Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

08 листопада 2017 року, [PERSON], звернулася в суд із позовом до [PERSON], про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Просить суд збільшити розмір аліментів, утримуваних з [PERSON], на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], визначивши їх у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу набуття останніх змін щодо збільшення мінімального розміру аліментів, тобто з 08.07.2017 року та стягнути з відповідача 600.00 грн., щомісячно, для участі батька у додаткових витратах на забезпечення дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 08.12.2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18.08.2023 року, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позивач зазначала, що на даний час відповідач займається підприємницькою діяльністю, у звязку із чим може сплачувати аліменти, тому вона вимушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача, з урахуванням того, що змінився визначений положенням СК України мінімальний розмір аліментів, відтак вважає, що попередньо визначений судом оспорюваний розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому із наведених підстав спірні аліменти підлягають збільшенню з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18.08.2023 року. Крім того, позивач зазначила, що їхня спільна дитина дочка [PERSON] потребує санаторно-курортне лікування, посилене харчування, відвідує позашкільні гуртки на платній основі: «Рукоділля» та «Веселка» образотворче мистецтво Олевського центру художньо-естетичної творчості учнівської молоді та Центр іноземних мов. Вважає, що відповідач зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину. Позивач [PERSON], підтримала предявлений позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому подала до суду заяву щодо розгляду справи у її відсутності та за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON], не визнав предявлений позов, з підстав відсутності жодних документальних підтверджень матеріальних витрат на лікування дочки (чеки, квитанції), які нібито понесла позивачка. Зазначив, що він регулярно сплачує на користь позивача аліменти на утримання дочки, заборгованості не має по їх сплаті, купував одяг, та деталі для ремонту планшета, (а.с.61,62), спілкується з дитиною. Його дохід від підприємницької діяльності за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 року складає 2850.00 грн. Він є інвалідом ІІІ-ї групи, отримує пенсію в сумі 1412 грн., постійно лікується і сам потребує допомоги на своє утримання і лікування. У підтвердження наведеного надав до суду докази та понесені витрати (чеки) на лікування. Вважає, що надані [PERSON], до матеріалів справи аптечні чеки, чеки про придбання продуктів харчування та одягу і товарів, тощо не мають привязки до дитини, оскільки відсутні докази, призначення лікаря, придбання ліків, препаратів тощо згідно з призначенням лікаря. Копії документів, що надані до позовної заяви не містять доказів того, що закупівля цих ліків була необхідна у зв`язку з хворобою дочки, або іншими особливими обставинами. А чеки на продукти харчування вважає неналежними доказами понесення позивачкою як додаткових витрат на утримання дитини, оскільки він сплачує аліменти на утримання дитини, таким чином приймає участь у витратах на закупку продуктів, одягу, харчування у школі тощо. З більшості чеків неможливо визначити, що там написано. На підставі чого, просить у задоволенні позову позивачу про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити в повному обсязі. Заслухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступне. Матеріалами справи встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії І-ТП № 004876, (а.с.3). 08 грудня 2015 року Олевським районним судом Житомирської області було винесено рішення по справі № 287/404/15-ц, згідно якого позов [PERSON], до [PERSON], про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER], проживаючого в [INFO], інваліда ІІІ-ї групи загального захворювання, приватного підприємця на користь [PERSON], [INFO], проживаючої в [INFO], ІПН: [NUMBER], аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розміри 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18.08.2023 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.09.2015 року. Суд не може погодитися з ствердженнями позивача наданими у позовній заяві, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, при цьому абсолютно не цікавиться життям своєї дитини та її матеріальним забезпеченням, що нею на утримання дитини понесені витрати, які слід віднести до додаткових витрат на дитину та стягнути з відповідача, оскільки вказані ствердження позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи та доказів вказаного нею не надано, чим порушені вимоги ч.3 ст.12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З доказів позивача наданим до матеріалів справи вбачається, що згідно довідки № 57 від 25.10.2017 року, виданої Олевським центром художньо-естетичної творчості учнівської молоді Олевської районної ради Житомирської області (далі по тексту ЦХЕТУМ, заклад) [PERSON], [INFO] є вихованцем гуртка «Рукоділля», (а.с.8.), та вихованцем гуртка «Веселка» образотворче мистецтво цього ж закладу, (а.с.9). Згідно довідки № 2 від 16.01.2018 року, виданої ФОП [PERSON], [PERSON], [INFO] відвідує Центр іноземних мов та вивчає англійську мову. Плата за одне індивідуальне заняття становить 70 грн. Всього на місяць планується 4-5 занять, що буде становити 280-350 грн., (а.с.39). У відповідності до заключення ЛКК довідки № 314 від 09.08.2017 року повідомлено, що [PERSON], [INFO], знаходиться на «Д» обліку, діагноз: вегетосудинна дистонія ДЖВШ, (а.с.7). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги стосовно понесення позивачем додаткових витрат на утримання дитини, позивач надала до матеріалів справи безліч чеків про сплату нею витрат на продукти харчування, кондитерські вироби, цукерки, ліки, одяг, взуття, предмети гігієни, білизну, побутову техніку тощо, (а.с.26-36). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, коли в силу особливих, виняткових обставин вимагаються поверх звичайних додаткові витрати, цих коштів може виявитися недостатньо. Стаття 185 СК України передбачає притягнення батьків до участі у додаткових витратах на дитину, а не до додаткового стягнення коштів на утримання, ставить обох батьків в однакове становище. Участь у додаткових витратах батьків, які сплачують аліменти або до яких не заявлялися вимоги про сплату аліментів, може бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібності дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Особливими обставинами можуть бути: несподіване тяжке захворювання, для лікування якого необхідна велика сума грошей, наприклад, на оплату операції, на проїзд до місця лікування, проживання, харчування, після операційне видужування в санаторії; нещасний випадок - дитина потрапила в ДТП і була тяжко травмована тощо. Законодавець до особливих обставин відносить і позитивні чинники. Так, особливими позитивними обставинами називають розвиток здібностей дитини і, як приклад, наводять схильність дитини до музики, що викликало додаткові витрати з боку того батька, з ким проживає дитина, в необхідності придбати музичний інструмент, схильність може бути виявлена в спорті - витрати на оплату тренерів, спортивного інвентарю, оренди залу, басейна тощо. Отже, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обовязковою. Розмір суми, що стягується з одного із батьків дитини, зобовязаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У пунктах 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Згідно довідки про доходи [PERSON], виданої Коростенською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області від 19.01.2018 року № 4318, обсяг його доходу від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 року становить 2850 грн., (а.с.37). Відповідно до копії пенсійного посвідчення серії АЗ № 360262, [PERSON], є інвалідом ІІІ-ї групи, отримує пенсію в сумі 1412 грн., (а.с.48). Відповідно довідки державного виконавця Олевського районного ВДВС ГТУЮ у Житомирській області від 03.11.2017 року № 8277, заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом № 287/404/15-ц який видано Олевським районним судом 07.12.2016 року, про стягнення з [PERSON], на користь [PERSON], аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18.08.2023 року, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно станом на 01.11.2017 року відсутня, (а.с.46). Відповідно до повідомлення КУ «Олевська ЦРЛ» № 643/05-6 від 20.04.2018 року, повідомлено, що [PERSON], [INFO], проживаючий [INFO], з 17.02.2014 року знаходиться на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті КУ «Олевська ЦРЛ», діагноз: F-06.22. Крім того, знаходиться на обліку та лікуванні у лікаря-невролога, діагноз: залишкові явища ЗЧМТ, геморагічного забою головного мозку. Післятравматична енцефалопатія ІІ ст. На обліку у лікар-травматолога, діагноз: післятравматичний дефартроз правого акроміально-ключичного зєднання. Хронічний тендиніт правого плечового суглобу. Сімейного лікаря з приводу ХХН ІІ ст. Хронічний пієлонефрит в стадії н/ремісії. З 18.12.2017 по 28.02.2018 року [PERSON], знаходився на стаціонарному лікуванні, (а.с.58-60, 63-66). Таким чином, позовні вимоги [PERSON], зводяться до того, що дитина потребує додаткових витрат, які позивач припускає витратити у колишньому часі та/ або (майбутньому), а саме, як зазначає у зверненні до відповідача (а.с.16), в 2017 році на рекомендоване санаторно-курортне оздоровлення та відпочинок в дитячому таборі, який позивач обрала: літній табір для дітей «Артек Semmering», з датою заїзду 30.07.2017 року, вартість відпочинку складає 32 682 грн., та просила відповідача надати половину коштів для оплати вартості оздоровлення в сумі 16 341.00 грн., і витрати на проїзд дитини до м.Льовова, звідки відбудеться відправлення в дитячий табір, невідкладно шляхом перерахування коштів на рахунок позивача або готівкою, (а.с.16), при тому, що лікарями рекомендовано санаторно-курортне лікування в умовах санаторію з профілем: невро, орто, гастро. Рекомендовані місця лікування дитини: місцеві санаторії (поза курортом) [PERSON], Дениші, та/або місцеві курорти, (а.с.7). Проте, придбання дитині продуктів харчування, кондитерських виробів, напоїв, цукерок, одягу, взуття, предметів гігієни, білизни, побутової техніки тощо, відвідування гуртків «Рукоділля», (а.с.8.), «Веселка» та відвідування Центру іноземних мов, (а.с.39) у сенсі розуміння ст.185 СК України, не є додатковими витратами, оскільки не зумовлені особливими обставинами. Усі ці витрати, що понесла позивач є основними витратами по утриманню дитини, які повинні покриватися за рахунок доходу позивача та аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що нею понесено витрати на оплату занять дитини у гуртках «Рукоділля» і «Веселка». Довідка № 2 від 16.01.2018 року, видана ФОП [PERSON], лише свідчить про те, що дитина відвідує Центр іноземних мов та вивчає англійську мову. Плата за одне індивідуальне заняття становить 70 грн. Всього на місяць планується 4-5 занять, що буде становити 280-350 грн., (а.с.39), однак відсутні докази на підтвердження того, що позивач сплачувала ФОП [PERSON], грошові кошти за абонемент, коли саме та у якому розмірі. Крім того, дана довідка ФОП [PERSON], не доводить, що вказана особа надає послуги занять з вивчення англійської мови та може відповідно до зареєстрованого виду своєї діяльності отримувати грошові кошти, як ФОП, за такі послуги. На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що позивачем не надано до суду жодного належного доказу про понесення нею додаткових витрат на дитину, тому суд вважає за необхідне в задоволені позовних вимог [PERSON], до [PERSON], про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити. Щодо позовних вимог позивача про збільшення розміру аліментів, суд зазначає наступне. Так, відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України слідує, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 2 ЦПК України, слідує, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як вказувалося вище, відповідач на підставі рішення Олевського районного суду Житомирської області від 08.12.2015 року сплачує на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розміри 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18.08.2023 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.09.2015 року, (а.с.4). Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем не надано та не підтверджено належними доказами, і судом не встановлено наявність обставин, визначених в ч.1 ст.192 СК України для задоволення вимог [PERSON], про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, визначених за рішенням суду. Позивачкою не доведено, і не надано до суду доказів, що у відповідача змінився матеріальний стан, чи/або він має інші нерегулярні доходи або доходи в натурі, а вона є малозабезпеченою і не в змозі утримувати спільну з відповідачем неповнолітню дитину. Крім того слід вказати на те, що не може бути підставою для збільшення розміру аліментів і зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, який з 17.05.2017 року, відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки судом визначається лише частка заробітку (доходу), яка повинна стягуватися як аліменти на дитину, а мінімальний розмір аліментів визначається законодавством і залежить від розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який встановлюється законом України при прийнятті державного бюджету на відповідний рік. Цей закон є обовязковим і для осіб, які виконують рішення суду про стягнення аліментів, а відтак воно не підлягає перегляду у звязку із зміною мінімального розміру аліментів. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed