Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

07 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до Маріупольської міської ради про визнання права власності на кооперативну квартиру в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 8 березня 2011 року помер його батько [PERSON]. Після смерті батька залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS]. Вказаний будинок відноситься до ЖБК «Весна», членом якого був його батько. [PERSON] за час свого життя повністю сплатив пайові внески за вказану кооперативну квартиру. Однак, [PERSON] свого часу не було отримано свідоцтво на право власності на вказану квартиру. На даний момент позивач бажає оформити свої спадкові права, як спадкоємець за законом першої черги після смерті батька. Однак, відсутній правовстановлюючий документ на вказану квартиру, що є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті батька. Спадок позивач прийняв шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, однак нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадкування за законом, в звязку з відсутністю прововстановлючого документа на спадкове майно. За таких обставин він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, та просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після померлого 8 березня 2011 року батька [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилася, в письмовій заяві просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи ЖБК «Весна» в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином. Зясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 8 березня 2011 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 530701, виданим 9 березня 2011 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Після смерті [PERSON], 27 серпня 2011 року нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] відкрито спадкову справу за № 691/2011. Спадщину прийняв, подавши заяву про прийняття спадщини 27 серпня 2011 року, спадкоємець за законом - син [PERSON], інші спадкоємці дружина [PERSON] та син [PERSON] відмовились від прийняття спадщини. Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-НО № 312106, виданого 20 грудня 1973 року Орджонікідзевським р/б ЗАГС м. Жданов, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно довідки ЖБК «Весна» від 20.02.1981 року, член ЖБК [PERSON]МІ. повністю сплатив фактичну вартість квартири [ADDRESS] (нині Меотиди) в місті Маріуполі в сумі 4809,94 руб. Постановою нотаріуса Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] від 22 вересня 2016 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого 8 березня 2011 року [PERSON] на квартиру за № 36 у будинку № 26 по бул. Меотиди у місті Маріуполі, оскільки у спадкоємця відсутні належним чином оформлені правовстановлюючи документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Положення ст. 328 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Згідно з п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. За положеннями ст.15 Закону України «Про власність», який діяв до 27 квітня 2007 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. В п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року за №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» зазначено, що згідно ст.15 Закону України Про власність», член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на квартиру і в праві розпоряджатися нею на свій розсуд. Відповідно до\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст.\~1220,\~1261 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Статтями\~1268,\~1269 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Осіб, які б мали право на обовязкову долю у спадщині, відповідно до\~ст.1241 ЦК\~Україні, судом не встановлено. Окрім того, відповідно до\~ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч. 1\~ст. 1298 ЦК\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно зясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки факт належності квартири померлому [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а також з урахуванням того, що позивач звернувся в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позов є підставним та обґрунтованим.

Outcome: approved