Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

10.03.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . В обгрунтування заявлених вимог позивачка вказала, що з 25.02.2016 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, майже після реєстрації шлюбу, відповідач став нав`язувати їй своє домінування в сім`ї, встановлювати свої правила, переслідувати її, а також був ініціатором скандалів та застосовував до неї силу, наносив тілесні ушкодження, безпідставно кричав та вчиняв домашнє насильство. У той же час відповідач міг тижнями не з`являтися вдома, зустрічатися з іншими жінками. З метою припинення насильства відповідача її батьки вимушені були викликати наряд поліції, а вона зверталася за медичною допомогою до травматологічного відділення Київської лікарні №10. Така поведінка відповідача в сім`ї стала негативно відбражатися на стан її здоров`я та дитини, незважаючи на те, що ставлення відповідача до дитини є доброзичливим. Неоднорпазові обіцянки відповідача змінити свою поведінку не мали жодних результатів, з березня 2019 року вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та не підтримують шлюбних стосунків. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Повідомила суд, що спір про поділ майна, що є їх спільною власністю будуть вирішувати у судовому порядку, дитина залишиться проживати з нею. Просила її шлюб з відповідачем розірвати. Провадження у справі відкрито 10 квітня 2020 року, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги про розірвання шлюбу з відповідачем, наполягала, що шлюб має бути розірваний з підстав викладених у позовній заяві. Стверджувала, що примирення між ними не є можливим. Відповідач забрав дитину і вона не знає її місце знаходження, він не дозволяє їй спілкуватися з дитиною. Представник позивачки підтримала позовні вимоги [PERSON] , просила шлюб сторін розірвати, через неможливість подальшого їх спільного проживання. Відповідач [PERSON] пояснив суду, що не визнає зазначені позивачкою підстави для розірвання їх шлюбу, оскільки будь-якого насильства по відношенню до позивачки не вчиняв, докази на підтвердження вчинення ним насильства відсутні. Також вказав, що позивачка ззалишила його у березні 2020 року, коли йому стало відомо про її подружню зраду і після цього ж подала позов до суду. Підтвердив, що на теперішній час їх спільна дитина перебуває під його опікою, оскільки позивачка позбавила його можливості спілкуватися з дитиною. Де перебуває їх спільна з позивачкою дитина відмовився повідомити останній у судовому засіданні. Заслухавши учасників розгляду справи, дослідивши докази наявні у справі, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу сторін у справі з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] 25.02.2016 року перебувають в офіційно зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . ( а.с.4,5). Відповідно до правил ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, що сторони у справі з 10 березня 2019 року припинили спільне проживання, з цього ж часу не відновлювали шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, з моменту припинення їх спільного проживання будь-яких дій на збереження шлюбу не вчиняли, а тому, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам позивачки, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved