Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

08 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вони з відповідачем знаходяться в шлюбі зареєстрованому 26 квітня 2004 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Подружні відносини з відповідачем припинили з травня 2014 року. Основна причина розпаду сім'ї це різниця характерів та відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Позивач вважає, що сумісне життя та збереження сім'ї з відповідачем неможливе, збереження шлюбу недоречним, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним та таким, що суперечить її інтересам, інтересам відповідача та їх спільних дітей. У судове засідання позивач не з'явилася, направила суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності,позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу прохала їй залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій прохав суд розглянути цивільну справу за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та обставини. 26 квітня 2004 року сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від спільного життя сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, та даний факт має істотне значення. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім'ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін по справі. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, так як сторони не мають наміру на подальше зберігати сім'ю та наполягають на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають намір зберігати шлюб. Приймаючи до уваги зазначене сторонами по справі, суд вважає, що причини, що спонукають їх на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення . Судом встановлено, що сторони не проживають як подружжя тривалий час та не мають наміру на майбутнє зберігати сім'ю, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідність до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати по справі в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved