Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

10.03.2017 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22.07.2006 року між нею та відповідачем [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис №370. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. З січня 2016 року сімейні стосунки вони не підтримують, спільного бюджету не ведуть, що пов'язане з відсутністю взаєморозуміння та спільних інтересів, розбіжністю поглядів по веденню господарства. Подальше спільне проживання неможливе, збереження шлюбу суперечить її інтересам. У зв'язку з цим позивач просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. Сторони в попереднє судове засідання не з'явились. Позивач у позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Відповідач до початку попереднього судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 22.07.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції був укладений шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 370, відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів між позивачем та відповідачем, розбіжність поглядів по веденню спільного господарства. З січня 2016 року шлюбні відносини між сторонами припинені, разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть. На примирення позивач не згодна, оскільки вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч.2 ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя вважає, що збереження шлюбу в подальшому суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Спір щодо спільного майна подружжя в рамках цієї справи заявлений не був. Відповідно до ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 640,00 грн, що підтверджується квитанцією №0.0.72643812.1 від 07.03.2017 року (а.с.2). Однак, як було встановлено судом, винними у розпаді сім'ї рівною мірою є як позивач, так і відповідач, а тому судовий збір повинен бути розподілений на двох. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір , що дорівнює 320 гривень 00 копійок. На підставі ст.104,105, 110, 112-115 СК України,

Outcome: approved