Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

07.10.2014 року позивач звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що відповідач не виконує свого обов'язку щодо виплати заборгованості по заробітній платі, у звязку з чим [PERSON] просить стягнути з КС «Мрія» суму середнього заробітку за період затримки повного розрахунку при звільненні, починаючи з 28.03.2015 року по 18.09.2015 року включно, в розмірі 15548,54 грн. Разом з тим, позивач зазначає, що діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка проявляється в тому, що вона зазнала душевних та моральних страждань, у звязку з чим [PERSON] також просить стягнути з КС «Мрія» 10 000,00 грн. моральної шкоди. 01.12.2015 р. позивач подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, та просить суд додатково стягнути з КС «Мрія» суму середнього заробітку за період затримки повного розрахунку при звільненні, починаючи з 11.09.2015 року по 01.12.2015 року включно, в розмірі 6794,32 грн. 05.02.2016 р. позивач подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, та просить суд додатково стягнути з КС «Мрія» суму заборгованості середнього заробітку за період затримки повного розрахунку при звільненні, починаючи з 02.12.2015 року по 05.02.2016 року включно, в розмірі 5879,70 грн. а також 7000 грн. відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив, вважає доводи позивача безпідставними та необґрунтованими. Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. 06.12.2010 року [PERSON] прийнято на посаду юрисконсульта до КС «Мрія». Наказом голови правління КС «Мрія» № 21\\к від 25.06.2013 року [PERSON] звільнено із займаної посади на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у звязку з відмовою працівника від продовження роботи у звязку із зміною істотних умов праці. На день звільнення працівника з роботи відповідач мав забезпечити повний розрахунок всіх належних грошових сум, які належать працівнику при звільненні. Із наявних в матеріалах справи індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] вбачається, що заробітна плата позивача за останні два календарні місяці роботи, що передували даті звільнення, становила: квітень місяць 2013 року 2919,11 грн., травень місяць 2013 року 2438,11 грн. Твердження представника відповідача про те, що стягнення та виконання рішень Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2015 р. та 14.04.2014 р. про стягнення з КС «Мрія» на користь [PERSON] боргу щодо невиплати їй заробітної плати виконані, відповідачем проведено повний розрахунок [PERSON] не відповідає фактичним обставинам справи та не може бути прийнятий судом, як доказ виходячи з наступного. 17.04.2014 р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до КС «Мрія» , яким задоволено позовні вимоги на користь [PERSON] про стягнення невиплаченої заробітної плати та інших встановлених законом виплат працівникові при звільненні. Стягування відповідного боргу по заробітній платі проводилося в примусовому порядку ДВС в межах виконавчого провадження за виконавчим листом № 308/489/14-ц. Так як роботодавцем повного розрахунку з [PERSON] при звільненні проведено не було, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2015 року було ухвалено стягнути з КС «Мрія» на користь [PERSON] суму середнього заробітку за період затримки повного розрахунку при звільненні, починаючи з 15.01.2014 року по 27.03.2015 року включно, в розмірі 39 459,32 грн. (тридцять девять тисяч чотириста пятдесят девять грн. 32 коп.), а також 5\~000,00 грн. (пять тисяч грн. 00 коп.) на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.05.2015 р. державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було відкрито виконавче провадження на виконання вказаного заочного рішення. Предметом даного спору є стягнення суми боргу середнього заробітку за період затримки повного розрахунку працівниками при звільненні, а також компенсації моральної шкоди за період з 28.03.2015 р. по 18.09.2015 р. У вказаний період згідно судового рішення відповідач мав забезпечити добровільно негайне виконання даного рішення в повному обсязі. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на заробітну плату. Право на своєчасне отримання заробітної плати в повному обсязі, захищається законом. Статтею 116 КЗпП України регламентовано, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом достовірно встановлено, що всупереч ст. 116 КЗпП України повного розрахунку відповідача з позивачем не проведено. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року встановлено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно пункту 5 вищевказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Як вбачається із матеріалів справи, середньоденний заробіток [PERSON], виходячи із виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували даті звільнення, становить 130,66 грн. Враховуючи, що затримка розрахунку з позивачем, становить 119 робочі дні, а отже слід констатувати, що сума належних до сплати виплат за період з 28.03.2015 р. по 18 вересня 2015 р. становить 15548,54 грн. Також, кількість днів затримки щодо повного розрахунку за період з 18 вересня 2015 р. по 01.12.2015 р. становить 52 робочих днів. Отже, розмір заборгованості середнього заробітку за період затримки повного розрахунку при звільненні працівника з 18.09.2015 р. по 01.12.2015 р. включно становить 6794,32 грн. Також, кількість днів затримки щодо повного розрахунку за період з 02.12.2015 р. по 05.02.2016 р. становить 45 робочих днів. Отже, розмір заборгованості середнього заробітку за період затримки повного розрахунку при звільненні працівника з 02.12.2015 р. по 05.02.2016 р. включно становить 5879,70 грн. Так як відповідач належними та допустимими доказами не спростовано вищезазначеного розрахунку, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні у загальному розмірі 28222,56 грн. підлягає задоволенню. Надана відповідачем інформаційна довідка № 221 від 15.03.2016 р. не стосується предмета даного спору, оскільки дана довідка містить вимогу щодо стягнення суми середнього заробітку за період повного розрахунку при звільненні працівника у період з 28.03.2015 р. по 18.09.2015 р., а інформація, яка вказана в довідці стосується певним чином заборгованості по нарахуванню та невиплаті заробітної плати. Крім того, надана довідка надана відповідачем не в оригіналі та не завірена належним чином, а тому суд не може прийняти її до уваги як належний та допустимий доказ. Оцінюючи доводи позивача щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача суми моральної шкоди, суд вважає, що така підлягає частковому задоволенню, а саме, у обсязі 3\~000,00 грн., так як на переконання суду саме такий розмір компенсації, в контексті положень ст. 237-1 КЗпП, буде відповідати заподіяним позивачу моральним стражданням. Витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved