Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

08 червня 2018 року [PERSON] звернулася із позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення основного несплаченого боргу в межах ліміту за страховим полісом 30096,21 гривень, пеню за 171 днів з 18 грудня 2017 року по 07 червня 2018 року прострочки за подвійною обліковою ставкою в сумі 4578,45 гривень, 3% річних за 171 днів з 18 грудня 2017 року по 07 червня 2018 року в сумі 422,37 гривень, інфляційні нарахування на основний борг за весь час прострочення згідно офіційно опубліковано індексу інфляції в сумі 1595,1 гривень, сплачену суму за послуги оцінки в розмірі 1000,00 гривень, сплачений судовий збір та сплаченні позивачем гроші адвокату за правову допомогу згідно розрахунку в розмірі 10500,00 гривень. Які мотивує тим, що 09 вересня 2017 року о 13 годині 00 хвилин у місті Бучі по вул. Садовій, [PERSON] керуючи службовим автомобілем марки «Opel Vectra» державний номерний знак [NUMBER] на перехресті рівнозначних доріг з вул. Південної не пропустив автомобіль марки «Subaru Forester» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] який рухався праворуч, внаслідок чого відбулося зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Таким чином, [PERSON] порушив вимоги пункту 16.12. ПДР України. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 29 вересня 2017 року водія [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності. Автомобіль винного був застрахований власником автомобіля «Opel Vectra» строком на рік у страховій компанії ПрАТ «СК Альфа Страхування». Згідно полісу страхова компанія сплачує страхове відшкодування в межах встановленого договором ліміту 1000 000 гривень. За даним полісом відповідачем визнано страховий випадок і сплачено 17 грудня 2018 року позивачу без ПДВ 69903,79 гривень відповідно до акту про виплату і розрахунку до цього акту. Не погодившись із необґрунтовано заниженою сумою оцінки 102871,02 (без відрахування коефіцієнту зносу Ез-0,2382) який провів оцінювач відповідача у Звіті № 393 від 09 жовтня 2017 року та сумою страхового відшкодування зазначеним в Страховому актів № 1535 609 17 01.01. від 14 грудня 2017 року та відповідному Розрахунку до цього акту Страховика про сплату 69903,79 гривень [PERSON] звернулася до іншого незалежного оцінювача, яким складено Звіт про оцінку транспортного засобу від 05 лютого 2018 року. В даному Звіті за відрахуванням коефіцієнту зносу (Ез-0,3) сума завданої шкоди і відновлюваного ремонту складає 113 872,82 гривень. 08 лютого 2018 року позивачем було подана заява про доплату різниці між сплаченою сумою 69903,79 гривень та лімітом відповідальності Страховика, яка складає за полісом 100000 гривень. До заяви було додано копія Звіту про оцінку від 05 лютого 2018 року. Незважаючи на те, що з часу подачі заяви від 08 лютого 2018 року пройшло більше місяця, страховиком не було надано інформацію про розгляд заяви і прийняте рішення. Тому 19 березня 2018 року позивачем було подано до страховика повторно заяву-претензію про доплату, яка була необґрунтовано залишена відповідачем без задоволення. . 12 червня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України. 10 липня 2018 року від уповноваженого представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» надійшов відзив на позовну заяву про стягнення страхового відшкодування, мотивуючи свій відзив тим, що на момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність [PERSON] , якого визнано винним у ДТП, була застрахована в ПрАТ «СК «Альфа страхування». Зазначену ДТП визнано страховим випадком, у зв`язку із чим, у відповідності до ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 69 903,79 гривень. Відповідач визначив розмір страхового відшкодування на підставі проведеного Звіту експерта № 393 від 09 жовтня 2017 року, відповідно до якого вартість ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та за мінусом ПДВ складає 69 903,79 гривень. Позивач не надав доказів та підтвердження здійснення ремонтних робіт, у зв`язку з тим, що виплата страхового відшкодування здійснювалася особисто на рахунок позивача, з суми оціненої шкоди було утримано вартість ПДВ у розмірі 13980,76 гривень. Отже, як бачимо сума страховог відшкодування у розмірі 69 903,79 гривень була розрахована та виплачена виключно на підставі ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Законність доплати відповідачем страхового відшкодування буде лише у тому разі, коли позивач документально підтвердить виконання ремонтних робіт, надавши відповідні розрахункові документи,як того вимагає приписи ст. 36.2 Закону. Страхове відшкодування виплачено позивачу в повному обсязі, всі зобов`язання виконанні повністю в добровільному порядку, а тому вимоги є безпідставними та не обґрунтованими. 17 серпня 2018 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, мотивуючи свою відповідь тим, що після відмови відповідача доплатити в межах страхового ліміту, позивач у квітня 2018 року повторно звернулася до офіційного СТО - ТОВ «ВІДІ-СТАР» для визначення вартості відновлюваного ремонту. Позивач отримала від СТО рахунок № СРфС-0003290 від 25 квітня 2018 року 144768,32 гривень. При цьому представником СТО було зауважено, що сума ремонту та запчастини максимально зменшена але може бути збільшена в ході ремонту, якщо виявитися додаткові скриті дефекти внаслідок ДТП. За таких обставин, позивач була вимушена звернутися до іншого СТО та продавців запчастин автомобіля для економії витрат на ремонт автомобіля, а саме позивач купила необхідні запчастини для заміни у ФОП [PERSON] на загальну суму 88264,00 гривень (без ПДВ). Ремонтно-відновлювальні роботи за зверненням позивача були проведенні іншим ФОП [PERSON] на загальну суму 32381,92 гривень. Зменшення суми вартості запчастин, матеріалів та ремонтно-відновлюваних робіт вдалося досягнути за рахунок того, що наведенні вище ФОП не є платниками ПДВ та відмови [PERSON] від деяких ремонтних робіт, які не були проведенні з причини її фінансової неспроможності їх оплати. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 275 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 09 вересня 2017 року о 13 год. 00 хв. в м. Буча, по вул. Садовій, [PERSON] керуючи автомобілем марки Opel Vectra н.з. [NUMBER] , на перехресті рівнозначних доріг з вул. Південної, не пропустив автомобіль марки «Subary Forester» н.з. [NUMBER] , який рухався праворуч, внаслідок цього відбулося зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Таким чином, [PERSON] порушив вимоги п. 16.12 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 29 вересня 2017 року постановою Ірпінського міського суду Київської області [PERSON] визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів, що становить 340 (триста сорок) гривень. (а.с.8) Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно із ч. 1 ст. 979 ЦК України , за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату, а страхувальник зобов`язується сплатити страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за наявності договору обов`язкового страхування суб`єктивний склад та межі відповідальності за спричинення шкоди третій особі визначаються нормативно правовими актами, які регламентують страхові відшкодування. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно із ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик,

Outcome: dismissed