Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

08 вересня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 20000 грн. та моральної шкоди, завданої в результаті залиття квартири, в сумі 5 000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Поверхом вище розташована квартира, яка належить відповідачу. 15 серпня 2018 року у вечірній час він виявив у ванній кімнаті, коридорі, туалеті та на кухні сліди течі, які виходили зі стиків стелі та стін. Залиття квартири позивача відбулося внаслідок недбалого ставлення відповідача до водовикористання. З цього приводу складено відповідний акт обстеження квартири. На усунення наслідків залиття квартири позивачу необхідно придбати будівельні матеріали та провести відновлювальні роботи на суму 20000 грн. Крім того, відповідачем заподіяно моральну шкоду, пов`язану з залиттями квартири, що привело до порушення звичайного укладу життя та морального дискомфорту. 27.12.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, за яким остання заперечувала проти задоволення вимог позивача з підстав його необґрунтованості, пославшись на неналежність доказів, покладених в обґрунтування позову. Вказала, що акт про залиття не відповідає вимогам Правил утримання будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держкомунгоспу № 76 від 17.05.2005 року, оскільки його було складено у її відсутність, не зазначені причини залиття. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, за участю його представника [PERSON] . Представник позивача Лішев С.В., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зазначивши, що дійсно з її вини в квартирі позивача відбулося залиття, принесла вибачення. Однак, позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 20000 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн. вважає необґрунтованими та нічим не підтвердженими, занадто великими. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Поверхом вище розташована квартира відповідача [ADDRESS] , яка їй належить на праві власності. Згідно акту обстеження квартири [ADDRESS] , в якій мешкає позивач, складеного 31 серпня 2018 року, підписаного менеджером по домоуправлінню [PERSON] , встановлені пошкодження в квартирі позивача внаслідок залиття з квартири зверху. Таким чином, судом встановлено та не заперечується відповідачкою, що залиття квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу, сталося внаслідок її дій. Однак, позивач зазначає, що в результаті залиття квартири завдано майнову шкоду в розмірі 20000 грн, яка складається з вартості ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідно здійснити. До матеріалів справи не було надано розрахунок вартості будівельних матеріалів та ремонтно-відновлювальних робіт. Клопотання позивачем та його представником про проведення судової експертизи для визначення суми матеріальної шкоди не заявлялось. Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України, шкода, заподіяна майну громадянина підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, якщо особа, яка завдала шкоду, не доведе, що шкода спричинена не з її вини. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, позивач не надав достатньо даних в підтвердження вказаного в позовній заяві розміру матеріальної шкоди, не навів розрахунок вартості ремонтних робіт, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. У відповідності з роз`ясненнями, викладеними у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи факт залиття, суд вважає, що діями [PERSON] позивачу, як власнику житла, була заподіяна моральна шкода, яка полягає у пошкодженні майна, необхідності проведення ремонту по відновленню наслідків залиття, що призвело до порушення життєвого укладу позивача, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а саме стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача моральну шкоду у розмірі 500 грн. При зверненні до суду позивачем не було сплачено судовий збір, на підставі п.10 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди задоволені частково, тому судовий збір у сумі 76,84 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, що відповідає приписам ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач від сплати судового збору звільнений. На підставі викладеного та

Outcome: partial