Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

08 вересня 2016 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16665грн.66коп. В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» зазначило, що 27.03.2015 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір №500974523, за яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 17477грн. 27коп., за умовами якого відповідач взяла на себе зобовязання в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком до нього. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання не виконала, в результаті чого станом на 10.08.2016року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 12625грн. 32 коп., за відсотками 838грн.19кп. та по комісії 2202грн.15коп. Крім того, у звязку з систематичним порушенням своїх зобовязань їй нарахована неустойка у розмірі 1000грн. Посилаючись на те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язань, позивач вважав, що є підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості у зазначеному розмірі. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника банку та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач, належним чином сповіщена про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з'явилася. Про причини неявки суд не повідомила. Суд, у звязку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 27.03.2015року [PERSON] звернулася до ПАТ «Альфа-Банк» з заявою-анкетою на отримання кредиту по продукту «Рефінансування споживчих та готівкових кредитів» у розмірі 17477грн.27коп. на придбання пральної машини (а.с.9). З матеріалів справи вбачається, що 27 березня 2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500974523, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 17477грн.27коп. за сплатою 15,99% річних та датою остаточного повернення кредиту, яка також є датою припинення нарахування відсотків та комісій - 30 березня 2018року. Крім того, 27.03.2015року [PERSON] була ознайомлена з графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с.а.с.4-7). За умовами Договору кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування для погашення заборгованості за кредитним Договором на рахунок, що відкритий позичальнику у ПАТ «Альфа-Банк» (п.2.4 Договору). Відповідно до п.13 розділу 2 Загальних умов кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «АльфаБанк», що є невід'ємною частиною кредитного договору, позичальник зобовязується повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за його користування та/або комісії та/або інші платежі за цим Договором, у порядку, визначеному Договором. Повним поверненням простроченої заборгованості позичальника за цим Договором є повне виконання позичальником своїх зобовязань щодо повернення простроченої заборгованості за кредитом, сплати простроченої суми процентів за його користування та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена розділом №1 цього Договору та/або інших платежів за Договором. Виконання зобовязань з оплати простроченої заборгованості не звільняє позичальника від зобовязання з оплати штрафів, що передбачені цим договором у разі невиконання позичальником своїх зобовязань щодо сплати платежів за цим Договором. Сплата штрафу не звільняє позичальника від виконання зобовязань, за порушення яких він передбачений, і так само не звільняє його від зобовязання понад суми штрафу в повному обсязі відшкодувати банку збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням своїх зобовязань за Договором. Відповідно до п.2.8 Договору відповідач зобовязалася сплатити комісійну винагороду банку за управління кредитом за період з 1-го місяця користування кредитом по 36-й місяць користування кредитом у розмірі 2,52% від суми кредиту, за виконання операції переказу коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування агентів банку у розмірі 1,8% від суми переказу, за прийняття готівкових коштів з перерахунком для зарахування в касах банку у випадку, якщо сума платежу становить до 4000грн.(включно) 35грн. та за переказ коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування ПАТ «Альфа-Банк» (банкомат з функцією cash-in) у випадку, якщо сума платежу становить до 4000грн. (включно) 15грн. Згідно з п.4 Договору позичальник зобов'язується у випадку повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена розділом №1 цього Договору та/або інших платежів за Договором, сплата яких передбачена цим Договором (далі - Прострочення платежу) сплатити банку штраф у розмірі 50грн.00коп. за кожне допущене позичальником Прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення Прострочення платежу. При цьому у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 (пять) і більше календарних днів, додатково до штрафу позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150грн за кожний випадок допущеного Прострочення платежу. Згідно з п.15 Загальних умов банк має право в будь-якому разі вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобовязань позичальника за Договором у випадку прострочення більше, ніж на один місяць терміну сплати обовязкового платежу за кредитом, а також у випадках вчинення позичальником інших істотних порушень умов цього Договору. З наданого ПАТ «Альфа-Банк» розрахунку та виписки по особовим рахункам, сформованого 10.08.2016року, вбачається, що [PERSON] протягом кількох місяців здійснювала погашення кредиту, але припинила виконання грошових зобов'язань, допустивши станом на 10.08.2016року виникнення заборгованості у загальному розмірі 16665грн.66коп., з яких заборгованість за кредитом складає 12625грн.32коп., за процентами - 838грн.19коп., що також призвело до виникнення заборгованості за комісією у розмірі 2202грн.15коп. та штрафів у розмірі 1000грн. (а.с.а.с.13,14). Судом також встановлено, що 26.08.2016року ПАТ «Альфа-Банк» рекомендованим листом надіслало на адресу відповідача вимогу №68297-102б/б про повернення кредиту, в якій повідомило [PERSON] про наявність заборгованості за кредитом та вимагало від позичальника у строк 30 (тридцяти) днів з дати відправлення цієї вимоги, але не пізніше 3 днів з дати отримання листа банку, сплатити заборгованість по кредиту або повідомити позивача про результати вирішення вимоги продовж 7 (семи) днів (а.с.а.с.11,12). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами з зобов'язальних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких відноситься примусове виконання обовязку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК). Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Так, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з нормами ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений у зобовязанні строк. Договором, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК). За ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). При цьому у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК ). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Зокрема, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинками (розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] допустила виникнення заборгованості, та, відповідно, порушила договірні зобовязання, у банка виникло право вимагати повернення наданих кредитних коштів та сплати процентів із застосуванням передбачених договором штрафних санкцій. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1378грн. (а.с.1). Докази на підтвердження понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, сплачений ПАТ КБ «Альфа-Банк» судовий збір у розмірі 1378грн., підлягає стягненню з відповідача на користь банка. З огляду на викладене,

Outcome: approved