Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

10.06.2020 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання, посилаючись на те, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 24.01.2017 року було розірвано. Від шлюбу з відповідачем вони мають дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та дочку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області, на підставі виконавчого листа № 2-186 від 16.02.2006 року з [PERSON] стягувалися аліменти на неповнолітніх дітей на користь позивача у розмірі 50% від заробітку відповідача до досягнення дітьми повноліття. [INFO] син [PERSON] досяг повноліття та в зв`язку з цим сплата аліментів на його утримання - припинена. Зараз він є студентом першого курсу денної форми навчання Харківського Національного автомобільно-дорожнього університету. Позивач надає матеріальну допомогу синові на одяг,придбання продуктів харчування, на оплату гуртожитку. Відповідач, як батько, не бажає надавати сину матеріальну допомогу. Враховуючи, що добровільно відповідач матеріальну допомогу позивачу на утримання повнолітнього сина в зв`язку з продовженням навчання не надає, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 20 квітня 2020 року на весь період навчання та до досягнення ним 23-х років. Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03.08.2020 року відкрито провадження у справі, та призначено перше судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження на 03.09.2020 р.. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. До початку судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з вищевикладеного, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Відповідно до рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 24.01.2017 року шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було розірвано (а.с.27). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області 23.04.2002 року відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 26). Відповідно до паспорту громадянина України № [NUMBER] виданого органом 1460 04.04.2018 року [PERSON] виповнилося 18 років (а.с. 26, зворотня сторона). 06.08.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вугледарського міського управління юстиції Петровою А.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] (виконавчий лист № 223/526/13-ц) аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів доходів відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством України, починаючи з дня подачі позову - 04.06.2013 року і до її повноліття (а.с.29). Відповідно листа Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) стягнення по виконавчому листу № 223/526/13-ц від 26.06.2013 року проводяться із заробітної плати боржника за його місцем роботи, а саме на Державному підприємстві «Шахта ім.. М.С. Сургая», а стягнення за виконавчим листом № 2-186 припинені у зв`язку з досягненням дитиною повноліття (а.с.30). Відповідно до витягу з наказу по Харківському національному автомобільно-дорожньому університету № 128/4 від 01.08.2019 року по особовому складу [PERSON] зарахований на 1 курс, спец. А (гр..А-11-19) (а.с.31). Згідно з довідкою № 114 від 12.05.2020 року виданою Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Геліос-Вугледар» № 114 від 12.05.2020 р. [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] - матір`ю, [PERSON] - донькою (а.с.32). Відповідно до довідки про доходи № 2551015515561657, пенсіонер [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Великоновосілківському районі Донецької області і отримує пенсію за віком (а.с.44). Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У пункті 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому у будь-якому випадку дитина повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року. Стаття 18 Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставинах суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 20 квітня 2020 року на весь період навчання і до досягнення ним 23-х років, підлягають частковому задоволенню, розмір аліментів необхідно визначати з усіх видів заробітку відповідача з моменту звернення позивача до суду зі вказаною позовною заявою (09.06.2020 р. (а.с. 16). Зазначене, у частині визначення розміру аліментів, узгоджується й з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду України у справі № 6-1798цс16 від 19.10.2016 р. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. Також, суд зазначає, що у разі зміни місця проживання дитини, або матеріального становища батьків, або інших обставин, що мають істотне значення, сторони не позбавлені можливості звернутись до суду з вимогами про зміну розміру аліментів, або їх скасування. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial