Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

09.02.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 28.10.1995 року вона уклала з відповідачем [PERSON] шлюб. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю. Сімейні стосунки між подружжям не склалися через різницю в характерах, на даний момент сім'я розпалася. Позивач вважає, що збереження сім'ї у подальшому не можливе, вказує на те, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, просить суд розірвати шлюб, на примерення не згодна. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 24). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю. Зазначив, що між ним та позивачем досягнуто згоди щодо утримання, виховання та місця проживання дітей (а.с. 27). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 28.10.1995 року сторони по справі уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирській області, актовий запис № 108 (а.с. 10). Від шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Зарічанською сільською радою Житомирського району Житомирської області (а.с. 8) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (а.с. 9). Сторони по справі дійшли згоди стосовно того, що неповнолітній син [PERSON], [INFO], залишиться проживати з матір'ю [PERSON] Згідно ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини сторін припинені, сумісного господарства не ведуть. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими: збереження сім'ї не можливо, на примирення сторони не згодні, шлюб існує лише формально, відтак позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача судових витрат, тому суд не розглядає її.

Outcome: approved