Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

08.05.2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та в уточнених позовних вимогах просить, визнати за нею право власності на 2/8 ідеальних частки житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 61,0 кв.м., жилою площею 39,9 кв.м. за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] липня 2002 року її батьком, [PERSON] , було набуто у власність на підставі договору дарування 6/8 ідеальних часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Інших 2/8 ідеальних часток зазначеного вище житлового будинку належало: 1/8 [PERSON] та 1/8 [PERSON] . З 12.07.2002р. даним житловим будинком, володіли та користувалися дві особи: батько позивача, [PERSON] , в розмірі 6/8 ідеальних часток житлового будинку, та [PERSON] в розмірі 2/8 ідеальних часток житлового будинку, оскільки [PERSON] помер. У 2005 році, [PERSON] повідомив її батька, що він на невизначений строк їде до іншого населеного пункту на роботу та надав ключі від належної йому частини житлового будинку та сараю з метою догляду за майном [PERSON] . Тобто, батько добросовісно заволодів 2/8 ідеальних часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з надвірними будівлями (сарай). Таким чином, з 2005 року весь вищезгаданий житловий будинок, включаючи 2/8 ідеальних часток житлового будинку, що належать [PERSON] та [PERSON] , з надвірними будівлями, знаходився у повному володінні [PERSON] .. На початку 2007 року моєму батьку стало відомо, що [PERSON] помер. [INFO] батько позивача, [PERSON] , помер. Після його смерті 6/8 ідеальних часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] отримано позивачем у спадщину. Окрім спадкового майна, у її володіння також отримано й 2/8 ідеальних часток житлового будинку, що належать [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, з червня 2017 року весь житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , включаючи 2/8 ідеальних часток житлового будинку, що належать [PERSON] та [PERSON] , знаходився у повному володінні позивача. Враховуючи те, що позивач добросовісно, відкрито, безперервно та без відповідного титулу володіє частиною житлового будинку, що є предметом позову, протягом більше ніж 10 років (з врахування часу володіння її батьком, спадкоємцем якого вона являється 13 років), жодна особа, крім неї, не заявляє вимог щодо вказаного нерухомого майна, вважає, що визнання права власності не суперечитиме закону і не порушуватиме права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позивач змушена була звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 13.06.2018 року по справі призначено спрощене позовне провадження. В судове засідання позивач не з`явився, представник надав суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки рішенням Богунського районного суду м. Житомир від 11.02.2008 року 1/8 ідеальної частки спірного житлового будинку визнана відумерлою спадщиною та передана до власності територіальної громади м. Житомира. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦПК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання. В силу статті ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до 76\~ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що у відповідності листа КП\~Житомирське обласне\~міжміське бюро\~технічної інвентаризації\~№ 637\~від 23.10.2017р.,\~згідно матеріалів\~інвентаризаційної справи\~№14384\~на обєкт\~нерухомого майна\~за адресою\~ [ADDRESS] \~,\~станом на\~січень 2003\~року право\~власності на\~вказаний будинок\~зареєстровано за\~ [PERSON] \~6/8\~ід.\~частин вказаного\~житлового будинку\~на підставі\~договору дарування\~частини житлового\~будинку,\~ [PERSON] \~1/8\~ід.\~частина вказаного\~житлового будинку\~на підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом,\~ [PERSON] \~1/8\~ід.\~частина вказаного\~житлового будинку\~на підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом.(а.с.11) \~ \~ \~ \~ Відповідно довідки\~відділу РАЦС\~Житомирського МУЮ\~№ 1469\\3.75\~від 13.04.2007р.,\~зареєстровано смерть\~ [PERSON] актовий\~запис №\~2788\~від 12.11.2001р.(а.с.12) Відповідно довідки\~відділу РАЦС\~Житомирського МУЮ\~№ 851\\3.75\~від 27.02.2007р.,\~зареєстровано смерть\~ [PERSON] актовий\~запис №\~155\~від 16.01.2006р.(а.с.13) За таких обставин, володіння [PERSON] 2/8 ідеальних часток житлового будинку, що належали [PERSON] та [PERSON] , є безтитульним. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 3066 від 13.12.2017р., виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою Н.В., після смерті [PERSON] 6/8 ідеальних часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] отримано у спадщину [PERSON] . (а.с.5) Рішенням Богунського районного суду м.Житомира по справі №2-о-8/2008 позов Житомирської міської ради про визнання спадщини відумерлою задоволено. Визнано відумерлою спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] , а саме 1/8 ід. ч. житлового будинку [ADDRESS] . (а.с.89) Згідно даного рішення, територіальна громада м. Житомира, в особі Житомирської міської ради є титульним власником 1/8 ід. часток житлового будинку [ADDRESS] . Однак, з моменту передання судом 1/8 ідеальних часток вищезгаданого житлового будинку у власність територіальної громади м. Житомира, новим титульним власником а саме Житомирською міською радою, не вчинялося жодних дій спрямованих на оформлення права власності, право власності не було зареєстроване у встановленому законом порядку, титульний власник не вживав заходів щодо збереження майна та не користувався ним. Відповідно до\~ст.\~182\~ЦК України\~право\~власності та\~інші речові\~права на\~нерухомі речі,\~обтяження цих\~прав,\~їх виникнення,\~перехід і\~припинення підлягають\~державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому\~законом. Відмова\~у державній\~реєстрації права\~на нерухомість,\~ухилення від\~реєстрації,\~відмова від\~надання інформації\~про реєстрацію\~можуть бути\~оскаржені до\~суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свою цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Пунктом 2 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності на нерухоме майно за набувальною давністю набувається за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року,: «відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.» Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, усунувши із судового розгляду все що не має значення для вирішення справи по суті, дослідивши докази в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved