Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому, зменшивши позовні вимоги, просить стягнути з ПАТ «ЧеЗаРа» на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 29.12.2015 по 23.06.2016 у сумі 12 852,40 грн., мотивуючи це тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.12.2015 на його користь було стягнуто з ПАТ «ЧеЗаРа» заборгованість по заробітній платі в сумі 12 180 грн. 85 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5 448 грн. 30 коп., які були сплачені відповідачем лише 23.06.2016. У судове засідання позивач, представник відповідача не з'явилися, у письмових заявах просили справу розглядати за їхньої відсутності, позивач позов підтримав, представник відповідача заперечувала проти його задоволення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено, стягнуто з публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 12180 грн. 85 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.10.2015 по 28.12.2015 в розмірі 5 448 грн. 30 коп., виплату вказаних сум провести після утримання податків та інших обов'язкових платежів на користь держави. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.07.2016, винесеної заступником начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігів Ільченко Р.О. при примусовому виконанні виконавчого листа № 750/11935/15-ц, виданого 11.02.2016 Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ПАТ «ЧеЗаРа» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в розмірі 12180 грн. 85 коп., вбачається, що сума боргу за виконавчим документом стягнута в повному обсязі згідно платіжного доручення № 1505 від 23.06.2016. У відповідності з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною 1 статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У пункті 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. У вищевказаному судовому рішенні, яке набрало законної сили, встановлено, що середньоденний заробіток позивача на підприємстві складав 139,70 грн., що в силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Крім того, відповідач не оспорюючи зазначений у позові розмір середнього заробітку за час затримки при звільненні за період 29.12.2015 по 23.06.2016, висловлює лише заперечення щодо наявності його вини у затримці розрахунку, які, на думку суду, є необґрунтованими. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 12 852,40 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (з даної суми не утримані податки і обов'язкові платежі). На підставі викладеного,

Outcome: approved