Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

07.12.2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 09.04.2005 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, оскільки вони мають різні характери, систематично між сторонами виникають непорозуміння з багатьох питань подружнього життя та сварки, що негативно впливає на виховання дитини. Протягом останніх шести місяців сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено, будь-яких сімейних відносин не підтримують і сім'я фактично розпалась, на даний час позивач не бачить сенсу підтримувати сімейні відносини, позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], спір про місце проживання неповнолітньої дитини та спору про поділ майна між сторонами відсутній Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов визнає повністю. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 09.04.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Скраглівською сільською радою Бердичівського району Житомирською області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №2 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Скраглівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а.с.7 ). Згідно довідки №199 від 27.08.2015 року, виданої виконавчим комітетом Рачківської сільської ради Чуднівського району Житомирською області, склад сім'ї позивача: син - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання дітей на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, а також враховуючи повне визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить залишити їй після розірвання шлюбу її шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved