Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

08.05.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] (у шлюбі - [PERSON]) Н.О., [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку, розташованому за адресою: м. Одеса, 6 станція Люстдорфської дороги, 17-та Лінія, буд. 28, який належить на праві власності [PERSON], а також стягнути судові витрати: судовий збір в сумі 704,80 грн. та витрати по оплаті за надання правничої допомоги по складенню позовної заяви у сумі 3500,00 грн. При цьому позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку. Відповідач [PERSON] є колишньою дружиною сина позивача [PERSON], яка за спірною адресою тривалий час не проживає. Факт реєстрації відповідача призводить до порушення прав позивача як власника майна, у зв'язку із чим позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою від 17.05.2018 року провадження у справі відкрито. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказавши, що вона зареєстрована за іншою адресою: Одеська обл., Лиманський район, с. Кремидівка, вул. О. Довженка, буд. 15, про що надала відповідну довідку. При цьому вказала, що залишила спірне житло в серпні 2016 року. Як встановлено судом позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Лінія 17 Люстдорфської дороги 6 ст., буд. 28. Вказана обставина підтверджується заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.07.2007 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.3-4/. Згідно довідки /виписка з домової книги про склад сімї та реєстрацію/ № 313 від 07.07.2018 року за адресою: м. Одеса, 17 Лінія 6 ст. Люстдорфської дороги, буд. 28, разом з позивачем та іншими особами зареєстрована [PERSON], [INFO]. З свідоцтва про розірвання шлюбу, серії І-ЖД №144254, виданого 25.02.2017 року Київським районним у місті відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вбачається, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано 25.02.2017 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON] /а.с.6/. На підтвердження доводів позивача щодо не проживання [PERSON] за спірною адресою суду надано Акт про не проживання, складений 02.05.2018 року сусідами [PERSON], [PERSON] та [PERSON], щодо того, що [PERSON], [INFO], за адресою: 17 Лінія, буд. 28, 6 ст. Люстдорфської дороги в м. Одесі не проживає з серпня 2016 року по теперішній час /а.с.7/. Вказана обставина відповідачем [PERSON] не заперечувалась. Відповідачем [PERSON] до суду надано Довідку про реєстрацію місця проживання №632 від 25.06.2018 року, з якої вбачається, що за відомостями Кремидівської сільської ради [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], з 11.06.2018\~року /а.с.20/. З відповіді\~Відділу адресно-довідкової\~роботи ГУ\~ДМС України\~в Одеській\~області від 12.07.2018\~року на запит суду вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована з 20.05.2011 року за адресою: м. Одеса, вул. 17 Лінія, 6 ст. Люстдорфської дороги, буд. 28. Таким чином, суд вважає, що оскільки на даний час є наявною реєстрація відповідача за спірною адресою, права позивача порушуються, отже підлягають судовому захисту. При цьому доводи відповідача стосовно того, що вона виписалась та вже зареєстрована за іншою адресою, підтверджені наданою довідкою, не спростовують позовних вимог [PERSON], оскільки, на думку суду, неналежна оперативність в роботі відповідних органів реєстрації місця проживання не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 317, 319, 321, 405 ЦК України. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратив правові підстави для проживання та реєстрації за адресою: м. Одеса, 6 станція Люстдорфської дороги, 17-та Лінія, буд. 28, в звязку з чим позовні вимоги [PERSON] щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено,\~що зняття\~з реєстрації\~місця проживання\~особи здійснюється,\~зокрема,\~на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Стосовно вимог позивача щодо стягнення витрат по оплаті за надання правничої допомоги по складенню позовної заяви у сумі 3500,00 грн. суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~повязану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. З матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] на підтвердження вимог по оплаті за надання правничої допомоги суду надано квитанцію про сплату 3500,00 грн. та розрахунок оплати за надання правової допомоги [PERSON] на таку саму суму, складений адвокатом [PERSON] При цьому договору про надання правничої допомоги або витягу з такого договору суду не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial