Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

07 лютого 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис №2023, виданий 30.12.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено вищевказаний виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з неї заборгованість в розмірі 75955, 17 грн. Позивачка вважає, що виконавчий напис вчинений з недотриманням вимог закону, оскільки всупереч умов кредитного договору №P20.101.13505 від 30.04.2013, укладеного між нею та ПАТ «Ідея Банк», банк, в тому числі й ТОВ «ФК Рантьє», якому відступлено право вимоги, не вимагав від неї дострокового погашення кредиту. Окрім того, позивачка стверджує, що вона не була повідомлена про зміну кредитора у зобов`язанні з ПАТ «Ідея Банк» на ТОВ «ФК Рантьє» й продовжувала сплачувати суми кредитних коштів на рахунки ПАТ «Ідея Банк». Вказане свідчить про відсутність безспірності вимог. 13.03.2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі. 11.03.2019 представником позивачки [PERSON] адвокатом Коссей О.М. було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій останній вказує про те, що ТОВ «ФК Рантьє» відступило право вимоги на користь ТОВ «ФК «Серет» (після зміни назви ТОВ «Нью Файненс Сервіс». За клопотанням представника позивачки, ухвалою суду від 12.04.2019, ТОВ «Нью Файненс Сервіс» було залучено у справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 09.04.2019 від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. надійшли пояснення до позовної заяви, за якими 30.12.2016 до нього звернулося ТОВ «ФК «Рантьє», якому ПАТ «Ідея Банк» на підставі договору факторингу було відступлено право вимоги за кредитним договором №P20.101.13505 від 30.04.2013, із заявою про вчинення виконавчого напису від 19.12.2016, до заяви було додано перелік документів, за яким ним стягнення заборгованості було проведено у безспірному порядку. Щодо твердження позивачки, що їй не було надіслано вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, то приватний нотаріус зазначив, що в нотаріальній справі були зокрема наявні: вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань з застереженням про вчинення виконавчого напису нотаріуса, у разі невиконання вимог; повідомлення ТОВ «ФК «Рантьє» про відступлення права вимоги; довідка-розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 14.11.2016 та станом на 30.09.2016; виписка про рух коштів по рахунку станом на 14.11.2016. Отримання вказаних документів позивачкою стверджується рекомендованим повідомленням про вручення з відміткою про отримання кореспонденції особисто позивачкою [PERSON] 15.04.2019 від третьої особи ТОВ «Нью Файненс Сервіс» надійшли пояснення, за якими вказано, що зміна кредитора у зобов`язання здійснюється без згоди боржника, а тому зміна кредитора ПАТ «Ідея Банк» на ТОВ «ФК «Рантьє» здійснювалася на підставі договору факторингу. 28.02.2017, вже після вчинення виконавчого напису нотаріуса, ТОВ «ФК «Рантьє» відступило право вимоги на підставі договору факторингу ТОВ «ФК «Серет», яке змінило назву на ТОВ «Нью Файненс Сервіс». З огляду на вказане, відповідач мав право звертатися за вчиненням виконавчого напису нотаріуса, який наразі оскаржується. Твердження позивачки про те, що вона не отримувала від банку вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань спростовується повідомленням про вручення поштового відправлення №7950100265374, за яким таке разом з повідомленням про відступлення права вимоги, отримано позивачкою 28.11.2016, за понад 30 днів до вчинення виконавчого напису нотаріуса №2023 від 30.12.2016. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, однак в матеріалах справи наявна заява її представника - адвоката Коссей О.М., за якою такий просить здійснювати розгляд справи без його участі та участі представника, позовні вимоги підтримує. Окрім цього, 19.08.2019 представник позивачки адвокат Коссей О.М. подав заяву від 19.08.2019, за якою вказує, що вчинення виконавчого напису на кредитний договір є незаконним, у зв`язку з тим, що Постанову КМУ №662 від 26.11.2014 постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.03.2015 (залишено в силі апеляційною та касаційною інстанцією 22.02.2017 та 20.06.2018 відповідно) визнано незаконною та нечинною. Відповідач ТОВ «ФК «Рантьє» в судове засідання не з`явився, 12.04.2019 від представника Жовтанецького В.М. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Рантьє», у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. в судове засідання не з`явився, свою позицію виклав у поясненнях від 09.04.2019, за якими просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «Нью Файненс Сервіс» в судове засідання не з`явився, в поясненнях від 15.04.2019 представник - адвокат Олешек О.М. виклала свою позицію щодо розглядуваного спору, просила у задоволенні позовних вимог відмовити, розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «Нью Файненс Сервіс». Суд, врахувавши позицію учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За правилами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 30.04.2013 між ПАТ «Ідея Банк» та позивачкою [PERSON] укладено кредитний договір №Р.20.101.13505, за яким позивачка отримала кредит у розмірі 85000 грн. строком на 60 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом та платою за обслуговування кредитної заборгованості. В матеріалах справи наявна довідка-розрахунок заборгованості за кредитним договором №Р.20.101.13505 від 30.04.2013, за яким заборгованість [PERSON] станом на 30.09.2016 та станом на 14.11.2016 становить 74655, 17 грн. За довідкою про ненадходження платежів від 19.12.2019 вбачається, що 14.11.2016 ТОВ «ФК «Рантьє» було скеровано [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги, а також вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань протягом 30 днів з дня направлення вимоги. З моменту направлення вимоги, оплат, спрямованих на повне виконання зобов`язання по кредитному договору №Р.20.101.13505 від 30.04.2013, на рахунки ТОВ «ФК «Рантьє» не надходило. 19.12.2016 директор ТОВ «ФК «Рантьє» Понеділок А.Г. звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. з заявою про вчинення виконавчого напису в якій зазначено, зокрема, що станом на 14.11.2016 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №Р.20.101.13505 від 30.04.2013 становить 74655, 17 грн., стягнення заборгованості здійснюється за період 02.07.2016 по 14.11.2016. Строк чергового платежу настав 01.06.2016. 30.12.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. вчинив виконавчий напис, за яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Рантьє» заборгованість в розмірі 75955, 17 грн., з яких 58145, 61 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16509, 56 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями, 1300 грн. плата за вчинення виконавчого напису. 01.03.2017 за вказаним виконавчим написом відкрито виконавче провадження державним виконавцем Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області Миговичем М.М. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочинів. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не передбачено договором або законом. Так, 30.09.2016 АТ «Ідея Банк» уклав договір факторингу №30/09-1 з ТОВ «ФК «Рантьє», за яким останнє набуло право вимоги за кредитним договором №Р.20.101.13505 від 30.04.2013. Вказане підтверджується зокрема витягом з додатку №2 до вказаного договору. За повідомленням від 14.11.2016, адресованому [PERSON] з ТОВ «ФК «Рантьє», позивачка повідомлялася про відступлення права вимоги за вищевказаним договором факторингу з вимогою перерахувати заборгованість на нові реквізити. Вказане повідомлення було надіслане [PERSON] 15.11.2016 й вручене їй особисто 28.11.2016. Таким чином, твердження позивача про те, що виконавчий напис вчинений за недотриманням вимог про доведення її про зміну кредитора, є хибним й спростовується вищезазначеним. Згідно з положень ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно до 1.1. даної Глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У відповідності до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.4). Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.6.1999 року № 1172. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. За умовами п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 року № 2 оскаржується тільки відмова у вчиненні виконавчого напису, а правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оскаржена боржником лише в позовному порядку. При безспірності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. Крім того, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. При цьому Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 р. у справі № 6-158цс15 також висловлена правова позиція, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. в своїх поясненнях, адресованих до суду 09.04.2019, зазначив, що виконавчий напис проводився ним на підставі звернення (заяви) ТОВ «ФК «Рантьє» від 19.12.2016, до заяви було додано перелік документів, необхідний та передбачений законодавством України для вчинення виконавчого напису: кредитний договір № Р20.101.13505 від 30 квітня 2013 року, укладений між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] ; Договір факторингу № 30/09-1 від 30 вересня 2016 року; Витяг з Додатку № 2 до Договору факторингу № 30/09-1 від 30 вересня 2016 року; Довідку про ненадходження платежів від 19.12.2016 року № 2.19/12-282; Довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № Р20.101.13505 від 30.04.2013 станом на 30.09.2016; Довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № Р20.101.13505 від 30.04.2013 р. станом на 14.11.2016; Розрахунок заборгованості за кредитним договором № Р20.101.13505; Виписка/Особовий рахунок з 01/01/2000 по 13/11/2016; Виписка/Особовий рахунок з 01/01/2000 по 18/12/2016; Вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 14.11.2016 р. вих. № Р20.101.13505; Повідомлення про відступлення права вимоги від 14.11.2016; Опис вкладення в цінний лист, з відміткою поштового відділення зв`язку від 16.11.2016; - Список № 2 ф. 103 згрупованих поштових відправлень, з відміткою поштового відділення зв`язку від 16.11.2016; Список № 296 ф. 103 згрупованих поштових відправлень листів цінних пріоритетних, з відміткою поштового відділення зв`язку від 16.11.2016 ; Фіскальний чек ЛД УДППЗ «УКРПОШТА» № 0031916 0026418 від 16.11.2016; Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. Аналогічний перелік документів на підтвердження позиції про відповідність виконавчого напису нотаріуса вимог Закону, поданий третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «Нью Файненс Сервіс» в поясненнях від 15.04.2019. За вказаними документами було підтверджено наявність кредитних відносин між позивачкою та відповідачем ТОВ «ФК «Рантьє» як фактором, а також наявність непогашеної кредитної заборгованості. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність поданих нотаріусу документів вимогам законодавства, суду надано не було. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За п.4.2.3 кредитного договору №Р.20.101.13505 від 30.04.2013 банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, у разі якщо позичальник порушив терміни сплати поточних місячних внесків більш ніж на один календарний місяць. Посилання позивачки на те, що заборгованість не була безспірною з огляду на неотримання нею вимоги від відповідача про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, спростовується повідомленням директора ТОВ «ФК «Рантьє», адресованого 14.11.2016 [PERSON] про відступлення права вимоги; вимогою директора ТОВ «ФК «Рантьє» про усунення порушення кредитних зобов`язань, адресованої 14.11.2016 [PERSON] ; довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 14.11.2016 та 30.09.2016; випискою про рух коштів по рахунку станом на 14.11.2016. Вказаний перелік документів у поштовому відправленні було надіслано рекомендованим повідомленням про вручення позивачці [PERSON] 15.11.2016, і отримано нею особисто 28.11.2016,про що свідчить її підпис. Аналогічне підтвердження про отримання було надано приватному нотаріусу Гуревічову О.М. ТОВ «ФК «Рантьє». Щодо твердження представника позивачки, висловленого в його заяві від 19.08.2019 про те, що вчинення виконавчого напису на кредитний договір без відповідного нотаріального посвідчення є незаконним, у зв`язку з тим, що Постанову КМУ №662 від 26.11.2014 постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.03.2015 (залишено в силі апеляційною та касаційною інстанцією 22.02.2017 та 20.06.2018 відповідно) визнано незаконною та нечинною, суд зазначає наступне. Розглядуваний виконавчий напис №2023 був виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 30.12.2016. При вчиненні виконавчого напису останній керувався ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. При цьому постанова Київського апеляційного адміністративного суду у справі 826/20084/14, якою визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в такій її частині «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.», була постановлена та набрала законної сили 22.02.2017, а розглядуваний виконавчий напис був здійснений нотаріусом 30.12.2016. Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Відповідно до абзацу другого мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від № 1-рп/99 від 09.02.99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Враховуючи вказане, на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса - 30.12.2016 щодо стягнення заборгованості в безспірному порядку з підстав, що випливають з кредитних відносин, нотаріус Гуревічов О.М. діяв в межах правового акту з відповідними змінами, чинність якого на той момент скасована не була. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинено відповідно до вимог закону, та в межах повноважень нотаріуса, доказів на спростування такого висновку стороною позивача надано не було, а тому позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволенню не підлягає Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, судовий збір не підлягає поверненню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed