Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

07 липня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що з 28.07.2012 перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, в зв'язку з чим не може працювати та матеріально забезпечувати себе та дитину. Відповідач в добровільному порядку грошових коштів на утримання сина не надає. Позивач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, в матерілах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність. Позовну заяву про стягнення аліментів на утримання сина підтримує. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. По справі встановлено, що 28.07.2012 сторони уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області, за актовим записом № 31 (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22.04.2013 виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області (а.с. 3) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 1495 від 11.06.2015 виданої виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області (а.с. 6), [PERSON] дійсно проживає з [PERSON] Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина та дружини не надає, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, син [PERSON], проживає разом із матір'ю, позивач потребує матеріальної допомоги, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також суд вважає можливим частково задовольнити позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки у відповідності до ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, працює вона чи ні, й незалежно від її матеріального становища, при умові, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Відповідач дружину не утримує, але зобов'язаний це робити, в зв'язку з чим із нього необхідно стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином враховуючи, що від сплати судового збору позивач при подачі позову про стягнення аліментів був звільнений, тому ці витрати стягуються з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial