Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

08 січня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сумісне життя не склалося через різницю у поглядах на життя. Ухвалою суду від 10 січня 2020 року у справі відкрито провадження та призначено дату підготовчого засідання. Заяв по суті справи сторони не надавали. В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу, збереження сім`ї вважала неможливим. Причиною погіршення сімейних стосунків вказала втрату почуття любові та відсутність спільних інтересів між подружжям. Відповідач визнав позов та підтвердив доводи позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права інших осіб, є безумовним, а отже позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, 26 серпня 2016 року сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у м. Полтаві відділі РАЦС ГТУЮ в Полтавській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 26 серпня 2016 року (а.с.5). Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Спір щодо місця проживання неповнолітньої дитини між сторонами на даний час відсутній. Згідно пояснень сторін після розірвання шлюбу дитина проживатиме з матір`ю. Майнових претензій сторони один до одної не висловлювали. Позивач в категоричній формі наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи збереження сім`ї неможливим. Визнавши позов, відповідач підтвердив той факт, що не заперечує проти розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що позивач при розірванні шлюбу не виявила бажання відновити дошлюбне прізвище, суд,

Outcome: approved