Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

08 липня 2021 року позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду зі позовною заявою (а.с.53-57, т.1) до ДП «Сетам» (далі відповідач 1), приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича (далі відповідач 2), [PERSON] (далі відповідач 3) про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна - квартири [ADDRESS] належної позивачу, що була передана в іпотеку АТ «Райффайзен Банк Аваль» з метою забезпечення виконання умов кредитного договору №014/08-112/80210 від 01 липня 2008 року шляхом визнання недійсними: - результатів електронних торгів з реалізації квартири [ADDRESS] , оформлених протоколом проведення електронних торгів №524432 від 03 лютого 2021 року; - свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №738, виданого 01.06.2021 року [PERSON] приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Кучеровою Г.А. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що позивач є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке належить позивачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 05.12.2006 року та договору дарування від 07.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Омельчук І.М. та зареєстрованого за [PERSON] 03.02.2021 року ДП «Сетам» за заявкою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. проведено електронні торги з продажу вказаної квартири, оформлені протоколом проведення електронних торгів від 03.02.2021 року. Переможцем торгів визнано учасника № 5, а саме [PERSON] , який запропонував найвищу цінову пропозицію у розмірі 110 376 грн. та на підставі акта приватного виконавця про проведені електронні торги 01.06.2021 року отримав у приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Кучерової Г.А. свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Посилаючись на те, що вказані електронні торги проведені з порушенням вимог законодавства в частині звернення стягнення на предмет іпотеки приватним виконавцем за власною ініціативою, без рішення суду, без виконавчого напису нотаріуса, без договору про задоволення вимог іпотекодавця, та з цих підстав їх результати підлягають визнанню недійсними, а як наслідок - недійсними підлягають визнанню і правовстановлюючі документи, оформлені за результатами торгів, а саме протокол проведення електронних торгів та свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, представник позивача просив позов задовольнити. Ухвалою від 12.07.2021 року було відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження з призначенням справи до розгляду у підготовчому судовому засіданні (а.с. 66, том 1). До суду надійшла витребувана належним чином завірена копія виконавчого провадження (а.с. 115-172, том 1). В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності та про підтримання позовних вимог. Представник відповідача ДП «Сетам» (відповідач 1) в судове засідання не з`явився, суду надав відзив на позовну заяву (а.с. 89-105, том 1), де позов не визнає та зазначає, що доводи позивача щодо неповідомлення його як іпотекодавця про проведення електронних торгів спростовується копією такого повідомлення, що додається до відзиву, також вказує на пропущення позивачем строку звернення до суду щодо оскарження результатів електронних торгів, оскільки згідно з Законом України «Про іпотеку» (ст. 49) іпотекодавець вправі оскаржити їх до суду протягом трьох місяців з дня проведення торгів. У ДП «Сетам», як організатора електронних торгів, відсутні повноваження надавати правову оцінку приватному виконавцю, зокрема, шляхом перевірки відомостей, які наведені в заявці, окрім повноти заповнення заявки і позивач, який вважає, що рішення приватного виконавця, зокрема щодо оцінки майна та передачі нерухомості на реалізацію є протиправним, мав би оскаржити його у встановленому порядку та таким чином запобігти реалізації нерухомого майна за ціною вказаною у звіті про оцінку майна, а тому, жодних порушень прав позивача на електронних торгах не відбулося виходячи із презумпції правомірності цих дій приватного виконавця. Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитро Олександрович (відповідач 2) в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву (а.с. 110-114, том 1), де позов не визнає та заперечує проти неповідомлення ним позивача про перебування на виконанні виконавчого провадження, боржником якого [PERSON] , що підтверджується цінними листами з описом вкладення та зворотнім повідомленням. Відповідач 2 вважає, що норми ЗУ «Про виконавче провадження» (ст. 54) допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, на виконання рішення суду про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань з дотримання порядку реалізації майна визначеного ЗУ «Про іпотеку». Позовна заява не містить доказів, що стосуються предмету доказування у цій справі, а саме дотримання порядку проведення прилюдних торгів, тоді як порушення допущене виконавцем до призначення прилюдних торгів (накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, тощо) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження». Представник приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитро Олександрович - адвокат Щербакова А.О. - в судове засідання не з`явилася, суду надала заяву про те, що нею протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть подані докази, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу - вид судових витрат. [PERSON] (відповідач 3) та його представник - адвокат Усіков О.В. - в судове засідання не з`явилися, суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності та надали відзив на позовну заяву (а.с. 205-209, том 1), де позов не визнають, вказуючи на пропущення позивачем строку звернення до суду щодо оскарження результатів електронних торгів, оскільки згідно з Законом України «Про іпотеку» (ст. 49) іпотекодавець вправі оскаржити їх до суду протягом трьох місяців з дня проведення торгів і позивач не ставить перед судом питання про його поновлення і це є обставиною для відмови у позові, позивач також обрала не правильний спосіб захисту своїх прав, оскільки не посилається на будь-які порушення організатором торгів норм Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерством юстиції України 29 вересня 2016 року №2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1301/29431 (далі - Порядок), а обґрунтовує свої вимоги незаконними, на її думку, діями приватного виконавця, які мають самостійний спосіб оскарження. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору АТ «Райффайзен банк» в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та надав суду пояснення (а.с. 78-80, том 1), в яких заперечує проти позовних вимог та вказує, що відповідачами по такій справі мають бути організатор торгів і особа, яка визнана їх переможцем, а приватний виконавець не може бути відповідачем. Дії приватного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Позивач не посилається на будь-яких порушення організатора торгів норм Порядку реалізації арештованого майна. Дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, надані сторонами відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог та відповідно до ст.13 ЦПК України, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Фактичні обставини, встановлені судом Так, з матеріалів справи, вбачається , що рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 12 березня 2019 року у справі №473/23/19 з позивача на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнено заборгованість за кредитним договором №014/08-112/80210 від 01 липня 2008 року в сумі 13331,64 доларів США, що станом на 12.03.2019 року еквівалентно 350755,45 грн. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору №014/08-112/80210 від 01 липня 2008 року сторонами було укладено договір іпотеки, предметом іпотеки була квартира [ADDRESS] . Виконавчий лист виданий на підставі рішення суду пред`явлено до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О., яким відкрито виконавче провадження №60071119, в межах якого накладено арешт на зазначену квартиру, яку передано на реалізацію шляхом проведення електронних торгів. Квартира [ADDRESS] до проведення торгів належала позивачу [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 05.12.2006 року та договору дарування від 07.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Омельчук І.М. та право власності зареєстроване за нею. Квартиру передано на реалізацію до ДП «СЕТАМ» шляхом проведення процедури електронних торгів. Приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. на підставі протоколу проведення електронних торгів №524432 від 03 лютого 2021 року, складено 22.02.2021 року акт про реалізацію предмету іпотеки, на підставі якого переможець [PERSON] отримав свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №738, видане 01.06.2021 року [PERSON] приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Кучеровою Г.А. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець. Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку. Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року (який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи. Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, який діяв на час проведення оспорюваних електронних торгів (далі - Порядок). Згідно з Порядком електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору. У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу 1 цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її Організатору разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - тринадцятим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для знесення інформації про проведення електронних торгів у Систему. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). ДП «СЕТАМ» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі наявність рішень щодо заборони органу ДВС вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження чинним законодавством не передбачений. Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів. У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року по справі № 3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16. Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Сукупність цих обставин позивачем під час розгляду справи не доведено, зокрема не надано належних і допустимих доказів, що зазначені ним порушення вплинули на результат електронних торгів, а також не доведено обставин, які б свідчили про порушення його прав і законних інтересів при проведенні електронних торгів. Доводи позивача щодо неповідомлення його як іпотекодавця про проведення електронних торгів спростовується копією такого повідомлення, що додається до відзиву ДП «Сетам» (а.с. 104, том 1). Так, основним мотивом для визнання результатів оспорюваних електронних торгів недійсними позивач посилається на неправомірні дії приватного виконавця, які полягають в тому, що реалізована на цих торгах квартира - предмет іпотеки, була за ініціативою приватного виконавця, без рішення суду, без виконавчого напису нотаріуса, без договору про задоволення вимог іпотекодержателя та без повідомлення її про оцінку майна, підготовки до проведення електронних торгів. Суд відхиляє вказані доводи, які не є підставами для визнання результатів торгів недійсними, а слугують підставами для визнання дій приватного виконавця незаконними. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з тих підстав, з якими позивач пов`язує недійсність електронних торгів. Щодо застосування до спірних правовідносин спеціальної позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. До вимог про оскарження прилюдних торгів з реалізації іпотечного майна застосовується спеціальна позовна давність. Згідно зі статтею 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Отже, у справах про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що перебуває в іпотеці, підлягає застосуванню спеціальна позовна давність, передбачена статтею 48 Закону України «Про іпотеку». При цьому, за правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 05 квітня 2017 року у справі № 6-1375цс16, оскарження результатів торгів відповідно до статті 48 Закону України «Про іпотеку» означає можливість оспорити договір, укладений на прилюдних торгах, як з підстав невідповідності його вимогам ЦК України, зокрема статей 203, 215, так і з підстав, передбачених статтями 45-47 Закону України «Про іпотеку». Як встановлено судом на електронних торгах реалізовано квартиру, яка є предметом іпотеки, електронні торги та реалізація предмета іпотеки відбувалися з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку». Згідно з статтею 48 Закону України «Про іпотеку», зокрема, що іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення таких торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи, що [PERSON] звернулася з позовом про оскарження прилюдних торгів з лютого 2021 року, позивач об`єктивно пропустив строк звернення до суду з позовом про оскарження результатів прилюдних торгів (спеціальна позовна давність). Доводи позивача про те, що він дізнався про те, що квартира була реалізована на торгах лише 25.06.2021року, не обґрунтовані належним чином, враховуючи публічний характер проведення такого виду торгів - позивачем не доведено, що він не міг раніше дізнатися про проведення оспорюваних електронних торгів. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Заяви про застосування спеціальної позовної давності до спірних правовідносин, що визначена у статті 48 Закону України «Про іпотеку», подали представник ДП «Сетам» та представник [PERSON] - [PERSON] . Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦКУ). Окрім цього, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Outcome: dismissed