Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

08.05.2013 року прокурор Новобузького району в інтересах [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання правочину недійсним. В обгрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилався на порушення законних прав та інтересів [PERSON], яка не в змозі самостійно захистити свої права та інтереси, оскільки з дитинства страждає психічним захворюванням, є інвалідом дитинства ІІ групи безстроково, перебуває на обліку в Миколаївській обласній психіатричній лікарні № 2, де неодноразово проходила стаціонарне лікування. Наголошуючи на тому, що 27 червня 2007 року [PERSON], не усвідомлюючи значення свої дій та не в змозі керувати ними, уклала з відповідачкою договір купівлі-продажу належного їй житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу [PERSON], в зв'язку з чим остання була позбавлена житла. Посилаючись на викладені обставини та вимоги ст. 225 ЦК України, прокурор просив поновити строк позовної давності та визнати вказану угоду недійсною, застосувати наслідки її недійсності, передбачені ст. 216 ЦК України. Представник позивача - прокурор Вільчак А.В. позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно без поважних причин не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить розписка про вручення їй судової повістки. Заяв про розгляд справи за її відсутності не направляла, про причини неявки суду не повідомила. Третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Новобузького районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання на виклик суду не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, посилаючись на те, що будь-які відомості, які б могли вплинути на прийняття судом рішення по справі, їй невідомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Як вбачається із матеріалів справи та медичної документації, [PERSON], 1954 року народження, уродженка м. Новий Буг Миколаївської області, перебуває на диспансерному обліку у лікаря - психіатра Новобузької ЦРЛ з 1973 року з діагнозом «шизофренія паранояльної форми» та з цього часу потребує постійного стороннього догляду (а.с. 25 -27). Згідно довідки обласної спеціалізованої психіатричної МСЕК, внаслідок психічного захворювання, з 1 листопада 1977 року вона визнана інвалідом ІІ групи дитинства, безстроково Виписками з історії хвороби підтверджується, що [PERSON] періодично перебувала на стаціонарному лікуванні в Миколаївській обласній психіатричній лікарні № 2. Зокрема, з 28 травня по 3 липня 2008 року, з 1 березня по 29 квітня 2010 року та з 11 квітня по 11 червня 2012 року (а.с. 28-40). До 2006 року нею опікувалася її мати - [PERSON], яка проживала поряд в будинку [ADDRESS] й померла [INFO]. При цьому питання щодо недієздатності [PERSON] не вирішувалось. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області 30 травня 2007 року, [PERSON] являлася власницею житлового будинку [ADDRESS] Вказаний житловий будинок [PERSON] 27 червня 2007 року продала за 16464 грн. відповідачці у справі [PERSON], уклавши договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1335. 27 травня 2011 року, перебуваючи в стані неосудності, позивачка вчинила суспільно-небезпечне діяння (крадіжку), передбачене ч.3 ст. 185 КК України, в зв'язку з чим постановою Новобузького районного суду від 14 листопада 2011 року, яка набрала законної сили 21 листопада 2011 року, відносно неї застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом. На виконання вказаної постанови, [PERSON] в примусовому порядку пройшла лікування в Миколаївській обласній психіатричній лікарні № 2 в період з 21.03.2013 року по 11.10.2013 рік. З матеріалів оглянутої кримінальної справи № 7-1/2011, вбачається, що для з'ясування психічного стану [PERSON] 24 червня 2011 року проведена амбулаторна судово-психіатрична експертиза № 404 Миколаївською обласною психіатричною лікарнею № 1. Зі змісту якої слідує, що позивачка страждає стійким психічним розладом у формі органічного розладу особистості і поведінки зі зниженням когнітивної продуктивності, тому в період інкримінованого їй діяння, не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Згідно Висновку (акту) стаціонарної судово - психіатричної експертизи від 11 лютого 2014 року № 9, проведеною психіатричною експертною комісією Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 2 за ухвалою Ноовбзького районного суду Миколаївської області 28.10.2013 року, підтверджується, що [PERSON] страждає стійким тяжким хронічним психічним розладом у формі «Резидуальної шизофренії», стан її невиліковної хвороби характеризується хронічним перебігом у процесі якого превалюють порушення у вигляді дефекту особливості, мислення, емоційного стану, що призвели до зниження її соціального функціонування, тому у звичайних умовах вона потребувала постійних лікувально - корекційних заходів. 27 червня 2007 року, у момент укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] [PERSON] не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Сукупний аналіз та оцінка викладеного приводить до висновку, що в момент укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, позивачка [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, тому спірний договір купівлі-продажу є недійсним, відповідно до вимог ч.1 ст. 225 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України підлягають застосуванню наслідки недійсності цього правочину. Приймаючи до уваги особистість [PERSON], яка в силу свого психічного стану здоров'я не могла зреагувати на порушення власних майнових прав, а також те, що про порушення таких прав останньої прокурору стало відомо лише при розгляді апеляційним судом Миколаївської області в лютому 2013 року апеляційної скарги на рішення Новобузького районного суду від 03.12.2012 року, суд вважає за можливе поновити строки позовної давності, передбачені ст. 257 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь держави 487,20 грн. судового збору.

Outcome: approved