Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

08.12.2016 позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначає, що 27.03.2002 року помер її батько [PERSON], який ще за життя склав заповіт, згідно якого 1/2 свого майна заповів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] порівну всім. На день його смерті заповіт не скасовано і не змінено. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається в тому числі із земельної ділянки загальною площею 1,6871 га, кадастровий номер 1825082900:01:000:0043, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Заболотської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 31.07.2003 серії ЖТ № 076294. Позивач є спадкоємицею за заповітом, спадщину прийняла фактично шляхом вступу в управління спадковим майном, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ні позивач, ні інші спадкоємці не зверталися. Проте оформити спадкові права на зазначене спадкове майно позивач не може, в звязку з тим, що правовстановлюючий документ було видано вже після смерті спадкодавця і вирішення зазначеного питання підлягає в судовому порядку. Сторони у судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. За ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,\~ на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,\~ встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Із матеріалів справи вбачається, що позивач порушив у суді спір про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер 27.03.2002 року, тобто, між сторонами виникли правовідносини щодо прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року (а.с.7). Враховуючи зазначене та фактичні обставини справи суд визначає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню чинне на той час законодавство, а саме, відповідні правила\~ ЦК УРСР 1963 року.\~ Судом встановлено, що 27.03.2002 року в с. Заболоть Радомишльського району Житомирської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 151405 (а.с.7). За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого 1/2 свого майна заповів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] порівну всім. На день його смерті заповіт не скасовано і не змінено (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 1,6871 га, кадастровий номер 1825082900:01:000:0043, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Заболотської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 31.07.2003 серії ЖТ № 076294 (а.с.13). Один із спадкоємців за заповітом [PERSON] помер 21.07.2014 року (а.с.8). За інформацією Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області від 03.06.2016 року, ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 27.03.2002 року, не звертався. Спадкові справи щодо майна не заводились (а.с.31). В матеріалах справи знаходяться адресовані заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON], засвідчені секретарем Заболотської сільради [PERSON], про відмову від прийняття спадщини після померлого [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.10,11,12). Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 15.07.2016 у цивільній справі № 289/823/16-ц встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], який помер 27.03.2002. Дане Рішення набрало законної сили 25.07.2016 (а.с.14-15). Відповідно ст. 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно зі\~ ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В звязку із тим, що правовстановлюючий документ було видано вже після смерті спадкодавця, захистити своє право на спадкування позивач може тільки в судовому порядку. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved