overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

08 травня 2014 року товариство власників квартир «Наш дім» звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачка одержувала послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS], але через несплату цих послуг в останньої виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 01 травня 2014 року становить 900 грн.. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідачки на його користь вказану суму заборгованості. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Відповідачка проживає в квартирі [ADDRESS] та є членом товариства власників квартир «Наш дім». На підставі укладеного договору відповідачка одержувала послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від позивача. Проте, порушуючи свої зобов'язання, що випливають із зазначеного договору, відповідачка не здійснювала оплату названих вище послуг. У період з 01 березня 2013 року по 30 квітня 2014 року позивачем надано відповідачці послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на суму 900 грн., які останньою не оплачені. Ці обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні копіями статуту товариства власників квартир «Наш дім» (а. с. 15-20), рішення Очаківської міської ради № 37 від 23.02.2010р. про погодження тарифів (а. с. 7), а також розрахунком суми заборгованості, наданого позивачем (а. с. 6). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону чи договору. Як випливає зі змісту ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний внести плату за надані йому житлово-комунальні послуги не пізніше наступного місяця після надання цих послуг. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь 900 грн. такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, на підставі ст. 526 ЦК України. Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 243 грн. 60 коп., що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

08 травня 2015 року [PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з зазначеним позовом (а.с.2). Позивач просить суд: - Стягнути з ПАТ «Банк «Київська Русь» на користь [PERSON] грошові у сумі 666 грн. 25 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Він ([PERSON]) здійснив оплату у розмірі 666, 25 грн. через ПАТ «Банк «Київська Русь». Станом на дату подання позовної заяви банком не виконані перекази коштів що були здійсненні 17.03.2015 року. В судовому засіданні позивач підтримав свою позовну заяву та просив її задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти вимог позову, надала письмові заперечення проти позову, посилаючись на п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до квитанції №0482 від 17 березня 2015 року [PERSON] сплатив на користь ГУ ДКСУ в Одеській області 422 грн. 65 коп. та відповідно до квитанції №0496 від 17 березня 2015 року [PERSON] сплатив на користь ГУ ДКСУ в Одеській області 243 грн. 60 коп. Зазначені операції проводились через Чорноморське ФПАТ «Банк «Київська Русь» м. Іллічівськ, що підтверджується квитанціями (а.с.3,4). Згідно ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Відповідно до статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки. Згідно ст. 32 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»Банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. За правилами ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільненого від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин вимоги позову [PERSON] є обґрунтованими і законними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

08 травня 2015 року [PERSON] звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, вони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Фактично подружні відносини припинилися з березня 2015 року, з того часу мешкають окремо. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. Представник позивача до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що в матеріалах справи є розписка. Надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення наявне в матеріалах справи. Про причини неявки відповідача суд не має відомостей. Представник позивача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу без відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 21 вересня 2013 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Хорольцова) [PERSON] (а.с. 8). Від сумісного проживання неповнолітніх дітей не мають. Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини у березні 2015 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

08 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою. Посилався на те, що з 1973 р. по 2003 р. працював в колгоспі ім. Фрунзе Новоодеського району Миколаївської області. При заповненні трудової книжки на його ім'я була помилково вказано ім'я «[PERSON]». замість «[PERSON]», як за паспортом. Відділ кадрів колгоспу усунув цю недоліку шляхом виправлення помилки, але в довідках про нарахування заробітної за період з 1983 по 1987 роки залишилось ця помилка. Зазначив, що досягнувши 60-ти річного віку та оформляючи документи для отримання пенсії позбавлений можливості надання відповідних документів до Пенсійного фонду. Просив встановити факт про те, що йому належить архівна довідка про нарахування заробітної плати за вказані роки у СТОВ «Мрія» (колгосп ім. Фрунзе). У судове засідання заявник не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій вимоги підтримав, а справу просив розглянути за його відсутності. Управління Пенсійного фонду будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання представника не надіслали, але надали суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, не надавши правову позицію щодо заяви. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається і судом встановлено наступне. Зі змісту паспорта заявника випливає, що його прізвище, ім'я та по батькові записане як - [PERSON], [INFO]. Проте, 23 січня 1974 року, у колгоспі «ім. Фрунзе» Новоодеського району Миколаївської області, де заявник розпочав трудову діяльність колгоспником, йому видана трудова книжка на прізвище «[PERSON]», тобто замість імені «[PERSON]» записано ім'я «[PERSON]», що не відповідає даним документу, що встановлює його особу. У подальшому керівництвом вказаного колгоспу вказана помилка виправлена, що видно з копію трудової книжки. Проте, з наданої суду архівної довідки випливає, що у відомостях про нарахування заробітної плати у вказаному колгоспі за період з січня 1983 р. по грудень 1987 р. ім'я заявника записано «[PERSON]», а не «[PERSON]». Отже, невірно записане ім'я заявника у трудовій книжці в подальшому потягло за собою невірне зазначення його імені у відомостях про нарахування йому заробітної плати за виконану роботу. За такого, суд дійшов висновку, що вказані розбіжності в написанні імені заявника у належних йому трудовій книжці та відомостях про нарахування заробітної плати виникли в результаті допущених помилок працівниками відділу кадрів вищезгаданого колгоспу при заповненні трудової книжки на ім'я заявника при їх видачі, що порушує його права на отримання пенсії за віком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

08 травня 2015 року [PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з зазначеним позовом (а.с.2). Позивач просить суд: - Стягнути з ПАТ «Банк «Київська Русь» на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 666 грн. 25 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Вона ([PERSON]) здійснила оплату у розмірі 666, 25 грн. через ПАТ «Банк «Київська Русь». Станом на дату подання позовної заяви банком не виконані перекази коштів що були здійсненні 17.03.2015 року. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. (а.с.20). Представник відповідача заперечувала проти вимог позову, надала письмові заперечення проти позову, посилаючись на п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до квитанції №0478 від 17 березня 2015 року [PERSON]сплатила на користь ГУ ДКСУ в Одеській області 422 грн. 65 коп. та відповідно до квитанції №0501 від 17 березня 2015 року [PERSON]сплатила на користь ГУ ДКСУ в Одеській області 243 грн. 60 коп. Зазначені операції проводились через Чорноморське ФПАТ «Банк «Київська Русь» м. Іллічівськ, що підтверджується квитанціями (а.с.3,4). Згідно ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Відповідно до статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки. Згідно ст. 32 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»Банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несутьперед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. За правилами ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільненого від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин вимоги позову [PERSON] є обґрунтованими і законними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

08 травня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

08 травня 2015 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з заявою про визнання особи недієздатною, встановлення над ним опіки та призначення опікуна. Заява мотивована тим, що чоловік заявниці [PERSON] є інвалідом першої «А» групи. Протягом кількох років спостерігалося різке погіршення здоров'я, що проявлялося як на розумових здібностях, так і на фізичних. Після проведення у 2014 році тривалого лікування та ряду обстежень, стан здоров'я [PERSON] не покращився, а навпаки він став більш агресивним, безпричинно покидає своє місце проживання, застосовує погрози насильства. Враховуючи викладене, заявниця просить визнати [PERSON], [INFO], уродженця с. Горобіївка Миронівського району Київської області, жителя [ADDRESS] недієздатним, встановити над ним опіку і призначити її опікуном. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просить їх задовольнити. Орган опіки та піклування виконкому Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької районої державної адміністрації про наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки, не заперечують. Суд вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, вважає можливим заявлені вимоги задовольнити повністю, оскільки показами заявниці, довідкою виконкому Уланівської сільської ради № 668 від 18.03.2015 року (а.с. 7), актом огляду МСЕК серія 12 ААА № 004121 від 11.09.2014 року (а.с. 8), висновком лікарської комісії Хмільницького ЦРЛ №№ 197,198 від 18.09.2014 (а.с.10), висновком судово-психіатричної експертизи № 88 від15.06.2015 року ( а.с.21,22,23) доведено, що [PERSON], [INFO], уродженця с. Горобіївка Миронівського району Київської області, жителя [ADDRESS] є недієздатним, та потребує постійного стороннього догляду. За таких обставин судом встановлено, що [PERSON] не може сам себе обслуговувати, постійно потребує сторонньої допомоги, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому підпадає під дію ч.1 ст. 39 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно ч.1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над ним відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає йому піклувальника чи опікуна. За таких обставин, суд, дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON], 1967 р.н. недієздатним та призначення його опікуном [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 240 ЦПК України судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На підставі ст.ст. 39, 41, 55, 58, 60 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

08 травня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 30.01.2010 р. Позовну заяву обґрунтовує тим, що від даного шлюбу в сторін є дитина [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Останнім часом подружжя перестало розуміти одне одного, між ними виникають постійні сварки, після останньої сварки відповідач пішов з дому. Після цього вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Їх шлюб існує формально. Примирення неможливе. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, покликаючись на наведені у позовній заяві обставини. Додала, що намір розірвати шлюб є остаточним. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позову. Пояснив, що останнім часом вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, шлюб існує формально, примирення вважає неможливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, зясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 30.01.2010 р. Шлюб для них є першим. Від даного шлюбу в сторін є дитина [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Судом встановлено, що сторони мають різні погляди на життя, сімю, подружні стосунки та обовязки. На протязі останніх кількох місяців вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Їх шлюб існує формально. Сторони відмовилися від запропонованого судом терміну на примирення. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. Спору про поділ майна та місце проживання дитини не заявлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

08 травня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 27 червня 2003 року, який було зареєстровано Липинською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 09. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) та [PERSON] перебувають в шлюбі з 27 червня 2003 року, який було зареєстровано Липинською сільською радою Луцького району Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 27 червня 2003 року. Від даного шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved