Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

10.05.2018 року позивач звернулась з позовом до суду до відповідача, в якому просить розірвати їхній шлюб, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». В обґрунтування позову, покликається на те, що між нею та відповідачем 16.07.2012 року було укладено шлюб, у якому у них народилося двоє синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з нею. ЇЇ чоловік на протязі останніх років кардинально змінив своє ставлення до сім'ї у гіршу сторону. У них виникли різні погляди на подружнє життя. Стосунки між ними припинені, через те, що у побуті вони конфліктують, що негативно впливає на їхніх дітей. Неодноразові звернення до нього щодо припинення конфліктів, зміни своєї поведінки, ставлення до неї і дітей, він не реагував. Постійне нервове напруження зробило нестерпними їхні подружні стосунки. Шлюбні відносини між ними припинені більше двох років, вони проживають окремо. На даний час вона втратила почуття любові до [PERSON] як до чоловіка. Він також проти розлучення не заперечує. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позову. Відповідач в судове засідання потворно не з'явився, причин своєї неявки не повідомляв, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи за останньою відомою судові адресою. Суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, дійшов висновку про задоволення позову. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 16.07.2012 року у виконавчому комітеті Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис №05. Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей : син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не проживають разом тривалий час- протягом останніх двох років, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити без змін. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved