Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

10.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.07.2008 року Великогомільшанською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №3. Також, просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу дітей не мають, з грудня 2015 року вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Відповідач на даний час проживає з іншою жінкою, з якою в них за вказаний період народилося двоє дітей, внаслідок чого вважала, що збереження шлюбу є неможливим, а подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Спору про розділ майна немає. Відповідач не бажає в добровільному порядку розірвати шлюб в органах РАЦС, тому вона звернулася до суду з цим позовом. Належним чином повідомлені сторони повторно в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] про причини повторної неявки не повідомив, заперечень проти позову не подавав. Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, і від якого не надійшла заява про судовий розгляд за його відсутності, а позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, це дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про шлюб, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.07.2008 року. (а. с. 4). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту позовної заяви, проти якої не подав заперечень відповідач, слідує, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам дружини. Спору про поділ майна між сторонами немає. Враховуючи, що: позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу; відповідач [PERSON] будь-яких заперечень проти позовної заяви не надав, чим виявив байдуже ставлення до збереження сім'ї; подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивачки, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивачки 640 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved