Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

09.09.2014 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про виселення їх та інших мешканців з житлового будинку № 82, що розташований по вул. Зубкова, в м. Новий Буг Миколаївської області. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 02.11.2007 року він уклав з відповідачем [PERSON] договір про іпотечний кредит № NKN1GI0000001176. В забезпечення виконання вказаного кредитного договору 02.11.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та іншим відповідачем [PERSON] був укладений іпотечний договір, за умовами якого цей відповідач передав позивачу в іпотеку належний йому вищезазначений житловий будинок. Згідно з рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 15.07.2013 року в рахунок погашення боргу за кредитним договором на цей будинок звернуто стягнення. Після чого, позивач повідомив відповідачів про необхідність виселення їх з житлового будинку, однак останні відповідну його вимогу проігнорували і відмовилися добровільно виселитися із згаданого житла. У зв'язку з цим, позивач просив виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку № 82, що розташований по вул. Зубкова в м. Новий Буг Миколаївської області та стягнути з відповідачів на його користь судові витрати у справі. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення їм судової повістки. Заяв про розгляд справи за їх відсутності не направляли, про причини неявки суду не повідомили. Однак в матеріалах справи маються письмові заперечення відповідачів [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи . Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходе висновку, що у задоволені позовних вимог позивача належить відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», і [PERSON] було укладено договір\~ \~\~\~\~про іпотечний кредит\~ \~№ NKN1GI0000001176, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 150 000 грн. на строк\~ \~до 02 листопада 2017 року зі сплатою 15% річних за користування кредитом.\~ \~\~\~\~ В забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, цього ж дня\~між банком та майновим поручителем [PERSON] був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого [PERSON] передав банку в іпотеку належний йому житловий будинок № 82, розташований по вул. Зубкова в м. Новий Буг Миколаївської області та земельну ділянку площею 0,06 га, призначену для обслуговування цього житлового будинку. (а.с. 8-10).\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором виконував не належним чином, внаслідок чого, згідно рішення Новобузького суду Миколаївської області від 15 липня 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], третя особа без самостійних вимог [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, задоволено частково, зокрема в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором у загальному розмірі 201 696,15 грн., звернуто стягнення\~на житловий будинок та земельну ділянку відповідача [PERSON], що розташовані по вул. Зубкова, буд. № 82 в м. Новий Буг Миколаївської області, а в частині вимог щодо виселення [PERSON] з вказаного будинку відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Частиною 1\~ст. 40 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є\~ст. 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина 3\~ст. 109 ЖК УРСР\~регулює порядок виселення громадян. За змістом ч. 2\~ст. 40 Закону України «Про іпотеку»\~та ч. 3\~ст. 109 ЖК УРСР\~після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 109 ЖК УРСР\~громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, ч. 2\~ст. 109 ЖК УРСР\~встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Отже, за змістом цих норм якщо в іпотеку передано жиле приміщення, яке було придбано не за рахунок отриманих кредитних коштів, підстави для виселення мешканців із зазначеного жилого приміщення без надання їм іншого постійного житла відсутні. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-39цс15, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~(з подальшими змінами і доповненнями) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки від 02.11.2007 року предмет іпотеки - житловий будинок по вул. Зубкова у м. Новий Буг Миколаївської області належить іпотекодавцеві на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва утлого будинку, посвідченого\~\~18.01.1974 року Новобузькою державною нотаріальною конторою за № 83. Таким чином, в іпотеку банку передано житловий будинок, побудований не за рахунок отриманих кредитних коштів, а тому відповідачі не підлягають виселенню з нього без надання іншого жилого приміщення. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи слід віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed