Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

07 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с. 3-4), в ході розгляду справи надав уточнений розрахунок відповідно до якого просить суд стягнути з [PERSON] загальну суму 71885,97 грн., яка складається з суми боргу з урахуванням інфляції - 38634,37 грн., 20 % річних від суми боргу 25551,60 грн., моральну шкоду 7000 грн., судові витрати - 700 грн. Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав уточнив з посиланням на розрахунок (а.с. 49,75) та просив суд його задовольнити. Позивач суду пояснив, що він з відповідачем є друзями дитинства та довіряючи йому він надав йому в борг дані кошти, які відповідач відмовляється йому повернути, що змусило його звернутись до суду з даним позовом. Відповідач з початку розгляду справи позов не визнав та надав суду розписку, яка зберігається на (а.с. 24), якою він намагався спростувати суму боргу перед позивачем. Відповідач та його представник у судовому засіданні 24.11.2015 року пояснили, що вони вважають, що борг складає перед позивачем 5615 гривень, але позов визнали частково на суму 44003,76 грн. та надали заперечення з конкретизацією сум, основний борг з урахуванням індексу інфляції 38467,76 грн., (21818 сума боргу та 16652,76 інфляція), 20 % річних від суми боргу 4363 грн., 3% за користування коштами в сумі 1570,68 грн. щодо моральної шкоди заперечували. Судом розглядалась справа протягом тривалого часу із-за неналежної поведінки сторін, які намагалися затягнути розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи. Вислухавши позивача, представника відповідача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно розписки від 08 липня 2012 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 21815 гривень, які зобов'язався повернути в строк до 08.07.2013 року (а.с. 3-4). Судом встановлено, що після спливу строку, визначеного в розписці, відповідач [PERSON] зазначену суму позики в розмірі 21815 гривень та 20% річних від простроченої суми, який встановлений договором позивачу не повернув. Відповідно до ст. 1046, ч.1 ст.1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із частиною другою ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тобто, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми. Наявні підстави для стягнення на користь останнього із відповідача боргу за вказаним договором позики. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у випадку несвоєчасного повернення позичальником суми позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов'язання за договором позики від 08.07.2012 року відповідач не виконав, то на користь позивача із відповідача підлягає стягненню 21815 гривень основного боргу. З урахуванням норм та рекомендацій Верховного Суду України № 62-7 від 03.04.1997 року відносно порядку застосування індексу інфляції при розгляді судових справ сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 16652 гривень. Три проценти річних від простроченої суми за 1234 дні становить 1558 гривень. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача додатково до суми боргу підлягають стягненню індекс інфляції за час прострочення грошового зобов'язання в сумі 16652 гривень та 3% річних від простроченої суми в сумі 1558 гривень. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом даної норми відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язання можливе лише коли такий правовий наслідок встановлений договором або законом. Стаття 1050 ЦК України, яка встановлює відповідальність позичальника за порушення договору позики, не передбачає відшкодування моральної шкоди. Не передбачає такого і укладений між сторонами договір позики. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині 7000 гривень моральної шкоди. Згідно із статтею 60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплаченого ним при зверненні до суду.

Outcome: partial