Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

07 листопада 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 14 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьк, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 355. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка згідно позовної заяви проживає разом з матірю, позивачем по справі. У своїй позовній заяві позивач вказує, що між нею та відповідачем виникали непорозуміння та сварки з різних причин, шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинились, після чого сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Фактично їх шлюб існує тільки формально. Спору, відносно належності спільного майна та місця проживання дитини між позивачем та відповідачем не виникло. Позивач зазначила про своє бажання змінити прізвище, але не вказала саме яке прізвище бажає мати після розлучення. В судове засідання сторони не зявились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона також наполягає на розірванні шлюбу. Позивач впевнена, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Відповідач, повідомлений судом про дату та час розгляду справи, також в судове засідання не зявився. Разом з тим, про його обізнаність щодо місця й часу розгляду справи свідчить подана ним заява, у якій [PERSON] з позовними вимогами у частині розірвання шлюбу погодився, але заперечив проти стягнення з нього повної суми судового збору, на підставі того, що з ініціативою розлучитися виступила саме позивач, також він сплачує їй значні кошти аліментів та з нього стягуються аліменти на утримання дитини від іншого шлюбу, тому вважає, що суму судового збору повинно бути розділено між сторонами на рівні частини. Також відповідач просив про розгляд справи у його відсутність. При даних обставинах, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними документами. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження, яке було видане 14 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис за № 355, серії 1-НО № 351664, сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО № 676105, сторони по справі мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач, разом з дитиною проживає за адресою: [INFO], про що свідчить довідка про взяття на облік особи переміщеної з тимчасово окупованої території. Згідно паспорту позивача вона зареєстрована по вул.. Шутова, б. 4[ADDRESS]. Як стверджує позивач і не заперечує відповідач шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Претензій майнового характеру сторони один до одного не мають. Згідно ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідач у своїй заяві виявила бажання залишити шлюбне прізвище, що не суперечить приписам ст. 113 СК України. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума судового збору має бути стягнута з відповідача на користь позивача, зважаючи на те, що позивачем заявлено таку вимогу. Обставини, що звільняють відповідача від сплати судового збору, або те, що він належить до пільгової категорії осіб які звільняються від сплати судового збору, позивачем не зазначено, а посилання його на те, що ним сплачується позивачеві аліменти та, що ініціатором розлучення є позивач не дає підстав для розділення судових витрат між сторонами справи. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved