Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

09.10.2015 р. [PERSON] (далі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом - відповідач) про розірвання шлюбу (а. с. 1 - 2). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.09.2008 р. вони з відповідачем уклали шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] ([INFO] р. н.), сина [PERSON] ([INFO] р. н.). Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок того, що в них різні склади характеру, спільні інтереси відсутні, спільне господарство не ведеться, подружні відносини припинені з лютого 2015 року. Таким чином, позивач прийшов до висновку про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, без надання строку для примирення (а. с. 29). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заперечень проти позову не надавав, про причини неявки до суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не надавав. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає можливим у відповідності до ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), ухвалити рішення у справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою, яка підлягає задоволенню. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з припиненням шлюбу між подружжям, тому при вирішенні спору, слід керуватися Сімейним кодексом України (далі за текстом - СК України). Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що 20.09.2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеської області зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за №84 (а. с. 15). Шлюб у сторін перший. Сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] ([INFO] р. н.), сина - [PERSON] ([INFO] р. н.), що підтверджено копіями свідоцтв про народження (а. с. 6, 7). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України), кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим, - і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що шлюб носить формальний характер. Сторони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, спільно не проживають. Суперечок матеріального характеру, майнових претензій один до одного в них не має, спірне майно відсутнє. За таких обставинах суд вважає, що родина розпалася, подальше спільне проживання сторін і збереження їхньої родини неможливо, тому шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивач змінив прізвище, у якого до шлюбу було прізвище «Маслова». Позивач не виявив бажання, після припинення шлюбу, змінити своє наявне прізвище на дошлюбне, про що зазначив у своїй заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає необхідним роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved