Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

09.01.2018 року позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] після смерті своєї бабусі [PERSON], яка померла [INFO] у порядку спадкування за заповітом. Ухвалою судді від 22.01.2018 року провадження по справі було відкрито, визначено строки подання відповідачем відзиву, а третіми особами письмових пояснень, зобов'язано надати суду клопотання, вирішення яких потребує участі судді (а.с.50). В обґрунтування позову позивач зазначив, що він не може оформити спадщину після смерті своєї бабусі на частину вказаного будинку, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно, а рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09.10.1967 року, за яким таке право було зареєстровано за померлою бабусею не може бути реалізоване як таке, що стосується вже померлою особи, до того ж воно не було зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надавши через канцелярію заяву від 22.03.2018 року, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти постановлення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, враховуючи визнання позову відповідачем (а.с.81). Від уповноваженого за посадою представника відповідача надійшла заява від 02.03.2018 року за №29, в якій Феськівська сільська рада Золочівського району Харківської області проти задоволення позовних вимог позивача не заперечувала та просила розглянути справу без участі представника відповідача (а.с.70). Від третьої особи - Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області надійшли витребувана судом спадкова справа після померлої [PERSON] №9/2015, заведена 17.01.2015 року, відповідно до якої було встановлено, що спадщину після померлої [PERSON] намагався прийняти виключно позивач по справі [PERSON] на підставі заповіту від 09.12.2003 року за реєстровим №190 (а.с.56-69). Третя особа по справі - інший співвласник майна - [PERSON] - про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі вказаної третьої особи. Враховуючи, що учасники справи до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. [INFO] у с. Феськи Золочівського району Харківської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області (актовий запис №51 від 05.12.2014 року)(а.с.11). Позивач по справі є онуком померлої, що підтверджується копіями свідоцтв про народження позивача серії [NUMBER] від 16.11.1989 року, про народження матері позивача серії [NUMBER] від 18.10.1971 року та про шлюб між батьками позивача серії [NUMBER] від 13.05.1989 року (а.с.12-13). На ім`я позивача померлою [PERSON] був складений заповіт від 09.12.2003 року, який не був змінений чи скасований та який був посвідчений секретарем Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області (а.с.14). Спадковим майном, на яке претендує позивач, є 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташована за адресою: [ADDRESS] без визначення конкретних будівель, яка була визнана за померлою на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09.10.1968 року (а.с.24-27), однак яке померлою бабусею позивача не було належним чином зареєстроване спочатку у державного реєстрі речових прав не нерухоме майно, а згодом у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто вказане право не було спадкодавцем належним чином зареєстроване. Позивач звернувся до нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини на частину вищевказаного житлового будинку після смерті бабусі 17.01.2015 року (а.с.57) та 26.12.2017 року за №3400/02-31 отримав відмову нотаріуса в оформленні спадкових прав, оскільки частина вказаного будинку померлою бабусею позивача не був належним чином зареєстрована (а.с.68). Суд приходить до висновку, що факт володіння бабусею позивача спірним будинком підтверджується відповідним рішенням суду, яке не було належним чином зареєстроване, що не може свідчити про те, що таке право спадкодавець не мала, а тому судом встановлена наявність не зареєстрованого спадкового майна, право на яке має позивач. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини за місцем знаходження спадкового майна. Строків оформлення спадкових прав діюче законодавство не визначає. Даних про визнання вищевказаного житлового будинку як відумерлої спадщини суду надані не були. При постановленні рішення по справі суд не зазначає конкретні будівлі, за якими слід визнати право власності позивача, а лише вказує частку, на яку він має право за заповітом. Згідно з ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому підставою для ухвалення рішення у підготовчому засіданні є дотримання порядку, передбаченого ст.206 ЦПК України. На підставі ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved