Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

07 листопада 2017 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом, в якому посилаються на те, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що складалося з житлового будинку та господарських будівель, належало до типу колгоспного двору, головою якого був їх дід - [PERSON], 1933р.н., також зазначають, що їх дід - [PERSON], 1933р.н. та їх прабабуся працювали в колгоспі «Росія» с.Ширівці, Хотинського району за професією, яка відносилася до розряду «рядовий» в період з 1949 по 1973 роки та були членами колгоспу. Вказують, що відповідно до довідки виданої Архівним сектором Хотинської РДА №22 від 03.11.2017 року, зазначено, що в документах архівного фонду колгоспу «Росія» с. Ширівці, Хотинського району, Чернівецької області за 1971 рік є відомості про те, що гр. [PERSON] та гр. [PERSON] були виключені із членів колгоспу, та в документах архівного фонду колгоспу «Росія» с.Ширівці, Хотинського району, Чернівецької області за 1976 рік є відомості про те, що гр. [PERSON] був виключений із членів колгоспу. Враховуючи довідку Державного архіву Чернівецької області №811 від 27.10.2017 року та витяг з погосподарської книги №1 особовий рахунок [NUMBER] станом на 01.01.1971р., та довідку Зарожанської сільської ради №1921 від 06.11.2017 року, можна зробити висновок, що їх дід [PERSON] та [PERSON] працювали в колгоспі, були його членами, а тому їх будинок відносився до типу колгоспного двору. Зазначають, що головою колгоспного двору станом на 01.01.1975 року був їх дід [PERSON], 1933р.н., а членами колгоспного двору були їх бабка [PERSON] 1932р.н., їх батько [PERSON], 1960р.н. та їх тітка [PERSON], які постійно проживали з дідом за вказаною адресою. Колгоспним двором вважалося сімейно-трудове об'єднання осіб, які спільно проживали і вели спільне господарство, неодмінною умовою його існування було членство в колгоспі хоча б одного члена сім'ї, навіть пенсіонера. Вказують, що бабка [PERSON] не перебувала в зареєстрованому шлюбі з дідом [PERSON], але після його смерті володіла і користувалася даним житловим будинком та разом з їх татом підтримували все в належному стані. Зазначають, що після смерті діда житловий будинок став належати всім членам колгоспного двору: бабці [PERSON], батькові [PERSON] та тітці [PERSON], але тітка у 1984 році вийшла заміж і переїхала жити до свого чоловіка в інше село, знявшись з реєстрації та втративши своє право на частку в спірному майні. Зазначають, що у серпні 2010 року їх бабуся та тато оформили право власності на житловий будинок через рішення виконавчого комітету Зарожанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області. Після смерті бабусі [INFO] спадкоємцем був їх тато, який прийняв спадщину, але не оформив правовстановлюючі документи. Після його смерті заповіту не залишилось, заяву про прийняття спадщини подали позивачі та тітка, тому вони вимушені звернутись до суду для оформлення права власності по закону. Підтримуючи вищевикладене, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та визнати за ними право власності на вищевказане спадкове майно в рівних частинах, що розташоване по [ADDRESS], яке складається з: житловий будинок літ.А-1, загальною площею 92,0 кв.м., житлова площа 17,8 кв.м., ганок літ.а, ганок літ.а?, літня кухня-сарай літ.Б, вбиральня літ.В, погріб літ.ПГ, вхід в погріб літ.ВхПг, криниця №1, загальною вартістю 214813 гривень. Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, вважають їх правомірними та обґрунтованими поданими доказами. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнають та просили відмовити у позові. Вказують, що спірний будинок не належав до колгоспного двору, а [PERSON] є спадкоємцем після смерті батька [PERSON] Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на таке. Відповідно до архівних довідок №1/980 та №1/981 від 19.10.2017р. [PERSON] (дід позивачів) та [PERSON] (прабаба позивачів) працювали в колгоспі «Росія» с. Ширівці Хотинського району Чернівецької області за професією, яка відносилася до розряду «Рядовий» в період з 1949 по 1973 роки та були членами колгоспу (а.с.25-26). Зі змісту довідки Зарожанської сільської ради №1921 від 06.11.2017р. вбачається, що згідно погосподарського обліку головою колгоспного двору в господарстві по [ADDRESS], були: - [PERSON], 1908 року народження, яка померла [INFO], по день своєї смерті; - [PERSON], 1933 року народження, який помер [INFO], з [INFO] по день своєї смерті; - [PERSON], 1932 року народження, яка померла [INFO], з [INFO] по 13.08.2010р. (а.с.30). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були виключені з членів колгоспу «Росія» с. Ширівці, про що свідчить протокол №4 загальних зборів колгоспників колгоспу (а.с.23), архівна довідка №22 від 03.11.2017р. (а.с.21). З копії погосподарських книг (а.с.31-33) вбачається, що будинок належав до колгоспного двору, а [PERSON] був головою двору з [INFO] по [INFO] Судом встановлено, що баба позивачів [PERSON] не перебувала в зареєстрованому шлюбі із дідом [PERSON], однак постійно проживала в даному господарстві спільно з ним, була членом колгоспного двору та була головою колгоспного двору після смерті [PERSON], брала участь у ведення спільного господарства, підтримувала та покращувала своєю працею в належному стані це майно, а саме житловий будинок за адресою [ADDRESS], і після смерті [PERSON] Згідно відомостей зі спадкового реєстру [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.563 Цивільного кодексу УРСР (станом на момент виникнення спірних правовідносин) у разі смерті члена колгоспного двору успадкування майна двору не відкривається. Майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР). Таким чином, після смерті [PERSON], майно колгоспного двору, а саме житловий будинок за адресою [ADDRESS], належав його членам на праві спільної власності в рівних частинах, а саме: [PERSON] (баба позивачів), [PERSON] (батько позивачів) та [PERSON] (тітка позивачів). Судом встановлено, що [PERSON] 30.07.1983 році вийшла заміж, в 1984 році знялась з реєстрації та переїхала проживати в інше село, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, довідками Шировецької сільської ради №329 від 02.03.2016р. та Зарожанської сільської ради №54-02-10 від 01.03.2016р. та копією по господарської книги (а.с. 15, 17, 18, 32). Відповідно до ст. 126 ЦК УРСР працездатний член колгоспного двору втрачав право на частку у майні двору, якщо він не менше трьох років поспіль не брав своєю працею та коштами участі у веденні спільного господарства двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Згідно з показами свідка [PERSON], він приймав участь в ремонті спірного будинку на прохання [PERSON], зокрема піднімали стіни, добудовували, мали робити ще кришу. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є рідною матір'ю позивачів у справі, та проживала разом з їх батьком у вказаному будинку, а також зазначила, що господарство має залишитися [PERSON], оскільки він повернувся із зони АТО та іншого житла не має. Також повідомила, що раніше на місці будинку була розташована кузня, покійна мати [PERSON] та син [PERSON] жили дружньо, ніколи не сварилися та підтримували господарство в належному стані. Також підтвердила, що [PERSON] написала заяву про відмову від спадщини після смерті матері. Свідок [PERSON] пояснив суду, що позивачі є його племінниками, і йому відомо, що після одруження [PERSON] переїхала жити в інше село та знялася з реєстрації в спірному господарстві з 1984 року. До матері приходила, однак нічого не допомагала біля господарства. [PERSON] підтримував спірне господарство, а в 2008 році робили капітальний ремонт будинку. Згідно показів свідка [PERSON], останній працює на посаді сільського голови та проживає неподалік від оспорюваного господарства та йому відомо, що вказане господарство має залишитись [PERSON], оскільки останній повернувся із зони АТО і в нього іншого житла не має. Також пояснює, що йому відомо, що вказане господарство відноситься до групи колгоспного двору, а тому рішенням сільської ради про оформлення права власності за [PERSON] та [PERSON] відповідає вимогам закону. Свідок [PERSON] пояснив суду, що є родичем сторін у справі і він на прохання [PERSON] здійснював ремонтні роботи біля будинку, однак через стан свого здоров'я роботу до кінця не зробив. Відповідачка [PERSON] не приймала участі під час ремонту будинку. Відповідач [PERSON] надала суду покази в якості свідка та пояснила, що після одруження в 1984 році знялася з реєстрації господарства по [ADDRESS], однак не припинила проживати у вказаному господарстві. Оскільки мати потребувала допомоги та догляду [PERSON] разом із чоловіком продовжували проживати разом із матір'ю приблизно до 1991-1992 років. Також зазначила, що мати і батько не працювали в колгоспі і спірне господарство не відноситься до групи колгоспного двору. Свідок [PERSON] пояснив суду, що є чоловіком відповідача [PERSON] та після їх одруження 30.07.1983р. і до 1991 року вони проживали разом із матір'ю відповідача, оскільки мати вживала спиртні напої і необхідно було за нею доглядати. Рішенням Зарожанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області №76/8-10 від 13.08.2010р. за [PERSON] та [PERSON] оформлено право власності в рівних частинах на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], згідно запису в по господарській книзі №5 особового рахунку [NUMBER] (а.с.20). Вищезазначене рішення сільської ради було оскаржено в судовому порядку [PERSON], однак рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 21.06.2017р. у справі №724/495/16-ц у позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Зарожанської сільської ради про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним та скасування, визнання права власності відмовлено (а.с.38-42). Зокрема судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази про походження [PERSON] від [PERSON], засвідчене у встановленому законом порядку. Встановлення рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 24.10.2016р. факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] не породжує юридичні наслідки щодо прав і обов'язків батьків та дітей, які народилися від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою. За таких обставин [PERSON] не набуто право на спадкування після смерті [PERSON], рішення виконавчого комітету Зарожанської сільської ради від 13.08.2010р. №76/8-10 не змінює та не припиняє прав та обов'язків [PERSON] щодо майна (а.с.35-42). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, звідси вбачається, що [PERSON] втратила право на частку в майні колгоспного двору, оскільки не брала участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, оскільки після того, як вийшла заміж (30.06.1983р.) переїхала проживати в інше село, та з 05.03.1984р. зареєстрована в [ADDRESS]. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] спростовуються наявною в матеріалах справи довідкою Шировецької сільської ради від 02.03.2016р. №329, згідно якої [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає в [ADDRESS] з 05.03.1984р. по даний час (а.с.17), а також довідкою Зарожанської сільської ради від 01.03.2016р. №54-02-10, що [PERSON] була зареєстрована та проживала в господарстві по [ADDRESS] до 1984 року (а.с.18). В рішенні Хотинського районного суду від 22.08.2017р. у справі №724/956/17 також встановлено, що [PERSON] проживала у спірному будинку до 1984р.. Крім того, рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 21.06.2017р. у справі № 724/495/16 встановлено, що [PERSON] не набуто право на спадкування після смерті [PERSON] (а.с.38-42). Доводи відповідача, що спірне господарство не відноситься до групи колгоспного двору, судом до уваги не приймаються, оскільки згідно Архівних довідок від 03.11.2017 №22, №22а, протоколу №4 від 13.05.1971р., протоколу №2 від 10.03.1976р. (а.с.21-24) вбачається, що [PERSON], [PERSON] були виключені із членів колгоспу. Крім того в погосподарських книгах також міститься інформація, що спірне господарство відносилось до групи колгоспного двору, а після смерті [PERSON], [PERSON] була головою двору , місце роботи вказано колгоспниця з 1959р. Рішенням Хотинського районного суду від 22.08.2017р. у справі №724/956/17встановлено факт прийняття спадщини житлового будинку по [ADDRESS] в с. Зарожани Хотинського району Чернівецької області [PERSON] після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 83-84). Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 14.11.2017р. вищезазначене рішення скасовано, заяву [PERSON] залишено без розгляду, оскільки між сторонами існує спір про право (а.с. 86-87). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], факт смерті якої підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 11.02.2015 року (а.с.9). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану № 00015398163 від 21.05.2015 року матір'ю [PERSON] значиться [PERSON] (а.с.13). Після смерті [PERSON] у 6-ти місячний строк в спадщину вступив її син [PERSON], що підтверджується довідкою Зарожанської сільської ради №1920 від 06.11.2017р. (а.с.27). Інший спадкоємець [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], що підтверджується заявою від 08.02.2011р. (а.с. 111), однак [PERSON] заперечує факт підписання цієї заяви. Разом з відповідачем [PERSON] доказів на підтвердження прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] в матеріали справи не подано. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Виходячи із вищенаведеного, [PERSON] успадкував частину будинку, яка належала його матері [PERSON] Таким чином право власності на спірний будинок належало [PERSON], однак останнім не було оформлено правовстановлюючі документи на нього. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], факт смерті якого підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 20.05.2015 року (а.с.10). Відповідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.03.1996 рокута серії [NUMBER] від 18.03.1995 рокубатьком позивачів значиться [PERSON] (а.с.12, 99). Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 682/02-14 від 14.08.2015 року, виданою державним нотаріусом Хотинської державної нотаріальної контори Чернівецької області Мартинюк Є.Р., вбачається, що: 11.12.2014р. [PERSON] (донька померлого) подала заяву про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO]; 11.12.2014р. [PERSON] (дружина померлого) подала заяву про відмову від спадщини; 18.03.2015р. [PERSON] (син померлого) подав заяву про прийняття спадщини; 18.03.2015р. від сестри померлого [PERSON] (родинні стосунки з померлим не підтверджені), про прийняття спадщини за законом після смерті брата, яка претендує на житловий будинок, та пояснює, що будинок належить не померлому брату, а їхнім померлим батькам. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті їх батька - [PERSON] (а.с. 43). Також судом встановлено, що на день смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, що розташоване по [ADDRESS], яке складається з: житловий будинок літ.А-1, загальною площею 92,0 кв.м., житлова площа 17,8 кв.м., ганок літ.а, ганок літ.а?, літня кухня-сарай літ.Б, вбиральня літ.В, погріб літ.ПГ, вхід в погріб літ.ВхПг, криниця №1, загальною вартістю 214813 гривень, що підтверджується довідкою про технічний стан нерухомого майна № 339 від 02.11.2017 року (а.с.51). Звітом про проведення технічного огляду і оцінки стану будівельних конструкцій житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] підтверджується той факт, що основні конструкції будівель знаходяться у задовільному стані (а.с.47-50). Також судом встановлено, що житловий будинок та належні до нього по господарські будівлі та споруди, що знаходяться по [ADDRESS] закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, що і підтверджується даними технічного паспорту, що містяться в розділі характеристика будинку, господарських будівель та споруд (а.с.44-46, 100). Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За таких обставин, оцінивши всі докази в сукупності, суд вважає, що даний будинок належав на праві власності померлому [PERSON], і входить до складу спадщини, яка відкрилась після його смерті. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вказаний позов [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2148,13 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved