Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

09.09.2016 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовом, в якому просила: встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO] року та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, на спадкове майно, що залишилося після смерті матері, у вигляді житлового будинку [ADDRESS] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, на належне їй нерухоме майно, у вигляді житлового будинку [ADDRESS] Позивач також зазначає, що мати за життя не встигла зареєструвати вказане вище нерухоме майно, але проживала у ньому постійно. Крім того позивач зазначає, що звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, нотаріус відмовив їй у вчиненні вказаної нотаріальної дії, у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду за захистом свого права. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, натомість надіслав на адресу суду листа, в якому просив справу розглядати без участі представника відповідача, вказавши, що не заперечує проти задоволення позову. (а.с.29) Під час розгляду справи встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO] заведена на підставі претензії кредитора померлої до її спадкоємців, а саме за заявою ПАТ «КБ Приватбанк», (а.с.28) у зв'язку з чим, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 12.10.2016 року ПАТ «КБ Приватбанк» було залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору. Третя особа належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи міститься відповідна розписка про отримання судової повістки, (а.с.33) в судове засідання не з'явився. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Правовідносини, що склалися між сторонами врегульованіЦивільним Кодексом України таПостановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року. Так під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [INFO] року померла [PERSON] (а.с.8) Як вбачається з копії рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 19.09.2011 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.9) В судовому засіданні позивач також як і своєму позові зазначила, що за життя мати не встигла зареєструвати за собою право власності на вказане нерухоме майно. Позивач є донькою померлої [PERSON] (а.с.6) Згідно ст. 1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийнятиспадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до положень п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач як у своєму позові так і в судовому засіданні зазначив, що він звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у реєстрації заяви, у зв'язку з тим, що ним пропущений строк звернення до нотаріуса із відповідною заявою, у зв'язку з чим, він був вимушений звернутися до суду за захистом свого права. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно листа завідувача Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори від 03.10.2016 року № 2048/01-16, спадкова справа до майна [PERSON]померлої [INFO] року заведене на підставі претензії кредитора померлої до її спадкоємців, а саме за заявою ПАТ «КБ Приватбанк». Відомості про наявність спадкоємців у матеріалах справи відсутні. (а.с.28) Таким чином із вказаного вище листа завідувача Білгород-Дністровської РДНК випливає, що позивач взагалі не зверталася до будь-якого нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті своєї матері. Натомість відмова нотаріуса, на яку посилається позивач у своєму позові не є відмовою у вчиненні конкретної нотаріальної дії, а є лише роз'ясненням на звернення позивача, щодо роз'яснення порядку одержання свідоцтва про право на спадщину за законом. (а.с.10) До такого висновку суд дійшов вивчивши зміст вказаного листа, в якому приватний нотаріус Андрєєва Т.М. надає роз'яснення позивачу, встановленого законом порядку оформлення спадщини, на її звернення, щодо такого роз'яснення. Таким чином нотаріус позивачу не відмовляв у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, а тому її посилання на існування певної відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій є надуманими і не обґрунтованими, а отже звернення до суду з вказаними вище вимогами є передчасним та таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства, яке регулює виниклі правовідносини. Крім того не відповідають дійсності й посилання позивача на те, що вона фактично прийняла спадщину, адже проживала з спадкодавцем на час відкриття спадщини, так як з довідки Старокозацької сільської ради №1185 від 18.07.2015 року вбачається, що на момент смерті разом з [PERSON] проживали свекруха [PERSON] та свекор [PERSON] (а.с.16) Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed