Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

09 липня 2019 року до суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем у справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2005 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] 2007 року народження. В 2009 році шлюб було розірвано, позивачка змінила шлюбне прізвище. В 2010 році сторони знову зареєстрували шлюб, однак з березня 2016 року спільне життя з відповідачем припинено через відсутність порозуміння між ними, сторони спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду родини стало відсутність постійного місця роботи відповідача , не бажання утримувати родину та змінити спосіб життя, що призвело до втрати почуття кохання один до одного та поваги. Оскільки шлюб носить формальний характер, позивачка просить суд розірвати шлюб оскільки стосунки між подружжям носять формальний характер. Ухвалою суду від 10 липня 2019 року позовну заяву залишено без руху , надано строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 18 липня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального провадження , підготовче судове засідання призначено на 18 листопада 2019 року. Через неявку відповідача до суду , підготовче засідання відкладалось на 18 листопада 2019 року , 10 грудня 2019 року. Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду на 08 січня 2020 року . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась , до початку розгляду справи надала письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала , не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі . Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України, однак до суду не з`явився, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва, що міститься в матеріалах справи [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, який було зареєстровано 11 вересня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис № 632. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , яка народилась [INFO] про що свідчить свідоцтво про народження дитини. Суд встановив, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Сторони з березня 2016 року мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття кохання та не вживають заходів до відновлення шлюбних стосунків. Сторони відновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. Стаття 24 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved