Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

10.02.2020 року позивач звернулася до суду і просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Підставами звернення до суду з позовом стало те, що позивач є власником зазначеного будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. На даний час в будинку зареєстрований, однак тривалий час не проживає відповідач [PERSON] , тому позивач вважає, що відповідач втратив своє право на користування вказаним жилим приміщенням. Наявність реєстрації в належному позивачу будинку, особи, яка фактично не проживає за даною адресою тривалий час ускладнює реалізацію позивачем свого права власності на будинок та сплату комунальних платежів, унеможливлює отримання позивачем субсидії. Ухвалою від 21.02.2020 року відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини його неявки суду не відомі. До суду повернувся конверт з відміткою «Довідка. Повернення. Інші причини. Адресат відсутній». Представник третьої особи виконавчого комітета Жмеринської міської ради Козаков Г. в судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність та по наявних матеріалах справи. Згідно з положеннями ч.7 та 8 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом, відзиву на позовну заяву не надіслав. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, без виклику свідків. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копій свідоцтв про право на спадщину за законом, зареєстрованих в реєстрі за №2-701 та №2-699 позивач [PERSON] , являється власником земельної ділянки та будинку [ADDRESS] (а.с.6,17), що підтверджується копіями витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7,18) та копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.19-21). Згідно з довідкою квартального комітету «Корчовка» від 27.01.2020 року №42, [PERSON] зареєстрований, але з жовтня 2018 року не проживає (а.с.5). Відповідно до акту про фактичне не проживання особи, [PERSON] по [ADDRESS] не проживає з жовтня 2018 року (а.с.4). Згідно з відомостями домової книги будинковолодіння [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 15.07.2011 року (а.с.14-16). За відомостями Жмеринської міської ради Вінницької області (а.с.29) та адресно довідкового бюро УДМВ у Вінницькій області) [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. До вказаних правовідносин застосовуються норми права визначені Цивільним та Житловим Кодексами України. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.ч.1,2 і 7 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Як визначено ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченихцим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши наявні у справі докази у відповідності до ст.ст.77, 78, 79, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх досліджені, які свідчать про те, що відповідач [PERSON] понад один рік без поважної причини не проживає в належному позивачу будинку, за умови відсутності підстав збереження за ним житлового приміщення понад встановлені законом строки, що передбачені ч.3 ст.71 ЖК України, приходить до висновку, що право власника даного житла - позивача [PERSON] порушене, тому відповідно до вимог ст.391 ЦК України, підлягає захисту, а відповідно позов задоволенню. У зв`язку з тим, що позов задоволено повністю, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 840,80 грн. сплачених останнім судових витрат.

Outcome: approved