Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

08.11.2018 [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є її батьком. На даний час позивач досягнула повноліття, однак з 01.09.2015 навчається на денному відділенні Одеського коледжу комп'ютерних технологій. Навчання триватиме до 30.06.2019. Позивач сама не має можливості сплачувати кошти за навчання і таку оплату здійснює її мати. Разом з тим позивач потребує також і матеріальної допомоги відповідача на продукти харчування, проїзд, одяг та підручники. При цьому, позивач зазначає, що відповідач може надавати таку допомогу, оскільки є матеріально забезпеченим, неофіційно займається підприємницькою діяльністю та здійснює перевезення пасажирів маршрутним таксі. Також у користуванні відповідача є декілька мікроавтобусів. За таких підстав відповідно до ст. 199 СК України позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у розмірі 3000 грн. щомісячно до закінчення навчання, а саме до 30.06.2019 включно. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 16.11.2018 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено розгляд справи по суті та надано відповідачу строк для подання відзиву. 07.12.2018 до суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката [PERSON], в якому відповідач позов визнав частково, не заперечував проти сплати аліментів, однак просив стягувати з нього аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно. Відзив мотивований тим, що відповідач не є матеріально забезпеченим, не займається підприємницькою діяльністю, 06.04.2005 був звільнений з посади водія транспортного засобу і на даний час його дохід є мінливим та нерегулярним. Крім цього, відповідач вказує, що не має у користуванні декількох мікроавтобусів, а лише один легковий автомобіль. Також відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], який перебуває на його утриманні. За таких обставин розмір аліментів, які просить стягувати позивач, є для відповідача надмірно обтяжливим та неможливим. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] пояснила, що до досягнення позивачем повноліття відповідач сплачував на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 2000 грн. На даний час позивач є повнолітньою і їй залишилось ще навчатись 6 місяців. Місто Одеса, в якому навчається позивач, є одним з найдорожчих для проживання в Україні. Позивач витрачає лише 2000 грн. за проживання, а їй ще необхідні одяг, продукти харчування та інші речі. Відповідач до 2007 року був зареєстрований як підприємець, а на даний час займається підприємницькою діяльністю неофіційно, оскільки має декілька автобусів і здійснює перевезення пасажирів. Відповідач проживає у м. Києві, що свідчить про наявність у нього доходів. Представник позивача позов підтримала повністю та просила його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача адвокат [PERSON] пояснила, що розмір аліментів про які просить позивач є необґрунтованим, оскільки докази того, що відповідач є матеріально забезпеченим та має у власності автобуси, на яких здійснює перевезення пасажирів, позивачем не надані. Насправді дохід відповідача є мінливим та нерегулярним. Також ст. 199 СК України передбачає, що аліменти на дитину, яка продовжує навчання, мають сплачуватись у разі, якщо батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідач згоден сплачувати аліменти, проте, зважаючи на його мінливі доходи, розмір допомоги він може надавати у сумі 1500 грн. Просила позов задовольнити частково, враховуючи відзив на позовну заяву. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Суд встановив, що батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Частина 1 ст. 199 СК України передбачає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто для стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, закон передбачає сукупність двох умов: потреба дитини в отриманні матеріальної допомоги батьків у зв'язку із навчанням та можливість батьків надавати таку допомогу. Згідно з довідкою Одеського коледжу комп'ютерних технологій Одеського державного екологічного університету від 28.09.2018 за № 2527 [PERSON] є студенткою IV курсу даного навчального закладу на денній контрактній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2015 по 30.06.2019 (а.с. 8). Відповідно до копії договору від 15.09.2015 за № 46 загальна вартість навчання становить 28450 грн. (а.с. 5). Крім цього, за 1 семестр 2018-2019 навчального року [PERSON] сплатила за проживання 1960 грн., що підтверджується копією квитанції № 0.0.1127441268.1 від 07.09.2018 (а.с. 10). Вказані обставини в сукупності дають підстави суду вважати, що позивач [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчатись і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Разом з тим згідно з довідкою Могилів-Подільської міськрайонної філії Вінницького обласного центру зайнятості № 174 від 11.10.2018 мати позивача [PERSON] знята з реєстрації, що свідчить про відсутність в останньої фінансової можливості для належного забезпечення дитини усім необхідним для проживання та навчання. Щодо можливості відповідача надавати позивачу матеріальну допомогу суд зазначає таке. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що відповідач є матеріально забезпеченим, неофіційно займається підприємницькою діяльністю з перевезення пасажирів та має у власності транспортні засоби. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження таких обставин позивач суду не надала. Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.11.2018 за № 24061483, відповідно до якого [PERSON] 18.05.2007 припинив підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець за видом «Роздрібна торгівля з лотків та на ринках», суд не приймає як належний доказ зазначених позивачем обставин. Навпаки, такий доказ спростовує посилання позивача та її представника про те, що відповідач займався підприємницькою діяльністю, пов'язаною з перевезенням пасажирів. Також вказаний доказ не підтверджує і не спростовує наявність у власності відповідача декількох мікроавтобусів та можливість відповідача станом на 2019 рік надавати позивачу матеріальну допомогу. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 35). Крім цього, згідно з копією трудової книжки серії [NUMBER], виданої на ім'я [PERSON], відповідач 06.04.2005 звільнений з посади водія транспортного засобу і з того часу записи у його трудовій книжці відсутні (а.с. 36-37). Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Даними обставинами, зокрема, є матеріальне становище дитини та платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей. На підставі викладеного та з урахуванням часткового визнання позову відповідачем, суд вважає, що обґрунтованими та фінансово можливими для відповідача є аліменти у сумі 1500 грн. щомісяця, а відтак позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial