Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

07 березня 2019 року позивач Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі - Іпотечний центр Держмолодьжитла) звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача [PERSON] виконати умови пунктів 3.3. та 4.2.9. кредитної угоди № 18 від 07.05.2003 р. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 07.05.2003 року між [PERSON] та Регіональним відділенням в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву було укладено кредитну угоду № 18, згідно з якою [PERSON] надається кредит на будівництво (реконструкцію) житла за адресою: [ADDRESS] , в порядку передбаченому Положенням « Про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію і придбання житла», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2001 р. № 584 (далі - Положення № 584). Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» є правонаступником Регіонального відділення в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву. Відповідно до п. 3.3 кредитної угоди № 18, позичальник [PERSON] зобов`язаний на підставі ст. 10 Закону України «Про заставу» протягом 10 календарних днів із моменту укладення договору про іпотеку збудованого житла застрахувати це майно на користь Фонду та щорічно надавати Фонду підтвердження чинності договору страхування заставленого житла. Відповідно до п. 4.2.9. зазначеної угоди позичальник зобов`язаний щорічно надавати Фонду підтвердження укладення договору страхування заставленого майна. 05.09.2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно з яким Іпотекодавець протягом 10 календарних днів з моменту підписання цього договору здійснює страхування предмета іпотеки, який знаходиться в його володінні та користуванні, за власний рахунок на користь Іпотекодержателя. Страхування майна, що є предметом іпотеки здійснюється у страховій компанії зазначеній Іпотекодержателем у порядку, обумовленому договором страхування, на повну вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування протягом часу виконання основного зобов`язання. Оскільки станом на час звернення до суду з цим позовом договір страхування предмета іпотеки, а саме квартири [ADDRESS] , яка знаходиться у володінні та користуванні відповідача по даній справі, не укладено, позивач звертається за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів до суду, і просить зобов`язати відповідача [PERSON] виконати умови пунктів 3.3. та 4.2.9. кредитної угоди № 18 від 07.05.2003 р., а також стягнути судовий збір у сумі 1 921 грн 00 коп. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.03.2019 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 38). В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач в судове засідання не з`явився про час, день та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку за зареєстрованими у встановленому законом порядку місцем проживання, однак судовий виклик відповідача повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про закінчення строків зберігання, що є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. 8 жовтня 2020 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду по суті . У судовому засіданні сторони відсутні. Про час, день та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку. Судовий виклик відповідача повторно повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про закінчення строків зберігання, що є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; , учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 3 ЦК України, однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною 2 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 07.05.2003 року між [PERSON] та Регіональним відділенням в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву було укладено кредитну угоду № 18, згідно з якою [PERSON] надано кредит у сумі 95 632,00 грн, терміном повернення 30 років на будівництво (реконструкцію) житла за адресою: [ADDRESS] , в порядку передбаченому Положенням 584 (а.с. 24). Відповідно до Положення про Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» Іпотечний центр Держмолодьжитла є правонаступником Регіонального відділення в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву (а.с. 6). Відповідно до п. 3.3 кредитної угоди № 18, позичальник [PERSON] зобов`язаний на підставі ст. 10 Закону України «Про заставу» протягом 10 календарних днів із моменту укладення договору про іпотеку збудованого житла застрахувати це майно на користь Фонду та щорічно надавати Фонду підтвердження чинності договору страхування заставленого житла. Відповідно до п. 4.2.9. зазначеної угоди позичальник зобов`язаний щорічно надавати Фонду підтвердження укладення договору страхування заставленого майна. На виконання п. 3.1. кредитної угоди, в якості забезпечення позичальником своєчасного виконання своїх зобов`язань щодо повернення кредиту між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір від 05.09.2005 року, згідно з яким Іпотекодавець протягом 10 календарних днів з моменту підписання цього договору здійснює страхування предмета іпотеки, який знаходиться в його володінні та користуванні, за власний рахунок на користь Іпотекодержателя. Страхування майна, що є предметом іпотеки здійснюється у страховій компанії зазначеній Іпотекодержателем у порядку, обумовленому договором страхування, на повну вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування протягом часу виконання основного зобов`язання (п. 3.1.7 Договору) (а.с. 31). Відповідач [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за укладеною кредитною угодою, до теперішнього часу договір страхування предмета іпотеки, а саме квартири [ADDRESS] , яка знаходиться у володінні та користуванні відповідача по даній справі, не укладено, а тому позивач звернувся за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів до суду. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України, забороняється одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов. Враховуючи вищевикладені правові норми та встановлені судом обставини, приймаючи до уваги, що оскільки, умовами п.п. 3.3, 4.2.9 кредитної угоди передбачено, що позичальник [PERSON] зобов`язаний застрахувати збудоване майно на користь Фонду та щорічно надавати Фонду підтвердження чинності договору страхування заставленого житла; щорічно надавати Фонду підтвердження укладення договору страхування заставленого майна, однак, зазначені вимоги не виконав, та доказів зворотному суду в ході розгляду справи не надав, суд вважає за доцільне позов задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1 921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved