Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

09.10.2013 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, а саме, квартирою [ADDRESS]. Вимоги мотивовані тим, що 27.07.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. На виконання умов укладеного договору продавець забрав речі та звільнив квартиру. Проте відповідач залишився зареєстрованим у квартирі, місцезнаходження його не відомо. Наведеними діями порушуються права позивача як власника, створюються перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначила, що оскільки відповідач зареєстрований у квартирі позивача, останній змушений оплачувати комунальні послуги з розрахунку двох зареєстрованих у квартирі осіб, хоча фактично проживає і має право на проживання лише позивач. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлявся в установленому порядку. В судове засідання 16.01.2014 року викликався через оголошення в пресі (а. с. 31). Представник третьої особи також не з'явився в судове засідання, повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.07.2013 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до п. 1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупця квартиру під [ADDRESS], а покупець зобов'язується прийняти цю квартиру та сплатити за неї ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі. Продавець зобов'язується звільнити відчужувану квартиру до 31.07.2013 року та зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб до 31.08.2013 року (п. 13 договору). Договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО, зареєстровано в реєстрі за №1725 (а. с. 4 - копія договору). Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, серії ЕАІ №311724 від 27.07.2013 року, [PERSON] є власником об'єкта житлової нерухомості, а саме, квартири [ADDRESS], загальною площею 61,2 кв. м., житловою площею 42,1 кв. м. (а. с. 5 - копія витягу). Згідно довідки з місця проживання сім'ї та реєстрації форми №3 від 27.09.2013 року (а. с. 6), у квартирі [ADDRESS], зареєстрований [PERSON] - власник квартири, [PERSON] - фізична особа без власності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Між сторонами відсутні договірні відносини щодо проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS], а тому відповідач немає правових підстав для проживання в квартирі [PERSON] Факт реєстрації відповідача у квартирі, що є власністю позивача, створює останньому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, оскільки він змушений оплачувати комунальні послуги з розрахунку двох зареєстрованих у квартирі осіб. Відповідач не має договірних зобов'язань з позивачем щодо користування квартирою, та не мешкає у квартирі тривалий час, [PERSON] є власником квартири, а тому, в силу ч. 1 ст. 319 ЦК України, на власний розсуд володіє, користується та розпоряджається своїм майном, а тому має право вимагати щоб відповідача визнали таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі наведеного, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Вирішуючи позовні вимоги про зобов'язання ВГІРФО Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві зняти відповідача з реєстраційного обліку, суд керується наступним. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В силу наведеної норми позивач повинен звертатися до органу реєстрації з вимогою про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд не вправі підміняти функції державних органів (органів реєстрації), на які покладені обов'язки з реєстрації місця проживання громадян. В установленому порядку позивач не звертався до компетентних органів із заявою про зняття відповідачів з реєстрації місця проживання, а тому заявлена вимога є безпідставною.

Outcome: partial