Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

07 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на підставі договору дарування належить будинок № 135 по вул.Шмідта у м.Костянтинівка Донецької області. На сьогоднішній час у зазначеному будинку зареєстрована її онука [PERSON], яка з 2014 року за місцем реєстрації не мешкає, її речі в будинку відсутні, будь-якої участі в утриманні будинку, зокрема в оплаті комунальних послуг, не приймає. Позивач через те, що відповідач зареєстрована у квартирі, змушена нести зайві витрати на утримання будинку, в тому числі витрати на оплату житлово-комунальних послуг. В теперішній час у позивача виникла необхідність зняти з реєстрації відповідача, яка добровільно з реєстрації не знялась, а тому позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 135 по вул.Шмідта, в\~ м.Костянтинівка Донецької області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала, посилаючись на викладені в ній обставини, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилась без поважних причин, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю, відзиву не надала, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власницею будинку № 135 по вул.Шмідта у м.Костянтинівка Донецької області на підставі договору дарування від 13 листопада 1969 року, нотаріально посвідченого та зареєстрованого в реєстрі за № 6811 (а.с.4-5). Факт реєстрації відповідача [PERSON] у зазначеному житловому будинку підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23 липня 2018 року, виданою Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» (а.с.6), відомостями про реєстрацію Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради № вих.3156/09 від 10 вересня 2018 року (а.с.10-12). Свідки [PERSON], [PERSON], які були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень та приведені до присяги, пояснили у судовому засіданні, що вони є сусідами позивача [PERSON] багато років, підтвердили той факт, що у будинку онука позивача [PERSON] хоча й зареєстрована, проте фактично не мешкає більше трьох років, її речей в будинку немає. У добровільному порядку після припинення проживання у вказаному вище будинку відповідач місце реєстрації не змінив, на вимоги позивача про зняття з реєстраційного обліку не відреагував, у звязку з чим позивач у справі несе додаткові витрати по утриманню житла, зазнає складнощів при оформленні субсидії та позбавлена можливості у випадку необхідності розпорядитися своєю власністю за власним розсудом. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї (ч.2). Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК до членів сімї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] більше року не мешкає у будинку № 135 по вул.Шмідта в\~ м.Костянтинівка Донецької області, факт її реєстрації в будинку позбавляє позивача право користуватися майном повною мірою, призводить до зайвих витрат на оплату житлово-комунальних послуг, тощо. В порядку ст.141 ЦПК України, в звязку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved