Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

09 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, який в подальшому уточнила, до [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, [PERSON], третя особа: Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. На обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначає, що вона є дочкою [PERSON], яка померла 24 квітня 2016 року. Вона є спадкоємицею за заповітом після смерті матері [PERSON]. Після смерті матері залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області згідно державного акту серія ЗП №083130, виданого Василівською РДА 17 жовтня 2005 року та земельної ділянки, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області згідно державного акту серія ЯЕ №264814, виданого Василівською РДА 19 листопада 2009 року, які вона, згідно заповіту, складеного 18 січня 2010 року та посвідченого секретарем Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, заповіла на її користь. Маючи на руках вищевказані державні акти на право власності на земельні ділянки, вона помилково вважала, що прийняла спадщину на ці земельні ділянки. Однак, при зверненні до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області їй було повідомлено щодо пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. При цьому нотаріусом їй було розяснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено тільки судом та запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Вважає, що вона з поважних причин пропустила строк на прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України, так як вважала, що фактично прийняла спадщину, у звязку з чими вона пропустила строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщин, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просить встановити їй додатковий тримісячний строк, достатній для подання заяви в нотаріальну контору для прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 24 квітня 2016 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про день а час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте подала на адресу суду заяву з проханням розглядати справи у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте суду надано заява, в якій представник відповідача просить розглядати справу у відсутність їх представника. Проти позовних вимог [PERSON] не заперечують (а.с.32). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надано суду заява, в якій відповідач просить розглядати справу у її відсутність, проти задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог не заперечує (а.с.36). Представник третьої особи: Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте до суду надійшла заява від представника третьо особи про розгляд справи у їх відсутність (а.с.14). Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24 квітня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис № 29, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.4). Той факт, що позивачка є донькою померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], виданого Малобілозерським сільським РАГС Великобілозерського району Запорізької області серії IV-УР №244005, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5). та свідоцтвом про укладення шлюбу, відповідно до якого 15.11.1980 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, після укладення якого [PERSON] присвоєно прізвище «Титаренко», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим [PERSON] сільською радою Василівського району Запорізької області серії І-ЖС № 454581 (а.с.6). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 264814, виданого на підставі розпорядження Голови Василівської РДА Запорізької області від 12 вересня 2007 року за № 438, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,5444 гектарів, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, цільовим призначенням якої є: ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний вище Державний акт зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №010926600158 (а.с.8). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 083130, виданого на підставі розпорядження Голови Василівської РДА Запорізької області від 06 лютого 2004 року за № 72, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,21 гектарів, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, цільовим призначенням якої є: ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний вище Державний акт зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №010526600583 (а.с.9). Як вбачається з заповіту, складеного 18 січня 2010 року та посвідченого секретарем Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області за реєстровим № 9, [PERSON] при житті зробила таке заповітне розпорядження, а саме: земельну ділянку, розташовану на території Орляянської сільської ради, згідно державного акту серії ЗП № 083130, виданого Василівською РДА 17.10.2005 та земельну ділянку, розташовану на території Орляянської сільської ради, згідно державного акту серії ЯЕ №264814, виданого Василівською РДА 19.11.2009 року, - заповіла [PERSON], про що свідчить зміст вказаного заповіту, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.7). На теперішній час даний заповіт [PERSON] є не зміненим та не скасованим, що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 47114438 від 17 березня 2017, виданої Василівською державною нотаріальною конторою Запорізької області та є чинним (а.с.35). Відповідно довідки №172/01-16 від 22 березня 2017 року, виданої Василівською державною нотаріальною конторою Запорізької області, після смерті [PERSON], яка померла 24 квітня 2016 року, спадкова справа Василівською державною нотаріальною конторою Запорізької області не заводилася, з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с.33). На даний момент у позивачки [PERSON] виникла необхідність в оформленні спадкового майна за заповітом після смерті [PERSON], а оскільки до нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом своєчасно не звернулась, тим самим пропустила встановлений Законом строк для прийняття спадщини, вважаючи при цьому, що фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Позивач [PERSON] своєчасно не звернулась до нотаріальної контори так як вважала, що прийняла спадщину, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки вважала, що після посвідчення заповіту, який був складений 18 січня 2010 року [PERSON] на її ([PERSON]) користь, вона стала власником земельних ділянок, які розташовані на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, а також у звязку з юридичною необізнаністю вона не знала, що заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори у строк до шести місяців після смерті спадкодавця, та проживаючи в будинку після смерті матері та здійснюючи за нею догляд, вважала, що фактично прийняла спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] Крім того, в період часу з 01.08.2016 по 26.01.2017 року вона безперервно знаходилася за межами держави, перебувала у [PERSON], що позбавляло її можливості своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 24.04.2016 року. Згідно зі ст.1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги законні, обґрунтовані, належними доказами доведені, крім того, визнані відповідачами у повному обсязі, тому відповідно до положень ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню,та суд вважає необхідним позов задовольнити та надати позивачці [PERSON] додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 24 квітня 2016 року, оскільки строк для прийняття спадщини пропущений позивачкою з поважних причин. Враховуючи викладене та

Outcome: approved