Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

08.09.2015 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №31, мотивуючи тим, що шлюбні стосунки між ними припинені, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, у відносинах втрачено почуття любові. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна немає. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1000,00 грн. починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу позов визнав, в частині стягнення аліментів в розмірі 1000, 00 грн. позов не визнав, посилаючись на те, що він на даний час не працює, у зв'язку з чим не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1000, 00 грн. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] (дошлюбне прізвище Бакуменко) та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ЖД №166816 виданим 25 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №31. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з матір'ю. Спільне сімейне життя не склалося із-за несумісності характерів та взаємного непорозуміння у відносинах втрачено почуття любові, поваги, постійно виникають сварки. Спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна, що є їхньою сумісною власністю немає. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу не можливе. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п. 2, 3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 того ж Кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Ч. 1 ст. 182 СК України та п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачають перелік обставин, які враховуютсья судом при визначенні розміру аліментів, до яких зокрема відносяться: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач не приймає участь в утриманні доньки. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також з огляду на те, що відповідач позов в частині розірвання шлюбу визнав, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Суд критично ставиться до пояснень [PERSON] стосовно неможливості сплачувати аліментів в розмірі 1000, 00 грн. у зв'язку з тим, що на даний час він не працює, оскільки, відповідач є працездатною особою, не має на своєму утриманні інших дітей, а бо непрацездатних осіб, він є фізично здоровим, тому той факт, що позивач не бажає сплачувати аліменти у визначеному розмірі, не є підставою для відмови у цій частині позовних вимог. Згідно ст. 3 Цивільного кодексу України, загальними засади цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Враховуючи викладене, а насамперед інтереси дитини, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 800,00 грн. починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial