Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

08.02.2021 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в особі адвоката Черкашина І.І. до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, є сином позивача і зареєстрований у вказані квартирі, однак право власності на частку в квартирі він не має. Відповідач виїхав на постійне проживання до Російської Федерації та отримав російське громадянство. [PERSON] хоч і зареєстрований за спірною адресою, проте в квартирі не проживає сім років, не бере участь в утриманні житла (не сплачує комунальні послуги, не забезпечує проведення ремонту), його особисті речі в квартирі відсутні. Реєстрація відповідача в квартирі створює позивачу перешкоди в реалізації прав власника щодо можливості безперешкодного володіння, користування та розпорядження своїм майном, а саме існують труднощі в оформленні субсидії на житлово-комунальні послуги, можливості вільного відчуження своєї квартири третім особам тощо. Крім того, позивач несе додаткові витрати на сплату комунальних послуг, а розмір комунальних платежів залежить від кількості зареєстрованих осіб у квартирі. Станом на день подачі позову відповідач категорично відмовляється повертатися до України та в добровільному порядку знятися з реєстрації. Враховуючи те, що факт реєстрації відповідача в квартирі порушує права [PERSON] як власника майна, вона вимушена звернутися до суду та просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою, за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] , [INFO] , на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, укладеного 24.07.2001 між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чорним В.Г. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя від 08.02.2021, витребуваного судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України. [PERSON] є сином позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане відділом реєстрації актів громадського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя. Біля семи років [PERSON] , залишаючись зареєстрованим в квартирі, яка належить позивачці, перестав проживати в ній, виїхав на постійне проживання до Російської Федерації, отримав російське громадянство, що підтверджується Паспортом громадянина Російської Федерації, який виданий відділенням УФМС Росії по Воронезькій області у Центральному районі м. Воронежу 19.02.2006. Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як передбачено ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Поважних причин відсутності відповідача за місцем реєстрації понад передбачені законом строк судом не встановлено. Приймаючи до уваги, що відповідач за адресою реєстрації не проживає без поважних причин понад семи років, добровільно вибула з квартири, зв`язку з житлом не підтримує, домовленості щодо збереження за відповідачем права користування квартирою відсутні, тому відповідач втратив право на користування цим житлом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Підсумовуючи все вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] задовольняються в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 908,00 гривень.

Outcome: approved