Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

08.04.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування поданого позову вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, між ними наявні постійні сварки, непорозуміння та конфлікти, з квітня 2019 року фактично сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна між ними немає, спільні діти від шлюбу проживають з нею та перебувають на її утриманні. За таких обставин позивач вважає, що подальше існування шлюбу не можливе, а тому просить його розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Вказує, що наполягає на розірванні шлюбу, оскільки відповідача боїться та не бажає перебувати з ним дальше у шлюбі. Неодноразова викликала працівників поліції через грубе поводження відповідача по відношенні до неї. Відповідач проти задоволення позову заперечив. Вказує, що бажає зберегти сім`ю та не бажає розривати шлюб. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ч.3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд враховує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний, якщо він розпався остаточно та безповоротно і існує лише формально. Судом встановлено, що з 26.05.2013 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що засвідчується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрованому 26.05.2013 відділом державної реєстрації акітів цивільного стану реєстраційної служби Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №87 (а.с.4). Згідно даних свідоцтва про народження від 26.11.2013 серії [NUMBER] , а також даних свідоцтва про народження від 15.11.2016 серії [NUMBER] , сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.6,7). З позовної заяви видно, що сторони, подружніх стосунків не підтримують, взаємна повага та любов відсутні. Суд враховує позицію позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки боїться продовжувати перебувати у подружніх стосунках з відповідачем через його неадекватну поведінку. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалась, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають розподілу у порядку визначеному ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved