Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

10.03.2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 12.01.2000 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін народився [PERSON], [INFO], який в даний час знаходиться на повному утриманні матері. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 11 квітня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати свою дитину. Позивачу відомо, що будь-яких стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, у шлюб після розірвання шлюбу з позивачем відповідач не вступав, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків відповідач немає. Просить суд стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Позивач подала суду уточнену позовну заяву, в якій просила стягувати на утримання неповнолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 гривень, в решті позовні вимоги лишила без змін. Крім того, позивач подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності за наявними матеріалами справи. Просила суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 11.01.2000 року по 11.04.2012 року, що підтверджується копією рішення Луцького міськрайонного суду від 11.04.2012 року про розірвання шлюбу (а.с. 4). Від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні неповнолітнього сина, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу дитині, яка знаходяться на утриманні та вихованні матері. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Суд вважає, що [PERSON] спроможний платити аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved