overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

08 лютого 2017 року, позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. На даний час з відповідачем шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не ведуть. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає, проте нерегулярно і у недостатньому розмірі. Тому, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно, до повноліття дітей на її користь. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. При цьому наполягала на ухваленні по справі заочного рішення. Відповідач до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причину не явки суду не повідомив. 31 березня 2017 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який укладено 12 вересня 2009 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 423. Від шлюбу подружжя мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Вказане підтверджено копіями свідоцтв про шлюб та про народження дітей (а.с. 8-10). Судом встановлено, неповнолітні діти проживають разом з позивачкою. Відповідач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання дітей, проте на думку позивача у недостатньому розмірі. Позивач бажає отримувати допомогу на утримання дітей у встановленому законом розмірі та на підставі виконавчого документу. Як вбачається з позовної заяви, відповідач офіційно працевлаштований, стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб не має, тому суд приходить до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дітей у зазначеному позивачем розмірі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, перевіривши та дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

08 лютого 2017 року позивач звернулася до суду із цим позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 19 листопада 1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину. Починаючи з січня 2006 року шлюбні стосунки почали псуватися, виявилося принципово різне відношення до життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин у червні 2006 року. Відповідач виїхав проживати окремо. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Примирення неможливе. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2-3). Позивач [PERSON] в судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу. Зазначила, що у відповідача є інша родина, тому збереження сім'ї неможливе. Разом не проживає з відповідачем з 2006 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, в останні судові засідання не з'явився повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Судом встановлено, що з 19 листопада 1999 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] від 19 листопада 1999 року, актовий запис 423 (а.с.5). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис 102 (а.с.5). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

08 лютого 2017 року представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.09.2012 у розмірі 18716,71 грн., що складається з заборгованості за кредитом 3918,87 грн., 11012,18 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2418,20 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 867,46 грн. штраф (процентна складова), мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов'язань з повернення кредиту. Просив стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проти розгляду справи у його відсутність та винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, неодноразово направлялися судові повістки за місцем реєстрації відповідача. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

08 лютого 2017 року представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 27969,39 грн., що складається з 1340,21 грн. - заборгованість за кредитом; 21116,11 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3705,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1308,07 грн. штраф (процентна складова), мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов'язань з повернення кредиту. Просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проти розгляду справи у його відсутність та винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, неодноразово направлялися судові повістки за місцем реєстрації відповідача. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

08 лютого 2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 16 жовтня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У підготовче судове засідання позивач не зявилася, однак просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності (а.с. 16). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у підготовчому судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2011 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб Серії І-АМ № 189816 (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON], 23 січня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 216194 (а.с. 6). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства. Збереження шлюбу між ними неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

08 лютого 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 17 жовтня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. У судове засідання позивач не з'явилася, проте від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає (а.с. 34). Відповідач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про визнання позову, просить справу розглянути за його відсутності (а.с. 36). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № [NUMBER], виданого Батумською Службою Громадянського Реєстру Агентства Розвитку Державних Сервісів (а.с. 8, 9). Від спільного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, Серії [NUMBER], [NUMBER] відповідно (а.с. 5, 6). Позивач наполягає на розлученні. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

08 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем [PERSON] 24 квітня 2010 року у виконкомі Бистрицької сільської ради Мукачівського району, Закарпатської області. Позовні вимоги мотивуючи тим, що сімейні стосунки з відповідачем зіпсувалися, вони є різними по характеру, по різному дивляться на розвязання проблем. У них немає спільних інтересів, зникло почуття любові і вони стали чужими один одному. Позивач більше не може проживати в такій обстановці і бажає розірвати шлюб. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні з наведених підстав позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та не давати строк для примирення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, не заперечувала щодо його задоволення, але просила суд після розлучення залишити їй прізвище «Попович». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 24 квітня 2010 року укладено шлюб у виконкомі Бистрицької сільської ради Мукачівського району, Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 04 (свідоцтво про шлюб серії І-ФМ №064111, а.с.6). Шлюб між ними носить формальний характер, шлюбні стосунки не підтримують. Отже, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Під час шлюбу, в сторін 21 лютого 2011 року народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ 194896, що видане виконкомом Бистрицької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області (а.с.7). Спору щодо визначення місця проживання дитини немає. Крім того, позивач просив при вирішенні питання про судові витрати, не стягувати з відповідача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

08 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 03 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №471, про що складено відповідний актовий запис №207. Посилаючись на те, що сімейні відносини із відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв убачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 03 липня 2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №471 (а.с. 3). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач і відповідач впевнені, що сім?я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За положеннями ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім?ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

08 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи на те, що вона разом з [PERSON], яка померла 29 листопада 1994 року, померлим 19 квітня 2017 року [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON] є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями, що по пров. Шкільний, 7 в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області, тому, з метою прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON], просила визначити за кожним з них розмір ідеальних часток у спільному майні, який дорівнює 1/5 частині. Окрім цього, просила встановити факт прийняття спадщини нині померлим [PERSON] після смерті його матері [PERSON] та визнати за ним право власності на 2/5 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що по пров. Шкільний, 7 в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області. Зважаючи на те, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка просила визнати за нею права власності на успадковану частину нерухомого майна та з урахування відмови відповідачів [PERSON], [PERSON] від права власності на належні їм частки у цьому майні, просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що по пров. Шкільний, 7 в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області. Ухвалою суду від 12 лютого 2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху у звязку з її невідповідністю вимогам ст. 177 ЦПК України з наданням останній строку для усунення відповідних недоліків /а. с. 31 /. 20 лютого 2018 року представник позивача - адвокат [PERSON] звернувся до суду з заявою про виконання вимог, викладених в ухвалі суду від 12 лютого 2018 року / а. с. 33 35 /. Цього ж дня, ухвалою суду позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, у звязку з чим розпочато підготовче провадження / а. с. 36 /. Ухвалою суду від 06 березня 2018 року підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] закрито, її розгляд призначено у відкритому судовому засіданні на 29 березня 2018 року / а. с. 43 /. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, надіславши суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутність / а. с. 51 /. У судове засідання не зявився й представник відповідача [PERSON] сільської ради Шишацького району Полтавської області. 29 березня 2018 року на адресу суду від сільського голови [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника, ввіреної їй, установи / а. с. 52 /. Не зявилися у судове засідання й відповідачі [PERSON], [PERSON], які надіслали до суду заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність / а. с. 28, 29 /. Зважаючи на те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Перевіривши фактичні обставини справи в межах наданих письмових доказів у їх сукупності та взаємозвязку, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

08 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 20 листопада 2015 року в Нуйнівській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. У даному шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO], який є неповнолітнім. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів сторін, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри. Близько року подружжя проживають окремо. Шлюбні відносини припинились і відновлені бути не можуть, через що дальше збереження сім'ї стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить шлюб з відповідачем розірвати та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з мотивів, викладених в заяві, підтримала повністю. Вважає, що дальше збереження сім'ї з відповідачем є неможливим, тому просить шлюб розірвати та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, також просить шлюб розірвати. Оскільки відповідач визнає позов повністю суд на підставі ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, що в даний час вони не підтримують сімейних відносин, позивач просить шлюб розірвати, вважаючи, що сім'я розпалась, відповідач проти цього не заперечує, що свідчить про його небажання зберегти сім'ю, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дитини, а тому є всі підстави шлюб розірвати. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором позивача суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Суд не стягує з відповідача понесених позивачем судових витрат на сплату судового збору, оскільки остання від такої вимоги відмовилася.

Outcome: approved