Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

07 листопада 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на дитину. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Шацького районного суду Волинської області від 19 листопада 2014 року було ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. З 2004 року, після розірвання шлюбу, син залишився проживати разом з позивачем. Відповідач не бере участь в його вихованні. З того часу дитина виросла і потребує більших витрат на забезпечення нормальних умов життя та навчання. В жовтні 2017 року позивачу стало відомо, що відповідач неофіційно займається різними видами діяльності, де отримує достатню платню, у зв'язку з чим його матеріальне становище значно покращилося. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, представник позивача [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позов підтримує в повному обсязі, просить вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, про причину неприбуття не повідомив, заяв, клопотань не подав. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Судом установлено, що громадяни України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ №079166, виданим Пулемецькою сільською радою Шацького району Волинської області 23 березня 2002 року (а.с. 8). Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 19 листопада 2014 року ухвалено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1\~ст. 192 СК України\~в діючій редакції, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів, відповідно до\~ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] проживає разом з сином та ще з трьома неповнолітніми дітьми, що підтверджується довідкою, виданою Пульмівською сільською радою Шацького району Волинської області 06 листопада 2017 року (а.с. 9)., не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини - [PERSON], [INFO], серії І-ЕГ №219641, виданим Пульмівською сільською радою Шацького району Волинської області 19 червня 2015 року, (а.с. 12). Крім того, при визначенні розміру стягуваних аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму, встановленого з 01.12.2017\~року Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік»\~для дітей віком від 6 до 18 років - 1860 грн., меншим, ніж 50 відсотків якого не може бути розмір аліментів, а також, враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням, що відповідач є працездатним, здоровим, суд дійшов висновку, що розмір аліментів слід збільшити, стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн. На підставі статей 180, 181, 182, 183, 184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved