Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

09 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що за час шлюбу з відповідачем у них народилося троє дітей, двоє з яких є неповнолітніми: [PERSON], [INFO], та Дарина, [INFO]. Шлюб з відповідачем розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 75 від 28 вересня 2006 року. [PERSON] після закінчення середньої школи у 2017 році продовжила навчання в Луцькому педагогічному коледжі за спеціальністю «Фізична культура і спорт», форма навчання денна на платній основі. Згідно з договором про надання освітніх послуг, який позивач уклала з навчальним закладом, загальна вартість навчання дочки [PERSON] становить 40800 грн.: 1 курс 8600 грн., 2 курс 9600 грн., 3 курс 10700 грн., 4 курс 11900 грн. На виконання умов договору про надання освітніх послуг 18 серпня 2017 року та 25 січня 2018 року позивач сплатила відповідно 4600 грн. та 4000 грн. Крім того, за проживання дочки в гуртожитку позивач сплатила 3320 грн. Всього витрати на навчання дочки [PERSON] в Луцькому педагогічному коледжі склали 11920 грн., які позивач вважає додатковими витратами на неповнолітню дитину, половину з яких повинен нести відповідач як її батько. Посилаючись на вказані вище обставини, просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], в сумі 5960 грн. та судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у заяві. Відповідач [PERSON], його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали. Вважають, що понесені [PERSON] витрати не є додатковими витратами, викликаними особливими обставинами, оскільки позивач не довела, що вони повязані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є сторони по справі [PERSON] та [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 8). За рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 червня 2015 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання дочок [PERSON], [INFO], та Дарини, [INFO], в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 червня 2015 року та до досягнення дітьми повноліття. З дослідженого судом договору про надання освітніх послуг Луцьким педагогічним коледжем (а.с. 10) вбачається, що неповнолітня [PERSON] навчається на першому курсі згаданого навчального закладу, де здобуває спеціальність за кодом 017 «Фізична культура і спорт», форма навчання денна. Замовником послуг є позивач [PERSON] Крім того, 19 серпня 2017 року між Луцьким педагогічним коледжем та [PERSON] укладена угода на проживання в гуртожитку, за умовами якої остання зобовязана здійснювати оплату за проживання в гуртожитку в розмірі 3320 грн. кожного начального року (а.с. 95). Як вбачається з наданих позивачем квитанцій (а.с. 13) на виконання вказаних вище договорів вона сплатила кошти в сумі 11920 грн. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15. Таким чином, враховуючи наведені вище норми закону та висловлені щодо їх правильного застосування правові позиції Верховного Суду України, суд приходить до висновку про безпідставність даного позову та відмову в його задоволенні. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відмовляючи в позові, суд стягує з позивача на користь відповідача понесені ним та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: dismissed