Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

08 серпня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до Державної казначейської служби України, Управління патрульної поліції м. Києва про відшкодування майнової та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 14 квітня 2016 йому зателефонував невідомий чоловік, представився поліцейським та повідомив, що наряд поліції затримав його сина - [PERSON], який керував автомобілем марки «ГАЗ 2410», номерний знак [NUMBER], у стані алкогольного сп'яніння. Поліцейський попрохав його привезти свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вказаний автомобіль. Він приїхав у зазначене поліцейським місце, де і стояв автомобіль. Зазначений транспортний засіб належить його внуку - [PERSON] та він також, за згодою внука, має право користуватись цим автомобілем. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль він передав лейтенанту поліції [PERSON], який у поверненні вказаного автомобіля безпідставно відмовив, тому він звертався по спецлінії «102» до чергової частини ГУ НП в м. Києві з відповідним повідомленням. Після цього, інспектор патрульної поліції склав акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. У подальшому автомобіль марки «ГАЗ 2410» евакуатором був доставлений на спеціальний майданчик по вул. Кудряшова, 14-А в м. Києві. За послуги евакуатора за вказівкою працівників поліції він сплатив 725 гривень Позивач зазначає, що працівники поліції у порушення вимог ст. 2652 КпАП України не вжили заходів щодо повернення автомобіля, який після затримання водія [PERSON] знаходився на стоянці для автомобілів, тобто його розміщення взагалі і не перешкоджало дорожньому руху, а тому він не міг бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик. У протоколі про адміністративне правопорушення від 14 квітня 2016 року відповідний запис не зроблено. У акті огляду та тимчасового затримання автомобіля від 14 квітня 2016 року не вказані місце проживання (перебування) свідків та хто прийняв транспортний засіб на зберігання, що ставить під сумнів законність його складання. Внаслідок протиправних дій працівників Управління патрульної поліції у м. Києві щодо тимчасового затримання автомобіля, доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик, ним безпідставно перераховано Міністерству внутрішніх справ України гроші в сумі 2074 гривні, чим заподіяно матеріальної шкоди. Крім того, в зв'язку з такими протиправними діями працівників Управління патрульної поліції у м. Києві йому було завдано моральної шкоди. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного казначейського рахунку Державної казначейської служби України майнову шкоду в розмірі 2074 гривні та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи служба повідомлялась. Направив до суду письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову в зв'язку з недоведеністю заявленим вимог. Представник Управління патрульної поліції м. Києва в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи управління повідомлялось. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14 квітня 2016 року був складений протокол про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ч. 1 ст. 130 КпАП України, за керування автомобілем марки «ГАЗ 2410», державний реєстраційний номер [NUMBER], у стані алкогольного сп'яніння (а.с. 11). [PERSON] також був притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України, оскільки керував автомобілем, але не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії (а.с. 10). 14 квітня 2016 року також складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, згідно якого автомобіль марки «ГАЗ 2410», державний реєстраційний номер [NUMBER], був доставлений для зберігання на спеціальний майданчик (а.с. 9). Зазначений транспортний засіб на праві власності належить [PERSON] (а.с. 16). Позивач зазначає, що дії працівників поліції по затриманню автомобіля та доставлення для зберігання на спеціальний майданчик були неправомірними та завдали йому майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 2652 КпАП України у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122 5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206 1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення. Позивач зазначає, що автомобіль не перешкоджав дорожньому руху, а тому не було потреби його переміщувати. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Будь-яких належних доказів позив на підтвердження зазначеного суду не надав та як на підставу для задоволення позову посилається лише на свої пояснення. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що водій [PERSON] був зупинений працівниками поліції та щодо нього складений протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, тому працівники поліції не вправі були допускати його до подальшого керування автомобілем. Працівники поліції, виконуючи свої службові повноваження, здійснювали патрулювання, зупинка автомобіля відповідала вимогам закону і була спрямована на дотримання безпеки дорожнього руху. Факт того, що позивач також має право керування цим автомобілем не є обставиною, що унеможливлює його переміщення та не надає позивачу права вимагати негайного повернення автомобіля, оскільки він не є його власником. Суд також вважає, що не ґрунтуються на законі й посилання позивача на те, що в акті огляду та тимчасового затримання автомобіля не вказані місце проживання (перебування) свідків та хто прийняв транспортний засіб на зберігання, що ставить під сумнів законність його складання. За таких обставин, в діях працівників поліції відсутні ознаки неправомірності, а тому вимоги позивача про відшкодування майнової та моральної шкоди не підлягають задоволенню. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed