Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

09 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], де вказував, що з відповідачкою вони проживали у зареєстрованому шлюбі з 17 березня 2009 року. Рішенням суду від 21 червня 2013 року шлюб розірвано. Від цього шлюбу, він із відповідачкою мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом із відповідачкою у м. Словянську Донецької області. Оскільки сторони не знайшли спільної згоди щодо способу участі позивача у вихованні дитини, позивач звернувся у комісію з питань захисту прав дитини з проханням встановити часи спілкування батька з донькою. Рішенням комісії від 30 листопада 2016 року йому була надана можливість спілкування із дитиною, а саме: другу та четверту суботу кожного місяця. Однак відповідачка неодноразово відмовляла йому у спілкуванні із донькою, незважаючи на рішення комісії. За таких обставин просить суд зобовязати відповдіачку не чинити йому перешкоди у спілкуванні із донькою [PERSON] та визначити спосіб участі у вихованні дитини, шляхом надання часу для спілкування: кожну середу з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., та кожні з 09 год. 00 хв. суботи до 15 год. 00 хв. неділі щотижня, а також час для спільного відпочинку з 01 січня по 10 січня, з 01 липня по 20 липня щороку, у відсутності матері дитини [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Пояснив, що він бажає спілкуватись з дитиною, вважає, що дитині потрібен батько, однак відповідачка не дозволяла бачитись з дитиною. Він змушений був звернутись у орган опіки, щоб таким чином вирішити це питання. Йому були встановлені часи для спілкування з дитиною, але відповідачка перешкоджає спілкуванню та забороняє бачитися з дитиною. Зазначив, що після того, що він проживає у Бахмутському районі, працює по змінах, а тому не завжди вихідний припадає на суботу та неділю. Вважає, що коли закінчиться АТО, то у нього буде більше можливостей спілкування із дитиною, і він зможе використати той час, який йому визначить суд цим рішенням за умови задоволення його позовних вимог. Визнав, що у нього відсутнє житло у м. Словянську, однак заради спілкування із дитиною він буде винаймати житло кожного разу, де також буде спілкуватися із дитиною під час відпустки у визначений у позовній заяві час. До того ж у нього буде можливість взяти путівку до санаторію з тим, щоб цей час також провести із донькою. На сьогодні він для спілкування із дитиною квартиру не винаймав, оскільки йому терміново треба їхати до місця роботи. Визнав, що дійсно він не відвідує батьківські збори, концерти, де виступає його дочка, оскільки він працює та проживає у іншому місці, а тому йому складно це робити. Йому відомо, що його дитина відвідує музичну школу та приймає участь у різних музичних заходах, однак він не має можливості їх відвідувати, оскільки проживає у іншому місті. Він не має можливості спілкуватися із дитиною по мобільному телефону, тому що дитина його не має, а він на сьогодні не має можливості їй його придбати, хоч за своїми можливостями допомагає дитині матеріально. Наполягав на задоволенні позову. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 03.03.2017 року (а.с. 6) у судовому засіданні позов свого довірителя підтримав, з підстав, наведених у позовній заяві, крім того зазначив, що між сторонами на сьогодні встановилися неприязні стосунки, а отже спілкування дитини із батьком у присутності матері може негативно вплинути на психічний стан дитини. За таких підстав, враховуючи, що позивач людина врівноважена спокійна, будь-яких підстав вважати, що він при спілкуванні із дитиною у відсутності матері дитині нічим не зашкодить, просить надати можливість спілкування дитини із батьком у відсутності матері. Крім того, повідомив, що неможливо брати до уваги пояснення дитини з приводу можливості спілкування у присутності матері, чи без її присутності, оскільки дитині не виповнилося повних десять років. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, та пояснила, що дійсно спір щодо участі у вихованні дитини між нею та позивачем існує, визнала, що коли її викликали на комісію з питань захисту прав дитини щодо участі батька у вихованні доньки, то вона заперечила проти участі батька у вихованні дитини. Адресу їх місця проживання вона позивачеві не повідомляла, тому що позивач ніколи не питав адресу їх проживання у м. Словянську. У школу позивач приходив лише двічі, додому до них ніколи не зявлявся. Крім того заперечила наявність у дочки із батьком довірливих відносин. Вважає, що у рішенні комісії з питань захисту дітей, наданому суду достатньо часу для спілкування батька із дитиною, а отже вважає, що слід встановити саме такий графік спілкування позивача із дочкою. Представник відповідачки [PERSON], що діє за договором на представництво інтересів від 14.03.2017 року (а.с. 29) в судовому засіданні підтримав доводи своєї довірительки, та вважає, що слід встановити такий графік спілкування позивача із дочкою, який вказаний у рішенні комісії з питань захисту дітей, наданому суду. Представник органу опіки та піклування [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні подав до суду висновок про можливість участі батька у вихованні дитини. Зазначив, що батько звернувся до них з проханням вирішити його спір із матірю щодо його участі у вихованні дитини, оскільки мати не дозволяла йому спілкуватись із дочкою. Після того, як сторони були вислухані, досліджені всі обставини, орган опіки та піклування виніс висновок, в якому визначив спосіб участі позивача у вихованні дитини. Зазначив, що органом опіки та піклування встановлено можливість спілкування батька із дитиною у присутності матері, у звязку з тим, що саме таке бажання висловила дитина, яку було вислухано на засіданні комісії. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали в шлюбі з 17 березня 2009 року по 21 червня 2013 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.18-19). Дитина проживає із відповідачкою. Відповідно до протоколу комісії з питань захисту прав дитини № 22 від 30 листопада 2016 року при розгляді питання визначення способу участі позивача у вихованні дитини, йому був визначений графік спілкування з дитиною другу та четверту суботу кожного місяця( а.с.9). Відповідно до представлених в судовому засіданні документів про право власності, позивач має на праві власності квартиру, яка перебуває на тимчасово окупованій території України, у смт Миронівському м. Дебальцеве. Згідно із висновком органу опіки та піклування, орган опіки та піклування вважає за доцільним визначити такий спосіб участи батька у вихованні дочки [PERSON], а саме шляхом спілкування з дитиною кожну середу з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., та кожну суботу з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. щотижня у присутності матері. Норми ст.50 СК України передбачають обовязок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Приписами ст. 150 СК України, передбачений обовязок виховувати та розвивати дитину. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до принципів 4, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Як встановлено в судовому засіданні позивач звертався до органу опіки та піклування і йому був визначений графік спілкування з дитиною, разом з тим, згоди щодо участі у вихованні дитини між сторонами досягнуто не було. Відповідачка не виконувала приписи рішення комісії із захисту прав дитини, і позивач не мав можливості брати участь у вихованні дитини. Наведені обставини підтверджуються рішенням комісії з прав дитини та визнані відповідачкою. Суд не приймає до уваги посилання відповідачки відносно того, що відсутність активної поведінки відповідача у вихованні дитини сама по собі призвела до того, що він перестав спілкуватися із дитиною, а вона зі свого боку жодних перешкод йому не чинила, виходячи з таких міркувань. Так в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка змінила своє та дитини місце проживання, не повідомивши про це відповідача. Суд не може погодитися із доводами відповідачки відносно того, що позивач сам не цікавився тим, де вони із дитиною проживають, оскільки в даному випадку позивачка як той із батьків, який проживає разом із дитиною, на виконання вимог ст. 150, 151, 155, 157 СК України, зобовязана була повідомити позивача про місце проживання їх спільної дитини та вжити всіх заходів щодо можливості участі у вихованні позивача. На думку суду така поведінка може бути розцінена як спосіб ухилення від виконання приписів комісії, викладених у протоколі № 22 від 30 листопада 2016 року, оскільки позивач не проживає із дитиною, а тому позбавлений можливості щоденного спілкування із нею, і вданому випадку, він в певній мірі залежить від відомостей щодо його дитини, які йому повідомить мати дитини, яка проживає з нею постійно, а тому має із дитиною більш тісний звязок, та вирішує всі необхідні побутові проблеми, в тому числі і визначення місця проживання дитини. Суд зважає на ту обставину, що відповідач не має можливості відвідувати шкільні та позашкільні заходи, в яких приймає участь його дочка, а також відвідувати школу, внаслідок того, що проживає та працює у іншому місті, та не приймає до уваги доводи відповідачки відносно того, що позивач не бере участі у вихованні дитини, дуже ріко відвідує навчальний заклад, де навчається донька, оскільки в судовому засіданні обставини, викладені позивачем підтверджені довідкою про доходи(а.с.10), паспортними даними, з яких видно, що він працює та проживає у [INFO]. У суду немає підстав вважати, що позивач будь-яким чином негативно впливав на свою доньку [PERSON], погано ставився до дитини, оскільки дані обставини в судовому засіданні не встановлені, а також їх відсутність визнана відповідачкою. Разом з тим, вирішуючи питання визначення способу участі у вихованні дитини позивача, суд виходив з того, що у батька дитини немає чітко визначеного місця проживання у м. Словянську, де на теперішній час проживає мати із дитиною. Як видно із показань самого позивача, він лише має намір таке житло винаймати на той період часу, коли йому будуть надавати можливість спілкуватися із дитиною. За таких підстав, позивач на час розгляду справи не надав належних та допустимих доказів того, що ним створено всі необхідні умови для участі у вихованні дитини, при яких дочка могла б не тільки мати можливість провести час відпочинку із батьком, алей мала можливість залишитися із ним на довготривалий час, який передбачає і можливість підготовки до школи, ночівлю тощо. Як видно із висновку органу опіки та піклування № 29/01-794 від 19 квітня 2017 року, на комісії була заслухана дитина [PERSON], яка пояснила, що не бажає спілкуватися з батьком тому, що їй з ним не цікаво, він не приділяє їй належної уваги під час прогулянок, не спілкується з нею, не цікавиться її успіхами. Суд зважено відноситься до такої думки дитини, яка була вислухана на комісії з питань захисту прав дитини, оскільки, з врахуванням встановлених у судовому засіданні взаємин сторін, а також віку дитини, така позиція дитини на думку суду сформувалася під впливом відповідачки. Однак, виходячи саме з таких пояснень дитини, слід дійти до висновку, що дочка має тісний біологічний та психологічний зв'язок саме із матір'ю. За таких підстав, враховуючи те, що спілкування доньки [PERSON] із батьком [PERSON] необхідно для повноцінного розвитку дитини та підтримки родинних звязків із батьком, в силу свого віку та силу психологічних особливостей дитина потребує дотримання чіткого та послідовного режиму дня, суд, вирішуючи спір між сторонами, виходить насамперед з інтересів самої дитини, а тому, з урахуванням не тільки формального права позивача на зустріч зі своєю дочкою, а з урахуванням усіх інших істотних обставин справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід визначити спосіб участі позивача у вихованні дитини шляхом систематичних побачень позивача із дочкою, а саме: з кожної середи з 14 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин та кожної суботи з 09 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, у присутності матері. Визначаючи саме такий графік спілкування позивача з дитиною, суд виходив з того, що у батька у м. Словянську немає постійного житла, в якому він створив належні умови проживання для дитини, в силу свого віку дитина потребує дотримання чіткого та послідовного режиму дня, внаслідок психологічних особливостей та обставин, які склалися, дочка має тісний біологічний та психологічний зв'язок саме із матір'ю, внаслідок чого присутність матері, яка постійно перебуває із дитиною, має допомогти батькові у спілкуванні із дочкою, який, оскільки проживає окремо, не може знати всі вподобання, особливості поведінки малолітньої дитини. На підставі наведеного,

Outcome: partial