Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

10.06.19р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 21.05.2019, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О.Г. Станом на дату укладання та нотаріального посвідчення цього договору в квартирі були зареєстровані дві особи: [PERSON] , [INFO] (власник квартири), [PERSON] , [INFO] (член сім`ї власника квартири). Відповідно до п. 15 Договору в строк до 22.05.2019 представник продавця зобов`язується зняти з реєстраційного обліку в квартирі, що відчужується, себе особисто та осіб, які в ній зареєстровані та мешкають. Продавець [PERSON] , свої обов`язки за Договором щодо зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання виконала. Натомість [PERSON] , член сім`ї попереднього власника квартири, продовжує значиться зареєстрованою в вищезазначеній квартирі, що підтверджується листом від 03.06.2019 Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на запит нотаріуса Пянтковської О.Г. При цьому відповідач не проживає в даній квартирі, її особистих речей в квартирі не має. Просить в позові визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені в позові, просив позов задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов та клопотань суду не надав. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди позивача , суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Як вбачається з прозову та встановлено судом, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 21.05.2019, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О.Г. Станом на дату укладання та нотаріального посвідчення цього договору в квартирі були зареєстровані дві особи: [PERSON] , [INFO] (власник квартири), [PERSON] , [INFO] (член сім`ї власника квартири). Відповідно до п. 15 Договору в строк до 22.05.2019 представник продавця зобов`язується зняти з реєстраційного обліку в квартирі, що відчужується, себе особисто та осіб, які в ній зареєстровані та мешкають. Продавець [PERSON] , свої обов`язки за Договором щодо зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання виконала. Натомість [PERSON] , член сім`ї попереднього власника квартири, продовжує значиться зареєстрованою в вищезазначеній квартирі, що підтверджується листом від 03.06.2019 Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на запит нотаріуса Пянтковської О.Г. При цьому відповідач не проживає в даній квартирі, її особистих речей в квартирі не має. Як вбачається з Свідоцтва про народження [PERSON] від 07.10.1993 та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 05.06.2019, [PERSON] є матір`ю попереднього власника квартири. Згідно приписів ч. 2 ст. 65 Житлового Кодексу Української РСР та Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 по справі № 1-8/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») до членів сім`ї відноситься дружина (чоловік), їх діти та батьки, інші особи можуть бути визнані членами сім`ї за умови проживання разом та ведення спільного господарства. Відтак, [PERSON] є членом сім`ї попереднього власника квартири [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За приписами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Однією з підстав припинення права власності згідно ст. 346 ЦК України є відчуження власником свого майна. Члени сім`ї попереднього власника втрачають право користування квартирою із переходом права власності на квартиру до нового власника, оскільки право користування є похідним від прав власника, членом сім`ї якого вони були (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 05.11.2014 по справі № 6-158цс14 та Верховного Суду у постанові від 22.05.2019 по справі № 180/1388/17). Відтак, [PERSON] , будучи членом сім`ї попереднього власника квартири, а саме [PERSON] , із переходом права власності до нового власника, [PERSON] , втратила право користування вищезазначеною квартирою. При цьому реєстрація [PERSON] в квартирі обмежує право власності [PERSON] на вільне користування і розпорядження своїм майном. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю - про позбавлення права користування житловим приміщенням (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 16.01.2012 по справі № 6-57цс11). Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім способів захисту цивільних прав та інтересів (ч. 2 ст. 16), суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 3 ст. 16). Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту порушених прав [PERSON] . З наведених підстав, враховуючи, що відповідач добровільно покинув спірну квартиру, позивач вважає за необхідне усу\-нути перешкоди у користуванні житлом шляхом ви\-знання відповідача таким, що втратив право користування квартирою.

Outcome: approved