Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

08.07.2020 року позивач звернулася в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2005 року перебуває у шлюбі з відповідачем, за час спільного життя у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, причиною цього стало відсутність взаєморозуміння та поваги, різниця характерів та поглядів на життя, аморальний спосіб життя відповідача. Внаслідок зазначеного сторони з січня 2019 року припинили спільне проживання та подружні відносини. За цей час позивач зрозуміла, що їх шлюб існує формально, на примирення не згідна оскільки всі спроби знайти порозуміння з відповідачем були безрезультатними, а тому просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити, судові витрати просить стягнути з відповідача. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Таке рішення обґрунтовується встановленими судом обставинами, а саме: сторони 25.08.2005 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 55, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , яке видане 16.06.2000 року. За час перебування у шлюбі у сторін народилося троє дітей - сини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] від 16.06.2020 року, серії [NUMBER] від 16.06.2020 року; серії [NUMBER] від 17.10.2018 року. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні і духовні зв`язки. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved