Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

08.12.2013 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Головного Управління Держземагенства Дніпропетровській області, третя особа - [PERSON] про визнання права на приватизацію земельної ділянки без згоди суміжного землевласника та зобов'язання вчинити певні дії(а.с.2-6) Ухвалою суду від 28.01.2014 року було змінено статус [PERSON] з третьої особи на відповідача, та замінено відповідача Головне Управління Держземагенства Дніпропетровській області на Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області(а.с.45) Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є власником 46/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Співвласником інших 54/100 частин цього домоволодіння є відповідач [PERSON], яка є спадкоємицею [PERSON] Рішенням Виконавчого комітету Кіровської районної ради за будинком була закріплена земельна ділянка площею 363 кв.м. [PERSON] за життя приватизувала свою ділянку та отримала державний акт на землю, при цьому узгодивши з позивачем межі. Позивач звернулась до Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області із заявою про надання дозволу на приватизацію своєї земельної ділянки у зв'язку з чим їй було запропоновано надати необхідні документи для розгляду питання зокрема, згоду суміжних землекористувачів. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням погодити межі її земельної ділянки, однак вона відмовилися підписувати акт погодження меж без пояснення причин такої відмови. Викладені вище обставини зумовили звернення [PERSON] із відповідним позовом до суду, в якому вона просила визнати за нею право на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем [PERSON] та зобов'язати Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області затвердити технічний звіт щодо геодезичного встановлення меж земельної ділянки в натурі без згоди [PERSON].(а.с.2-6) У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача - Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині зобов'язання даного відповідача вчинити певні дії, оскільки позивач не зверталась з документами щодо проведення приватизації земельної ділянки та не отримувала відмови, а в решті позовних вимог просила розглянути справу на розсуд суду. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, свого представника для участі в розгляді справи не направила, про час та день розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки до суду не повідомила(а.с.33-35,41,44,47,52-54,66,72,78-79,86,92,124,12 8,131) Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданому Виконавчим комітетом Кіровської районної ради м. Дніпропетровська від 12.01.2005 року належить 46/100 домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією витягу (а.с. 26-27) Встановлено, що співвласником інших 54/100 частин цього домоволодіння є відповідач [PERSON], яку вона успадкувала після смерті [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується копією витягу, копією актового запису, спадкової справи, а тому числі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.08.2009 року (а.с. 28,81-82,103-122, 136-142). Судом також встановлено, що за будинком по [ADDRESS] була закріплена загальна земельна ділянка площею 363 кв.м., що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи (а.с. 28). Встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO], за життя оформила право власності на земельну ділянку розміром 0,0193 га. на підставі державного акту про право приватної власності на землю Серії ЯБ № 401937 виданого 30.11.2005 року внаслідок приватизації Дніпропетрвоським міським управлінням земельних ресурсів. При цьому [PERSON] та [PERSON], як суміжними землекористувачами, було погоджено межі земельної ділянки, як з боку [PERSON] так і з боку [PERSON], що підтверджується копіями зазначених документів(а.с. 141) Судовим розглядом встановлено, що позивач зверталась до [PERSON] з проханням погодити межі її земельної ділянки, однак востання відмовилась підписувати акт погодження меж без пояснення причин такої відмови (а.с. 16-17). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (2003 року), Земельного Кодексу України. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Згідно ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Стаття 118 Земельного Кодексу України визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що немотивована відмова відповідача погодити [PERSON] межі суміжного землекористування призвела до неможливості позивача належним чином оформити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, і як наслідок цього - реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, що перебуває у її фактичному користуванні, а тому це право [PERSON] підлягає судовому захисту, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання за нею право на приватизацію земельної ділянки площею 0,0170 га. (363 кв.м. - 193 кв.м. = 170 кв.м.), яка розташована за адресою: [ADDRESS] без погодження меж із суміжним землекористувачем [PERSON] При цьому, суд вважає позовні вимоги позивача щодо зобов'язання Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області затвердити технічний звіт щодо геодезичного встановлення меж земельної ділянки в натурі без згоди [PERSON] передчасними, оскільки позивачем не надано суду доказів звернення до відповідача з відповідним пакетом документів щодо приватизації земельної ділянки та відмови їй в цьому, тому суд приходить до висновку про неможливість задоволення позову в цій частині.

Outcome: dismissed