Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

08 грудня 2020 року Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої житлової субсидії у розмірі 2 492 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачу [PERSON] була призначена житлова субсидія на одну особу відповідно до заяви від 17.02.2015 року на період з 01.02.2015 року по 31.10.2019 року. 12.11.2019 року відповідач надав до Управління нову заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, в якій зазначив відомості про свою дружину. Враховуючи отриману інформацію, за поданням Управління №57 від 18.11.2019 року на засіданні комісії з надання житлових субсидій, пільг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям при Правобережному УСЗН ДМР 20.11.2019 року прийнято рішення припинити призначену субсидію відповідачу з 01.05.2018 року. Управлінням зроблено перерахунок раніше призначеної субсидії та визначено суму надмірно сплачених коштів за період з 01.05.2018 року по 31.10.2019 року - 5313,75 грн., з яких кошти безготівкової субсидії, нараховані у період з 01.05.2018 року по 31.01.2019 року - 2821,75 грн., підлягають зняттю з особових рахунків домогосподарства, а кошти монетизованої субсидії за період з 01.02.2019 року по 31.10.2019 року - 2492 грн., повинні бути повернуті до державного бюджету відповідачем. 26.11.2019 року Відповідачу були надіслані повідомлення про припинення надання та повернення надміру перерахованої житлової субсидії у грошовій формі за період з 01.02.2019 року по 30.09.2019 року у сумі - 2100,87 грн., та за період з 01.10.2019 року по 31.10.2019 року - 391,13 грн. Позивач звертався до відповідача із повідомленням щодо необхідності повернення надмірно перерахованої житлової субсидії та запропонував відшкодувати кошти у добровільному порядку, але відповідач не здійснив повернення коштів, у зв`язку із чим, позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 11 грудня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст.178 ЦПК України. У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Статтею 279 ЦПК України передбачено можливість розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження як з проведенням судового засідання, так і без такого. Таким чином, положення п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в частині необхідності повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання та не з`явлення відповідача в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, як критерії заочного розгляду справи, не можуть бути дотримані під час розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Водночас за змістом ч. 1 ст. 284, ч. 1 ст. 288 ЦПК України метою заочного розгляду справи є надання відповідачу права ініціювати перегляд заочного рішення суду та повернутись до розгляду справи у суді першої інстанції, якщо він з поважних причин не взяв участь у судовому розгляді справи, внаслідок чого не зміг подати докази, які мають істотне значення для її правильного вирішення. Оскільки ч. 2 ст. 281 ЦПК України прямо передбачено можливість заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає, що вищевказане право відповідача на ініціювання перегляду рішення суду у випадку існування поважних причин, з яким він зміг взяти участь у розгляді справи, не може ставитись в залежність від виду спрощеного провадження. Ухвалення у такому випадку рішення суду за загальними правилами призведе до безпідставного обмеження процесуальних прав відповідача, реалізація яких можлива лише під час розгляду справи судом першої інстанції (звернення з зустрічним позовом, подання заяви про застосування наслідків спливу позовної давності тощо), у ситуації, коли відповідач фактично не отримував інформацію про розгляд справи у суді. За таких обставин суд доходить висновку, що положення п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в частині необхідності повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання та не з`явлення відповідача в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, як критерії заочного розгляду справи, не підлягають застосуванню під час розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, оскільки їх дотримання з об`єктивних причин не залежать від волі відповідача, а тому не можуть бути підставою для обмеження його прав. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про судовий розгляд справи та строк подання відзиву на позовну заяву, проте не подав до суду вказаний відзив, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд доходить висновку про наявність підстав для проведення заочного розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] з 2015 року перебуває на обліку в органах соціального захисту населення як одержувач житлової субсидії. 17.02.2015 року відповідач звернувся до управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг № 62971 та декларацією про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. В п.3 розділу І декларації - Члени сім`ї або зареєстровані у житловому приміщенні/будинку особи, члени сімей, що про живають окремо (дружина, чоловік, неповнолітні діти) - відповідач надав відомості про свою дружину, яка зареєстрована за іншою адресою. Відповідачу Управлінням була розрахована житлова субсидія на 1 особу на період з 01.02.2015 року по 30.04.2015 року. Надалі, згідно п.14 Положення (у редакціях до 17.10.2018 року) та п.16 (у редакціях після 17.10.2018 року) після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок житлової субсидії на наступний сезон для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому сезоні. Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення без звернення громадян збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому п.13, п.14 (у редакціях після 17.10.2018 року) цього Положення. Таким чином, субсидія була призначена відповідачу на період з 01.05.2015 року по 31.10.2019 року включно на підставі зібраних Управлінням довідок: про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, про забезпеченість житловою площею, розмір платежів за житло та комунальні послуги, про доходи. Згідно із змінами, внесеними до Положення 27.04.2018 року: -абз.3п.9 під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства. При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються; -абз.16 п.16 громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про обставини для перерахунку призначеної житлової субсидії, зокрема зміни у складі сім`ї члена домогосподарства. У разі зміни складу зареєстрованих (фактично проживаючих) у житловому приміщенні (будинку) осіб, складу сім`ї члена домогосподарства подаються нові заява та декларація. 12.11.2019 року відповідач звернувся до Управління з заявою № 62971 про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі через АТ «Ощадбанк» та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, в якій зазначив відомості про свою дружину, а саме отримання нею пенсії. Враховуючи отриману інформацію, за поданням Управління №57 від 18.11.2019 року на засіданні комісії з надання житлових субсидій, пільг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям при Правобережному УСЗН ДМР 20.11.2019 року прийнято рішення припинити призначену субсидію відповідачу з 01.05.2018 року відповідно до п.119, п.90 Положення ( в редакції 22.10.2019 року). Відповідно до перерахунку раніше призначеної субсидії, зробленого позивачем, сума надмірно сплачених коштів за період з 01.05.2018 року по 31.10.2019 року становить 5313,75 грн., з яких: 2821,75 грн. - кошти безготівкової субсидії, нараховані у період з 01.05.2018 року по 31.01.2019 року, 2492 грн. - кошти монетизованої субсидії за період з 01.02.2019 року по 31.10.2019 року. У позові Управління просить стягнути з відповідача надмірно нараховані кошти монетизованої субсидії в розмірі 2492 грн. З метою реалізації права на повернення бюджетних коштів у досудовому та добровільному порядку позивачем були направлені повідомлення щодо припинення надання та повернення надміру перерахованої житлової субсидії із визначенням порядку та банківських реквізитів управління щодо самостійного повернення надміру виплачених бюджетних коштів від 26.11.2019 року, 27.01.2020 року та 20.10.2020 року. Однак, сума заборгованості відповідачем не повернута. Відповідно до Положення у разі, коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення, органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, оцінюючи всі докази у їх сукупності, приймаючи до уваги підтвердження факту того, що відповідачу була без достатніх правових підстав надмірно виплачена допомога у вигляді житлової субсидії в розмірі 2492грн., а відтак, вказана сума коштів в розумінні ст. 1212 ЦК України, є безпідставно набутим майном та підлягає поверненню позивачу, а також враховуючи відсутність інформації про добровільне повернення коштів станом на дату ухвалення рішення суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved