Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

07 травня 2015 року позивач звернулась до Дніпровського районного суд м. Херсона з позовом, де вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 25.07.1997 року Головного управління юстиції у Херсонській області за актовим записом №401. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини з відповідачем припинені. Син проживає зі Позивачем і знаходиться на її утриманні. Подальше збереження сімї Позивач вважає неможливим. Спільного господарства не ведуть. Спору відносно спільного майна в них не має. Просила розірвати шлюб та стягнути аліменти на користь її на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 25% заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 травня 2015 року і до досягнення нею повноліття. У судове засідання позивач не з'явилась, до суду надала заяву, якою заявлені нею позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень з приводу поданого позову не надав. В матеріалах справи є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає можливим справу розглядати у відсутності відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Як встановлено у судом сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 25.07.1997 року Головного управління юстиції у Херсонській області за актовим записом №401, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарства не ведуть, фактичних шлюбних відносин не підтримують. Статтями 180 та 181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину (дітей) до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи той факт, що сторони, спільного господарства не ведуть, фактичних шлюбних відносин не підтримують, суд вважає можливим задовольнити позов і розірвати шлюб між сторонами, а також задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів та визначити їх на утримання дитини в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь позивача, починаючи з 07.05.2015 року. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 105,110,112 СК України,

Outcome: approved