overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

09.09.2016 року до Вінницького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказує, що сімейне життя у них не склалось, оскільки у них різні інтереси, уподобання, вони не розуміють один одного, однією сім'єю не проживають. Тому, вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу - неможливе та суперечить їхнім інтересам, в зв'язку з чим він звернувся із даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте надав до суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] також до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.09.2006 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 5). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавш и фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що відповідає вимогам закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

09.09.2016 року до суду звернулась із заявою [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви зазначила, що перебуває у шлюбі з [PERSON] з 28.09.2006 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова її чоловіка [PERSON] було засуджено до позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком 2 роки. Вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 13.11.2014 року [PERSON] призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, у звязку з чим подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме її інтересам та інтересам дітей. У судове засідання заявниця не зявилась, до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву просить задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2006 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.04.2014 року [PERSON] засуджено до 5 років позбавлення волі з випробувальним строком 2 роки. Вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 13.11.2014 року вирок Деснянського районного суду скасовано в частині призначення покарання та призначено [PERSON] нове покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.10.2015 року вирок деснянського районного суду м. Чернігова від 01.04.2014 року та вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 13.11.2014 року залишено без змін. Як вбачається із ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

09.09.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 28.04.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися, через втрачене взаєморозуміння, у родині виникають постійно конфлікти, сварки, тривалий час вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть, тому позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, та просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони повторно не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені. Заперечень проти вимог позивача, відповідач не надав ( а.с. 10, 13, 14, 15, 16, 17, 19). Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи ( а.с. 20 - заява). Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.04.2012 року, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено актовий запис № 139 ( а.с. 5 - копія свідоцтва про шлюб). В період спільного проживання у шлюбі у них народився син: [PERSON], [INFO] ( а.с. 6 - копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тривалий час проживають окремо, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дитини, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

09.09.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - Пятківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [PERSON], яка померла 04.03.2011 року відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок розташований за адресою: вул. Лісова, буд. 31, с. Пилипівка Чуднівського району Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом, однак не може оформити своїх спадкових прав після смерті [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими спорудами. Позивач звернулась із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не зявилась, до суду подала заяву, в якій вона просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач Пятківська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови, згідно якої Пятківська сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

09.09.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що проживала з відповідачем як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. За час сумісного проживання [INFO] року в них народилась донька - [PERSON]. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на дитину не надає, тому, позивач у судовому порядку просила стягнути з нього на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу. В судове засідання позивач не з'явилася. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі визначеному позивачем. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст.11 ЦПК України, суд вважає можливим застосувати наслідки передбачені ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Зокрема судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 09.09.2016 року за № 1292, неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Виходячи з положень вказаної статті та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, що передбачено ч.1 ст. 183 СК України. При визначенні розміру аліментів, суд, враховує обставини даної справи та вимоги, викладені у ст. 182 СК України. Таким чином, виходячи з обставин, встановлених у судовому засіданні, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що частка від доходу, яка підлягає стягненню з відповідача як аліменти, становить - 1/4 з дня подачі до суду позовної заяви, тобто з 09.09.2016 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України. В силу ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

09.09.2016 року позивач звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбуна підставі того, що сімейні відносини між сторонами не склалися, сімя носить формальний характер. Як причину розпаду сімї позивач вказує на той факт, що сторони є різними за характером людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у звязку з чим в родині склалися складні відносини, численні спроби взаєморозуміння виявилися марними. Подружні відносини сторони не підтримують, не ведуть спільне господарство. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій вимоги позову підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи провести у його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилась, надавши до суду заяву , в якій вимоги позову визнала, просила розгляд справи провести у її відсутності. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що 10.07.2010 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], укладено шлюб, зареєстрований Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 255, Сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сімї. Сторони є різними за характерами людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у звязку з чим в родині склалися відчужені відносини. Несумісність характерів сторін призвела до припинення шлюбних відносин.\~ Майновий спір відсутній. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. \~ \~ Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

09.09.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 24 листопада 2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які про\-живають з матір'ю.Спільне подружнє життя не склалося, бо мають різні характери та погляди на сімейне життя, за останні 3 роки відносини значно погіршились. Подружжя припинило подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, через канцелярію суду надав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить справу розглядати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 24 листопада 2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, за актовим записом № 375 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 2). Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 3,4). Спільне подружнє життя не склалося, через різні характери та погляди на сімейне життя. З позовної заяви вбачається, що подружжя припинило подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення позивачка не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивачки, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач зазначила, що у разі розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Вказана вимога підлягає задоволенню. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

09.09.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю. Сторони в судове засідання не з'явилися, при цьому позивач надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно положень частини другої статті 197 ЦПК України справу розглянуто без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 31.07.2012 року, при цьому спільних неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. Сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Наданий судом тримісячний строк на примирення сторін позитивних результатів не надав. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки позивач не бажає подальшого збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюбу - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

09.09.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 08.08.2006 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які мешкають з нею. Питання про стягнення аліментів вирішено у добровільному порядку. Спільно нажитого майна не мають. Однією сімєю не мешкають з березеня 2012 року. Причиною припинення сімейно-шлюбних вказує втрату почуття любові та поваги одне до одного. На примирення вона не згодна, просила шлюб розірвати, прізвище залишити- Могілат. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Суд,\~ дослідивши матеріали справи прийшов до висновку про необхідність завдоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно зі\~ ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони тривалий час не мешкають однією родиною, позивачка на задоволенні позову наполягає, відповідач у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав, що підтверджує його незаінтересованість у збереженні сімейних відносин та робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя.\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

09.09.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач здоровий, працездатний, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки.

Outcome: approved