Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

09 квітня 2019 року до Березнегуватського районного суду Миколаївської області за підсудністю зі Снігурівського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява позивача до відповідачки про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дітей, зменшення розміру сплати аліментів та зменшення заборгованості по аліментах. В позові зазначено, що з 2002 року позивач перебував у шлюбі з відповідачкою, який у відповідності до рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2010 року було розірвано. До офіційного розірвання шлюбу позивач з відповідачкою фактично спільно не проживав з березня 2008 року. Відповідачка за вказаний період народила двох дітей від свого співмешканця, однак їх батьком, у відповідності до діючого законодавства України, записано його, оскільки шлюб між ними не було розірвано. Відповідно до тестів ДНК, він не є біологічним батьком доньок [PERSON] та [PERSON] . Відповідачка також не заперечує даний факт. Достовірно знаючи, що він не є батьком доньок, відповідачка стягнула з нього аліменти за рішенням суду. Таким чином він сплачує аліменти на чотирьох дітей в розмірі 1/2 частини свого заробітку та доходу, а повинен сплачувати лише на двох своїх дітей. На підставі зазначеного просив суд постановити рішення, яким виключити з актового запису про народження дані про його батьківство у відношенні доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , зменшити розмір аліментів з 1/2 частини на 1/3 частину на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , а також визначити розмір заборгованості по аліментам в сторону зменшення на 1/2 частини з урахуванням обставин по справі. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги позивача про оспорювання батьківства визнала частково, лише стосовно доньки [PERSON] , 2010 року народження, інші вимоги позивача не визнала, пояснила, що з 2002 до 2010 року перебувала з позивачем у шлюбі, від якого народила трьох дітей. З серпня 2009 року шлюбні відносини між ними було припинено, в зв'язку з чим вона стала проживати з іншим чоловіком, від якого у 2010 році народила доньку [PERSON] , однак через те, що шлюб між нею та позивачем розірвано не було, батьком дитини записали його. Через ненадання позивачем допомоги на утримання дітей змушена була звернутися до суду за стягненням аліментів. На даний час позивач аліменти не сплачує, в зв'язку з чим у нього утворилася велика заборгованість. Крім того пояснила, що батьком доньки [PERSON] , 2009 року народження, є саме позивач, однак він оспорює її батьківство, оскільки не бажає сплачувати аліменти на утримання дітей. У відзиві на позовну заяву зазначила такі ж обставини, в зв'язку з чим позовні вимоги позивача вважала обґрунтованими лише в частині. Представник третьої особи Снігурівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, а вирішення позовних вимог просила здійснити на розсуд суду. Представник третьої особи Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області також в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази у справі,суд дійшов наступного. Позивач та відповідачка перебували у шлюбі з 08 березня 2002 року, який 12 листопада 2010 року було розірвано. Про вказане свідчить копія рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2010 року (а.с.51). В період шлюбу у сторін народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується копіями свідоцтв про народження, виданими Новопетрівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 29 січня 2007 року, 01 серпня 2007 року та 16 жовтня 2009 року, а також відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області 24 листопада 2010 року. У вказаних свідоцтвах про народження батьком дітей зазначено позивача (а.с.38-41). Через ненадання позивачем матеріальної допомоги на утримання дітей, рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2010 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с.18). Позивач не виконує рішення Снігурівського районного суду та не сплачує відповідачці аліменти на утримання дітей, в зв'язку з чим у нього, станом на 22 жовтня 2018 року, виникла заборгованість, в розмірі 148234,34 грн. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах головного державного виконавця Снігурівського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області (а.с.8). Як в позовній заяві так і в судовому засіданні позивач стверджував, що не є батьком доньки [PERSON] , 2009 року народження та доньки [PERSON] , 2010 року народження, дізнався про це лише після реєстрації їх народження від сестри відповідачки, в зв'язку з чим, за його клопотанням, судом було призначено молекулярно-генетичну експертизу. Згідно висновку експерта № 733 від 04 вересня 2020 року Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] і ймовірність даної події складає 99,99 %, однак біологічне батьківство позивача стосовно [PERSON] , [INFO] , виключається (а.с.133-149). Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Таким чином, сімейні правовідносини між батьками та дітьми виникають за умови наявності такого юридичного факту, як походження дитини від батьків, що засвідчене компетентним органом - органом ДРАЦС. Відповідно до ч.1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.122 цього кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 та ч.3 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Крім того, згідно п.2.13, п.2.13.1 Наказу Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. За правилами ст.134 Сімейного Кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Доводи позивача та його представника про те, що [PERSON] не є батьком доньки [PERSON] , 2009 року народження, та їх посилання на результати досліджень медичного центру ТОВ «Євролаб» від 01 лютого 2019 року (а.с.77), судом до уваги не приймаються, оскільки вони суперечать висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ № 733 від 04 вересня 2020 року, яким біологічне батьківство позивача підтверджено з ймовірністю 99,99 %. Враховуючи вищенаведені обставини, оцінивши наявні в справі докази, суд приходить висновку, що заявлені вимоги позивача стосовно виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, однак вимоги про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження доньки [PERSON] , [INFO] , задоволенню не підлягають через їх безпідставність. Стосовно вимог позивача про зменшення розміру сплати аліментів та зменшення заборгованості по аліментах, то відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 2 ст.182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Також відповідно до ст 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За вимогами ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на викладене, враховуючи, що батьківство позивача стосовно доньки [PERSON] , 2009 року народження, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, з відповідачкою залишаються проживати троє неповнолітніх дітей, батьком яких є позивач, розмір аліментів, визначений рішенням Снігурівського районного суду від 22 грудня 2010 року відповідає вимогам чинного сімейного законодавства України, підстав для зменшення розміру аліментів з 1/2 частини на 1/3 частину та зміни розміру заборгованості по аліментам в сторону зменшення на 1/2 частини, з підстав зазначених позивачем в позовній заяві, суд не вбачає, а тому зазначені вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: partial