Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

09 листопада 2018 року позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 19.08.2006 року, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 366. Від цього шлюбу вони мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують з жовтня 2017 року, спільного господарства не ведуть, спору про місце проживання дітей не мають, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак до суду надав заяву, в якій просив суд позовні вимоги задовольнити, справу слухати за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила суд справу слухати за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, серії І-НО № 049339, 19 серпня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Марченко) [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 366. Відповідно до Свідоцтва про народження серії І-НО № 120046, виданого 03.05.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 341, [PERSON], народився 20.04.2007 року, батьками записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про народження серії І-НО № 564994, виданого 25.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 276, [PERSON], народилася 25.03.2014 року, батьками записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки на протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище, у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] не просила суд відновити дошлюбне прізвище, тому суд приходить до висновку, що прізвище «Меліхова» слід залишити. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, на користь позивача судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved