Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

08 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог вказували, що 22.04.2014 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у тому числі і у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS], яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу. Позивач зазначає. Що вона є спадкоємицею за заповітом, складеним [PERSON] 26.02.2014 року. Після смерті чоловіка вона прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до приватного нотаріуса [PERSON] Проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю державної реєстрації правовстановлюючого документа на квартиру. Окрім неї спадкоємцем, який має на обовязкову частку у спадщині є мати померлого [PERSON] За таких обставин вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, просить визнати за нею право власності на 5/24 частини квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила винести рішення на розсуд суду. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 22 квітня 2014 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим 22 квітня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 578. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] нотаріального округу [PERSON] відкрито спадкову справу за № 24/2014. Спадщину прийняли, подавши 06 червня 2014 року заяви про прийняття спадщини за законом мати померлого [PERSON], [INFO], та син померлого [PERSON], [INFO], а також 18 серпня 2014 року заяву подала спадкоємиця за заповітом дружина померлого [PERSON]. Зазначені обставини підтверджені копією спадкової справи. Згідно заповіту від 26 лютого 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованому в реєстрі за № 163, [PERSON] заповів [PERSON] все належне йому майно. Відповідно договору купівлі-продажу від 14.03.2007 року, посвідченого нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] за зареєстрованого за № 1317, 1/4 частини квартири [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Відповідно відомостей з [PERSON] бюро технічної інвентаризації від 23.03.2016 року, право власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS] не зареєстровано. Постановою приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] від 23 травня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частини квартири [ADDRESS] у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності. Згідно ч.1 ст.1241 ЦПК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено, що спадкоємицею, яка має обовязкову частку у спадщині, є непрацездатна мати померлого [PERSON], [INFO]. Враховуючи положення ст.1241 ЦПК України обовязкова частка [PERSON] складає 1/24 частини квартири [ADDRESS] (1/4 : 3 (кількість спадкоємців за законом) : 2). При цьому частка спадкоємиці за заповітом [PERSON] складає 5/24 частини квартири (1/4 1/24). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1220, 1261 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно зясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки факт належності 1/4 частини квартири померлому [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а також з урахуванням того, що позивач звернулася в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved