Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

09.09.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу заборгованість за житлово-комунальні послуги, обґрунтовуючи ти, що квартира [ADDRESS] бригади (до перейменування вул. Гудименка) у м. Запоріжжя належить на праві спільної часткової власності йому ? частина (на підставі договору дарування від 05.04.2012 року) та відповідачу ? частина (в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 11.08.2015 року). Відповідно до виставлених рахунків в період з серпня 2015 року по липень 2016 року ним сплачено за централізоване опалення квартири та на утримання будинку в розмірі 4321,80 грн., а тому просить стягнути з відповідача половину від цієї суми, а саме 2160,90 грн. заборгованість за житлово-комунальні послуги, адже вона, як спадкоємиця повинна нести зобовязання по утриманню квартири.. У першому судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, наведених у заяві. В подальшому подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач та представник відповідача заперечували проти задоволення позову. Надали письмові заперечення, відповідно до яких на неї як на співвласницю майна може покладатися обовязок щодо утримання майна не раніше, ніж з 14.04.2016 року, тобто коли вона отримала свідоцтво про право на спадщину та здійснила державну реєстрацію майна. Крім того, вона за зазначеною адресою ніколи не проживала і тому, відповідно не користувалася житлово-комунальними послугами, тому не має за них сплачувати. Позивач не надав будь-яких належних та допустимих доказів того, що вона в добровільному порядку не сплачує кошти на утримання квартири. В останньому судовому засіданні відповідач визнала позов частково, а саме суму за період, коли вона стала співвласницею квартири. Суд, вислухавши сторін у справі, перевіривши письмові докази, аналізуючи і оцінюючи надані докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ? частини квартири [ADDRESS] бригади (до перейменування вул. Гудименка) у м. Запоріжжя належить на праві спільної часткової власності [PERSON] на підставі договору дарування від 05.04.2012 року (а.с. 5-6), а інша ? частина зазначеної квартири належить [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 11.08.2015 року (а.с. 50-51). Відповідно до виставлених рахунків в період з серпня 2015 року по липень 2016 року позивачем було сплачено за централізоване опалення квартири та на утримання будинку 4321,80 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 7-15). Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначає, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі спільної власності кількох співвласників рішення щодо утримання на балансі та/або управління майном приймається відповідно до закону. Стаття 360 ЦК України визначає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними зі спільним майном. [PERSON] в розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не є споживачем, адже вона не проживає за зазначеною адресою, відповідно, не користується житлово-комунальними послугами. Зазначений факт не оспорюється позивачем. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 4 ст. 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Таким чином, у [PERSON] як власника ? частини квартири [ADDRESS] обовязки, визначені ст. 360 ЦК України, виникли з дня державної реєстрації права власності, тобто з 14.04.2016 року (а.с. 50-51), відповідно брати участь у витратах за житлово-комунальні послуги має саме з 14.04.2016 року. Згідно наданих квитанцій, позивач сплатив 31.05.2016 року за квітень за централізоване опалення та централізоване ГВП 393,67 грн. (а.с. 15). Проте, опалювальний сезон 2015-2016 р.р. відповідно до рішення Виконавчого комітету ЗМР № 177 від 06.04.2016 року «Про закінчення опалювального сезону 2015-2016 років у м. Запоріжжя» закінчився 7 квітня 2016 року, у звязку із чим суд вважає, що ця сума також не підлягає стягненню з відповідача. З урахуванням наведеного, на користь позивача підлягає стягненню половина від сплаченої суми за утримання будинку за період травень-червень 2016 року за квитанціями за червень та липнь2016 року (а.с. 15), а саме 187 грн.89 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У звязку із тим, що судом задоволено 8,69% вимог позивача (187,89 *100/2160,90), тому такий самий відсоток сплачених судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що складає 91 грн. 34 коп. (551,20 грн. судовий збір + 500 грн. витрати на правову допомогу *8,69%/100%).

Outcome: partial