Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

08.09.2020 представник позивача звернувся до суду з позовом, уточнивши який просив суд зобов`язати [PERSON] усунути загрозу газопроводу відводу ГРС-6 м. Кривий Ріг магістральному газопроводу «Шебелинка-Дніпропетровськ-Одеса 1а» шляхом невідкладного знесення (демонтажу) житлового будинку А-1, сараю Б, душу В, огорожі № 1, хвіртки № 2 та викорчовування багаторічних насаджень на земельній ділянці з кадастровим номером 1221881300:01:001:1226, що знаходиться в охоронній зоні газопроводу-відводу ГРС-6 м. Кривий Ріг магістрального газопроводу «Шебелинка-Дніпропетровськ-Одеса 1а». Також просив вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позову зазначав, що по території Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області проходить магістральний газопровід-відвід до ГРС м. Кривий Ріг діаметром (ДУ) 500 км 0,0 -54,551 на 47,00 МГ «Шебелинка-Дніпропетровськ-Одеса 1а» км 0,000 км 46,650, робочим тиском (Ру) 55 кгс/см, розмір охоронної зони якого з обох боків від осі газопроводу 150 м. Вказаний газопровід-відвід перебуває у державній власності та на виконання постанови КМУ України № 840 від 18.09.2019 «Про відокремлення діяльності з транспортування природного газу та забезпечення діяльності оператора газотранспортної системи», п. 6 затвердженого Плану заходів з виконання вимог щодо відокремлення і незалежності оператора газотранспортної системи, затвердженого вказаною постановою КМУ, на підставі договору про передачу на праві господарського відання майна, що перебуває в державній власності та використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, укладеного між Мінфіном та ТОВ «Оператор ГТС України», переданий в управління ТОВ «Оператор ГТС України» безвідклично строком на 15 років на праві господарського відання, як майно, що перебуває в державній власності та використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, з балансовою вартістю, яка визначена станом на дату передачі за даними бухгалтерського обліку АТ «Укртрансгаз», шляхом підписання акта приймання-передачі майна уповноваженим представникам АТ «Укртрансгаз» та ТОВ «Оператор газотранспортної системи України». Відповідно ТОВ «Оператор ГТС України» отримало від АТ «Укртрансгаз» вказаний газопровід і є підприємством, яке несе повну відповідальність перед державою, за магістральні газопроводи, в тому числі й «Шебелинка-Дніпропетровск-Одеса 1а». Діяльність позивача щодо транспортування природного газу здійснюється на підставі ліцензії виданої згідно постанови НКРЕКП № 3011 від 24.12.2019 «Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ «Оператор ГТС України», таким чином позивач здійснює експлуатацію магістральних газопроводів отриманих на праві господарського відання в державі та забезпечує транзит газу за міждержавними угодами. Вищевказаний газопровід відноситься до 1 класу, а тому згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних газопроводів», для забезпечення безпечної експлуатації вздовж об`єктів магістральних газопроводів, встановлюються охоронні зони для газопроводу І класу, умовним діаметром від 300 до 600 мм включно 150 метрів. При обстеженні охоронної зони зазначеного газопроводу, працівниками Криворізького лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор ГТС України» виявлено, що в адміністративних межах Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, зокрема на земельній ділянці з кадастровим номером 1221881300:01:001:1226, що 24.11.2015 зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] , призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та знаходиться в охоронній зоні, побудовано житловий будинок А-1, сарай Б, душ В, огорожу № 1, хвіртку № 2 та вирощуються багаторічні насадження, що є порушенням обмежень охоронної зони, адже дозвіл на проведення таких робіт не отримувався, вказані об`єкти зведені в межах охоронної зони з порушенням п. «е» ч.1 ст. 96 ЗК України, є грубим порушенням спеціального законодавства щодо правового режиму земель охоронних зон об`єктів магістральних газопроводів, адже в межах земельних ділянок охоронних зон заборонено споруджувати житлові, громадські та дачні будинки, будувати огорожі для відокремлення приватних земельних ділянок, садів, виноградників, заборонено висаджувати багаторічні насадження, тощо, а будівельні, земляні роботи в межах охоронних зон можуть проводитися виключно за письмовою згодою підприємства магістрального трубопровідного транспорту та відповідних органів державного нагляду і контролю. Зведення відповідачем вказаних споруд в межах охоронної зони, в безпосередній близькості до газопроводу високого тиску, що є джерелом підвищеної небезпеки, є порушенням спеціального законодавства щодо земель охоронних зон та створює небезпеку не лише для будівель та споруд відповідача, газопроводу, а й для життя і здоров`я фізичних осіб. Посилаючись на ст. 1163, 1164 ЦК України, позивач, зазначаючи про існуючу небезпеку майну, що належить державі та перебуває у його господарському віданні, діючи як підприємство трубопровідного транспорту, з метою забезпечення дотримання діючих норм та правил безпеки та технологічної експлуатації трубопроводів, правил пожежної охорони та охорони навколишнього природного середовища, вимагає зобов`язати відповідача вжити невідкладних заходів з усунення загрози магістральному газопроводу «Шебелинка-Дніпропетровськ-Одеса 1а», шляхом невідкладного знесення (демонтажу) вище вказаних об`єктів, розміщених на земельній ділянці, а також викорчовування багаторічних насаджень. Зазначав, що позивачем вживалося ряд заходів з метою розміщення інформації щодо існуючого газопроводу, його охоронної зони, зокрема доводилося вказане до відома Вільненської сільської ради, оскільки дані кожного із землевласників, в тому числі [PERSON] позивачу не були відомі. Однак, вказані заходи ситуації не змінили та на день пред`явлення позову до суду порушення законодавства щодо режиму охоронних зон не усунуто, тому представник позивача, в ході судового засідання, позов підтримав та просив позов задовольнити, вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідач (а.с. 98) будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, відзиву не надав. Інтереси відповідача в судовому засіданні представляв адвокат Лівицький О.М., який підтвердив обізнаність позивача про дату, час та місце розгляду справи, зазначив, що йому надано необмежені повноваження на представництво інтересів відповідача (а.с. 108-110), просив суд розглядати справу за відсутності відповідача. Представник відповідача правом на подання відзиву не скористався, однак зазначав про не визнання позову, надав суду докази на обґрунтування заперечень проти позову (а.с. 145-159). Заперечуючи проти позову вказував, що право власності на майно є непорушним. Відповідачу на праві приватної власності належить вищевказана земельна ділянка з кадастровим номером 1221881300:01:001:1226, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також розташовані на ній житловий будинок А-1, сарай Б, душ В, огорожа № 1, хвіртка № 2, багаторічні насадження. Як земельна ділянка, так і вказані споруди набуті на праві власності у встановленому законом порядку, а тому відповідач не може бути протиправно позбавлений цього права, в тому числі в порядку визначеному позивачем. Не заперечуючи факту знаходження земельної ділянки відповідача в охоронній зоні, представник зазначав, що примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосовано лише як виняток з мотивів суспільної необхідності за підставою і в порядку закону та за умови попереднього та повного відшкодування вартості. Зазначав, що відповідач добросовісно здійснював будівельні роботи на земельній ділянці та поніс значні фінансові затрати, як власник земельної ділянки. Крім цього, представник зазначав про відсутність досудового врегулювання спору безпосередньо з відповідачем, не доведення факту ремонтних робіт поблизу адреси відповідача та перешкоджання ним таким роботам (а.с. 145-147 т.1). Крім цього, в ході судового засідання представник відповідача вказував на не доведення позивачем факту видачі йому ліцензії на транспортування газу, а також повноважень на подання вказаного позову до суду. Вказував на незгоду з топографічним планом наданим позивачем в обґрунтування своїх вимог, зазначаючи про необхідність складення інженером-проектувальником саме висновку. Зазначав, що при отриманні земельної ділянки та споруд у власність відповідач діяв добросовісно, отримав всі дозволи, та вважав, що саме держава мала контролювати правомірність видання земельної ділянки відповідачу під будівництво. Вважав, що в даній ситуації, земельна ділянка мала б бути викуплена у відповідача для суспільних потреб, а його витрати відшкодованими. Вважав, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, останній мав би скасовувати рішення про виділення земельної ділянки відповідачу, а не зобов`язувати відповідача зносити будівлі та насадження. Вважав, що при задоволенні позову, відповідач фактично буде позбавленим можливості використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням. З урахуванням вказаної позиції відповідача, який правом на відзив не скористався, представник позивача додатково надав суду дані з Публічної кадастрової карти України, з накладенням шарів охоронних зон газотранспортної системи, дані Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (126-130 т.1). Крім цього, представник позивача надав суду заяву про зміну предмета позову (а.с. 162-163 т.1), додаткові пояснення, в яких обґрунтував повноваження звернення до суду з вказаним позовом, надав витяг зі статуту, постанову про видачу ліцензії, згідно якої позивач здійснює діяльність з транспортування природного газу, та відповідно несе відповідальність за цілісність та збереження газотранспортної системи, включаючи газопровід-відвід до ГРС-6 Кривий Ріг. Зазначив про необґрунтованість тверджень представника відповідача щодо неналежного способу захисту, зазначаючи, що позов стосується саме знесення будівель та насаджень, зведених та насаджених з порушенням спеціального законодавства щодо охоронних зон, без вилучення земельної ділянки з власності відповідача, з метою її використання останнім з дотриманням обмежень охоронних зон. Також представник надав додаткову інформацію щодо розміщення повідомлень громадян про межі охоронних зон та обмеження діяльності в них, встановлення інформаційних таблиць щодо проходження газопроводу високого тиску, звертав увагу на те, що право власності на житловий будинок зареєстровано за відповідачем 31.10.2016, тобто задовго після того, як введено в експлуатацію газопровід-відвід та встановлено законодавчі обмеження діяльності в межах охоронних зон, тобто зведення відповідачем будинку здійснювалося без дотримання норм чинного законодавства з питань охоронних зон (а.с. 171-217). В ході судового засідання представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, а представник відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши заяви по суті справи, дослідивши докази, подані сторонами на обґрунтування своїх вимог та заперечень, встановивши які правовідносини існують між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що територією Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області проходить магістральний газопровід «Шебелинка-Дніпропетровськ-Одеса 1а», який введено в експлуатацію 24.12.1981 року, що підтверджується відповідно актом приймання в експлуатацію державною комісією закінченого будівництвом газопроводу, затвердженого наказом Мінгазпрому № 331-орг від 30.12.1981 (а.с. 16-20 т.1), схемою газопроводу (а.с. 21 т.1), витягом з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна з зазначенням місцезнаходження газопроводу (а.с. 30 т.1), викопіюванням з генплану Вільненської сільської ради з нанесенням об`єктів трубопровідного транспорту (а.с. 31). Відповідно до\~постанови КМ України «Про відокремлення діяльності з транспортування природного газу та забезпечення діяльності оператора газотранспортної системи» від 18.09.2019 № 840, Плану затвердженого нею та постанови КМ України «Про деякі питання управління майном, що перебуває в державній власності та використовується для забезпечення транспортування природного газу магістральними газопроводами», а також постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ «Оператор ГТС України» від 24.12.2019 № 3011, позивач здійснює експлуатацію магістральних газопроводів, отриманих на праві господарського відання в держави та забезпечує транзит газу за міждержавними угодами (а.с. 183-184, 189, 195-198 т.1). Твердження представника відповідача щодо відсутності у позивача відповідної ліцензії спростовується вказаною постановою НКРЕКП (а.с. 189 т.1), а також даними Ліцензійного реєстру НКРЕКП, який містить інформацію про всі видані вказаним органом ліцензії, в тому числі позивачу. Вказана інформація є загальновідомою, доступною для вільного перегляду необмеженим колом користувачів, безоплатно, цілодобово, на офіційному сайті НКРЕКП, в розділі «Реєстри ліцензіатів», «Ліцензійний реєстр НКРЕКП», на що звертав увагу в ході судового засідання представник позивача. ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» є юридичною особою, 100 % часток статутного капіталу якого належить АТ «Магістральні газопроводи України», засновником якого є держава в особі Кабінету Міністрів України, з управлінням Міністерством фінансів України, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витягу зі статуту позивача (а.с. 183, 190, 195-198 т.1). Відповідно до акта приймання-передачі державного майна, що використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.01.2020, складеного на виконання вищевказаної постанови КМУ № 840 від 18.09.2019 та плану затвердженого нею, право користування газопроводом перейшло від АТ «Укртрансгаз» (а.с. 191-194 т.1) до ТОВ «Оператор газотранспортної системи Україна», позивача в справі (а.с. 27-28 т.1). Тобто, магістральний газопровід-відвід до ГРС-6 м. Кривий Ріг діаметром (ДУ) - 500 км 0,0 - км 54,551 на км 47,00 МГ «Шебелинка-Дніпропетровськ-Одеса а» км 0,000 - км 46,650, робочий тиск (Ру) - 55кгс/см, перебуває на балансі ТОВ «Оператор ГТС України», що також підтверджується Витягом з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, наданого до листа Фонду державного майна України від 14.04.2020 № 10-62-7448 (а.с.29-31, 187-188 т.1). Відповідно, позивач, в розумінні ст. 1 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» від 17.02.2011 № 3041-VI, є підприємством магістральних трубопроводів - суб`єктом господарської діяльності, який здійснює експлуатацію об`єкту магістрального трубопроводу (газопроводу-відводу). Вищевказане спростовує твердження представника відповідача щодо не підтвердження позивачем права здійснювати діяльність на вказаному газопроводі та відповідно пред`являти позов по даній справі. Магістральний газопровід-відвід до ГРС-6 м. Кривий Ріг діаметром (ДУ) - 500 км 0,0 - км 54,551 на км 47,00 МГ «Шебелинка-Дніпропетровськ-Одеса 1а» км 0,000 - км 46,650, робочий тиск (Ру) - 55 кгс/см, відповідно до п. 2.1 «СНиП 2.05.06-85 Магістральні газопроводи», відносяться до 1 класу. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 Закону України № 3041-VI, для забезпечення безпечної експлуатації вздовж об`єктів магістральних газопроводів, зокрема 1 класу, умовним діаметром від 300 міліметрів до 600 міліметрів включно, встановлюється охоронна зона у розмірі 150 м вздовж об`єктів магістральних газопроводів, етиленопроводів. Будь-яких даних щодо зміни розміру охоронної зони в межах магістрального газопроводу-відводу до ГРС-6 м. Кривий Ріг діаметром (ДУ) - 500 км 0,0 - км 54,551 на км 47,00 МГ «Шебелинка-Дніпропетровськ-Одеса 1а» км 0,000 - км 46,650, робочий тиск (Ру) - 55 кгс/см, матеріали справи не містять. Як слідує з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.22 т.1), земельна ділянка з кадастровим номером 1221881300:01:001:1226, розташована за адресою: [ADDRESS] , 24.11.2015 зареєстрована в Державному земельному кадастрі на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, межі яких не встановлено в натурі, виготовленого ПП «Глобус-ММ» та належить на праві приватної власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (а.с. 22-24 т.1). Згідно вказаного витягу, площа земельної ділянки 0,0705 га, цільове призначення земельної ділянки визначено 02.01 «для будівництва в обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», при цьому, витяг містить відомості про безстрокове обмеження у використанні земельної ділянки охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта транспорту (а.с. 22-26 т.1). Право власності на вказану земельну ділянку відповідач набув на підставі рішення № 476-ХХХVI/VI від 21.05.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передачу її безоплатно у власність гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» (а.с. 148 т.1). При цьому, в рішенні вказано про необхідність виконання обов`язків власників земельних ділянок відповідно до вимог ст. 91 Земельного кодексу України, яка серед іншого визначає обов`язок власника земельної ділянки дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних зі встановленням земельних сервітутів та охоронних зон п. «е» ч.1 ст. 91 Земельного кодексу України (а.с. 148 т.1). Рішенням № 476- XXХV/VI від 21.05.2015, як слідує з його змісту, приймалося на підставі заяви [PERSON] про передачу йому у власність земельної ділянки та наданого ним проекту землеустрою щодо її відведення (а.с. 148 т.1). Згідно проекту землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , складеного ПП «Глобус ММ» (а.с. 11-47т.2) на замовлення відповідача, в пояснювальній записці міститься інформація, що ділянка повністю розташована в межах охоронної зони магістрального газопроводу високого тиску ст 500 Криворізького ЛВУМШ площею 0,0937 га, на час обстеження наявні дві металеві споруди та капітальна споруда (а.с. 18 зворот т.2), про розміщення земельної ділянки в межах охоронної зони газопроводу високого тиску, в безпосередній близькості до нього, свідчили й генеральний план забудови СТ «Сосна», викопіювання з Публічної картки та ситуаційна схема розміщення земельної ділянки (а.с. 29-34 т. 2), перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути, де вказано, що земельна ділянка повністю знаходиться в межах охоронної зони газопроводу (а.с. 38 т.2). Про розміщення земельної ділянки в межах охоронної зони свідчить і висновок Управління Держземагенства у Криворізькому районі (а.с. 43 т.2). З вище вказаного проекту землеустрою слідує, що головний архітектор Криворізького району надав висновок про непогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво та обслуговування житлових будівель і споруд, у зв`язку з розміщенням її в межах охоронної зони магістрального газопроводу високого тиску Криворізького ЛВ УМГ, з охоронною зоною 150-300 м в обидва боки. У висновку головного архітектора вказано, що територія земельної ділянки може використовуватися тільки для городництва та садівництва (а.с. 44 т.2). Вказаний висновок було надано саме [PERSON] , він долучений до проекту землеустрою його земельної ділянки, відповідно він був обізнаний про існуючі обмеження у використанні земельної ділянки та можливість її використання виключно для садівництва та городництва. Рішенням виконавчого комітету Вільненської сільської ради № 13 від 09.02.2016 «Про присвоєння адреси земельної ділянки [PERSON] » вказаній земельній ділянці присвоєно адресу [ADDRESS] (а.с. 149 т.1). Рішенням № 78 від 11.10.2016 присвоєно адресу житловому будинку (а.с. 150 т.1). Як слідує з інформації Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку 1221881300:01:001:1226, право приватної власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] 18.05.2016, при цьому, при її реєстрації визначено обмеження у використанні земельної ділянки охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта транспорту (а.с. 129-130 т.1), тобто при державній реєстрації земельної ділянки було визначено безстрокове обмеження у використанні земельної ділянки охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта транспорту (а.с. 22-25 т.1). Вказане свідчить, що на момент виготовлення технічної документації з землеустрою вказаної земельної ділянки, реєстрації права власності на неї, існували законодавчо визначені обмеження щодо використання земельних ділянок в межах охоронних зон, в тому числі заборона забудови та необхідність використання земельних ділянок з дотриманням обмежень встановлених спеціальним законодавством щодо охоронних зон. Про існування таких обмежень щодо його земельної ділянки [PERSON] був достеменно обізнаний, оскільки отримував відмову в погодженні проекту землеустрою від головного архітектора району, вказана відмова містилася в проекті землеустрою виготовленому на його замовлення та наданому до сільської ради для погодження, а також про обмеження було відомо при реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, що слідує з вище вказаних доказів (а.с. 22-25 т.1, 38, 43, 44 т.2). Однак, незважаючи на це, [PERSON] , не дотримуючись вимог чинного законодавства щодо обмежень охоронних зон, здійснив будівництво будинку та господарських споруд на вказаній земельній ділянці, вирощує багаторічні насадження. В січні 2020 року працівниками Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор ГТС України» під час обстеження охоронної зони в адміністративних межах Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, виявлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 1221881300:01:001:1226, яка належить [PERSON] та знаходиться в межах охоронної зони на ділянці магістрального газопроводу «Шебелинка-Дніпропетровськ-Одеса 1а», побудовані: одноповерхова будівля та одна металева споруда, огородження металеве висотою 1 м, висаджено багаторічні насадження (дерева), що підтверджується записом у Журналі огляду траси газопроводу лінійно-експлуатаційною службою, фотофіксацією, кадастровим планом земельної ділянки з експлікацією земельних угідь, витягом з Кадастрової карти України, схемою проходження газопроводу, топографічним планом № 4 (а.с. 24-25, 32-33, 36, 38, 46, 49, 123, 128 т.1). Як слідує з інформації з кадастрової карти топографічного плану № 4 (а.с. 46, 12 т.1), вказана земельна ділянка повністю знаходиться в межах охоронної зони газопроводу, в безпосередній близькості до нього. Так, зокрема виходячи з даних топографічного плану 1:2000 (відповідно в одному 1 см 20 метрів), віддаленість крайньої межі земельної ділянки [PERSON] від осі газопроводу складає 14 метрів, а віддаленість від осі газопроводу до кам`яної будівлі (будинку) складає 26 метрів (а.с. 182 т.1). Твердження представника відповідача щодо не визначення конкретної відстані земельної ділянки від газопроводу, суд розцінює критично, оскільки вказані докази безумовно підтверджують факт розміщення всієї площі земельної ділянки в охоронній зоні, в безпосередній близькості до осі газопроводу. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. Твердження щодо неправомірності дописів адвоката [PERSON] на топографічному плані (а.с. 182 т.1), суд розцінює критично, оскільки вони лише деталізують розрахунок відстані від газопроводу, зафіксований на топографічному плані спеціалістом інженером-проектувальником, виходячи із зазначеного масштабу, що судом перевірено в судовому засіданні,

Outcome: approved