Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

08.07.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 13.07.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» їй було надано кредит у розмірі 3 тис. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки - січень 2009 року. Скориставшись коштами вона повернула отриману суму з відсотками у визначений строк, однак через кілька років почала отримувати листи з банку з вимогою сплатити суму боргу, що у кілька разів перевищувала кредитний ліміт. 10.03.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис № 1646 щодо стягнення з неї грошових коштів у сумі 14 687, 74 грн. 04.05.2016 року виконавчий напис було направлено до Святошинського РВ ДВС м. Києва та відкрито виконавче провадження № 51168450. Посилалась на те, що виконавчий напис було вчинено з порушенням чинного законодавства, а саме: у виконавчому написі перевищено строк за який провадиться стягнення, банком пропущено строк позовної давності, нотаріусу не було надано оригінал кредитного договору, оскільки останній між нею та банком не укладався. Просила визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідачів моральну шкоду. 15.09.2016 року позивач подала заяву про зміну позовних вимог, просила визнати виконавчий напис № 1646 таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала. За результатами судового розгляду справи просила визнати виконавчий напис № 1646 вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу таким, що не підлягає виконанню, а також відшкодувати судові витрати по сплаті судового збору. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні проти позову заперечувала, обґрунтовуючи свою позицію тим, що 13.07.2007 року між позивачем та банком було укладено кредитний договір, на підставі якого [PERSON] видано картку з встановленим кредитним лімітом у розмірі 3 000, 00 грн. З невідомих причин позивач не сплачувала суми коштів за договором, як того вимагали умови, що призвело до утворення великої заборгованості і як наслідок неналежне виконання взятих на себе позивачем зобов»язань перед банком. Зазначила, що виконавчий напис було вчинено на підставі всіх необхідних документів та дотримано всіх умов, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Додатково пояснила, що виконавчий напис було вчинено у строки передбачені ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки трирічний термін відраховується з моменту пред'явлення письмової вимоги банку до позивача про усунення порушень. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити. На поставлені питання представник ПАТ «Приватбанк» повідомила, що позивач нову картку не отримувала, а останній платіж позивачем було зроблено в 2010 році. Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з»явилась, направила до суду письмові заперечення, а також клопотання про розгляд справи за її відсутності., В обґрунтування своїх заперечень, на спростування заявлених позивачем обставин як підстав для позову, зазначила, що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а терміном, з якого має обчислюватись даний строк - є дата направлення боржнику вимоги про усунення порушень. Посилалась також на те, що заява позивача з Умовами та Правилами надання банківських послуг складають кредитний договір, про що є відмітка на зазначеній заяві, з чим позивач погодилась, підписуючи дану заяву. Крім того зазначила про правову позицію, яка висловлена ВСУ в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15. Вважає позов необґрунтованим та безпідставним, просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.07.2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви на отримання картки № [NUMBER] з установленим кредитним лімітом у розмірі 3 000, 00 грн. (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]», про що відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 21.08.2015 року складено актовий запис - № 79 (а.с. 9). 10.03.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, за реєстровим № 1646 про стягнення грошових коштів у сумі 14 687, 74 грн. з [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі. За правилами ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 530 цього ж Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України; нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно п.п. 1.1, 1.2, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 ІІ розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачемта за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172; якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку; строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу; при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Так п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На підтвердження своїх заперечень, представником відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» надано копію письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 13.07.2007 року, яку згідно опису цінного листа 26.02.2016 року було направлено позивачу за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с. 101, 103, 106). Згідно наданої, представником відповідача ПАТ КБ «Приватбанк», виписки з рахунку боржника станом на 31.01.2016 року у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 13 487, 74 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 1 765, 19 грн.; заборгованості за відсотками - 7 199, 76 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 3 404, 33 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500, 00 грн.; штрафу (відсоток від суми заборгованості) - 618, 46 грн., а останній платіж позивачем було зроблено 28.01.2011 року (а.с. 107-108). Позивач в судовому засіданні, на підтвердження своєї правової позиції, надала суду копії заяв з якими вона зверталась до ПАТ КБ «Приватбанк» від 16.03.2016 року та 10.05.2016 року, в яких вказувала на те, що банком пропущено строк позовної давності для звернення стягнення грошових коштів. Відповідно до правової позиції, яка висловлена ВСУ в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15, на яку посилаються представник ПАТ «Приватбанк» та нотаріус [PERSON], безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов»язки учасників правовідносин,а лише перевіряє наявність необхідних документів. Отже, подані позивачем копії заяв від 16.03.2016 року та 10.05.2016 року, не можуть свідчити про наявність спору. Разом з тим, суд, враховуючи правову позицію, яка висловлена ВСУ в постанові від 17.09.2014 року у справі № 6-95цс14, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 Цивільного кодексу України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 Цивільного кодексу України), та враховуючи пояснення представника ПАТ КБ «Приватбанк», що позивач [PERSON] нову картку не отримувала, приходить до висновку, що день, з якого у банку виникло право вимоги повернення кредиту в повному обсязі є наступний день після кінцевого терміну дії картки - тобто з 01.02.2009 року. Отже, твердження відповідача, що право вимоги виникло 26.02.2016р року, після надсилання позивачу письмової вимоги про усуненя порушень за кредитним договором б/н від 13.07.2007, надісланої позивачці 09.02.2016р., не заслуговують на увагу. Враховуючи вище зазначене, а також те, що банк звернувся із заявою про вчинення виконавчого напису лише 03.03.2016 року, суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 10.03.2016 року при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги ст. 88 Закону України « Про нотаріат», п. 3.1 глави 16 ІІ розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Крім того, згідно 88 ЦПК України якщо стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved