Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

10.01.2017 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, якими просять визнати право [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на безкоштовну приватизацію квартири [ADDRESS] та зобовязати виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради Одеської області вчинити дії по безкоштовній приватизації квартири [ADDRESS] на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та видати їм правовстановлюючі документи, свої вимоги мотивують тим, що у вищевказаній квартирі мешкають з 1988 року, квартира належить до державного житлового фонду, і відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» вони мають право на безоплатну приватизацію цього житла, однак коли позивачі звернулись до відповідача з заявою про передачу у власність квартири за вищезгаданою адресою, їм було відмовлено, у звязку з відсутністю ордеру на квартиру. Вважають ці дії протиправними, оскільки вони на законних підставах користуються спірною квартирою, зареєстровані за її адресою, до теперішнього часу не використали своє право на безкоштовну передачу житла, у звязку з чим мають право на приватизацію квартири [ADDRESS]. Позивачі в судове засідання не зявились, надали до суду заяву, якою позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні, просять справу розглянути у їх відсутність. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем в порушення п. п. 18, 20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, не був наданий ордер на квартиру. Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із статтею 41 Конституції України - право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістомст.9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду»(далі - Закон № 2482-XXII). Згідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири; довідка про склад сімї та займані приміщення; копія ордеру про надання жилої площі, документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документу, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява згода тимчасово відсутніх членів сімї наймача на приватизацію квартири. Як встановлено у судовому засіданні, у 1988 році родина у складі чотирьох чоловік: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за ордером була вселена у квартиру [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вищевказаною адресою з 05.12.1988 року, [PERSON] з 18.03.1998 року, [PERSON] з 08.09.1995 року. Відповідно до довідки про склад сімї № 1585 від 02.12.2016 року, наданою КП «Житсервіс-2», особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] відкритий на [PERSON], у вищевказаній квартирі зареєстровані та мешкають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 23.11.2016 року позивачі звернулись з заявою про передачу у власність вищезгаданої квартири, до заяви ними була додана довідка про склад сімї та інші документи підтверджуючі невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. Листом виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області за № М-1876 від 28.11.2016 року, позивачам було відмовлено у прийнятті рішення про передачу їм у власність квартири [ADDRESS], оскільки ними в порушення п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, не був наданий ордер на квартиру. Згідно до довідки № 430 від 05.12.2016 року, наданої територіально відокремленим безбалансовим відділенням № 10015/0456 філії Одеського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що мешкають за адресою: [ADDRESS], житлові чеки не отримували та право своє на них не використали. Згідно до змісту ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (надалі - Закон) передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання зави громадянина. При цьому частина 10 наведеної статті зазначає, що органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків - пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Тобто, перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Таким чином, враховуючи, що відсутність ордеру позбавляє позивачів реалізувати своє право на приватизацію квартири та враховуючи, що у позивачів є всі необхідні документи для проведення приватизації квартири [ADDRESS], суд приходить до висновку про необхідність визнання права [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на безкоштовну приватизацію квартири [ADDRESS] та зобовязати виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради Одеської області вчинити дії по безкоштовній приватизації квартири [ADDRESS] на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Щодо зобовязання виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області видати позивачам правовстановлюючі документи на квартиру, суд зазначає, що це не входить до компетенції виконавчого комітету, тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial