Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

07 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В порядку поділу спільного майна подружжя, просила припинити своє право власності на спірне майно у вигляді шиномонтажного станку вартість 10000 грн., телевізору вартість 6500 грн. та стягнути з відповідача компенсацію за належну їй частку у спільному майні в розмірі 8250 грн. Крім того просила стягнути з відповідача 76770 грн грошової компенсації за відчужений ним автомобіль «Mazda-6» з розрахунку вартості автомобіля 6000 доларів США по курсу НБУ на 07.08.2019 та 11000 грн. витрачених позивачем на проведення ремонту в будинку, що належить відповідачу. В обґрунтування своїх вимог вказала, що в період з 17 вересня 2011 року по 13 березня 2019 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . В шлюбі ними за 6000 доларів США було придбано автомобіль «Mazda-6» д.н.з. [NUMBER] , який відповідач продав без дозволу позивача, а отже позивач наполягає на стягненні на свою користь половини його вартості. Крім того, проживаючи в будинку відповідача по [ADDRESS] , позивач вклала 22000 грн особистих коштів на проведення ремонту у ньому та просить компенсувати їй половину від даної суми. За час шлюбу подружжям придбано телевізор за 6500 грн. та шиномонтажний станок вартістю 10000 грн., які після розірвання шлюбу залишились у користуванні позивача. В зв`язку з цим позивач просить стягнути на її користь половину вартості цього майна. Ухвалою суду від 21 серпня 2019 року відкрито провадження у справі. З огляду на характер спірних правовідносин та складність справи її розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 15 жовтня 2019 року у справі проведено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено [PERSON] , який придбав у відповідача спірний автомобіль. Відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву в якому заперечив проти позовув повному обсязі. Зокрема вказав, що автомобіль «Mazda-6» був придбаний ним в 2014 році, в тому числі на позичені кошти в розмірі 3000 доларів США. Враховуючи те, що дружина відмовилась прийняти половину цього боргу на себе він вимушений був продати автомобіль за 41000 грн та спрямувати їх для погашення боргу. Вказаний позивачем будинок належить матері відповідача, ремонтні роботи у ньому проводились його батьками, позивач та відповідач участі у даних витратах не брали. За період шлюбу сім`єю також не придбавались шиномонтажний станок вартістю 10000 грн. та телевізор вартістю 6500 грн, як вказує позивач. У відповіді на відзив від 21.10.2019 представник позивача вказав, що автомобіль був придбаний не за позичені кошти, а за кошти подружжя, зокрема і подаровані ним на весілля, а також частково на кошти надані батьками позивача. Крім того відповідач до тепер продовжує користуватись даним автомобілем, що свідчить про те, що договір його продажу було укладено формально. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідаючи на запитання учасників справи, позивач зазначила, що наполягає не на поділі майна в натурі, а на стягненні з відповідача грошової компенсації половини їх вартості через те, що з нею залишилась проживати дитина, крім того вказані речі використовуються відповідачем, а досягнути згоди щодо їх поділу в натурі сторони не змогли. На купівлю автомобіля «Мазда» були спрямовано кошти батьків відповідача в сумі 3000 доларів США та 3000 доларів США, що були позичені відповідачем у його друга. Натомість про укладання боргової розписки їй нічого не було відомо. За період шлюбу вказаний борг був поступово в повному обсязі повернутий сім`єю, зокрема позивач неодноразово за свої кошти та кошти своїх батьків купляла долари США та передавала їх чоловіку для подальшого погашення боргу. Придбаний автомобіль використовувався для потреб сім`ї. Дозволу на продаж автомобіля вона ні в якій формі не надавала та довідалась про його продаж вже після розірвання шлюбу. В період з кінця 2018 по початок 2019 року в будинку, що належить матері відповідача [PERSON] , виключно за кошти позивача в розмірі близько 20000 грн було проведено ремонт дитячої кімнати. При цьому батьки відповідача та він сам кошти у даний ремонт не вкладали. Всі чеки на підтвердження вартості проведеного ремонту були викрадені у позивача в м. Полтаві навесні 2019 року разом з гаманцем, в якому вони зберігались. В гаманці також були кошти, кредитні картки, посвідчення водія. До поліції з приводу крадіжки вона офіційно не зверталась. Телевізор «Філіпс» був придбаний подружжям після весілля на подаровані їм на весілля гроші у магазині «Фокстрот» за 6500 грн та весь час використовувався в будинку, належному матері відповідача. Шиномонтажний станок був придбаний її чоловіком за 10000 грн. в м. Хорол у приватної особи у 2018 році з метою використання його у роботі та після цього зберігався у гаражі. Відповідач та його представник заперечували проти позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Крім того, наголошували, що позивачем вартість майна, яке підлягає поділу визначена без проведення належної грошової оцінки даного майна. Допитаний в якості свідка відповідач повідомив, що автомобіль «Мазда» був придбаний ним восени 2014 року. При цьому кошти на його купівлю в розмірі 3000 доларів США надали його батька, а 3000 доларів США він позичив в жовтні того ж року у свого друга [PERSON] , про що було складено відповідну розписку в присутності матері відповідача [PERSON] . Кошти за вказаною позикою ним до теперішнього часу не повернуті, оскільки позичальник просив повернути їх не частинами, а виключно в повній сумі, яку [PERSON] ще не зібрав. Автомобіль він продав в зв`язку з розлученням та маючи намір спрямувати виручені за продаж кошти на погашення боргу. Про продаж автомобіля він в усному порядку повідомляв відповідача, яка ка заперечень проти цього не мала. На даний час він часто користується проданим автомобілем з дозволу його нового власника [PERSON] . Вказав, що телевізор «Філіпс» було придбано його матір`ю за власні кошти та він весь час використовувався та використовується в її будинку. Шиномонтажний станок восени 2019 року було придбано його другом [PERSON] в місті Хоролу за оголошенням. Він лише допомагав доставляти даний станок та на прохання [PERSON] тимчасово залишив його на зберігання в гаражі домогосподарства своєї матері. Ремонті роботи в дитячий кімнаті будинку його матері були проведенні в листопаді-грудні 2018 року за кошти його батьків. Позивач та він власних коштів на це не надавали. Вартість ремонту за його підрахунками склала близько 24-25 тисяч гривень. Третя особа [PERSON] заперечував проти позову, підтримавши в цьому позицію відповідача. Пояснив, що перебуває з відповідачем у дружніх відносинах. В лютому 2019 року він придбав у відповідача автомобіль «Мазда» за 41000 грн. Відповідач з його дозволу досить часто користується даним автомобілем для власних потреб. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні факти та правовідносини, що їх супроводжують. З пояснень сторін та рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 13 березня 2019 року № 551/174/19 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 16 квітня 2019 року судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 17 вересня 2013 роки до 16 квітня 2019 року (а.с.11-13). Сторони у справі мають спільну доньку [PERSON] [INFO] , яка після розірвання шлюбу проживає разом з матір`ю, що відповідачем не заперечується (а.с.10). Під час перебування в шлюбі 05 листопада 2014 року сторони придбали легковий автомобіль «Mazda-6» чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я відповідача [PERSON] . При цьому згідно пояснень сторін вказаний автомобіль використовувався для потреб сім`ї у період шлюбу. Сторонами не заперечується та підтверджується повністю поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , частково поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] той факт, що вказаний автомобіль був придбаний за 6000 доларів США. При цьому частину коштів в сумі 3000 доларів США надали батьки відповідача, а 3000 тисячі доларів були позичені відповідачем у свого друга [PERSON] . При цьому позивач вказала, що будучи обізнаною з фактом позики, вона не знала про складання її чоловіком боргової розписки. Натомість борг був погашений сім`єю, ще до кінця 2018 року, оскільки вона сама неодноразово за власні кошти та кошти батьків купляла валюту (долари) та передавала їх чоловіку, який спрямовував їх на погашення боргу. Відповідач у справі та свідок [PERSON] в свої показаннях повідомили, що борг відповідачем до теперішнього часу не погашений оскільки такої вимоги кредитор до теперішнього часу не заявляв. До вказаних показань відповідача та свідка суд відноситься критично, до уваги їх не приймає, виходячи з наступного. На підтвердження наявності вищевказаних боргових відносин до суду відповідачем надано розписку від 10 жовтня 2014 року про отримання ним в борг у [PERSON] 3000 доларів США для придбання автомобіля «Мазда». В даній розписці відсутні умови, щодо строку (терміну) повернення боргу, відсотки за користування грошима тощо. При цьому, розписка була надана суду відповідачем (боржником), а отже перебувала у нього, а не у кредитора. В наданій суду копії розписки та її оригіналі містяться розбіжності, а саме в копії розписки цифровим способом сума боргу вказана у розмірі 300 доларів США (а.с.50), а в оригіналі в розмірі 3000 доларів США (а.с.107) Остання за порядком цифра нуль має інший кут нахилу та розташована до попередньої цифри ближче ніж відстані між першими трьома цифрами, що дає об`єктивні підстави вважати про внесення змін до розписки вже після надання її копії суду 16 вересня 2019 року. При цьому обидва свідки заперечили свою причетність про внесення змін до розписки після надання її копії суду, а даний факт жодного подиву у них не викликав. Згідно тексту розписки при отриманні грошей була присутня мати відповідача [PERSON] . Натомість позивач у справі при написанні даної розписки присутня не була та її своїм підписом не посвідчувала, незважаючи на те, що кошти були отримані в борг для подальшого спрямування їх на потреби сім`ї. На висновки суду впливають також пояснення позивача та показання свідків [PERSON] , [PERSON] , які повідомили, що борг за автомобіль був погашений подружжям до 2018 року, в тому числі й за рахунок коштів позивача, яка мала постійну роботу та джерело доходу (а.с.69-70), а також частково за кошти ї батьків, які згідно наданих ними пояснень передали доньці не менше 1000 доларів для погашення боргу за автомобіль. Пояснення відповідача щодо даного боргу також носять суперечливий характер, оскільки в відзиві на позовну заяву він вказав, що продав автомобіль для погашення боргу, а в судовому засіданні повідомив, що автомобіль продав в тому числі в зв`язку з триваючою процедурою розлучення, а отриманні кошти на погашення боргу не спрямовував. Всі вищевикладені обставини в сукупності з існуванням між відповідачем та свідком [PERSON] особливо довірчих стосунків, дають суду можливість дійти висновку про відсутність на час продажу автомобіля боргових взаємовідносин між відповідачем та свідком [PERSON] та надання ними відповідних пояснень з метою уникнення поділу автомобіля. Про вірність висновку суду в цій частині також вказують наступні встановлені судом обставини щодо відчуження відповідачем спільного автомобіля. Так, відповідач продав зареєстрований йому автомобіль 26 лютого 2019 року в той час як із позовною заявою про розлучення позивач звернулась до суду 21 лютого 2019 року (а.с.11,52). Згідно даних договору купівлі-продажу транспортного засобу № 5341/2019/1331093 від 26.02.2019 року продаж автомобіля відповідач здійснив [PERSON] , який є його другом та одночасно братом [PERSON] , який позичив відповідачу кошти на придбання автомобіля. Після продажу відповідач продовжую безперешкодно користуватись автомобілем «Mazda-6» з дозволу його нового власника, при цьому використовує його частіше ніж останній, що підтверджено ним у судовому засіданні. Попри те, що між сторонами на момент відчуження відповідачем автомобіля вже тривала процедура розлучення, а договір купівлі продажу автомобіля виходив за рамки дрібно побутового (ст. 65 СК України ) письмова згода на укладання такого договору позивачем не надавалась. Всі вищевказані дії відповідача в сукупності із відсутністю письмової згоди позивача на продаж автомобіля, свідчать на те, що відчужуючи спірний автомобіль відповідач не діяв в інтересах сім`ї, а виключно у власних інтересах з метою зменшення розміру майна подружжя, яке могло підлягати подальшому поділу. У своїй Постанові від 03 травня 2018 року № 55/20923/14-ц Верховний Суд дійшов висновку, що за відсутності згоди одного з членів члена подружжя на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Враховуючи те, що спірний автомобіль був відчужений відповідачем без дозволу позивача до розірвання шлюбу поділу підлягає не сам автомобіль, а грошові кошти у еквіваленті його вартості на момент продажу. Зважаючи на те, що сторонами у справі не надано жодних доказів щодо дійсної вартості автомобіля на момент його продажу, виходячи з його ринкової ціни та технічного стану, суд при поділі майна виходить з документально підтвердженої суми за яку було продано автомобіль, зазначеній у договорі його купівлі-продажу у розмірі 41000 грн. За таких обставин,

Outcome: partial