overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

07 травня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 06.07.20109 року, вказавши у позові, що від шлюбу дітей не мають. В позові позивач зазначила, що причиною розірвання шлюбу є психологічне насильство зі сторони відповідача, яке виражається у словесному приниженні. Вказала, що у неї з відповідачем різні погляди на життя. Зауважила, що з лютого 2021 року вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить розірвати шлюб. Вивчивши матеріали справи, суд вбачає позов обґрунтованим і таким, що підлягає \~задоволенню з наступних підстав.\~\~ Судом встановлено, що сторони одружені з 06.07.2019 року, шлюб зареєстровано Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що в книзі реєстрації зроблено актовий запис № 276, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 06.07.2019 (а.с. 3). Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, сторонами не заявлено. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам \~їхніх дітей, що мають істотне значення.\~\~ На підставі зазначеного, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, суд вважає необхідним\~шлюб розірвати.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

07 травня 2021 року позивачка\~ звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем\~ з 25 липня 2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу\~ мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні стосунки між ними припинені через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння.\~ Просила позов задовольнити, шлюб розірвати.\~\~ \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Проте ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07 липня 2018 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] 25 липня 2003 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 205. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище\~ [PERSON] . Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам,\~ а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін « [PERSON] ». Відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки [PERSON] судовий збір у сумі 908,00 грн., сплачений нею при подачі позовної заяви до суду, що підтверджується квитанцією.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

07 червня 2002 року позивач уклав з відповідачкою шлюб, який зареєстрований Новогригорівською сільською радою Генічеського району, актовий запис №1. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося, вони різні люди з несумісними поглядами на життя, на підставі цього в них виникають постійні сварки, спільне господарство ними не ведеться. Позивач в судовому засіданні викладені обставини підтвердив, вимоги позову підтримав, просить шлюб розірвати. Відповідачка в судовому засіданні вимоги позову визнала, просить шлюб між ними розірвати. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що сімейні відносини між позивачем та відповідачкою припинені вже понад 7 років, спільне господарство не ведеться, примиритися не бажають, родину зберегти не можливо, шлюб позивача та відповідачки слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

07 червня 2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАГС Золотоніського МУЮ Черкаської області за актовим записом № 46, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.06.2003 року. Після одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з літа 2019 року. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, в результаті чого постійно виникають сварки, що шкодять їх спільним інтересам та інтересам їх дітей. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, досить тривалий час, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, а тому вважаючи, що примирення неможливе [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, у письмовій заяві, направленій на адресу суду, позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив суд розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, на розлучення згідна, просила справу розглядати у її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище набуте у шлюбі - [PERSON] . Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи думку сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують, мір до примирення не приймають, і відповідач, заперечуючи проти розірвання шлюбу, доказів на спростування позиції дружини не надав, як не надав суду і копію свідоцтва про народження спільної дочки, вільної згоди дружини на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам позивача, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

07\~червня 2006\~року сторони\~зареєстрували шлюб.\~Від шлюбу\~народились діти:\~[PERSON],\~[INFO],\~[PERSON],\~[INFO],\~[PERSON],\~[INFO],\~[PERSON] Георгійович, [INFO] Позивач посилаючись на те, що він з відповідачкою спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору та спору про виховання дітей між сторонами не має. Позивач в ході судового розгляду справи направив заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в його відсутність. Відповідачка під час судового розгляду справи направила заяву з якої видно, що з позовом погоджується. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З позову та матеріалів справи видно, що з березня 2018 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову який надійшов до суду спору про розподіл майна та виховання дітей не має. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім?я розпалася остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. З матеріалів справи вбачається, що діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] проживають разом з позивачем, а тому суд вважає необхідним залишити малолітніх дітей на виховання позивачу [PERSON] Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

07 червня 2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-23060-070607 за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 2098,80 грн. на придбання певного майна зі сплатою 0.01 % річних за користування кредитом та 0 % в місяць за ведення кредитної справи, з кінцевим терміном повернення боргу до 06 квітня 2008 року. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з неї 1678 грн. 30 коп.. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом встановлено, що позивач надав [PERSON] 07 червня 2007 року за кредитним договором, а вона отримала 2098,80 грн. на придбання певного майна зі сплатою 0.01 % річних за користування кредитом та 0 % в місяць за ведення кредитної справи, з кінцевим терміном повернення боргу до 06 квітня 2008 року. Відповідно до кредитного договору відповідач повинен був здійснювати погашення кредитів та процентів щомісячно згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. В порушення цього відповідач не сплачував своєчасно кредит та відсотки і станом на 14.03.2014 року допустила заборгованість у сумі 1678 грн. 30 коп. (1678 грн. 24 коп. заборгованість за кредитом, 6 коп. заборгованість за відсотками). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. З відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі ст.ст.526, 1049,1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

07 червня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 612. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. З липня 2017 року сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують. Позивач та її адвокат в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, розірвавши шлюб, примирення в сімї не можливе. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 07 червня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 612. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом із сторонами. З липня 2017 року сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Стаття 112 Сімейного кодексу України визначає, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сімя розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують та поновлювати їх не збираються, подальше збереження сімї неможливе, спільне господарство не ведуть. За таких обставин, суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати. Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

07 червня 2014 року помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 4,9072 га вартістю 132959 грн. 43 коп., яка розташована на території Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області. Посилаючись на те, що він являється спадкоємцем на указане спадкове майно за заповітом, але не може оформити спадщину із-за відсутності правовстановлюючого документу, позивач звернувся до суду з наведеним позовом. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачка та треті особи на стороні відповідача в судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи в їх відсутність та про те, що проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 23, 25). Вивчивши матеріали справи , суд приходить до слідуючого. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 07 червня 2014 року(а.с. 7). Із довідки відділу Держгеокадастру та витягу з Державного земельного кадастру (а.с. 11) видно, що померлому [PERSON] дійсно належить вказана земельна ділянка. Позовні вимоги, також, підтверджуються: копією заповіту (а.с. 8), копією державного акту (а.с. 14,15) та повідомленням нотаріуса (а.с.5). Проаналізувавши всі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги доказані, обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю згідно ст.ст. 15, 16, 392, 1216, 1234 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

07 червня 2016 р. до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] з проханням розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON]. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність поглядів на сімейні відносини і сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Між ними давно існують непорозуміння, які переросли в стійкий конфлікт. Почуття любові та поваги вони не зберегли і він має твердий намір розірвати шлюб, який існує формально. Збереження родини не можливо і суперечить їхнім інтересам. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та підтвердив викладені ним у позовні заяві факти. Відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. Вислухавши пояснення сторіна, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. 23 квітня 2004 р. між [PERSON] і [PERSON] було зареєстровано шлюб. Вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який залишиться з відповідачкою [PERSON]. Спільне життя у позивача і відповідачки не склалося через відсутність спільних поглядів на сімейні обов»язки та ведення спільного господарства та виховання дитини. Це призвело до втрати почуття любові та поваги і позивач має твердий намір розірвати шлюб. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що їх сім»я розпалася. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, а тому шлюб розриває. У відповідності до ст.113 СК України після розірвання шлюбу суд залишає прізвище відповідачки тим самим [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

07 червня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовною заявою в якій просила розірвати шлюб, який був укладений між нею [PERSON] (далі відповідач), оскільки збереження шлюбу та подальше їх спільне життя суперечить інтересам сім'ї, що унеможливлює примирення. Позивач в судове засідання не зявилася, проте надала до суду заяву в якій просила задовольнити позовні вимоги та розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, у звязку з чим судом 26 вересня 2016 року було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних та встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. 22 лютого 2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Іванівському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області , актовий запис №13, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишається проживати разом із матірю. Шлюб сторін виявився невдалим, оскільки їхня сімя розпалася на ґрунті взаємних непорозумінь, у звязку з чим шлюбні відносини між ними фактично припинені. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 СК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу та відновлення дошлюбного прізвища. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч.1 ст.88 ЦПК України) Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок, які суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

07 червня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначивши, що йому на праві власності належить житловий будинок, який розташований по вул.Молодіжна, 7 с. Добровілля Васильківського району, Дніпропетровської області. В даному будинку зареєстрований його син, відповідач по справі, [PERSON] Однак, відповідач з 1998 року фактично не проживає за вказаною адресою, Домовленості між сторонами про користування будинком не було. Позивач вважає, що відповідач, який не користується житлом понад один рік, втратив право користування житлом . В зв'язку з чим просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не зявився, про день місце та час проведення судового засідання сповіщений належним чином, просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований по вул. Молодіжна, 7 с.Добровілля Васильківського району Дніпропетровської області, що підтверджується договором кпівля-продажу (а.с.7-8). В даному будинку зареєстрований [PERSON], 07 серпя 976року народження, який не проживає бдинку з 1998року, що підтверджується актом депутата від 13.04.2016року. На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Член сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Судом не встановлено наявності між сторонами угод про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи те, що [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житлом, в зв'язку з чим, вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved