Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

10.03.2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, де просить визнати за нею права власності на земельну ділянку (пай № 006, площею 5,48 га, яка розташована на території Протопопівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер 12 листопада 2009 року. Позов мотивує тим, що 12 листопада 2009 року помер її батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина до складу якої входить: -земельна ділянка площею 5,48 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Протопопівської сільської ради Олександрійського району, яка належить померлому на підставі Державного акту про право приватної власності на землю від 24.03.1999 року, виданого Протопопівською сільською радою, реєстраційний № 717; -житловий будинок з господарсько побутовиими будівлями, розташований за адресою: вул. Робоча,64 сел.Приютівка Олександрійського району; - грошові вклади (компенсаційні) в ПАТ «Ощадбанк». 20.04.2010 року вона звернулась до Олександрійської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В 2012 році оформила свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та грошові вклади. Для оформлення нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку необхідно було надати витяг з Державного земельного кадастру. Оскільки земельна ділянка не була зареєстрована в Державному земельному кадастрі, вона замовила та виготовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та подала її на реєстрацію з метою подальшого отримання витягу. 07.08.2014 року Управлінням Держземагенства України в Олександрійському районі повідомило їй про те, що їй відмовлено у реєстрації земельної ділянки в звязку з тим, що в межах цієї земельної ділянки знаходяться частини інших двох земельних ділянок (тобто наявний факт «накладання»). Зважаючи на відсутність витягу з Державного земельного кадастру, державний нотаріус Олександрійської районної державної нотаріальної контори постановою від 24.02.2015 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку. Дана обставина, порушує її право на отримання орендної плати від ТОВ «Агродар ЛТД», яке оренду земельну ділянку, а тому вона вимушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Посилаючись на ст., ст. 16, 1220, 1261, 1268, 1297 ЦК України просить її вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав вказаних в позові, пояснивши, що інших спадкоємців немає. Нотаріус їй відмовила у видачі свідоцтва на право на спадщину тільки на земельну ділянку, а тому вона просить її вимоги задовольнити. Третя особа представник управління Держгеокадастру в Олександрійському районі пояснила, що в управлінні дійсно є державний акт на імя [PERSON], який старого зразку. При оформленні спадщини до них нотаріус робить запит щодо надання - витягу про нормативно грошову оцінку земельної ділянки та витягу з Державного земельного кадастру. Коли була взята електронна інформація, то було зясовано, що виникло накладення земельної ділянки, яка належить [PERSON] з трьома суміжними земельними ділянками. В звязку з цим, викликались на бесіду розробники технічної документації на вищевказані земельні ділянки, щоб вирішити це питання в добровільному порядку. Представник відповідача на розгляд справи не явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду від нього надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Суд з врахуванням думки осіб, які приймають участь у справі, ухвалив провести розгляд справи у відсутність представника відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, представника управління Дердгеокадастру, свідків: [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд відповідно до діючого законодавства, розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено наступне. 12.11.2009 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6, 28). Згідно ч.,ч. 1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається в тому числі і з земельної ділянки, площею 5,48 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Протопопівської сільської ради Олександрійського району. Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 24.02.2005 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Приютівської селищної ради, зареєстрований в реєстрі №39, відповідно до якого усе належне заповідачу майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право, він заповів [PERSON] (а.с. 32). 20 квітня 2010 року позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON], 12.11.2009 року (а.с.24, 41). За даними витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) було виявлено наявність заповіту від імені [PERSON], дата посвідчення 24.02.2005 року (а.с.26). Інших спадкоємці по закону чи по заповіту не встановлено. 08.11.2012 року позивачкою було отримано: свідоцтво про право на спадщину, яка складається з грошових вкладів, що зберігаються в ТВБВ № 10010/0159 філії Кіровоградське обласне управління «Ощадбанк» та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27.01.2011 року на квартиру №8, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, місто Олександрія, вулиця Свердлова,54, що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27.01.2012 року (номер витягу 49209365) (а.с.9, 48, 39, 40). Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії КР №3520386200:02:00:006, виданого 24 березня 1999 року, [PERSON] належить\~\~ земельна ділянка на праві власності, площею 5,48га,\~\~цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Протопопівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області (а.с.7). Державним кадастровим реєстратором управління Держземагенства, яке було реорганізовано в управління Держгеокадастру в Олександрійському районі 07.08.2014 року було прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, з підстав знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (а.с.14). В судовому засіданні свідок [PERSON], яка є начальником управління Держгеокадастру в Олександрійському районі пояснила, що вона ознайомлена з відмовою державного кадастрового реєстратора про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, так як є перетин земельної ділянки, яка належить померлому з частинами інших земельних ділянок, але вважає, що за позивачкою необхідно визнати право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, яка належала її батьку. Зазначає, що це є технічні питання щодо усунення перетину цих земельних ділянок, що не змінює їх розміру, і оскільки позивачка та інші власники згодні вирішити все це добровільно, то вони будуть вирішуватись. В разі задоволення позову, за позивачкою буде зареєстроване право власності на успадковану нею земельну ділянку на підставі рішення суду. 24.02.2015 року державний нотаріус Олександрійської районної державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тим, що спадкоємець [PERSON] не надала витягу з Державного земельного кадастру та витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки (а.с.16). Відповідно до ст.1225 ЦК України \~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на землю. Суд вважає, що за наявності оригіналу державного акту на спадкову землю нотаріус зобов'язаний був\~ видати позивачці Свідоцтво про право на спадщину, але через відсутність витягу з Державного земельного кадастру та технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, позивачка його не отримала та вимушена звертатися до суду за захистом свого права. Відповідно до ст.22 ЗК в редакції на 24.03.1999 р., яка діяла на час видачі [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю, - право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Стаття 23 цього Кодексу визначала, що документи, які посвідчують право на земельну ділянку є державні акти, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. За змістом ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Оскільки спадкодавець [PERSON], який помер 12 листопада 2009 року, набув право власності на вищевказану земельну ділянку шляхом отримання державного акту, що визнається відповідачем, то це право не припинилося після його смерті та входить до спадкової маси, а тому суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог та визнає за позивачкою право власності на вищезазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до статей 1225 ЦК і 131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Outcome: approved