Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

07 листопада 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві зазначила, що є власником земельних ділянок площею 4.1 га, 2.32 га та 1.80га в межах території Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 03 квітня 2012 року уклала з відповідачем договори оренди вказаних земельних ділянок терміном на п'ятнадцять років. За умовами вказаних договорів, відповідач зобов'язався сплачувати орендну плату у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на день укладення договору строком до 01 листопада поточного року. В порушення умов договорів оренди земельних ділянок, відповідач систематично не сплачує позивачці орендну плату за земельні ділянки, заборгованість якої становить 14119грн.14коп., а тому просила суд розірвати договори оренди земельних ділянок з приватним підприємством «БАЯ» та стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі у розмірі 14119грн.14коп., суму індексу інфляції у розмірі 1575грн.86коп., 3 % річних у розмірі 385грн.40коп., пеню у розмірі 469грн.01коп., судові витрати у справі 243грн.60коп. і повернути їй належні на праві власності земельні ділянки. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала повністю та просила суд про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про день та час слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено слухати справу за його відсутності у порядку заочного розгляду на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. На підставі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до Положень ст.ст.626, 627,629, 651 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст.1,2,13,19,20,21,22,24,31 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендною землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, Законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Строк дії договору землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50-ти років. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій формах. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін, а на вимогу однієї із сторін може бути достроково розірваний за рішенням суду у порядку, встановленому законом, а саме у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст.24,25 цього Закону та умовами договору. Відповідно до п.»д» ч.1 ст.141 Земельного Кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК України, згідно з якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено, що позивачці на підставі приватної власності належать земельні ділянки у межах згідно з планом на території Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,1га, кадастрові №№4825780700:13:000:0015, 4825780700:12:000:0015; площею 2.32га, кадастровий №4825780700:12:000:0019; площею 1,80 га, кадастровий № 4825780700:13:000:0018, що підтверджується Державними актами на право приватної власності на землю (а.с.13-15). 03 квітня 2012 року сторони уклали три договори оренди вказаних земельних ділянок №№4-6 терміном на п'ятнадцять років, за умовами якого позивачка передала відповідачеві в оренду належні їй на праві власності земельні ділянки, а відповідач зобов'язався сплачувати за користування земельними ділянками орендну плату у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у грошовому виразі до 01 листопада поточного року з урахуванням офіційного коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель (п.п.4.1-4.3 Договорів). Договори зареєстровані у Відділі Держкомзему у Снігурівському районі 23 жовтня 2012 року (а.с.7-12, 16-18). Відповідач у порушення умов вказаних договорів за період 2012-2014 роки за користування земельними ділянками розрахувався частково і на вимогу позивачки погасити заборгованість з орендної плати у 2012-2014 роках не реагує. Позивачкою надано розрахунок заборгованості з орендної плати, яка складається з заборгованості з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України №1185 від 31 жовтня 2011 року: за 2012 рік за договором №4 - 1315грн.20коп., за договором №5 - 1856грн.09коп., договором №6 - 540грн.88коп.; за 2013 рік за договором №4 - 1454грн.89коп., за договором №5 - 2711грн.23коп., за договором №6 - 1256грн.34коп.; за 2014 рік з розрахунку: 4311грн.22коп. за 211 днів фактичного користування земельними ділянками, за договором №4 -1675грн.98коп., договором №5 - 2492грн.25коп., за договором №6 - 726грн.28коп., а всього 14119грн.14коп. Заборгованість з орендної плати, яка надана позивачкою, не спростована відповідачем і доказів того, що вказана заборгованість виникла не з його вини, останнім суду не надано. Суд вважає, що вимоги позивачки у цій частині ґрунтуються на договорі та законі, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно положень ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що вимоги позивачки в частині стягнення суми індексу інфляції у розмірі 1575грн.86коп. та 3% річних у розмірі 385грн.40коп. також ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення у повному обсязі. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач систематично не виплачував позивачці орендну плату у встановленому у договорах розмірі за 2012-2014 роки і це є безумовною підставою розірвання договорів оренди земельних ділянок. Суд розриває договори №№4,5,6 оренди земельних ділянок від 03 квітня 2012 року між позивачкою та відповідачем і задовольняє вимоги щодо повернення вказаних земельних ділянок позивачці. Що стосується вимог позивачки про стягнення пені у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договорами (п.п.4.5 Договорів), вони не ґрунтуються на законі і не підлягають до задоволення на підставі наступного. Частиною 2 ст.258 ЦК України встановлено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Позивачка надала розрахунок пені по заборгованій орендній платі за 2012 та 2013 роки у розмірі 469грн.01коп., а строк позовної давності про стягнення пені за вказаним боргом сплив 01 листопада 2014 року, з заявою до суду позивачка звернулася 07 листопада 2014 року. За такого, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення у частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми боргу у розмірі 16080грн.40коп., з яких: 14119грн.14коп.- борг по орендній платі; 1575грн.86коп. - інфляційні; 385грн.40коп. - 3% річних; розірвання договорів оренди і зобов'язання повернення земельних ділянок позивачці. На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 243грн.60коп.

Outcome: partial