Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

10.02.2014 року [PERSON], яка діє від її імені та в інтересах [PERSON] за довіреністю, звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом, в якому після неодноразового уточнення з урахуванням остаточних позовних вимог просила визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] СОГ «Ветеран» від 26.06.2007 р. в частині прийняття в члени СОГ «Ветеран» [PERSON], визнати незаконним Рішення Молодіжненської сільської [PERSON] Одеської області від 11.10.2007 р. за №868-V про надання дозволу на підготовку технічної документації по складанню державних актів на право власності безкоштовно на земельні ділянки для ведення садівництва в с.Молодіжне, в СОГ «Ветеран», 3 - масив, лінія, 8, ділянка, 24, гр.[PERSON], визнати незаконним Рішення Молодіжненської сільської Ради Овідіопольського району Одеської області № 964-V від 14.12.2007 р. про затвердження технічної документації та передачу земельної ділянки безкоштовно у власність для ведення садівництва в с.Молодіжне, лінія, 8, ділянка, 24, Овідіопольського району гр.[PERSON], визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку №24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул.Лінія,8, загальною площею 0,063 га за цільовим призначення для садівництва, серії ЯД №967834, виданий Молодіжненською сільською радою Овідіопольського району Одеської області згідно рішення XVI сесії, V скликання від 14.12.2007 р. за №964-V, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010852900462 на імя [PERSON], скасувати державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку №24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул.Лінія,8, загальною площею 0,063 га за цільовим призначення для садівництва, державний акт серії ЯД №967834, виданий Молодіжненською сільською радою Овідіопольського району Одеської області згідно рішення XVI сесії, V скликання від 14.12.2007р. за №964-V, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010852900462 від 24 квітня 2008 року, кадастровий номер 5123782000:02:004:2928, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку №24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул. Лінія, 8, загальною площею 0,063 га за цільовим призначення для ведення садівництва, серії ЯЖ 715249, виданий на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 20.06.2008р. за № 2305, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010952900248 від 09 квітня 2009 року на імя [PERSON], скасувати державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку №24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул.Лінія,8, загальною площею 0,063 га за цільовим призначення для садівництва, державний акт серії ЯЖ 715249, виданий на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 20.06.2008 р. за № 2305, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010952900248 від 09 квітня 2009 року, кадастровий номер 5123782000:02:004:2928, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки №24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул.Лінія,8, загальною площею 0,063 га. від 20 червня 2008р., укладений між [PERSON], діючим від імені [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON] за №2305, визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер 330 від 17.02.2014р. земельної ділянки №24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул.Лінія, 8, загальною площею 0,063 га, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]І, витребувати від [PERSON] земельну ділянку №24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул.Лінія,8, загальною площею 0,063 га шляхом повернення її в користування [PERSON], визнати за [PERSON] право користування земельною ділянкою №24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул.Лінія,8, загальною площею 0,063 га зобовязати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] користуванні земельною №24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул.Лінія,8, загальною площею 0,063 га ділянкою шляхом звільнення цієї земельної ділянки, стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 3654 гривень та судовий збір за забезпечення позову в розмірі 121 грн. 80 коп, судовий збір за забезпечення доказів в розмірі 121,80 грн. Свої вимог позивач обґрунтовує тим, що період її членства в СОГ «Ветеран» з 1992р. по 2007 р., до моменту її виключення, в користуванні позивача знаходилась земельна ділянка №24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольский район, СОГ «Ветеран», 3 - масив, вул.Лінія,8, Після виключення позивача з членів СОГ «Ветеран» земельна ділянка незаконно передана в користування [PERSON], яка отримала державний акт про право власності на земельну ділянку. Позивач зазначає, що оскільки [PERSON], яка на час виникнення правовідносин не була членом СОГ «Ветеран» та користувачем земельної ділянки, отримавши довідку правління СОГ «Ветеран» про виділення їй спірної земельної ділянки рішенням правління від 22.03.2007р. Протокол №3, звернулась до Молодіжненської сільської Ради Овідіопольського району Одеської області з заявою про передачу їй земельної ділянки у власність. Рішенням Молодіжненської сільської [PERSON] Одеської області від 11.10.2007 р. за № 868-V останній було надано дозвіл на підготовку технічної документації по складанню Державних актів на право власності на спірну земельну ділянку та Рішенням Молодіжненської сільської Ради Овідіопольського району Одеської області за №964-V від 14.12.2007 р. [PERSON] було передано у власність спірну земельну ділянку на яку вона отримала державний акт Серії ЯД №967834, зареєстрований 24.04.2008 р. в книзі реєстрації державних актів за №010852900462. В подальшому [PERSON] за договором купівлі-продажу від 20.06.2008р. відчужила земельну ділянку [PERSON]. Вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 22.02.2013р., який набрав чинності 14.05.2013р. колишнього голову СОГ «Ветеран» [PERSON] визнано винною та засуджено за незаконне вилучення земельної ділянки, шляхом виключення [PERSON] із членів СОГ «Ветеран», прийняття в члени СОГ «Ветеран» [PERSON] та передачі земельної ділянки [PERSON] Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.03.2013 р. [PERSON] поновлено в правах члену СОГ «Ветеран», з якого її незаконно було виключено рішенням ради СОГ «Ветеран» 26.07.2007р. Позивач також зазначає, що [PERSON] отримавши державний акт серії ЯЖ 715249, виданий на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 20.06.2008р. за №2305, під час відкриття провадження справи в Овідіопольському районному Суді Одеської області відчужила земельну ділянку [PERSON] 17.02.2014р. за договором купівлі-продажу за №330. За цих підстав позивач вважає, що їй була спричинена шкода у звязку з незаконним вилученням земельної ділянки та зазначає, що земельна ділянка перебуває у власності інших осіб, а членом СОГ може бути виключно землекористувач тому вона просить захистити її права в межах предмету заявлених нею позовних вимог в уточненій редакції позову. Представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача СОГ «Ветеран» в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Овідіопольського району Одеської в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином надав до суду заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] Держемагенства в Овідіопольському районі Одеської області в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] та відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, у задоволенні позову просили відмовити, посилаючись на безпідставність позовних вимог. Вважають, що [PERSON] є добросовісним набувачем, тому земельна ділянка не може бути від неї витребувана. Також просили суд застосувати строки позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав: Статтею 152 ЗК України, передбачена можливість захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Способом захисту майнових прав та інтересу, відповідно до п.п.4,10 ч.2 ст.16 ЦК України також може бути відновлення становища, яке існувало до порушення та визнання незаконними рішення… органу місцевого самоврядування. Згідно з п.7 Перехідних положень Земельного кодексу України 2002р. громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області від 18.04.1991 року за №182 рекомендовано виконкомам виділити 1% землі громадянам [PERSON], [PERSON] та іншим населеним пунктам під городи строком на 1 рік. (т.2 а.с.208) вбачається, що розпорядженням Овідіопольської райдержадміністрації №699 від 30.09.1998 р. затверджувався акт вибору земельної ділянки для розміщення садівничого кооперативу «Ветеран», вказане розпорядження скасовувалось та змінювалось розпорядженнями №418 від 11.07.2001р. та №143 від 01.03.2002р., вносилися зміни в назву кооперативу на обєднання громадян (т.1 а.с. 119-120, т.3 а.с.210). Рішенням Молодіжненської сільської ради № 250/9-XXIV від 25.12.2003р., зміненим рішенням № 407-XXIV від 11 червня 2004 року, затверджувався проект відведення земельних ділянок СОГ «Ветеран» та в п. 5 пропонувалось на виконання п.1 рішення у частині затверджуваному проектом відведення у власність громадянам членам СОГ «Ветеран» пропонувалось кожному з громадян, членів СОГ «Ветеран», зацікавлених в одержанні у власність земельної ділянки для ведення садівництва замовити за дорученням сільської ради розроблення технічної документації з землеустрою, щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку, з визначенням меж і розмірів земельних ділянок на території СОГ «Ветеран» по відношенню до земель загального користування. (т.1 а.с.121-122). Із матеріалів справи та наданої у справу копії членської книжки позивача вбачається, що позивач [PERSON] у 1992 році стала членом садового кооперативу (в наступному перетвореному в садівниче обєднання громадян «Ветеран» (т.2 а.с.154-156). За поясненнями представника СОГ «Ветеран», земельна ділянка була отримана позивачем як багатодітною матірю із земель запасу, проте яким органом приймалось рішення відомості не збереглися. Разом з тим, вбачається, що рішенням виконавчого комітету Овідіопольської районної ради народних депутатів від 20.02.1992 року за №119 вирішено питання про реєстрацію садового кооперативу «Ветеран», рекомендовано виконкомам, у тому числі Молодіжненській раді народних депутатів здійснити перезакріплення земельних ділянок садівничими кооперативами, розташованими на їх території (т.2 а.с.146). Згідно з випискою із протоколу зборів уповноважених СОГ «Ветеран» №01 від 01.02.2004р. по відомостям бухгалтерської звітності підтверджено членство [PERSON] в СОГ «Ветеран» з 1992 року (т.2 а.с.147). За архівним витягом із розпорядження Овідіопольської районної ради народних депутатів №208 від 16.05.1995 року про реєстрацію садового кооперативу СОГ «Ветеран» Овідіопольської районної ради народних депутатів вбачається, що позивач перебувала у списку осіб, яким виділені земельні ділянки під сади на землях виведених в запас (1991р.) під №1344, земельна ділянка №49м3а. (т.1 а.с.57). У відповідності із архівною довідкою за №В-201 від 08.07.2015 року до розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації за №208 з додатком до статуту СК «Ветеран» в списку осіб, яким виділено земельні ділянки під сади зазначено прізвище [PERSON] під №1344, загальна кількість осіб в списку складає 1552. (т.2 а.с.207). За записом вчиненим в членській книжці позивач у березні 1992 року сплатила вступний внесок 100 руб., а у жовтні 1992 року цільовий внесок 5000 руб., і в наступному нею щороку сплачувались членські внески по 2006 рік включно, про що свідчать записи в членській книжці (т.2 а.с.154-156). За наданими представником СОГ «Ветеран» копією рішення №119 від 20.02.1992 року, з доданим списком членів засновників кооперативу, під №1319 на 3 масиві 8 лінія (парна) значиться [PERSON] (насправді [PERSON]) Р.М. з земельною ділянкою площею 0,062 під №24, при цьому за повідомленням СОГ, нумерація земельної ділянки була змінена в 2002 році з №1380 на № 24 (т.2 а.с.186-188, т.1 а.с.125). Отже, нумерація спірної земельної ділянки в СОГ неодноразово змінювалась, що не спростовує факт неперервного володіння і користування позивачем спірною земельною ділянкою у звязку із її членством в садівничому кооперативі, а потім у обєднанні. З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що позивач як член СОГ «Ветеран» на законних підставах заволоділа та почала користуватись земельною ділянкою №24, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, СОГ «Ветеран» ІІІ-масив, вул.Лінія,8. Незаконність володіння позивачем вказаною земельною ділянкою відповідачами не доведена, а тому протилежні доводи у справі суд відхиляє. Згідно із ч.4 ст.6, ч.1 ст.13 Закону України «Про обєднання громадян» усі основні питання діяльності об'єднань громадян повинні вирішуватись на зборах усіх членів або представників членів об'єднання. Об'єднання громадян діє на основі статуту або положення. Загальні збори членів об'єднання правомочні приймати рішення за умови присутності більш як половини членів об'єднання (п.5.2. Статуту СОГ «Ветеран» (в редакції 2007 р. на час виникнення правовідносин), виключно до компетенції. Пунктом 5.5 Статуту СОГ «Ветеран» встановлено, що до виключної компетенції Загальних зборів відноситься виключення та прийняття членів СОГ. Пунктом 4.1.1 Статуту СОГ «Ветеран» (у редакції, чинній на час виникнення правовідносин) визначено, що вищим органом управління об'єднання є загальні збори членів об'єднання. Повноваження, порядок скликання та інші питання діяльності зборів регламентуються цим статутом. Пунктом 4.1.2. Постійно діючими органами є також [PERSON] та [PERSON], а такий орган, як правління статутом не був передбачений. Згідно із пунктом 6.2. Статуту СОГ «Ветеран» визначено, що до повноважень [PERSON] обєднання відноситься - прийняття рішень щодо прийому до обєднання нових членів та припинення членства. Відповідно п.3.10. Статуту, припинення членства в обєднанні відбувається як за власним бажанням так і примусово за рішенням загальних зборів членів обєднання. Громадянин подає на імя голови ради обєднання письмову заяву про припинення членства та вибуття із обєднання за власним бажанням. В тижневий термін з дня подачі заяви про припинення членства і вибуття із обєднання рада проводить остаточні розрахунки із заявником та підготовлює подання про припинення та вибуття із членів обєднання до загальних зборів членів обєднання. Відповідно п.3.11. Статуту, примусово припиняється членство в обєднанні за рішенням ради, схваленим загальними зборами членів обєднання, за систематичне або злісне невиконання членом обєднання Статуту (на протязі року член обєднання не обробляє земельну ділянку або не сплачує членські внески ), або з інших підстав передбачених Статутом, після письмового попередження члена обєднання про це. В порушення наведеним нормам права та положенням Статуту СОГ «Ветеран» посадовцями СОГ «Ветеран» було складено протокол №7 від 26.07.2007 року, про виключення [PERSON] із членів СОГ «Ветеран» з посиланням на те, що вона заборгованості не має, але не є громадянкою України (що не відповідає дійсності), і не проживає в Україні з 1994 року, та водночас в порушення встановленого порядку прийнято рішення про прийняття замість вибулої в члени СОГ «Ветеран» гр.-ку [PERSON] (т.1 а.с.39-42). При цьому головою СОГ [PERSON] відповідачу [PERSON] було видано виписку з протоколу №7 в якому йшлося, що [PERSON] не обробляє земельну ділянку, не оплачує внески оскільки з 1994 р. мешкає в США, на підставі чого начебто було проголосована пропозиція виключити її, а прийняти [PERSON] та надано довідку про те, [PERSON] дійсно є членом СОГ, і їй була виділена належна позивачу земельна ділянка 0,06 га ІІІ масив по вул.Лінія,8, №24, при цьому вказано, що підстава виділення рішення правління протокол №3 від 22.03.2007 року (т.1 а.с.91-92). Вироком Іллічівського міського суду Одеської області, який набрав чинності 14.05.2013 року встановлено, що 26.06.2007 року голова СОГ «Ветеран» [PERSON]О перевищила свої повноваження та здійснила службову підробку, а саме внесла до розгляду ради СОГ «Ветеран» пропозицію про виключення [PERSON] з членів обєднання через те, що вона начебто не є громадянкою України, але заборгованості по членським внескам не має, і про прийняття в члени СОГ «Ветеран [PERSON] з наданням останній земельної ділянки потерпілої. Згодом [PERSON] видала виписку із протоколу іншого змісту та довідку за №1087 від 06.11.2007 року, в якій зазначено іншу підставу виділення [PERSON] земельної ділянки за №24 на 8 [PERSON], ІІІ Масиву СОГ «Ветеран» (т.1 а.с.22-31). Відповідно Вироку Іллічівського міського суду Одеської області, який набрав чинності 14.05.2013 р., голова СОГ «Ветеран» [PERSON] допитана у якості підсудної давала пояснення про те, що прийняття та виключення членів обєднання можливо лише за рішенням зборів членів обєднання, на якому затверджується рішення правління. Рішення загальних зборів про виключення [PERSON] не було. (а.с.25 т.1) При першому розгляді кримінальної справи у суді голова СОГ «Ветеран» [PERSON] також давала свідчення. Хоча вирок і був скасований та не має сили преюдиційного рішення, проте свідчення голови СОГ «Ветеран» [PERSON] відображені у скасованому вироку підтверджують досліджені інші докази у справі та можуть бути прийняті судом як письмові докази. Так відповідно вироку Іллічівського міського суду Одеської області, від 2011 р., голова СОГ «Ветеран» [PERSON] вказала про те, що вона ([PERSON]) вважала що, якщо рада СОГ «Ветеран» прийняла рішення про вилучення у [PERSON] земельної ділянки та передати його [PERSON] то вона могла оформити документи. Збори членів СОГ «Ветеран» по даному питанню не проводилося, так як неможливо було зібрати самі збори, постійно не було кворуму (а.с.155 т.4 ). Чинним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.02.2013 року рішення ради СОГ «Ветеран» від 26.07.2007р. в частині виключення [PERSON] з членів СОГ «Ветеран» визнано незаконним і скасовано, та [PERSON] поновлено в членах СОГ «Ветеран» (т.1 а.с.21). Отже незаконність виключення позивача рішенням ради СОГ «Ветеран» від 26.07.2007 року із членів СОГ, також підтверджується і судовим рішенням та вироком суду, які за ст.61 ЦПК України, є преюдиційними. Суд досліджує довідку СОГ «Ветеран», з якої вбачається, що у обєднання немає земель запасу або на праві власності вільних земельних ділянок (т.1 а.с.32). Отже суд вважає, що матеріалами справи підтверджуються неспроможність зазначеного у рішенні ради СОГ «Ветеран» від 26.07.2007 року, зокрема про виключення із обєднання позивачки прийняття у члени обєднання [PERSON] З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що оскільки рішення ради викладене у протоколі за №7 від 26.07.2007 року про виключення [PERSON] загальними зборами не схвалювалося, загальні збори членів обєднання не приймали рішення про виключення позивача та про прийняття відповідача [PERSON] в члени обєднання, що земельна ділянка у встановленому порядку у позивача не вилучалася та [PERSON] у користування не надавалася, а членство [PERSON] у СОГ «Ветеран» ні коли не припинялося, а тому рішення ради, викладене у протоколі за №7 від 26.07.2007 року в частині прийняття у члени СОГ [PERSON] не приводить до будь-яких юридичних наслідків, щодо припинення членства позивачки у СОГ, та не викликає припинення її права володіння та користування земельною ділянкою, також рішення ради не породжує у [PERSON] права володіння та користування спірною земельною ділянкою, та не впливає на виникнення у останньої статусу члена СОГ, а тому суд вважає, що речове право позивачки таке рішення не порушує. Отже в частині позову про визнання незаконним та скасування рішення ради СОГ «Ветеран» від 26.07.2007р., в частині прийняття в члени СОГ «Ветеран» [PERSON] позивачеві слід відмовити. Судом також встановлено, що у звязку з наданням Молодіжненській сільській раді вищезгаданих неправомірних виписки із протоколу ради СОГ «Ветеран» від 26.07.2007 року та довідки за № 1087 від 06.11.2007 року про прийняття [PERSON] у члени СОГ «Ветеран» і надання їй спірної земельної ділянки Молодіжненською сільською радою Одеської області 11.10.2007 року прийнято рішення за №868V, яким [PERSON] було надано дозвіл на підготовку технічної документації по складанню державних актів на право власності на спірну земельну ділянку та було ухвалено рішення за №964-V від 14.12.2007 року, яким [PERSON] було передано у власність спірну земельну ділянку, площею 0,063 га, (т.1 а.с.91-92, 46-47). Як наслідок 24.04.2008 року відповідачу [PERSON] неправомірно було видано державний акт про право власності на землю серія ЯД №967834, зареєстровано 24.04.2008 року в книзі реєстрації державних актів за №010852900462 (т.1 а.с.48). 20 червні 2008 року за договором купівлі-продажу [PERSON] продала спірну земельну ділянку відповідачу донці [PERSON] яка в свою чергу 17.02.2014 року за договором купівлі-продажу продала спірну земельну ділянку [PERSON] (т.1 а.с.49-51, 190-191). За правилами ст.ст.118,125-126 ЗК України, (в редакції на момент здійснення приватизації) Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність…для ведення садівництва… у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Остання у разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення, та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. А між тим, частиною 5 ст.116 ЗК України, (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку передбаченому цим Кодексом. Згідно із п.6 ч. 1 ст.141 ЗК України, підставами припинення права користування земельної ділянки є: вилучення земельної ділянки у випадках передбачених цим Кодексом. Заперечуючи на позов відповідачі: представник [PERSON] - [PERSON] та Молодіжненська сільська рада, надали копію витягу з протоколу постійної комісії сільської ради з питань земельних ресурсів, агропромислового комплексу, охорони навколишнього середовища на звернення [PERSON] від 08.09.2008 року ( а.с.113 т.3). З якого вбачається, що обовязково до заяви про приватизації земельної ділянки обовязково додаються наступні документи: 1) копія паспорту та ідентифікаційнрй номер заявника; 2) Довідка від СОГ «Ветеран», про підтвердження, щодо членства в СОГ «Ветеран»; 3) [PERSON] з протоколу загальних зборів про прийняття в члени обєднання. Проте сільська рада в порушення зазначеного порядку не звернула уваги на відсутність у [PERSON] витягу з протоколу загальних зборів про прийняття її в члени обєднання, та допустила прийняття рішень про передачу [PERSON] земельної ділянки. Враховуючи те, що [PERSON] не була виключена із членів СОГ «Ветеран», не була позбавлена права володіння та користування спірною земельною ділянкою, остання у неї у встановленому законом порядку не вилучалась, право на користування не припинялось, що документи (копія протоколу, довідка), які стали підставою для ухвалення рішень Молодіжненською сільською радою були неправомірними і частково підробленими, а Молодіжненська сільська рада безпідставно та необґрунтовано вважала, що [PERSON] набула членство в СОГ та має право користування на земельну ділянку, тому суд приходить до висновку щодо необхідності захисту прав позивача шляхом визнання незаконними рішень Молодіжненської сільської ради, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] зі скасуванням його державної реєстрації. Оскільки виходячи із пояснень представника відповідача [PERSON], відповідача [PERSON] ними право позивача на користування спірною земельною ділянкою не визнається, та спірна земельна ділянка після оформлення у власність [PERSON] та [PERSON] була огороджена парканом у звязку із чим позивач не має вільного доступу до спірної земельної ділянки, то обґрунтованим є також захист прав позивачки шляхом визнання за нею права користування спірною земельною ділянкою, та про усунення позивачу перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою шляхом звільнення. Заперечення відповідача на недоведеність створення позивачу перешкод зі сторони відповідача визнаються неспроможними. У відповідності зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст.216 ч.2 ЦК України у разі не дійсності правочину жодна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину: Вбачається, що спірна земельна ділянку мала статус комунальної власності Молодіжненської сільської ради, що позивач [PERSON] була хоч і законним, але тільки володільцем і користувачем спірної земельної ділянки, і відповідно не могла бути стороною укладених договорів купівлі-продажу спірної земельної ділянки, від її імені договір не укладався, а від так її право шляхом застосування реституції поновити не можливо. А тому суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 червня 2008 року, укладеним між [PERSON] діючим від імені [PERSON] та [PERSON], та з визнання недійсним виданого на його підставі державного акту на право власності на імя [PERSON] зі скасуванням відповідної державної реєстрації речових прав на землю. Спосіб захисту обраний не вірно. Статтею 387 ЦК України (глави 29) визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно з п.3 ч.1 ст.388, 396 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача, зокрема якщо воно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього кодексу. У справі було встановлено, що [PERSON] правомірно володіла спірною земельною ділянкою із статусом комунальної власності, та вказана земельна була приватизована та перепродана без її волевиявлення, без вилучення та без законних на те підстав, а тому вимоги позивача щодо витребування спірної земельної ділянки у [PERSON] шляхом повернення у користування позивача слід визнати обґрунтованими і такими, що ґрунтуються на вказаних вимогах закону. Протилежні доводи відповідача щодо неможливості застосування ст.388 ЦК України є неспроможними. Тому позов в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 червня 2008 р., та визнання недійсним договору купівлі-продажу, від 17.02.2014р., витребування від [PERSON] земельної ділянки шляхом повернення її в користування [PERSON], визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ 715249 виданого на підставі договору купівлі-продажу від 20.06.2008р., скасування державної реєстрації речових прав на земельну ділянку здійснену на підставі державного акту серії ЯЖ 715249. суд вважає обґрунтованим, та такі вимоги підлягають задоволенню. При новому розгляді справи судом першої інстанції справа розглядається спочатку, але при цьому, відповідно ч. 4 ст.338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої інстанції при новому розгляді справи. Так, попередні суди задовольняючи позов виходили з того, що строк позовної давності у справі слід обчислювати від дати набрання чинності вироку у кримінальній справі тобто з 2013 року. Не погоджуючись із цими висновками Касаційний суд, скасовуючи рішення з підстав невідповідності вимогам законності та обґрунтованості зазначив, що висновок судів про те, що початок перебігу строку позовної давності відраховується з часу ухвалення вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 22 лютого 2013 року є помилковим, оскільки не узгоджується з положеннями ст.261 ЦПК України. Суд розглядає справу із врахуванням зазначеного висновку та мотивів рішення касаційного суду. Відповідно ч.3 ст.213 ЦПК, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно ч.3 ст.213 ЦПК України, та абзаців 1 та 5 пункту 11 Постанови Пленуму ВСУ 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», мотивувальна частина рішення має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50). Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з вимогами ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Скасовуючи рішення та направляючи на новий розгляд справу касаційний суд зазначив, що з вироку Іллічівського міського суду 22 лютого 2013 року вбачається, що представник [PERSON] [PERSON] зазначав, що [PERSON] надала йому довіреність на користування земельною ділянкою, розташовану СОГ «Ветеран», яку він обробляв, сплачував членські внески до 2006 року, після чого приймати платежі в обєднанні відмовилися так як повідомили, що землі у невістки більше немає. Також касаційний суд зауважив, - що суди попередніх інстанції на це уваги не звернули та не врахували доводів відповідача щодо спливу позовної давності з огляду на те, що земельна ділянка вибула з володіння [PERSON] з 2006 року і її представнику [PERSON] який на той час обробляв цю ділянку, було відомо про таке вибуття, а з членів товариства позивачка була виключена 26 липня 2007 року, проте із цим позовом представник позивачки [PERSON] звернулась до суду лише у лютому 2014 року. (а.с.116 т.4). Тому при новому розгляді цієї справи суд звертає увагу на доводи відповідача щодо спливу позовної давності, з огляду на свідчення представника [PERSON] [PERSON] викладені у вироку Іллічівського міського суду 22 лютого 2013 року та зазначає у рішенні своє обґрунтування стосовно цього доводу відповідача. Позов у справі направлений на захист права володіння, користування земельною ділянкою, та забезпечення правомочності її приватизації, що можливо лише фактично за умови повернення правового режиму земельної ділянки шляхом повернення її у комунальну власність. Для визначення моменту від якого позивачка могла довідатися про порушення належного їй речового права на земельну ділянку суд встановив обставини із настанням яких відбулося порушення речового права позивачки та коли саме позивачка про ці обставини довідалася. Тому суд у справі встановив з якого саме моменту земельна ділянка вибула з володіння позивачки, тобто від якого часу відбулося порушення її речового права, та чи привело до вибуття земельної ділянки саме лише прийняття правлінням СОГ у 2007-му році рішення про виключення із обєднання позивачки. При цьому вище судом вже було встановлено, що оскільки рішення ради викладене у протоколі за №7 від 26.07.2007 року про виключення [PERSON] загальними зборами не схвалювалося, загальні збори членів обєднання не приймали рішення про виключення позивача та про прийняття відповідача [PERSON] в члени обєднання, що земельна ділянка у встановленому порядку у позивача не вилучалася та [PERSON] у користування не надавалася, а членство [PERSON] у СОГ «Ветеран» ні коли не припинялося, а тому рішення ради, викладене у протоколі за № 7 від 26.07.2007 року про виключення [PERSON] та прийняття у члени СОГ [PERSON] не приводить до будь-яких юридичних наслідків, щодо припинення членства позивачки у СОГ, та не викликає припинення її права володіння та користування земельною ділянкою, також рішення ради не породжує у [PERSON] права володіння та користування спірною земельною ділянкою, та не впливає на виникнення у останньої статусу члена СОГ, тому суд вважає, що лише після реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] земельна ділянка вибула із володіння позивачки. У матеріалах справи міститься Протокол №7, засідання ради СОГ «Ветеран» від 26.07.2007 року. Відповідно пункту 8 цього протоколу [PERSON] виключено. (а.с.40-41 т.1). Разом із цим, рішення ради від 26.07.2007 року про виключення [PERSON] оформлене у вигляді протоколу не схвалювалося загальними зборами членів обєднання (в порядку п.3.11. Статуту). Крім того, вказане рішення ради про припинення та вибуття із членів обєднання [PERSON] не оформлювалося поданням (в порядку п.3.10. Статуту). З огляду на вказане, прийняте радою рішення про виключення [PERSON] з членів СОГ не відповідає порядку визначеному Статутом СОГ «Ветеран», а тому не приводить до будь-яких юридичних наслідків, та не викликало змін у статусі позивачки як члена СОГ у 2007 році. Відповідно і порушення речового права позивачки за рішенням ради від 26.07.2007 року не відбулося. У посадових осіб СОГ, не було жодних правових підстав посилаючись на рішення ради від 26.07.2007р. не приймати у [PERSON] членських внесків. Та подальше ведення справ у відносинах із [PERSON] сприймаючи її у статусі члена СОГ, не утворювало би будь-якого складу правопорушення в діях керівника СОГ та інших посадовців. А тому навіть за умови відмови представнику позивача у прийнятті від нього внесків у 2007 р., з будь-яких підстав, то це буде лише вказувати, що представник позивача був обізнаний про перешкоджання йому як члену СОГ, у сплаті ним членських внесків. Але в будь-якому разі не вказує на обізнаність про порушення його речового права, бо речове право порушено у той час не було. Інший довід про пропуск строку позовної давності зазначений у додаткових письмових поясненнях по справі 22-ц/785/7307/2015 до апеляційного суду від 30.11.2015 року, у якості обґрунтування доводу про пропущення строку позовної давності відповідачем надано у справу копію заяви [PERSON] до сільської ради від 08.09.2008 року, у якій позивач просить розібратися у питанні, щодо СОГ «Ветеран» з приводу того, що [PERSON] було надано земельну ділянку за адресою с.Молодіжне, СОГ «Ветеран», ІІІ масив, вул.Лінія,8, ділянка №24, але за рішенням СОГ «Ветеран» її було виключено зі складу членів обєднання (а.с.111 т.3). Проте зі змісту заяви від 08.09.2008 року вбачається, що [PERSON] не обізнаний навіть з чуток про вибуття з володіння позивачки спірної земельної ділянки, та не посилається на отримання ним будь-яких документів з огляду на які можливо встановити про припинення речового права у Позивачки. Але в підкріплення наведеного доводу відповідачем надано також у справу копію витягу з протоколу постійної комісії сільської ради з питань земельних ресурсів, агропромислового комплексу, охорони навколишнього середовища. (а.с.113 т.3). При цьому відповідачі ([PERSON] та сільська рада) наголошують, що цей витяг був наданий позивачеві у якості відповіді на звернення [PERSON] від 08.09.2008 року. Прете є суттєвим, що [PERSON] звернувся до сільської ради із заявою від 08.09.2008 року в порядку Закону України «Про звернення громадян», та порушував питання лише про виключення [PERSON] із СОГ, проте заявникові відповідь на його заяву в порядку передбаченому частиною 4 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» взагалі не надавалася. [PERSON] таке і доводиться повідомленням сільської ради, що [PERSON] на його заяву надали: «відповідь витяг». (абзац 9 сторінки 3 Додаткові письмові поясненнях до апеляційного суду Одеської області Молодіжненської сільської ради (а.с.105 т.3) Крім вказаного, зазначений витяг («відповідь витяг»), що нібито був направлений [PERSON], останній ніколи не отримував. Вказане доводиться також і тим, що будь-яких доказів отримання позивачем та навіть відправлення позивачеві (його Представникові) цього витягу у матеріали справи не надано. А саме лише позначення у витязі вихідного номеру із зазначенням отримувача може свідчити лише про його реєстрацію серед вихідної кореспонденції у справах сільської ради. Більш того, належним доказом факту вибуття земельної ділянки є факт виникнення права власності на нерухоме майно у особи та цей факт можливо встановити лише за відомостями з реєстру речових прав, зокрема отримавши копію витягу про реєстрацію права власності у відповідному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У той час як зазначений витяг-відповідь з протоколу постійної комісії, відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не містить. Крім того, дослідивши витяг з протоколу постійної комісії, суд зазначає про нелогічність та необґрунтованість висновків, як у тексті самого витягу, так і невідповідність його смислового змісту поставленому у зверненні [PERSON] питанню. Тому навіть припустивши, що адресат отримав-би цей витяг, то це не може вказувати на обізнаність представника позивача про достовірні факти виникнення права власності у [PERSON] чи іншої особи, та відповідно порушення речового права [PERSON] Представник відповідача неодноразово приводить також довід на пропуск строку звернення із позовом, посилаючись на дату звернення [PERSON] до правоохоронних органів із заявою про злочин у 2008 р., зокрема у запереченні на позов та судовій промові у апеляційній та касаційній скарзі (а.с.193, 221 т.2; а.с.2-19 т.3 ; а.с.2-16 т.4). Постановою заступника прокурора Овідіопольського району від 25.03.2009 року вбачається (а.с.22 т.3; а.с.114. т.3), що 17.11.2008 року в Овідіопольський РВ ГУМВС України в Одеській області надійшла заява гр-на [PERSON] за фактом протиправних дій посадових осіб СОГ «Ветеран». У постанові також зазначено про необхідність залучити технічну документацію на виділення земельної ділянки подружжю [PERSON]. Отже, надана відповідачем постанова від 25.03.2009 року, також підтверджує те, що на час її винесення у представника позивача не було документів про вибуття земельної ділянки від позивачки до подружжя [PERSON]. Крім того, [PERSON] звернувся до правоохоронців за фактом протиправних дій посадових осіб СОГ «Ветеран» покладаючись лише на чутки, та не володіючи при цьому фактами та доказами. Також істотним є правомочність [PERSON] та позивачки в можливості отримання ним доказів у матеріалах кримінальної справи. Під час проведення досудової перевірки, досудового слідства та при розгляді судом кримінальної справи аж до 06.12.2012р. у [PERSON] був статус свідка, заявника. Зазначене вбачається зі змісту скасованого вироку винесеному при першому розгляді справи (а.с.158 т.4), вироку 2013 року та протоколу судового засідання. Та лише 06 грудня 2012 року, вже при повторному розгляді кримінальної справи [PERSON] визнано потерпілою. Та лише 09.01.2013р. [PERSON] надала довіреність представляти її у статусі потерпілої [PERSON]С.(протокол судового засідання у кримінальній справі). З огляду на зазначене, позивачка та її представник - [PERSON] набули статусу потерпілого із усіма процесуальними правами лише 06 грудня 2012 року. А представник - [PERSON] у процес вступив як представник потерпілої лише 09.01.2013 року, та лише від цього часу він набув можливість для ознайомлення із матеріалами справи, серед яких вже знаходилися витребувані правоохоронцями та судом документи із відомостями, з огляду на які позивачка та її представник могли довідатися про порушення речового права позивачки та заволодінням спірної земельної ділянки іншими особами. Розглядаючи питання позовної давності суд також, зазначає, що до скасування положень закону передбачених п.4 ч.1 ст.268 ЦК України, було встановлено, що позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. Висунення позовних вимог в частині визнання незаконним рішень Молодіжненської сільської ради Одеської області, до яких позовна давність не застосовується і одночасне предявлення немайнових вимог в частині визнання договорів купівлі-продажу недійсними та витребування земельної ділянки також у відповідності до положень ч.2,3 ст.264 ЦК України є підставою для переривання перебігу строку позовної давності заново. Згідно з підпунктом 2 пункту 2 розділу І Закону України від 20 грудня 2011 року №4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» пункт 4 частини першої статті 268 ЦК України виключено. [PERSON] набрав чинності 15 січня 2012 року. Відповідно до пункту 5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 20 грудня 2011 року №4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. Отже у позові є вимоги до яких позовна давність не застосовується. Разом із вказаним слід зауважити, що факт вибуття із володіння та користування [PERSON] є умовним так як рішенням загальних зборів про її виключення не приймалося, а речове право позивачки повязане із її членством у СОГ. Земельна ділянка у законному порядку не вилучалася. А сам факт зміни власника земельної ділянки не є підставою для припинення речових прав у користувача земельної ділянки якою він заволодів як член обєднання та користувач. За таких умов незаконна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку за іншою особою одночасно із вже існуючим правом володіння і користування позивача та без припинення цих прав за останнім, тому зазначене вказує на порушення речового права, що має тривалий характер. Тому позов набуває ознак негаторного, а отже у такому випадку строк позовної давності взагалі не застосовується. Відповідно п.5.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013р., зазначено, у статті 268 ЦК України наведено невичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. У частині другій цієї статті передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі. Так, позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Отже, власник може пред'явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Обов'язковою умовою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред'явлення такого позову. Водночас у відповідних випадках судам слід враховувати правила про набувальну давність, передбачені статтею 344 названого Кодексу. Зазначене положення, за аналогією правовідносин може бути застосовано і у цій справі.

Outcome: partial