Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

07.09.2017 року Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися з цивільним позовом до відповідача Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в якому просять суд визнати за ними в рівних частках право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], [INFO] на 1/3 частину земельної ділянки від площі 0,04 га розташованої на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. 11.09.2017 року провадження у справі відкрито. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилась спадщина до складу якої увійшла квартира [ADDRESS], загальною площею 76,7 кв.м. і земельна ділянка площею 0,04 га, розташована на території Скнилівської сільської ради, Пустомитівського району Львівської області, які були успадковані в порядку спадкування за законом по 1/3 його частці між спадкоємцями першої черги, яким окрім них була їхня матір, [PERSON]. Позивачі вказують, що після смерті їхньої матері [PERSON], яка померла [INFO] до складу спадщини увійшла 1/3 частина квартири і 1/3 частина земельної ділянки успадкована нею після смерті чоловіка. За своє життя склала заповіт, згідно яким належну їй 1/3 частини житлового будинку заповіла позивачу [PERSON], а своєю часткою земельної ділянки не розпорядилась, а тому вона підлягає спадкуванню за законом між спадкоємцями почергово. Позивачі вказують, що після смерті матері звернулись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, який завів спадкову справу на спадкування 1/3 частини квартири, однак в порядку спадкування за законом на частину земельної ділянки відмовила, оскільки [PERSON] за життя не зареєструвала право власності на свою частку у спірній земельній ділянці, що унеможливлює реалізацію їх прав на спадкування в загальному порядку через нотаріальну контору. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання представник відповідача не з'явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилась спадщина до складу якої увійшла квартира [ADDRESS], загальною площею 76,7 кв.м. та земельна ділянка надана для ведення садівництва, площею 0,0400 га, розташована на території Скнилівської сільської ради, Пустомитівського району Львівської області, в садівничому товаристві «Гудок», яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] виданого Скнилівською сільською радою 08.04.1996 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 588, які були успадковані в порядку спадкування за законом по 1/3 його частці між спадкоємцями першої черги, а саме позивачами [PERSON], [PERSON] та їхньою матір'ю [PERSON]. Судом встановлено, що [INFO] мати позивачів [PERSON] померла. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла 1/3 частина квартири і 1/3 частина земельної ділянки успадкована нею після смерті чоловіка [PERSON] Судом встановлено, що за своє життя [PERSON] склала заповіт згідно яким належну їй 1/3 частини житлового будинку заповіла позивачу [PERSON], а своєю часткою у земельній ділянці успадкованій після смерті чоловіка не розпорядилась. Постановою приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Миронович А.І. від 13.01.2017 року та 31.01.2018 року позивачам, [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] на частку земельної ділянки площею 0,0400 розташованої в садівничому товаристві «Гудок» на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської, у зв'язку з тим, що [PERSON] за життя не зареєструвала право власності на свою частку у спірній земельній ділянці та не отримала правовстановлюючі документи на своє ім'я. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги спадкування за законом майна померлої [PERSON], є позивачі [PERSON] та [PERSON] У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з довідки приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Миронович А.І. від 14.03.2017 року № 5901/16 та постанови про відмову від вчиненя нотаріальних дій, позивачці позивачі [PERSON] та [PERSON] вчинили усі дії, для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], однак через те, що [PERSON] за життя не зареєструвала право власності на свою частку у спірній земельній ділянці унеможливлює реалізацію їх прав на спадкування в загальному порядку через нотаріальну контору. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.. 328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкове майно належало спадкодавцю на законних підставах, позивачі, як спадкоємці за законом вчинили дії, що об'єктивно стверджують факт прийняття спадщини та відсутність заперечень з боку відповідача, а також те що ухвалення рішення в користь позивачів не порушує прав третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved