Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

09.02.2021 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: Адміністрація Центрального району Дніпровської міської ради, в якому, з урахування уточненої редакції позовної заяви від 19.03.2021 року, просить суд: - визначити порядок його участі в вихованні сина: зустріч дві неділі на місяць з 10.00 год. до 13.00 год. особистого спілкування; один день на місяць з 12.00 год. суботи до 9.00 год. неділі; для відпочинку і оздоровлення дитини в літній період - два тижня, в зимовий період - один тиждень; телефонне спілкування у вільний час дитини. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що фактично діями відповідача та рішенням органу опіки та піклування обмежені його права як батька, передбачені ст. 141 Сімейного кодексу України. Тобто він має рівні права з матір`ю дитини на особисте спілкування з дитиною, на виховання не тільки в моральному аспекті, а й у часовому вимірі. Однак, розуміючи, що дитина навчається у школі, позивач не претендує на особисті зустрічі з сином на період навчання аби не заважати йому під час учбового процесу. Як зазначив позивач, його обмежили у зустрічах з сином лише один раз на тиждень і лише на 4 години в громадських місцях. Причому таке рішення жодним чином не обґрунтоване та йому не зрозуміло чому саме у присутності матері. Як зазначив позивач, він дуже любить свого сина та бажає більше часу проводити з ним разом, зокрема, на свята періодично у вихідні дні та в період канікул (зимових та літніх). Тому позивач звернувся до суду з позовом про визначення порядку його участі у вихованні сина у спосіб, зазначений ним у позовних вимогах. Відповідач [PERSON] , заперечуючи проти позовних вимог, надала суду відзив на позовну заяву від 01.07.2021 року, в якому зазначила, що вона ніколи не перешкоджала спілкуванню позивача з сином, а навпаки завжди була ініціатором їх зустрічей і спілкування по телефону. Як зазначила відповідач, позивач пішов з родини у середині січня 2019 року, нічого нікому не пояснив, не хотів відповідати на її питання з приводу такого вчинку та на її прохання поговорити з дитиною і пояснити йому чому він пішов, просила сказати сину, що він його любить в будь-якому випадку. Після її умовлянь позивач через 4 місяці погодився зустрітися з сином 21.04.2019 року та прийшов на зустріч на 10 хвилин. Усього за 2019 рік позивач погодився на 6 зустрічей. Неодноразово позивач обіцяв сину по телефону і після зустрічей знову прийти, проте не приходив. У 2020 році позивач не хотів приходити до сина, відбулось 5 зустрічей, у 2021 році було 2 зустрічі і знову за ініціативою сина та неї. Також відповідач пояснила, що позивач не виконує рішення виконкому та комісії з питань захисту прав дитини, тобто не приходить щосуботи на зустрічі до сина. Крім того, відповідач вважає, що небезпечно віддавати дитину позивачу, оскільки у позивача дуже поганий зір та він не зможе слідкувати за сином на ігрових майданчиках, бо не бачить далі ніж 5 метрів, і не може слідкувати за своєю дитиною і розгледіти її. Це повна безвідповідальність з боку позивача наражати сина на небезпеку, маючи жахливо низький рівень зору. Наслідки поведінки позивача відобразились і на стані дитини: після того, як позивач пішов з родини у 2019 році, у сина почалось заїкання і часте моргання віками, що за висновками невролога є наслідками перенесеного дитиною стресу. Поганий зір також і у їх сина. Відповідач вважає, що якби позивач хотів спілкуватися з сином, то робив би це, ніхто йому у цьому не перешкоджає, а навпаки наполягає і ініціює їх спілкування. Саме відповідач запропонувала позивачу малювати, фотографувати і присилати для сина фото, а також використовувати у спілкуванні відеозв`язок. Тобто у позивача є змога спілкуватися з дитиною, проте він цього не робить. З огляду на викладене, відповідач вважає, що небезпечно залишати дитину з неблагонадійним позивачем без нагляду і, тим паче, віддавати на декілька днів/тижнів його проживання з позивачем, бо позивач неспроможний самостійно виконувати обов`язки по догляду за сином. Тому, на думку позивача, спілкування має відбуватись: кожної суботи, протягом чотирьох годин, з урахуванням стану здоров`я та розпорядку дня дитини в громадських місцях, щоб дитина була у полі зору матері дитини [PERSON] ; телефонне спілкування у вільний час дитини. Третя особа Адміністрація Центрального району Дніпровської міської ради надала суду письмові пояснення, в яких по суті позовних вимог просила суд прийняти рішення в інтересах дитини, враховуючи рішення виконкому Центральної районної у місті Дніпрі ради від 22.07.2020 року № 81. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та пояснив суду підстави звернення до суду з позовом таким чином, як про це зазначено вище, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, позивач визнав у повному обсязі всі доводи відповідача, якими вона обґрунтовує свої заперечення на позов, як такі, що відповідають дійсності. Водночас він зазначив, що саме присутність відповідача під час його зустрічей з сином є перешкодою в спілкуванні з сином, бо він бажає спілкуватися з сином сам на сам. Тому [PERSON] звернувся до суду з позовом, враховуючи свій робочий графік та графік своїх вихідних днів, зазначивши у позовних вимогах графік зустрічей з сином за своїм вільним часом, а також вільний час дитини. Відповідач у судовому засіданні частково визнала позовні вимоги, бо вона ніколи не перешкоджала батьку та сину бачитися. Крім того, відповідач додала, що поки триває судовий розгляд справи, позивач навіть не зателефонував синові. Також, за її поясненнями, позивач не цікавився сином, не знав, в якому дитячому садку він навчається, не поздоровив сина з новим 2021 роком, подарунок направив поштою, не може пояснити, чому він не бажає спілкуватися з дитиною кожного дня, в тому числі по відеозв`язку, а стимулом спілкування з сином стало відкриття провадження в цивільній справі. Окрім вказаного, відповідач додала, що інколи позивач проявляє агресію, забуває зачиняти вхідні двері. Відповідач не погодилась з позовними вимогами в частині вимог щодо зустрічей дитини та батька один день на місяць, щодо оздоровлення та відпочинку дитини, бо вважає, що це не відповідає інтересам дитини, бо вважає, що небезпечно залишати батька та дитину без нагляду, а в частині вимог щодо зустрічей дві неділі на місяць з 10:00 години до 13:00 години особистого спілкування, щоб дитина [PERSON] , [INFO] , була в полі зору матері, телефонного спілкування у вільний час дитини. Тому відповідач зазначила, що вона частково визнає позовні вимоги та просить суд їх задовольнити в зазначеній нею частині позовних вимог. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 17.03.2021 року було залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 22.03.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.05.2021 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Третя особа подала до суду клопотання від 21.05.2021 року про розгляд справи за відсутності її представника. Суд, заслухавши думки учасників справи, враховуючи, що третя особа подала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, на підставі ст.ст. 211, 223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності представника третьої особи. У судових засіданнях були заслухані пояснення сторін, досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи. 03.08.2021 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Це підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.10.2013 року (а.с.7). За відомостями з довідки від 20.02.2019 року [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] , що зареєстрована за цією ж адресо (а.с.12). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.07.2013 року, та рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2019 року, справа № 203/780/19, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20.07.2013 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 37 було розірвано (рішення суду набрало законної сили станом на 16.05.2019 року) (а.с.4, 17). Відповідно до рішення виконавчого комітету Центральної районної у місті Дніпрі ради від 22.07.2020 року № 81 «Про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні [PERSON] , [INFO] », виконавчим комітетом було вирішено визначити порядок участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , а саме: - з врахуванням стану здоров`я та розпорядку дня дитини зустрічі кожної суботи з 09:00 до 13:00 в громадських місцях, щоб дитина була в полі зору матері дитини [PERSON] ; - телефонне спілкування у вільний час дитини (а.с.5). На підтвердження стану свого здоров`я, його участі в утриманні сина, його відповідності займаній посаді за місце роботи в Дніпровському державному коледжі технологічного дизайну Міністерства освіти та науки України позивач надав суду копії: сертифіката про проходження профілактичного наркологічного огляду та медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, характеристики з місця роботи від 24.06.2020 року № 246/01-04, квитанцій та чеків (а.с.8, 13, 14). На підтвердження стану здоров`я щодо зору у позивача та дитини, а також щодо стану психічного здоров`я дитини, відповідач надала суду копії: консультаційних висновків лікарів-офтальмологів щодо позивача та щодо дитини [PERSON] , [INFO] , висновок невролога щодо дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.57-59). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу визначення порядку участі позивача у вихованні сина: зустріч дві неділі на місяць з 10.00 год. до 13.00 год. особистого спілкування; один день на місяць з 12.00 год. суботи до 9.00 год. неділі; для відпочинку і оздоровлення дитини в літній період - два тижня, в зимовий період - один тиждень; телефонне спілкування у вільний час дитини. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до положень ст. 18 вказаної вище Конвенції, проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вказаний принцип покладений в основу Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-III, ч. 3 ст. 11 якого встановлює, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, а ч. 1 ст. 12 передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 ст. 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з ч. 3 ст. 157 СК України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Аналіз викладених вище норм та встановлених в ході судового розгляду справи обставин справи дає підстави зробити такі висновки. Суд при вирішенні спору бере до уваги ставлення кожного з батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, стан здоров`я дитини, а також її батька, що підтверджується належними та допустимими доказами, висновок органу опіки та піклування. Також суд враховує те, що відсутні обставин, які б давали підстави вважати, що спілкування батька з сином завдасть шкоди дитині, та зазначає, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню і розвитку малолітньої дитини сторін та сприятиме забезпеченню її найкращих інтересів. Також суд зазначає, що рішення органу опіки та піклування щодо визначення позивачу порядку його участі у вихованні сина не оскаржувалось позивачем до суду, тому воно є обов`язковим до виконання. Суд, встановлюючи порядок побачень батька з сином, врахує якнайкращі інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином. Крім того, суд бере до уваги те, що відповідач частково визнала позовні вимоги та зазначила, що вона ніколи не створювала перешкод позивачу ані у спілкуванні з сином, ані у виконанні ним рішення органу опіки та піклування. Вказані обставини повністю визнав і позивач. Тим самим відповідач не ухиляється від виконанні рішення органу опіки та піклування, тобто не створює перешкод позивачу у реалізації ним своїх батьківських обов`язків, в тому числі перешкод щодо його участі у вихованні їх сина. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що в якнайкращих інтересах дитини [PERSON] , [INFO] , позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. З огляду на викладене, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги, а саме: в частині позовних вимог про визначення способу участі позивача у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , у спосіб: зустрічей дві неділі на місяць з 10:00 години до 13:00 години особистого спілкування, щоб дитина [PERSON] , [INFO] , була в полі зору матері дитини [PERSON] ; телефонного спілкування у вільний час дитини [PERSON] , [INFO] , - позов підлягає задоволенню, а у задоволенні іншої частини позовних вимог - слід відмовити. З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат, то суд зазначає, що на підставі положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

Outcome: partial