Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

07 липня 2014 року позивач звернулася з позовними вимогами до ТОВ «Агростандарт», [PERSON], начальника Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ О.О.Новікова про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю державного органу, визнання протиправною бездіяльності начальника Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ О.О.Новікова, визнання незаконними постанов державного виконавця від 03 та 17 червня 2014 року про закінчення виконавчого провадження, зобов'язання негайно поновити на роботі, зобов'язання ТОВ «Агростандарт» надати для ознайомлення трудову книжку та копію наказу про поновлення на роботі, зобов'язання Саксаганського ВДВС виконати свій обов'язок щодо виконання рішення суду в повному обсязі (а.с.1-9). 20 січня 2015 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог (а.с.205-206). За позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди судом відкрито провадження, інші позовні вимоги роз'єднані та повернуті для реєстрації в порядку ст.111 ЦПК України (а.с.14-16, 57-59, 210-212). В судовому засіданні позивач позов підтримала, в обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Апостолівського районного суду від 18.11.2013 року її поновлено на роботі на посаді продавця магазину «Центральний-1» м. Апостолове, але до цього часу рішення суду ТОВ «Агростандарт» не виконано, кошти в повному обсязі не сплачено, тому просить стягнути з ТОВ «Агростандарт» на її користь заробітну плату та компенсацію за час затримки виконання рішення суду за період часу з 19.11.2013 року по день ухвалення рішення, виходячи з розміру її заробітної плати в сумі 1820 гр. Також просить стягнути солідарно з ТОВ «Агростандарт» та [PERSON] завдану їй моральну шкоду в сумі 5000 гр., оскільки мало місце незаконне звільнення, крім того, вона хворіє, їй необхідно налагоджувати стосунки з оточуючими. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечує, просить відмовити у позові в зв'язку з його необґрунтованістю, оскільки рішення Апостолівського районного суду від 18.11.2013 року виконано в повному обсязі - позивач поновлена на роботу, їй виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду, визначені судом, та додатково перераховано кошти в сумі 741 гр. 76 коп., оскільки судом була допущена арифметична помилка при нарахуванні суми, яка підлягала виплаті позивачу. Позивач не бажає працювати, не виходить на роботу та не повідомляє про причини невиходу, тому вважає, що відсутні підстави для стягнення будь-яких коштів на користь позивача. Просить відмовити у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18.11.2013 року позивача поновлено на посаді продавця продтоварів магазину «Центральний» м. Апостолове ТОВ «Агростандарт», стягнуто з ТОВ «Агростандарт» на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 30961 гр. 25 коп., зобов'язавши відповідача провести відрахування прибуткового податку та інших обов'язкових платежів, також стягнуто моральну шкоду в сумі 1000 гр., незаконно утриманні кошти в розмірі 584 гр. 89 коп., всього стягнуто в сумі 31640 гр. 89 коп. (а.с.118-123). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.01.2014 року рішення Апостолівського районного суду від 18.11.2013 року скасовано в частині визнання незаконними та скасування наказів про псування товару і про стягнення нестачі та стягнення з ТОВ «Агростандарт» на користь позивача незаконно утриманих коштів в сумі 584 гр. 89 коп. У задоволенні вказаних позовних вимог позивачу відмовлено, в іншій частині рішення Апостолівського районного суду від 18.11.2013 року залишено без змін (а.с.124-129). Ухвалою Апостолівського районного суду від 21.07.2014 року судом виправлено допущену описку в найменуванні магазину, постановлено правильним найменуванням магазину вважати магазин «Центральний-1» м. Апостолове ТОВ «Агростандарт» (а.с.162); ухвалою Апостолівського районного суду від 30.04.2014 року виправлено арифметичну помилку в рішенні суду від 18.11.2013 року, правильною сумою коштів, які підлягають стягненню з ТОВ «Агростандарт» на користь позивача, визначено суму 32546 гр. 14 коп. (а.с.79-81). Судом встановлено, що з 03.03.2014 року по 03.06.2014 року в провадженні державного виконавця Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ Бубернак Т.В. знаходилося виконавче провадження про поновлення позивача на посаді продавця продтоварів магазину «Центральний» м. Апостолове ТОВ «Агростандарт» (а.с.141-143). 03.06.2014 року виконавче провадження про поновлення [PERSON] на роботі закінчено в зв'язку з виконанням виконавчого документу в повному обсязі: боржником ТОВ «Агростандарт» видано наказ № 48-К від 02.06.2014 року про поновлення [PERSON] на роботі на посаді продавця магазину «Центральний» м. Апостолове, внесено відповідні записи до трудової книжки [PERSON] (а.с.99-104). Не погодившись із рішенням державного виконавця від 03.06.2014 року про закінчення виконавчого провадження, позивач звернулася зі скаргою на вказану постанову до Апостолівського районного суду, який ухвалою від 10.07.2014 року у задоволенні скарги в частині визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця від 03.06.2014 року про закінчення виконавчого провадження щодо поновлення позивача на роботі відмовив. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.11.2014 року вищевказана ухвала Апостолівського районного суду від 10.07.2014 року залишена без змін (а.с.217-224). Також судом встановлено, що з 03.03.2014 року по 06.08.2014 року в провадженні державного виконавця Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ Бубернак Т.В. перебувало виконавче провадження про стягнення з ТОВ «Агростандарт» на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди (а.с.141-142, 144-148). 06.08.2014 року виконавче провадження про стягнення заробітної плати та моральної шкоди на користь [PERSON] закінчено в зв'язку зі стягненням коштів у повному обсязі. З оглянутих в судовому засіданні квитанцій (а.с.182-183) встановлено, що ТОВ «Агростандарт» перерахувало на рахунок Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ заробітну плату та моральну шкоду на користь [PERSON] в розмірі: 14.03.2014 року - 1000 гр., 17.03.2014 року - 24477, 88 гр., 30.05.2014 року - 741,76 гр., 03.06.2014 року - 150 гр. Не погодившись із рішенням державного виконавця від 06.08.2014 року про закінчення виконавчого провадження, позивач звернулася зі скаргою на вказану постанову до Апостолівського районного суду, який ухвалою від 21.10.2014 року у задоволенні скарги в частині визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця від 06.08.2014 року про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення грошових коштів на користь [PERSON] відмовив. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.11.2014 року вищевказана ухвала Апостолівського районного суду від 21.10.2014 року залишена без змін (а.с.165-177). Таким чином, в судовому засіданні на підставі досліджених доказів судом встановлено, що рішення Апостолівського районного суду від 18.11.2013 року в частині поновлення позивача на роботі виконано ТОВ «Агростандарт» 02 червня 2014 року, рішення суду в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди виконано 03 червня 2014 року. При таких обставинах суд приходить до висновку, що відповідачем ТОВ «Агростандарт» не додержано норми законодавства, що регулюють негайне поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, передбачені ст.235 КЗпП України (в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин), відповідачем порушені права позивача при поновленні її на роботу, оскільки рішення Апостолівського районного суду від 18.11.2013 року в частині негайного поновлення позивача на роботу фактично виконано 02 червня 2014 року, тому позов в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення є обґрунтованим, підлягає частковому задоволенню, а з відповідача ТОВ «Агростандарт» на користь позивача у відповідності до положень ст. 236 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, тобто за період з 19.11.2013 року по 02.06.2014 року. Вимоги щодо стягнення середнього заробітку з 03.06.2014 року по день ухвалення рішення у справі задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні встановлено, що рішення суду фактично виконано 02.06.2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що її не поновлено на роботу до цього часу, оскільки вона працювала до звільнення в магазині «Центральний-1», що розташований в м. Апостолове по вул. Леніна, 68, а їй було запропоновано відповідачем з»явитися на роботу в магазин «Центральний-2», що розташований в м. Апостолове, Привокзальна площа, 1, що є переведенням на іншу роботу та переведенням на роботу в іншу місцевість, але згоди на таке переведення вона не надавала. Вказані доводи позивача не ґрунтуються на законі, тому суд не бере їх до уваги, оскільки відповідно до ч.2 ст.32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості. Суд вважає, що в даному випадку має місце переміщення позивача на інше робоче місце в інший структурний підрозділ, а не переведення на іншу роботу чи в іншу місцевість, оскільки посада та обов'язки позивача не змінилися, робоче місце позивача визначено в тій же місцевості, що й до її звільнення. Вимоги щодо стягнення компенсації заробітної плати за час затримки виконання рішення суду задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» працівникам виплачується компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, тобто компенсація виплачується на нараховану, але не виплачену заробітну плату працівника. Стягнення компенсації втрати частини заробітної плати за час затримки виконання рішення про поновлення працівника на роботі діючим законодавством не передбачено. Обраховуючи розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2012 року у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Агростандарт» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, яке набрало чинності, встановлено, що позивачу у серпні 2010 року нараховано 750 гр., у вересні 2010 року - 895 гр., середньоденна заробітна плата становить 58 гр. 75 коп., в місяць відпрацьовано 15 робочих днів (а.с.113-117). Рішенням Апостолівського районного суду від 18.11.2013 року у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Агростандарт», 3-ї особи [PERSON] про встановлення періоду роботи, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, стягнення компенсації за невикористані щорічні відпустки, визнання незаконними та скасування наказів про покладення матеріальної відповідальності за псування товарно-матеріальних цінностей, стягнення незаконно утриманих коштів також встановлено, що заробітна плата позивача за серпень та вересень 2010 року складає 1645 гр. (750 гр. + 895 гр.), за вказаний період часу позивачем відпрацьовано 58 робочих днів, середньоденна заробітна плата складає 58 гр. 75 коп., в місяць відпрацьовано 15 робочих днів. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 19 листопада 2013 року по 02 червня 2014 року складає 5698 гр. 75 коп. (58 гр. 75 коп. х 97 робочих днів = 5698 гр. 75 коп.). Вказаний розмір заробітної плати визначено без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів. Надані позивачем довідки щодо розміру середньомісячної заробітної плати по Апостолівському району суд не бере до уваги, оскільки судом встановлено розмір заробітної плати, який був нарахований позивачу, і саме виходячи з нарахованої заробітної плати працівнику обраховується середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Постановою КМУ від 08.02.95 року № 100 (зі змінами). Надану платіжну відомість за вересень 2010 року суд також не бере до уваги, оскільки вказана відомість не оформлена у встановленому законом порядку, тому не є допустимим доказом. Згідно ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем були порушені трудові права позивача в зв'язку із затримкою виконання рішення щодо поновлення позивача на роботі. Оскільки затримка виконання рішення відбулася з вини відповідача, тому відповідача підлягає стягненню моральна шкода. Суд вважає, що 200 гр. є адекватною компенсацією страждань, які зазнала позивач у зв'язку з порушенням її трудових прав. Довідку щодо звернення позивача за наданням їй медичної допомоги суд не бере до уваги, оскільки позивачем не доведено факт погіршення її стану здоров»я з вини відповідача. Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди з [PERSON] у солідарному порядку задоволенню не підлягають, оскільки діючим законодавством не передбачено солідарної відповідальності за завдання моральної шкоди роботодавця та керівника підприємства, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди з [PERSON] Таким чином, з відповідача ТОВ «Агростандарт» на користь позивача слід стягнути: заробітну плату за час затримки виконання рішення в розмірі 5698 гр. 75 коп., моральну шкоду в розмірі 200 гр., всього в розмірі 5898 гр. 75 коп. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з ТОВ «Агростандарт» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 гр. 60 коп., а на підставі ч.1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати на користь позивача в межах місячного платежу.

Outcome: partial