Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

09.11.2017 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09.08.2009 року. Від шлюбу вона та відповідач мають неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, через що між нею та відповідачем виникали суперечки та непорозуміння. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, так як це суперечить її інтересам, оскільки однією сімєю вона та відповідач не проживають понад два роки. Шлюб існує формально. На примирення з відповідачем вона не згодна. Просить стягнути з відповідача витрати, понесені нею при зверненні в суд на сплату судового збору в сумі 640 грн. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, згідно п.3 прохальної частини позовної заяви та заявою від 08.12.2017 року просить розгляд справи проводити у її відсутності (а.с.1, 17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відповідно до заяви просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнає, щодо розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує, на примирення не згоден (а.с.18). В судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивачка та відповідач заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.08.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ №077362 (а.с.4). Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітніх дітей синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Сторони не бажають миритися, позивачка має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Причиною розладу в сімї стали різні характери і погляди на сімейне життя, непорозуміння та суперечки між сторонами, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивачки, так як однією сімєю сторони не проживають понад два роки. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивачка наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивачки, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи. При зверненні до суду з означеним позовом позивачкою сплачено судовий збір в сумі 640 грн. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: approved