Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

08 жовтня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь додаткові витрати на навчання [PERSON] у розмірі половини вартості навчання за 2018/2019 навчальний рік у сумі 16\~800, 00 грн. та додаткові витрати на навчання [PERSON] у розмірі половини вартості за надання освітньої послуги у сумі 31\~970, 00 грн. В обґрунтування\~позову позивачпосилається на те, що сторони перебувають у шлюбі з 22 квітня 1998 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Близько півтора роки тому шлюбні відносини між сторонами припинилися, сторони почали проживати окремо. Відповідач ніякої допомоги в утриманні та забезпеченні дітей не надає, у звязку з чим позивач вимушена була звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів. Окрім того, позивач зазначає, що у вересні 2018 року діти почали навчатися на контрактній формі навчання. Самостійно позивач не має змоги оплачувати контракти, у звязку з чим вона і вимушена була звернутися до суду з позовною заявою про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву також не надходив. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і позивач. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 22 квітня 1998 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серії І-КЕ № 028867, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому полтавської міської ради 22 квітня 1998 року. (а.с. 8) У шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвами про народження Серії І-КЕ № 076897, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Полтава 13 червня 2001 року та Серії І-КЕ № 094517, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Полтави 14 серпня 2000 року. (а.с. 16) Позивач в\~своїй позовній\~заяві зазначила,\~що спільне\~життя у\~сторін не\~склалося,\~у звязку\~з чим\~відповідач близько\~півтора роки\~тому покинув\~сімю.\~Будь-якої\~допомоги у\~матеріальному забезпеченні\~та вихованні\~дітей не\~надає,у звязку з чим вона вимушена була звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів. На теперішній час неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Жителів приватного сектору Новобаварського району міста Харкова № 163 від 07.09.2018 року. (а.с. 9) Окрім того, у вересні 2018 року її діти почали навчатися у вищих навчальних закладах. Так, [PERSON] навчається на 1 курсі стоматологічного факультету Харківського національного медичного університету, з терміном навчання 5 років, форма фінансування за контрактом, що підтверджується Довідкою від 11.09.2018 року № 567. (а.с. 17) Як вбачається з договору на навчання № 181012 від 15 серпня 2018 року, укладеного між ХНМУ та [PERSON], яка взяла на себе зобовязання за рахунок своїх коштів здійснити навчання студента [INFO], вартість навчання за 2018/2019 роки складає 33\~600, 00 грн.. Половина з яких була сплачена [PERSON] за перший семестр навчання. (а.с. 18, 20) З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] навчається на 1 курсі в 11-м групі сестринського відділення Медичного коледжу Харківського національного медичного університету на денній формі навчання, форма навчання контрактна. (а.с. 17) Як вбачається з Договору про підготовку молодшого спеціаліста № 20 від 01 серпня 2018 року укладеного між Медичним коледжем Харківського національного медичного університету та [PERSON], яка взяла на себе зобовязання за рахунок своїх коштів здійснити навчання студента [INFO], строк навчання студента з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року та становить 3 роки 10 місяців. Загальна вартість освітньої послуги становить 63\~940, 00 грн. Плата щомісячна - 1\~390, 00 грн. Позивачем було здійснено оплату послуг за навчання за два місяці. (а.с. 19, 20) Позивач зазначає, що їй самостійно важко сплачувати вартість навчання дітей, у звязку з чим вона звернулася до суду з вказаним позовом у якому просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь додаткові витрати на навчання [PERSON] у розмірі половини вартості навчання за 2018/2019 навчальний рік у сумі 16 800, 00 грн. та додаткові витрати на навчання [PERSON] у розмірі половини вартості за надання освітньої послуги у сумі 31 970, 00 грн. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. 2 ст. 185 СК). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові витрати. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. При цьому суд звертає увагу, що ст. 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. При цьому, виходячи з аналізу положень ст. 185 СК України, слід зробити висновок, що стягнення додаткових витрат можливе лише відносно дитини, тобто особи до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що неповнолітні діти у вересні 2018 року почали навчатися на контрактній основі у вищих навчальних закладах. Вказане навчання, виходячи із розуміння ст. 185 СК України, відноситься до додаткових витрат на дитину. Так, [PERSON], [INFO] є студентом 1 курсу стоматологічного факультету Харківського національного медичного університету. Вартість навчання за 2018/2019 рік становить 33\~600, 00 грн. 06 червня 2019 року [PERSON] досягає вісімнадцятирічного віку, тобто втрачає правовий статус дитини в розумінні ст. 6 СК України. Статтею 180 СК України передбачено обовязок обох батьків по утриманню дітей. Так, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на її користь додаткових витрати на навчання [PERSON] у розмірі половини вартості навчання за 2018/2019 навчальний рік у сумі 16 800, 00 грн. підлягають задоволенню. В судовому засіданні також було встановлено, що [PERSON] навчається на 1 курсі в 11-м групі сестринського відділення Медичного коледжу Харківського національного медичного університету. Строк навчання студента з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року та становить 3 роки 10 місяців. Загальна вартість освітньої послуги становить 63 940, 00 грн. Плата щомісячна 1 390, 00 грн. Позивач просила суд стягнути з відповідача половину вартості освітніх послуг за весь період навчання [PERSON] 08 серпня 2020 року [PERSON] досягає вісімнадцятирічного віку, тобто втрачає правовий статус дитини в розумінні ст. 6 СК України. А отже, з 08.08.2020 року на неї не можуть стягуватися передбачені ст. 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини. Статтею 180 СК України передбачено обовязок обох батьків по утриманню дітей. Так, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на її користь додаткових витрат на навчання [PERSON] у розмірі половини вартості за надання освітньої послуги у сумі 31 970, 00 грн. підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню половина вартості за надання освітньої послуги за навчання [PERSON] за період навчання з 01.09.2018 року по 08.08.2020 року (тобто до досягнення нею повноліття) тобто за 23 місяці у розмірі 15\~985, 00 грн.( 1\~390, 00 грн. * 23 = 31\~970 / 2 = 15\~985, 00 грн.) При цьому\~суд розяснює\~позивачеві положення\~ст.\~199\~СК України,\~відповідно до\~якоїякщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial