Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

08 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання особи недіздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, яка передана на розгляд судді Юсип І. М. Заява обґрунтована тим, що заявник проживає зі своєю бабою [PERSON] і здійснює за нею догляд. Його баба обмежена у самообслуговуванні, у здатності самостійно пересуватись, орієнтуватись, у здатності до спілкування та контролю своєї поведінки. У зв`язку з цим заявник просить суд визнати його бабу [PERSON] , [INFO] , недієздатною, встановити над нею опіку та призначити його - [PERSON] опікуном баби [PERSON] 23 жовтня 2020 року на підставі наказу № 02-03/71 суддю Юсип І. М. відраховано зі штату Галицького районного суду Івано-Франківської області. Відповідно до змісту протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 січня 2021 року справу ЄУН 341/1276/19 передано судді Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергелю М. Р. Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 23 березня 2021 року, яке відкладене на 05 травня 2021 року. Ухвалою суду від 05 травня 2021 року призначено у справі судово-психіатричну експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 30 липня 2021 року на адресу суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта від 30 червня 2021 року № 145/2021. Ухвалою суду від 30 липня 2021 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 06 серпня 2021 року, яке відкладене на 28 вересня 2021 року. Суд не викликав у судове засідання особу, стосовно якої розглядається питання про визнання її недієздатною - [PERSON] у зв`язку зі станом її здоров`я. У судовому засіданні 28 вересня 2021 року заявник заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та суду пояснив, що його баба [PERSON] проживає з ним та знаходиться під постійним його наглядом, оскільки незряча, обмежена у самообслуговуванні, у здатності самостійно пересуватись, орієнтуватись у часі та просторі, у здатності до спілкування та контролю своєї поведінки. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. 25 березня 2021 року через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглядати без участі заінтересованої особи, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду (а. с. 68). Надавши правову оцінку заяві [PERSON] та наявним у справі матеріалам, суд дійшов наступних висновків. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Так, відповідно до частини першої статті 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їхнього спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Суд установив, що [PERSON] є бабою заявника [PERSON] та проживають в одному будинку. Отже, вказані особи є членами однієї сім`ї, а тому суд вважає, що [PERSON] є належним заявником у справі. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 30 червня 2021 року № 145/2021 підекспертна [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом - судинною деменцією, що згідно МКХ-10F01.1. Зазначене захворювання позбавляє підекспертну [PERSON] здатності усвідомлювати свої дій та керувати ними (а. с. 75-78). Відповідно до положень статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з статтею 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з частиною першою статті 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Приписами частини другої статті 78 ЦПК України установлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, суд з врахуванням наведеного вище, оцінюючи повно та всебічно докази у справі у їх сукупності, зважаючи на положення чинного процесуального законодавства України, дійшов висновку, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом - судинною деменцією та за своїм психічним станом вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Нормами статті 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Заявник [PERSON] заявив про своє бажання бути опікуном своєї баби [PERSON] . Він проживає разом з нею та фактично доглядає за нею. Даних, які б перешкоджали заявнику бути опікуном над [PERSON] не встановлено та не виявлено таких даних і в ході розгляду справи судом. Відповідно до частини першої статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Орган опіки та піклування Галицької міської ради подання не подав, проте погодився із заявою [PERSON] щодо призначення саме [PERSON] опікуном. Таким чином, суд розцінює таку заяву як волевиявлення органу опіки та піклування Галицької міської ради, яка за своєю суттю розцінюється поданням у цій справі. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до частин шостої - дев`ятої статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною першою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу. Суд установив, що внаслідок свого психічного стану [PERSON] самостійно не може здійснювати потреби своєї життєдіяльності. Захворювання [PERSON] призводить до того, що вона не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю, а тому суд вважає за можливе визнати [PERSON] недієздатною строком на два роки. Суд вважає також за необхідне призначити [PERSON] опікуна - її внука [PERSON] . Також, суд роз`яснює заявнику, що зі спливом дворічного строку, на який [PERSON] визнано недієздатною, він може не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку подати клопотання про продовження строку дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною. Згідно з частиною п`ятою статті 300 ЦПК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Отже, суд, враховуючи вищевикладене, дійшов висновку, що вимоги заявника обгрунтовані та підлягають задоволенню, а зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна - її внука [PERSON] .

Outcome: approved