Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

10.04.2020 року [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що у його власності перебуває земельна ділянка площею 8,89 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоюр`вської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. У 2014 році він за усною домовленістю, без укладення відповідного письмового договору, передав на 4 роки у користування [PERSON] вищевказану земельну ділянку, тобто з 2014 року по 2018 рік включно. За домовленістю, яку сторони досягли, [PERSON] зобов`язався виготовити технічну документацію на земельну ділянку за рахунок доходів, які він отримає за користування цією землею. При цьому [PERSON] будь-яких коштів йому не сплачував. Навесні [INFO] він дізнався, що [PERSON] помер, у зв`язку з чим він звернувся до дружини померлого, відповідачки [PERSON] , з проханням повернути йому земельну ділянку, але остання відмовилася це виконати, мотивувавши тим, що 19.08.2015 року між ним та її нині покійним чоловіком [PERSON] був укладений договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 49 років. Не переконавши відповідачку з приводу того, що вказаний договір він не підписував, у зв`язку з чим не дійшовши згоди з [PERSON] , щодо повернення належної йому земельної ділянки, позивач звернувся до Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області з за явою про ознаки підробки у спірному договорі його підпису. За даним зверненням до ЄРДР 01.11.2019 року були внесені відомості за № 12019150270000557 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, в рамках якої було проведено судово-почеркознавчу експертизу, згідно висновків якої підпис у спірному договорі був виконаний справді не позивачем, а іншою особою. Тому посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати договір оренди земельної ділянки від 19.08.2015 року недійсним і стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати по справі. 27.05.2020 року за клопотанням представника позивача [PERSON] залишено без розгляду відповідні позовні вимоги позивача, які були ним пред`явленні до відповідачки [PERSON] , оскільки остання, на відміну від іншого відповідача [PERSON] , не прийняла спадщину після смерті [PERSON] , з яким був укладений спірний правочин. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, заявлені вимоги до [PERSON] підтримали і просили їх задовольнити, при цьому, у разі задоволення позову, судові витрати просили з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] , пред`явлений до нього позов визнав повністю і не заперечував проти його задоволення. Пояснив, що він є спадкоємцем після смерті батька [PERSON] . Після його смерті позивач попросив повернути йому земельну ділянку, на що він не заперечував, а тому зібравши урожай ячменю на даній земельній ділянці у серпні 2019 року, припинив в подальшому нею користуватися. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що громадянину [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.02.2006 року, серії ЯБ № 820005, належить земельна ділянка площею 8,89 га, яка розташована на території Новоюр`ївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, що передана йому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9). 19 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 49 років (а.с.6-8). [INFO] орендар [PERSON] помер і після його смерті, як вбачається з матеріалів спадкової справи № 47/2019, в установлений законом строк і порядок заяву про прийняття спадщини до нотаріуса подав його син, відповідач у справі [PERSON] . Згідно із ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. В силу ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року (далі - Закон) договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України, ч.2 ст.125 ЗК України і ст.18 указаного Закону України є укладеним (вчиненим) із моменту його державної реєстрації. В силу ч.1 ст.14 указаного Закону договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені першою-третьою, п`ятою, шостою частинами ст.203 ЦК України. Зокрема, в силу вимог ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Крім цього, згідно чч. 1, 3 ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування. Разом з тим, в судовому засіданні не доведено, що [PERSON] , як власник земельної ділянки, давав свою згоду на укладення цього договору оренди землі з [PERSON] та підписував зазначений договір. Так, за ознаками підробки у спірному договорі підпису [PERSON] , останній звернувся до Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області за явою про вчинення злочину, у зв`язку з чим 01.11.2019 року до ЄРДР були внесені відомості за № 12019150270000557 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження було проведено судово-почеркознавчу експертизу від 26.02.2020 року за № 41, згідно висновків якої, підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» у спірному договорі оренди земельної ділянки від 19.08.2015 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с.12-19). Саме ж кримінальне провадження, за постановою слідчого Новобузького ВП ГУНП від 19.03.2020 року, було закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.20-22). Відповідно до вимог ст.203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину - волевиявлення учасника правочину, додержання форми правочину визначеного законом та вчинення правочину особою, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги позивача, відтак погодився з обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, насамперед те, що позивач, як власник земельної ділянки, не давав згоду на укладення спірного договору оренди землі з [PERSON] та особисто не підписував зазначений договір. За таких обставин, суд вважає доведеним, що під час укладання договору, текст договору оренди землі було підписано від імені орендодавця сторонньою особою, яка не мала належних повноважень на вчинення такої дії. А тому, неможна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що є підставою, передбаченою ст. 15 Закону України «Про оренду землі», для визначення спірного договору недійсним. Згідно положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання договору оренди землі від 19.08.2015 року недійсним знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, тому підлягають задоволенню. При цьому, позивач просив не стягувати з відповідача судові витрати, які він поніс у зв`язку з розглядом справи, а тому суд відносить ці витрати на рахунок позивача.

Outcome: approved