Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

08 травня 2015 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON], в якій позивач просить суд визнати укладений між ним та ТОВ «УКГ», діючих від КС «Перше Кредитне товариство», які на той час були зареєстровані за адресою: [INFO], угоду від 06 березня 2015 року про реструктуризацію фактично неіснуючого боргу за кредитним договором №КВ-20/0034/08/885 від 24 січня 2008 року про реструктуризацію боргу за кредитним договором в розмірі 102656,03 грн. - недійсною. Позивач мотивує свої вимоги тим, що взимку 2008 року, з метою розвитку свого бізнесу, звернувся до Фастівського відділення Кредитного союзу «Перше кредитне товариство», з яким уклав договір споживчого кредиту № КВ-20/0034/08/885 від 24 січня 2008 року, згідно умов якого було отримано 8500 грн. терміном на 2 роки. В період з січня 2008 року по грудень 2010 року позивач регулярно сплачував кошти майже до повного погашення, сплативши коштів на загальну суму 8442,91 грн. При оплаті останніх платежів в розмірі 200 грн. та 500 грн., зясувалося, що КС «Перше кредитне товариство» вже не розташовано за попередньо вказаною адресою, нової адреси невідомо, а їх розрахунковий рахунок в АБ «Київська Русь» анульований, про що повідомлень до позивача не надходило. У звязку з цим, позивач не зміг сплатити суму боргу в розмірі 1800 грн. Позичені кошти позивач повернув майже в повному обсязі, тому не переймався їх зникненням, але на початку 2015 року йому зателефонували з невідомого номеру, зазначивши, що він має борг в розмірі 102656,03 грн., який можна сплатити, приїхавши вже за новою адресою в Києві. На прохання позивача надати інформацію щодо вже сплачених коштів та розрахунку виникнення нової заборгованості, КС «Перше кредитне товариство» не надало. У звязку з постійними погрозами про зростання боргу, під психологічним тиском, позивач підписав угоду з КС «Перше кредитне товариство» про реструктуризацію боргу за кредитним договором, яким було зазначено, що якщо позивач сплатить кошти в розмірі 16398 грн. протягом трьох місяців з розрахунку 5466,00 грн, щомісячно, то решта боргу в угоді про реструктуризацію боргу буде анульована Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Позивач звернувся до Фастівського відділення Кредитного союзу «Перше кредитне товариство», з яким уклав договір споживчого кредиту № КВ-20/0034/08/885 від 24 січня 2008 року, згідно умов якого було отримано 8500 грн. терміном на 2 роки (а.с.23-24). 06 березня 2015 року між позивачем та КС «Перше кредитне товариство» укладено Угоду про реструктуризацію боргу за вказаним кредитним договором (а.с. 6). Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким чином, посилання позивача на його не поінформованість з умовами договору, спростовується його особистим підписом на договорі, відсутністю застережень та зауважень, що свідчить про її згоду зі всіма його умовами. Застосування Закону «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи процентної ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини. Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Стороною позивача не надано суду будь-яких належних доказів про те, що працівник відповідача, який запропонував позивачу укласти договір навмисно вводив його в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Позивач не мав претензій щодо умов договору при його укладенні та засвідчила свою згоду підписом. Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Позовна вимога про визнання заборгованості в розмірі 1800 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Оскільки основні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, не підлягає задоволенню і вимога про відшкодування витрат на правову допомогу, яка є похідною від них. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до статей 6, 627, 628, 651, 865, 867 ЦК України, статтями 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed