Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

09.12.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання як непрацездатної матері. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є пенсіонеркою, самотньою жінкою похилого віку, потребує постійного лікування, а єдиним її доходом є пенсія в розмірі 2031,17 гривень щомісячно. Даних коштів позивачу не вистачає на прожиття та лікування, її матеріальне становище є вкрай нужденним, а відповідач, будучи її сином, не приймає участі у матеріальному утриманні непрацездатної матері, а тому [PERSON] просить суд стягнути з нього аліменти на своє утримання в розмірі ј частини з усіх видів його доходу щомісячно і довічно. 24.01.2020 року відповідач [PERSON] подав до суду клопотання про залучення до участі в справі доньки позивача [PERSON] в якості співвідповідача та стягнення з неї також аліментів на утримання непрацездатної матері, в задоволення якого суд відмовляє, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право залучити до участі в справі співвідповідача лише за клопотанням позивача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідача адвокат Макопиненко С.М. позовні вимоги визнала частково, пояснивши, що [PERSON] згоден сплачувати аліменти на утримання непрацездатної матері в розмірі 1000 гривень щомісячно. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що позивач є пенсіонеркою та відповідно до копії довідки Тетіївського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Управління обслуговування громадян Головного УПФУ у Київській області від 02.10.2019 року отримує пенсію щомісячно у розмірі 2031,17 гривень (а.с. 6). Крім того, згідно довідки Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області від 21.01.2020 року [PERSON] станом на 01.01.2020 року отримує субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, в період з січня 2019 року по грудень 2020 року отримала 12839,45 гривень (а.с.41). Інших доходів позивачка не має і такі дані матеріали справи не містять. Також позивач хворіє на ішемічну хворобу серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу 2 ступеню та серцеву недостатність 1 А ступеню, в зв`язку з чим перебуває на «Д» (диспансерному) обліку в амбулаторії загальної практики-сімейної медицини с. Денихівка Тетіївського району Київської області (довідка лікаря амбулаторії [PERSON] від 22.02.2019 року - а.с. 5) та потребує матеріальної допомоги на лікування. Відповідач [PERSON] є рідним сином позивача, що підтверджується копією свідоцтва про його народження [NUMBER] від 25.11.1978 року (а.с.8), проте матеріальної допомоги на утримання непрацездатної матері не надає, хоча є працездатною особою та може надавати їй матеріальну допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Приймаючи до уваги те, що позивач є непрацездатною особою, досягла загального пенсійного віку, на день розгляду справи має повних 74 роки, отримує пенсію в розмірі 2031,17 грн. на місяць, що є меншим прожиткового мінімуму на одну особу, отримана сума субсидії витрачається виключно на оплату житлово-комунальних послуг, позивач має незадовільний стан здоров`я та потребує лікування, відповідач є рідним сином позивача, працездатною особою та може надавати матеріальну допомогу, перешкод, за яких дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, судом не встановлено, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання непрацездатної матері. Статтею 205 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Вирішуючи питання про спосіб сплати та розмір аліментів, враховуючи положення ст.ст. 202-205 СК України, суд дійшов висновку, що спосіб сплати аліментів у частці від заробітку є правом позивача, при цьому матеріалами справи не доведено належними та допустимими доказами того, що запропонований відповідачем розмір аліментів в сумі 1000 гривень щомісячно є достатнім розміром для забезпечення нормальної життєдіяльності позивача, а тому суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатної матері в розмірі ј частини з усіх видів його доходу, починаючи з дня подання позову і довічно, оскільки вказаний розмір аліментів є доцільним та відповідатиме інтересам сторін, а також чинному законодавству України. В силу ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн., оскільки позивачка звільнена від його сплати.

Outcome: approved