Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

09.09.2016 року позивачка звернулася до суду, з позовною заявою про визнання за нею права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за законом, після смерті матері, [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 06 березня 2001 року померла [PERSON] та після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю), площею 5.8 в умовних кадастрових га., згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ДН № 027606, яка розташована на території Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області. 25 березня 2001 року помер батько позивачки - [PERSON], який проживаючи разом з померлою дружиною - [PERSON] прийняв у спадщину вказану земельну частку (пай),однак за життя не отримав свідоцтва про право на спадщину. На теперішній час позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті батька і на підставі її заяви 09 січня 2002 року у Великоновосілківській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 10. Нотаріус не може видати позивачці свідоцтво про право на спадщину, тому як за життя батько позивачки, [PERSON], проживаючи разом із жінкою на день її смерті, прийняв спадщину у вигляді вказаної частки (паю), однак не оформив свої спадкових прав та мама позивачки, маючи право на земельну частку (пай), за життя не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) ДН № 027606, який було виготовлено, але не отримано і на теперішній час зберігається у Відділі Держгеокадастру у Великоновосілківському районі Донецької області, згідно листа від 26.04.2016 року № 0-28-0.7-1615/2-16) та постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії 963/02-14 від 15.07.2016 року. В Великоновосілківському районному відділі земельних ресурсів видати сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя померлої [PERSON] відмовились і запропонували звернутися до суду із заявою про визнання права власності на вказану земельну частку (пай). В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, але надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутність. На позові наполягали. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Ч. 1 ст. 1223 ЦК України, встановлюється, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч. 2 цієї статті встановлюється, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України, упершу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1296 ЦК України, встановлюється, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, і свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати і ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно позовній заяві, відповідно до копій документів, позивачка та померла [PERSON] є матірю та донькою. Відповідно до позовної заяви позивачка є єдиною спадкоємицею на вказане вище майно. Судом також встановлено, що [PERSON] не складала заповіту відносно земельної ділянки, тож спадкування відбувалося за законом. Ст. 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Ч. 5 ст. 1268 ЦК України, встановлюється, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що позивачка, у відповідності з діючим законодавством прийняла спадщину після померлої [PERSON], однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона позбавлена можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на землю. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що позовні вимоги ніким зі сторін справи не оспорюються, суд приходить до висновку, що доводи позивачки знайшли своє повне підтвердження, в звязку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved