Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

08.02.2019 р. позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ «ПриватБанк»), в особі свого представника [PERSON], яка діє на підставі довіреності (а.с.27) звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач), в обґрунтування якої зазначає наступне. Відповідно до укладеного договору б/н від 22.12.2014 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Договору, де зазначено, що відповідач дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банка. Крім того, п.1.1.3.2.4 Договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невідємних частин Договору, при цьому у кредитора виникає обовязок інформувати позичальника про зміни шляхом надання виписки по картковому рахунку, а у позичальника отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках. Разом з цим, відповідно до п.1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобовязань за Договором. Згідно з п.2.1.1.5.4 Договору, у разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку», клієнт має право надати банку заяву про розірвання Договору. Банк свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач, на підставі п.2.1.1.5.5 Договору, зобовязалась погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач, також, зобовязалась слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердфарту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобовязань за Договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6 на вимогу банку виконати зобовязання з повернення Кредиту, оплати винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобовязання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобовязаннями. Однак, відповідач не надала своєчасно позивачу гроші, чим порушила зобовязання за Договором. Згідно п.2.1.1.12.2 Договору, у разі непогашення клієнтом боргових зобовязань за Кредитом до 25 числа місяця, Клієнт сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. У разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1 Договору, Клієнт сплачує банку проценти у подвійному розмірі від зазначених у Тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 Договору, Клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору, у разі порушення позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500,00 грн. +5% від суми позову. Відповідно до п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків та інших обовязків за цим Договором. В наслідок неналежного виконання Позичальником взятих зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, у відповідача за кредитним договором, станом на 16.12.2018 р. наявна заборгованість у загальному розмірі 25475,39 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту 7114,58 грн., нараховані відсотки за користування кредитом 9291,58 грн., нарахованою пенею 7379,93 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1189,30 грн. штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором та суму сплаченого судового збору при зверненні до суду. Ухвалою Енергодарського міського суду від 14.02.2019 р., з урахуванням клопотання позивача, розгляд справи було призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу\~запропоновано подати\~до суду\~заяву із\~обґрунтованим запереченням\~проти розгляду\~справи в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~та відзив\~на позов\~по вказаній\~справі(а.с.41). Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.43) відповідачем [PERSON] було отримано судове відправлення (а.с.43). 18.03.2019 р. до Енергодарського міського суду надійшла заява відповідача [PERSON] в якій вона просить розглядати справу у її відсутності, зазначивши що не сплачувала кредит з поважних причин (а.с.44). Заяв заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотань або заяв про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву - від відповідача до суду не надійшло. Враховуючи, що сторони повідомленні про час та місце слухання справи в суді та від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження визначеного ухвалою суду від 14.02.2019 р. на підставі наявних у справі доказів. У звязку з тим, що відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку: Судом встановлено, що [PERSON] було підписано Анкету-заяву б/н 22.12.2014 р. про оформлення у «ПриватБанк» на своє імя карткового рахунку (а.с.9), на підставі якої відповідач отримала на картковий рахунок кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту з обслуговування кредитної картки «Універсальна», Умов та правил надання банківських послуг, обумовивши пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг, право банку на зміну (збільшення або зменшення) кредитного ліміту в будь-який момент (а.с.8-8зворот, 10-24). Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов і правил надання банківських послуг, банк видає клієнту картку, її вид та строк дії визначений в заяві і в памятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг; датою укладання договору є дата отримання картки, що зазначена в заяві. Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем і надав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок. Відповідачем зобовязання за кредитним договором б/н від 22.12.2014 р. належним чином не виконувались, у звязку з чим виникла заборгованість перед позивачем, згідно розрахунку заборгованості за договором (а.с.6-7) та станом на 16.12.2018 р. відповідач має заборгованість в загальному розмірі 25475,39 грн., яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту 7114,58 грн., заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом 9291,58 грн., заборгованості за нарахованою пенею 7379,93 грн., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 1189,30 грн. штрафу (процентна складова). Згідно\~ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст.\~610,\~612 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Доказів належного виконання зобовязань по сплаті кредиту відповідачем надано не було, при цьому, в разі, якщо відповідач, у тому числі, і з поважних причин не мала фінансової можливості виконувати взяті на себе зобовязання за кредитним договором, то відповідно до п.1.1.2.2 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідач могла звернутися до Банку (позивача по справі) з відповідною письмовою заявою (а.с.12-12зворот) та відповідно до п.п.1.1.3.2.20 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, отримати відповідь на свою заяву та або вирішити спірне питання щодо умов договору в порядку визначеному п.1.1.7 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Однак доказів того, що відповідач зверталась до позивача з відповідною заявою, матеріали справи не містять. Згідно з ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Однак, при вирішенні питання щодо розміру заборгованості за кредитним договором, суд вважає необхідним зазначити на таке. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1\~ст.1056-1 ЦК України,\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Таким чином, заявлені вимоги позивача щодо стягнення з відповідача розміру заборгованості за тілом кредиту в сумі 7114,58 грн. та розміру відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору в сумі 9291,58\~грн. підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки з розрахунку заборгованості судом встановлена наявність допущення порушення умов договору щодо їх сплати відповідачем, що і не заперечується і відповідачем. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь розміру заборгованості за пенею і комісією а також і розміру заборгованості по штрафам (фіксована частина та процентова складова), суд дійшов наступного. Відповідно до\~ст.549\~ЦК України,\~неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов'язання. Штрафом є\~неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов'язання.Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За змістом приписів параграфу 2\~глави 49 ЦК України,\~особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.\~ Судом встановлено, що відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов укладеного договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш, ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Однак, стаття 549 ЦК України, визначає\~штраф і пеню одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, що дає підстави для визнання положень пункту 6 додаткових договорів недійсними. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Отже, з аналізу Умов та правил надання банківських, встановлено фактичне закріплення подвійної цивільної відповідальності позичальника одного виду за одне й те саме порушення, оскільки відповідач повинен сплатити на користь банку за порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, як два штрафи, так й нараховану суму пені. Відповідно до\~статті 217 ЦК України,\~недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Тобто,\~враховуючи зазначені\~вимоги законодавства,\~позовні вимоги\~щодо стягнення\~з відповідача\~розміруштрафу\~(фіксована\~частина)\~в сумі\~500,00\~грн.\~та штрафу\~(процентна\~складова)\~ в\~сумі 1189,30\~грн. визначених та встановлених п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських задоволенню не підлягають. Проте, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача розмір нарахованої пені в сумі 7379,93 грн., враховуючи також відсутність у відповідача заперечень з цього приводу. Аналізуючи встановлені\~обставини,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги підлягають\~частковому задоволенню\~та з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~заборгованість у\~загальному розмірі\~23786,09грн., яка виникла станом на 16.12.2018 р., та складається з наступного: розміру заборгованості за тілом\~кредиту \~в сумі\~7114,58\~грн.,\~розміру заборгованості\~по нарахованих\~відсотках за\~користування кредитом\~ в\~сумі 9291,58\~грн.,\~розміру заборгованості\~за нарахованою\~пенею \~7379,93 грн. Вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача розміру штрафів (фіксована частина та процентова складова) у загальному розмірі 1689,30 грн. задоволенню не підлягають. Згідно п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно платіжного доручення від 15.01.2019 р. позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду в розмірі 1921,00 грн. (а.с.1) Враховуючи приписи ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1921,00 грн. З урахуванням вищезазначеного,

Outcome: partial