Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

10.04.2014 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідача, [PERSON], посилаючись на те, що 05.07.2013 року він за договором позики передав відповідачу 3440 грн, а відповідач зобов'язувався повернути йому таку ж суму грошей до 01.09.2013 року, видавши йому при цьому відповідну розписку. Оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань, то позивач просив стягнути на його (позивача) користь з відповідача вказану суму, захистивши таким чином його порушені права а також стягнути понесені судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, а звернулися до суду із відповідними письмовими заявами, якими просили справу розглянути у їх відсутності та наполягали на задоволенні позову. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час та місце слухання справи в порядку ст. 74 ч.5 ЦПК України, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, своїх заперечень проти позову суду не подав, із клопотаннями про відкладення справи до суду не звертався (а.с.9, 12-а,17,22,23). Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши долучені до неї письмові докази, подані на засадах змагальності та диспозитивності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення із наступних обгрунтувань. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 05.07.2013 року між позивачем і відповідачем було укладено договір позики за умовами якого [PERSON] передав [PERSON] 3440 грн , а [PERSON] зобов'язувався повернути позикодавцеві таку ж суму грошей до 1 вересня 2013 року. Відповідна розписка, на підтвердження укладеного договору позики, одержання відповідачем певної грошової суми з зобов'язанням повернути гроші, позивачем в копії надана суду / а.с. 5 /. При викладених обставинах, виходячи з положень ст.1049 ЦК України, відповідач, як позичальник, має повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що була передана йому позивачем. В супереч положенням ст. ст. 10, 60 ЦПК України та в строки, встановлені ч. 2 ст. 27 ЦПК України, стороною відповідача суду не надано належних і допустимих доказів, які б спростовували заявлені до нього позовні вимоги. Оскільки відповідач не виконав взятих на себе по договору зобов'язань, порушивши при цьому право позивача, то суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3440 грн, захистивши таким чином порушене право останнього. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Факт понесення позивачем відповідних судових витрат підтверджений документально / а.с. 1 /.

Outcome: approved