Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

07 листопада 2019 року позивач звернулась до суду з позовом та просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 5505 від 09 листопада 1994 року, що був зареєстрований Одеською товарною біржою 10 листопада 1994 року за № 314 квартири за адресою [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] . Свої вимоги мотивувала тим, що 22 лютого 1974 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, в період якого згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №5505 від 09 листопада 1994 року, що був зареєстрований Одеською товарною біржою 10 листопада 1994 року за №314, [PERSON] , що діяв в інтересах [PERSON] продав, а [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , купив квартиру за адресою: [ADDRESS] . Стверджує, що [INFO] її чоловік помер, та після його смерті вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини, однак, нотаріус повідомив, що не оформить право спадщини, оскільки квартира придбана на підставі договору, зареєстрованого на біржі. Вказана обставина і стала підставою, для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М., яка ухвалою від 08 листопада 2019 року прийняла справу до свого провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, натомість звернулась з заявою, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача Одеської товарної біржі у судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Судом встановлено, що 22 лютого 1974 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 22.02.1974 серія [NUMBER] . В період шлюбу згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №5505 від 09 листопада 1994 року, що був зареєстрований Одеською товарною біржою 10 листопада 1994 року за №314, [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] продав, а [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , купив квартиру за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03 вересня 2019 року, серія [NUMBER] . Позивач стверджує, що після смерті чоловіка вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини, однак нотаріус повідомив, що не оформить спадщину, оскільки Квартира придбана на підставі договору, зареєстрованого на біржі. Так, згідно статті 22 Кодексу про шлюбу та сім`ю України, передбачалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіти, користуватися і розпоряджатися цим майном. Стаття 28 цього Кодексу передбачала, що у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином, можливо дійти висновку, що квартира за адресою: [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності позивачу та її чоловіку в рівних частках. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України). Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Крім того, у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна № 5505 від 09 листопада 1994 року ніким не спростовані. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ст. 328 ЦК України,України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 5505 від 09 листопада 1994 року. На підставі викладеного й

Outcome: approved