overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

07 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який укладений 05 листопада 1999 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через те, що останній безпричинно влаштовував сварки, ображав її та пиячив. На даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, ведуть окремо свої господарства. Вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім'ї є неможливим. Оскільки сторони мають неповнолітніх дітей і не можуть розірвати шлюб через відділ РАЦС, тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд позов задовольняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

07 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 січня 2001 року, шлюб розірвали, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, з сім*єю не проживає, інших аліментних зобов'язань не має. Позивачка просить суд стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2001 року та шлюб розірвали 17 червня 2010 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.5). Сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження дитини від 08 січня 2002 року ( а.с.6). Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. У відповідності до ст..180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, проти чого не заперечував відповідач. Беручи до уваги, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а тому суд вважає стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти визначається судом, що передбачено ст..183 Сімейного Кодексу України, з урахуванням відповідно до ст..182 цього ж Кодексу всіх обставин : відповідач не працює, але має працездатний вік, аліментних зобов'язань не має, не хворіє. За таких обстави суд вважає стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп. У відповідності до ст..367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Згідно зі ст..ст.180, 182,183,191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

07 листопада 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з заявою про встановлення факту належності документу, в якій зазначила, що [INFO] нею буде досягнуто пенсійного віку та на загальних підставах вона матиме право виходу на пенсію за віком. При зверненні нею до органу Пенсійного фонду України в Межівському районі для оформлення документів було виявлено, що в її трудовій книжці колгоспника б/н, заповненій 16 лютого 1979 року, помилково зазначене її ім'я та по батькові як «[PERSON]». Своє дівоче прізвище [PERSON] на [PERSON] вона змінила внаслідок укладення шлюбу з [PERSON]. Зазначені помилки не дають їй змоги у визначеному законом порядку оформити документи для отримання пенсії. Заявниця просить суд встановити факт належності їй трудової книжки колгоспника б/н, заповненої 16 лютого 1979 року на [PERSON]. В судове засідання заявниця не з'явилась, зазначивши у заяві про розгляд справи в її відсутність. Представник заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України у Межівському районі проти задоволення заяви не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього слухання справи. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 даного Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши представника заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги заявниці [PERSON] підлягають задоволенню у повному об'ємі, як обґрунтовані на законі та документально підтверджені. Так, в силу п.6 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що всі правовстановлюючі документи, які є у заявниці та долучені до матеріалів справи, видані на ім'я «[PERSON]» (а.с.3, 4, 5, 9, 10). Таким чином у суду є всі підстави вважати, що трудова книжка колгоспника б/н, видана 16 лютого 1979 року на ім'я [PERSON], належить заявниці [PERSON], [INFO], жительці с. Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені заявником, не компенсуються, залишаються за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

07 листопада 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.11.2014р. о 17 год. 16 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.11.2014р. о 17 год. 16 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодером С.С. лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора висловлює маячня збитку, відношення, отруєння в адресу родини, зниження пам'яті. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

07 листопада 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.11.2014р. о 01 год. 21 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.11.2014р. о 01 год. 21 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свірін лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий збуджений, висловлює маячні ідеї відношення, розлад сприйняття, критики відсутня. Галюційно-параноїдна симптоматика, суїцідальні думки. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія параноїдна, галюційно-парноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

07 листопада 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.11.2014р. о 23 год. 51 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.11.2014р. о 23 год. 51 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодер лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, неспокійна. Постійно чує «голоса» покійного сина, який її кудись зове. Пам'ять та інтелект різко знижені по атеросклеротичному типу. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - маячний розлад психотичного походження. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

07 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В позові він зазначив, що 20.10.1990 року він з відповідачкою зареєстрували шлюб у Роксоланівській сільській раді Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №14. Від цього шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. Посилаючись на те, що у позивача та відповідачки різні погляди на подружнє життя, на теперішній час вони разом не проживають, позивач просив шлюб розірвати, дитину залишити на виховання матері. Позивач у судове засідання позов підтримав. Відповідачка позов визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 20.10.1990 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Роксоланівській сільській раді Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №14. Від цього шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. За час спільного проживання позивач з відповідачкою не зійшлися характерами, різні погляди на шлюбне життя. Сторони сумісне життя припинили, помиритись намірів не мають. З таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася повністю і зберегти її не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

07 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 07 жовтня 1995 року у відділі ДРАЦС Ленінського району м. Одеса, було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 317. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Кожна з сторін окремо звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутність. При цьому у своїй заяві відповідачка зазначила, що вона згодна на розірвання шлюбу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 07 жовтня 1995 року у відділі ДРАЦС Ленінського району м. Одеса, було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 317. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. В нинішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

07 листопада 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадщину за заповітом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.01.2014 року померла його мати [PERSON], яка на день смерті проживала за адресою [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входять земельні ділянки площею 0,7168 га, площею 0,7883 га, площею 2,0392 га, належні [PERSON] на підставі державного акту ЧН № 115284 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 11.01.2013 року секретарем Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, яким заповіла все своє майно [PERSON] Позивач, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняв, своєчасно звернувся до Козелецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але може її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державний акт про право власності на земельну ділянку виготовлений на імя [PERSON] був втрачений. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без присутності відповідача. З позовом згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 09.01.2014 року померла [PERSON] (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входять земельні ділянки площею 0,7168 га, площею 0,7883 га, площею 2,0392 га, належні на підставі державного акту ЧН № 115284 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 11.01.2013 року секретарем Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, яким заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 8). Позивач, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняв, своєчасно звернувся до Козелецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 28-32). Відповідно до вимого ст. ст. 1216, 1225, 1268 ч. 3 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину, тому він має право на земельні ділянки площею 0,7168 га, площею 0,7883 га, площею 2,0392 га, належні [PERSON] на підставі державного акту серії ЧН № 115284 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Судом встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 115284 втрачений, що підтверджується оголошенням у газеті «Новини придесення» від 20.09.2014 року (а.с. 11).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

07 листопада 2014 року позивач звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати щомісяця з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів заробітну, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не з'явилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні до них правовідносини. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] року народження, вбачається, що у графі батьки записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 214 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

07 листопада 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 19 грудня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Донецької області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З лютого 2014 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені у зв'язку зі сварками, які виникали внаслідок зловживання відповідачем спиртними напоями. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином (а.с.13), тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 19 грудня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Донецької області, актовий запис № 591, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 117252 (а.с.3). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4). Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. З лютого 2014 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили у зв'язку зі сварками, які виникали внаслідок зловживання відповідачем спиртними напоями. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved