого органу з письмовою заявою про приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться у її користуванні; їй було усно роз'яснено, що у майбутньому в неї можуть виникнути проблеми з приватизацією. Відповідач та його представники пояснили під час судового розгляду, що судова експертиза у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про припинення права спільної часткової власності та виділом частки в натурі, та за зустрічним позовом [PERSON]про виділом частки майна в натурі, не може бути належним доказом порушення прав позивачки щодо земельної ділянки. Позивачка та представник відповідача [PERSON] підтвердили, що між суміжними землекористувачем і власником земельних ділянок встановлений порядок користування, якого сторони дотримуються на протязі 30 років, з 1988 року. На межі даних ділянок знаходиться кам'яний паркан. Представник третьої особи заявила у судовому засіданні, що питання визнання недійсними та скасування державних актів на землю знаходяться поза межами повноважень юридичної особи, яку вона представляє, вирішення питання залишає на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін і представників, суд приходить до наступного. Згідно з п. «в» ч. 1\~ст. 81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2\~ст. 118 ЗК України\~громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~\~\~\~ст. 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою передбачений, а також повноваження органів виконавчої влади у частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок передбачений у ст. ст.\~186,\~186-1 ЗК України. Позивачкою не були вчинені дії, передбачені вищевказаними нормами права, тому є передчасним вважати, що при приватизації приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться у її користуванні, можуть виникнути проблеми. Відповідно до ч. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» від 30 травня 1997 року № 8, при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно зі\~ст. 67 КПК України\~чи\~ст. 62 ЦПК України\~висновокексперта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й обєктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. Суд не вважає належним та допустимим доказом у справі у розумінні статей 77, 78 ЦПК України висновок експерта в іншій судовій справі (за результатами розгляду якої на даний час навіть не ухвалено рішення). Відповідач [PERSON] не брав участі в розгляді справи справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про припинення права спільної часткової власності та виділом частки в натурі, та за зустрічним позовом [PERSON]про виділом частки майна в натурі, не може бути належним доказом порушення прав позивачки щодо земельної ділянки. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Недійсними можуть визнаватися як рішення, на підставі котрих видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності. До такого висновку дійшов ВСУ в постанові від 1 липня 2015 року №6-319цс15.\~Разом з тим, суд зазначив, що визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку без установлення незаконності рішення відповідного органу, на підставі якого він виданий, не є належним та окремим способом захисту порушених прав. Згідно з ч.3 ст.12\~та ч.1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1, 2,\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішенням. Згідно з ст. 4 ч 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] звернулася до суду за захистом права, яке, за її припущенням, може бути порушено в майбутньому. Докази, які нею представлені, не є переконливими. \~\~\~\~ \~\~\~\~

Outcome: dismissed