Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

10.06.2014 року позивач ПАТ «ПРОСТО-страхування» звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути на свою користь з [PERSON] в порядку регресу витрати пов'язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 9 623,18 грн. та судовий збір. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що між позивачем та [PERSON] 27.10.2012 року був укладений договір, поліс № АВ/8085904 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 09.09.2013 року в м. Києві на перехресті вул. Борщагівська та вул. Ніжинська з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля [NUMBER], та потерпілого автомобіля [NUMBER]. 18.11.2013 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого від ДТП [PERSON] в розмірі 9623,18 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідач [PERSON], порушив умови договору страхування та не повідомив позивача про настання ДТП. У зв'язку з цим позивач вважає, що згідно п.п. ґ п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він набув право регресної вимоги в межах суми виплаченого страхового відшкодування, тобто 9 623,18 грн., які він просить стягнути на свою користь з відповідача. В судове засідання позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представником позивача подано заяву, в якій він просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд до відома на поставив. З заявою про відкладення розгляду справи та про розгляд справи у його відсутності не звертався. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи, що відповідно до поданої представником заяви, останні не заперечує проти вирішення справи у порядку ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.10.2012 року між позивачем та [PERSON] 27.10.2012 року був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом АВ/8085904. За даним договором ПАТ «ПРОСТО-страхування» взяло на себе зобов'язання в разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпечуваного транспортного засобу «Saipa Tiba», д.н. [NUMBER], за умови настання цивільно-правової відповідальності здійснити виплату страхового відшкодування на користь третіх осіб, яким під час такої ДТП заподіяна шкода. 09.09.2013 року в м. Києві на перехресті вул. Борщагівська та вул. Ніжинська з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля [NUMBER], та потерпілого автомобіля [NUMBER]. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 07.10.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи що постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 07.10.2013 року набрала законної сили, суд вважає вину відповідача [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди від 09.09.2013 року доведеною. 11.09.2013 року до позивача звернувся [PERSON] водій транспортного засобу потерпілого внаслідок ДТП автомобіля «Daewoo», д.н. д.н. [NUMBER] з заявою про виплату страхового відшкодування. 18.11.2013 року позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 9 623,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 18.11.2013 року №6323. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України. Зазначена стаття, зокрема, визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що спір про відшкодування шкоди, завданої самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним. Згідно п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених цим Законом. Водночас відповідно до п.п. 33.1.4. п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Крім цього, згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 07.10.2013 року [PERSON] скоєнно дорожньо-транспортну пригоду у стані алкогольного сп'яніння (п.п. 2.9 (а) ПДР України). Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема п. 38.1.1 «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, враховуючи, що матеріальна шкода, яка відшкодована ПАТ «ПРОСТО-страхування» власнику автомобіля [NUMBER], завдана з вини [PERSON], а також те, що останній не повідомив позивача про настання страхового випадку, дорожньо-транспортну пригоду скоєно відповідачем у стані алкогольного сп'яніння, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача про стягнення на його користь з [PERSON] в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 9 623,18 грн. є обґрунтованою, та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved