Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

09 грудня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з заявою, в якій вказує, що 26 вересня 1949 року між Житловим управлінням Виконкому Жовтневої районної Ради м. Києва, [PERSON] і [PERSON] укладено трьохсторонній договір про право на будівництво будинку та безстрокове користування земельною ділянкою. Відповідно до п. 3 договору на будівництво будинку № 1 забудовники зобов'язались збудувати по [ADDRESS] житловою площею 102,8 кв. метри. Для будівництва цього будинку їм було надано суміжні земельні ділянки. Згідно з п. 14 договору на будівництво будинку № 1 збудоване на земельній ділянці є особистою власністю осіб, що здійснювали будівництво. Рішенням Виконкому Жовтневої районної Ради м. Києва від 16 березня 1950 року № 144 земельну ділянку [PERSON] було передано [PERSON], проте останній не набув прав забудовника за договором на будівництво будинку № 1, уклавши індивідуальний договір щодо будівництва свого житлового будинку. Будівельні роботи здійснювались [PERSON] одноособово на підставі договору на будівництво будинку № 1, оскільки [PERSON] втратив право на земельну ділянку, а також дозволу на виконання робіт № 1261/49 від 07 грудня 1949 року. Житловий будинок [PERSON] (житловий будинок № 1) був завершений у 1953 році та введений в експлуатацію 10 листопада 1970 року. Відповідно до Акта прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння [PERSON] був єдиним власником збудованого ним індивідуального будинку № 1. [INFO] [PERSON] помер. У 1984 році спадкоємцями [PERSON] проведено технічну інвентаризацію будинку № 1, отримано технічний паспорт на будинок № 1 для оформлення спадщини. Разом з тим, при виготовленні технічного паспорта працівники Київського міського бюро технічної інвентаризації допустили помилку, зазначивши, що [PERSON] належала лише 1/2 частина збудованого ним будинку на підставі договору на будівництво будинку № 1 з огляду на те, що в договорі було вказано дві особи в якості забудовників - [PERSON] та [PERSON] Помилка в подальшому також вплинула на спадкування будинку № 1 та нотаріальні документи стосовно спадкування будинку № 1. Так, у свідоцтві про право на спадщину за законом від 20 вересня 1985 року вказано, що спадкується лише 1/2 частина будинку № 1. При цьому зазначено, що житлова площа будинку становить 29,6 кв. метри, що за даними Акта прийняття в експлуатацію відповідає цілому будинку. Помилка нотаріуса викликана невірними даними технічного паспорта на будинок № 1. Відтак, відповідно до свідоцтва про право на спадщину спадкоємці - заявник та [PERSON] (мати заявника та дружина померлого [PERSON].) успадкували будинок померлого [PERSON] в рівних частинах, тобто по 1/4 частині. Така ж помилка допущена у Свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 13.06.1990 року, де вказано, що заявник успадкувала 1/4 будинку № 1 після смерті матері [PERSON] Розмір житлової площі в свідоцтві вказано 39,2 кв. метри (з 1984 року житлова площа була збільшена, відповідна відмітка наявна в технічному паспорті). Вказана помилка вірогідно була допущена у зв'язку з тим, що будинок № 1 є спарованим з будинком, що був збудований [PERSON] (будинок № 2), який отримав у користування суміжну земельну ділянку з земельною ділянкою [PERSON] 25 березня 2014 року [PERSON] повідомила Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про проведення реконструкції свого житлового будинку. За результатами реконструкції Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції було затверджено Декларацію про готовність об'єкта в експлуатацію. Після реконструкції загальна площа житлового будинку збільшилась до 162,8 кв. метри, житлова площа збільшилась до 94,4 кв. метри. Відповідно до законодавства України після реконструкції нерухомого майна необхідно зареєструвати право власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна, однак здійснити таку реєстрацію та отримати правовстановлюючі документи на реконструйований будинок заявник не змогла. 16 червня 2015 року та 29 липня 2015 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено рішення про зупинення розгляду заяв [PERSON] на підставі ненадання заявником заяви про розмір часток у праві приватної власності на вказаний об'єкт, оригіналу та копії технічного паспорта на весь житловий будинок. Для цілей здійснення державної реєстрації будинку [PERSON] після його реконструкції необхідно встановити факт того, що належний [PERSON] об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є окремим житловим будинком, житловою площею 39,2 кв. метри та належить [PERSON] на праві приватної власності. Просить суд ухвалити рішення, яким встанови факти, що мають юридичне значення, а саме: 1) що за адресою [ADDRESS], розташовано два окремих об'єкта нерухомості, а саме: житловий будинок, загальною площею 53,8 кв. метри, житловою площею 39,2 кв. метри з господарськими будівлями та спорудами та житловий будинок, загальною площею 50,4 кв. метри, житловою площею 38,2 кв. метри з господарськими будівлями та спорудами; 2) що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 53,8 кв. метри, житловою площею 39,2 кв. метри з господарськими будівлями та спорудами. У судовому засіданні заявник та її представник підтримали вимоги заяви та просили її задовольнити з наведених у ній підстав. Заінтересовані особи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду повідомлялись. Їх неявка розгляду заяви не перешкоджає. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20 вересня 1985 року, виданого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Сокологорською Н.Д. спадкоємцями майна [PERSON] у рівних долях є: дочка [PERSON] та дружина [PERSON] Спадкове майно складається з 1/2 частини жилого будинку по [ADDRESS], жила площа якого становить 29,6 кв. метри. (а.с. 109). Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів № 315 від 29 травня 1984 року дозволено [PERSON] прибудувати тамбур розміром 2,9 х 3,3 м та переобладнану кухню пл. 9,6 кв. метри під житлову кімнату, зареєструвати в Бюро технічної інвентаризації при наявності трьох житлових кімнат, пл. 39,2 кв. метри, корисною площею 53,8 кв. метри (а.с. 105). [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 червня 1990 року, виданим державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Пилипчук Є.І. спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом є [PERSON] Спадкове майно складається з 1/4 частини жилого будинку по [ADDRESS], жила площа якого складає 39, 2 кв. метри (а.с. 113). Звертаючись в суд, [PERSON] вказувала, що будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] повністю, а не як зазначено в реєстраційному посвідченні - 1/2 частина цього будинку. Вказана помилка вірогідно була допущена у зв'язку із тим, що будинок № 1 є спарованим з будинком, що був збудований [PERSON] (будинок № 2), який отримав у користування суміжну земельну ділянку з земельною ділянкою [PERSON] Заявником було проведено реконструкції свого житлового будинку, за результатом якої Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції було затверджено Декларацію про готовність об'єкта в експлуатацію. Здійснити реєстрацію реконструйованого об'єкта нерухомого майна та отримати правовстановлюючі документи на нього [PERSON] не може, так як 16 червня 2015 року та 29 липня 2015 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено рішення про зупинення розгляду заяв [PERSON] на підставі ненадання заявником заяви про розмір часток у праві приватної власності на вказаний об'єкт, оригіналу та копії технічного паспорта на весь житловий будинок. Для здійснення державної реєстрації будинку після його реконструкції [PERSON] необхідно встановити факт того, що належний [PERSON] об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є окремим житловим будинком, житловою площею 39,2 кв. метри та належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно з ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20 вересня 1985 року, виданого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Сокологорською Н.Д. спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом є [PERSON] Спадкове майно складається з 1/4 частини жилого будинку по [ADDRESS], жила площа якого складає 39, 2 кв. метри (а.с. 109). Отже, [PERSON] має правовстановлюючий документ на частку, отриману в порядку спадкування. Заявник просить встановити факти, що мають юридичне значення, з метою здійснення державної реєстрації будинку після його реконструкції. При цьому зазначає, що при виготовленні технічного паспорта працівники Київського міського бюро технічної інвентаризації допустили помилку, зазначивши, що [PERSON] належала лише 1/2 частина збудованого ним будинку на підставі договору на будівництво будинку № 1 з огляду на те, що в договорі на будівництво будинку № 1 було вказано дві особи в якості забудовників - [PERSON] та [PERSON] Помилка в подальшому також вплинула на спадкування будинку № 1 та на нотаріальні документи стосовно спадкування будинку № 1. Суд вважає, що у випадку допущення помилок в технічній документації при реєстрації права власності чи у випадку допущення помилки нотаріусом, передбачено інші способи їх виправлення. З такими заявами [PERSON] до відповідних органів не зверталася. Не ґрунтується на законі і вимога про встановлення факту наявності за однією адресою двох житлових будинків, оскільки зазначене питання стосується права власності конкретних осіб на конкретний будинок за конкретною адресою. Таке право на жилий будинок виникає у особи після його реєстрації, а не шляхом встановлення наявності двох будинків за певною адресою. До того ж, встановлення факту наявності двох будинків за певною адресою без визначення їх власників не породжує для заявника будь-яких прав чи обов'язків. З огляду на наведене, в задоволені заяви [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed