Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

08.06.2017 року [PERSON] звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з цивільним позовом до Приватної агрофірми «Агроінвест», третя особа Відділ у Великобагачанському районі ГУДГК у Полтавській області про поновлення строку позовної давності для звернення до суду та визнання недійсною Додаткової угоди від 01.08.2012 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №2636 від 30.04.2008 року в частині продовження дії договору оренди земельної ділянки на десять років. З позовної заяви [PERSON] вбачається, що згідно з Державним актом на право власності на землю серія [NUMBER] від 29.12.1999 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право власності на землю №223, він, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,40 га, яка розташована на території Корнієнківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області з цільовим призначенням сільськогосподарське використання. 30.04.2008 року між ним та ПА «Агроінвест» в особі генерального директора Геращенка В.П. було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки №2636, який зареєстровано у Великобагачанському відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.07.2008 року за №040155100365; дана земельна ділянка була передана в оренду на п'ять років для товарного сільськогосподарського виробництва. Як вказує позивач [PERSON], пунктом 8 даного договору передбачено, що договір укладено на п'ять років, після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк; у цьому разі орендар повинен повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Пунктом 9 цього договору визначено сплату орендної плати. Як зазначає позивач, у серпні 2012 року він був запрошений до ПА «Агроінвест» для укладення додаткової угоди до Договору оренди землі від 30.04.2008 року №2636 в частині нормативної грошової оцінки земельної ділянки та плати за користування земельною ділянкою, одночасно йому було запропоновано продовжити дію договору на строк десять років, з чим він не погодився. Між ним та ПА «Агроінвест» було укладено Додаткову угоду до Договору оренди відповідної земельної ділянки, погоджено нормативну грошову оцінку земельної ділянки, плату за користування земельною ділянкою та продовження строку дії договору на п'ять років. При цьому, як вказує позивач, примірник додаткової угоди йому надано не було, так як договір підлягав державній реєстрації. У 2016 році його знову запросили до ПА «Агроінвест» з приводу внесення змін до Договору оренди в частині нормативної оцінки земельної ділянки, розміру орендної плати, з одночасною зміною строку договору - на п'ятнадцять років, починаючи з дня реєстрації даної угоди, при цьому, наміри про збільшення строку дії договору ще задовго до закінчення його дії не зрозумілі. Також, ним було отримано нібито його ([PERSON]) примірник Додаткової угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №2636 від 01.08.2012 року, при цьому, він не давав згоди на підписання даної угоди строком на десять років, оскільки як він дізнався з цієї додаткової угоди, вона містить умову продовження дії договору оренди земельної ділянки на десять років, з чим він не погоджувався, при цьому, при огляді додаткової угоди він побачив, що підпис орендодавця біля його прізвища йому не належить, цей підпис зроблений не ним, вищевказану додаткову угоду зі строком продовження дії договору оренди землі на десять років він не підписував; також вважає, що відповідач у справі ввів його в оману щодо істотної умови договору оренди (строку дії договору оренди). Посилаючись на вищевказані обставини, положення Закону України «Про оренду землі» та ЦК України, позивач у справі [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватної агрофірми «Агроінвест», третя особа Відділ у Великобагачанському районі ГУДГК у Полтавській області, в якому просив суд поновити йому строк позовної давності у зв'язку з поважністю його пропуску та визнати недійсною Додаткову угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №2636 від 30.04.2008 року, укладену від його імені з Приватною агрофірмою «Агроінвест» в особі генерального директора Геращенка В.П., яка зареєстрована 19.10.2012 року у Відділі Держкомзему у Великобагачанському районі Полтавської області за №532020004001784 в частині продовження дії договору оренди земельної ділянки на десять років (а.с.а.с.2-8). Після відкриття провадження у справі, яке було здійснене за правилами ЦПК України, що діяв до 15.12.2017 року (ухвала про відкриття провадження у справі від 12.06.2017 року), судом були вжиті заходи щодо сповіщення учасників справи про день і час проведення судового засідання у справі, у третьої особи у справі витребувано копію поземельної книги [NUMBER] (а.с.а.с.38-53); в ході судового розгляду справи сторони у справі та їх представники надали пояснення та заперечення, відповідачем у справі були подані письмові заперечення щодо заявленого позову, в яких вказується і про застосування строків позовної давності (а.с.61), в судовому засіданні 18.07.2017 року були допитані свідки, досліджені письмові докази у справі, ухвалою суду від 18.07.2017 року за клопотання сторони позивача було призначено судово-почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі (а.с.а.с.79,80,81-85). 12.03.2018 року за ініціативою суду (після надходження до суду висновку відповідної експертизи) було поновлено провадження у справі за ініціативою суду (а.с.120). У зв'язку з набранням з 15.12.2017 року чинності нової редакції ЦПК України, ухвалою суду від 12.03.2018 року було вирішено проводити судовий розгляд вищевказаної цивільної справи за правилами загального позовного провадження (а.с.а.с.121-122). 02.04.2018 року представником відповідача подано відзив на позов [PERSON] (а.с.а.с.132-135), в якому сторона відповідача вважає, що підстав для задоволення позову не вбачається, оскільки [PERSON] добровільно підписав Додаткову угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки з умовою про продовження строку дії договору оренди на десять років, він отримував обумовлену орендну плату, додаткова угода зареєстрована належним чином і позивачем не надано доказів введення його в оману зі сторони відповідача; також, як у письмову відзиві на позов (аналогічні доводи вказані і в письмову заперечені на позов), так і в поданій представником відповідача заяві про застосування позовної давності (а.с.а.с.146-147), сторона відповідача вважає, що позивач пропустив трирічний строк звернення до суду і підстав для його поновлення не вбачається, оскільки [PERSON] не надав належних доказів на підтвердження пропуску строку звернення до суду; сторона відповідача просила в сукупності цих обставин відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Підготовче засідання у справі було проведено 23.04.2018 року (а.с.а.с.153-154) і судовий розгляд справи призначено на 29.05.2018 року. В судових засіданнях, проведених в даній цивільній справі в порядку ЦПК України, що діяв до 15.12.2017 року та після 15.12.2017 року, позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, в своїх поясненнях посилалися на доводи, що викладені в позові і просили позов задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні 29.05.2018 року також вказав, що примірник додаткової угоди від 01.08.2012 року він отримав у приміщенні відповідача у серпні 2016 року і коли оглянув його, то побачив, що строк дії договору оренди вказаний десять років, хоча він підписував додаткову угоду строком на п'ять років, при огляді отриманого примірника додаткової угоди також виявив, що підпис біля його прізвища йому не належить і зроблений не ним. Після цього він почав звертатися до ПА «Агроінвест», зокрема, направляв листа з проханням повідомити про ці розбіжності, однак дана агрофірма відмовилася від отримання його листа (даний лист надавався ним суду разом з іншими документами для проведення судової почеркознавчої експертизи). В судових засіданнях, проведених в даній цивільній справі в порядку ЦПК України, що діяв до 15.12.2017 року та після 15.12.2017 року представник відповідача [PERSON] підтримав у повному обсязі подані письмові заперечення на позов (а.с.а.с.61-62), а також доводи, які викладені ним у відзиві на позов та заяві про застосування строків позовної давності (а.с.а.с.132-135,146-147) та просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Представником відповідача було подано клопотання про призначення у справі повторної судово-почеркознавчої експертизи (а.с.а.с.148-150), однак ухвалою суду від 29.05.2018 року в задоволенні даного клопотання було відмовлено (а.с.а.с.169-170). Представник третьої особи у справі Відділу у Великобагачанському районі ГУДГК у Полтавській області в судове засідання не з'явився, даний відділ належним чином сповіщений про день і час розгляду справи, неявка представника третьої особи не є перешкодою для розгляду справи по суті. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника адвоката [PERSON], пояснення та доводи представника відповідача [PERSON], допитавши в судовому засіданні 18.07.2017 року свідків [PERSON] та [PERSON], допитавши в судовому засіданні 29.05.2018 року старшого судового експерта [PERSON], детально дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, та всі докази в їх сукупності і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов [PERSON] до Приватної агрофірми «Агроінвест», третя особа Відділ у Великобагачанському районі ГУДГК у Полтавській області про поновлення строку позовної давності для звернення до суду та визнання недійсною Додаткової угоди від 01.08.2012 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №2636 від 30.04.2008 року в частині продовження дії договору оренди земельної ділянки на десять років підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об'єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданого Великобагачанською районною державною адміністрацією 29.12.1999 року, реєстровий номер 223, [PERSON], житель [ADDRESS] є власником земельної ділянки площею 4,40 га, що розташована на території Корнієнківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та призначена для сільськогосподарського використання (а.с.9). 30 квітня 2008 року між ПА «Агроінвест» в особі генерального директора Геращенка В.П. та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки №2636, який був зареєстрований у Великобагачанському відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 21.07.2008 року за №040855100365, додатком до якого є Акт про передачу та прийом земельної ділянки та збірний кадастровий план (а.с.а.с.10-11,12,13). Згідно п.1 даного договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Корнієнківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Пунктом 2 цього договору передбачається, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,4 га, у тому числі 4,4 га ріллі та в п.5 договору вказана нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки. Згідно п.8 даного договору, договір оренди укладено на п'ять років, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк; у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Пунктом 9 цього договору визначається умови та порядок виплати орендної плати. 01 серпня 2012 року між ПА «Агроінвест» в особі генерального директора Геращенка В.П. та від його, [PERSON] імені, було укладено Додаткову угоду про внесення змін до договору договір оренди земельної ділянки №2636, відповідно до умов якої було внесено зміни та доповнення в договір оренди земельної ділянки №2636, кадастровий номер [NUMBER]: продовжено дію договору оренди земельної ділянки терміном на десять років; п.5 договору оренди (щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки) викладено в новій редакції; п.9 договору оренди земельної ділянки (щодо орендної плати) викладений в новій редакції (а.с.14; оригінал даної Додаткової угоди було оглянуто в судовому засіданні). Дана Додаткова угода була зареєстрована у Відділі Держкомзему у Великобагачанському районі Полтавської області 19.10.2012 року за №532020004001784 (а.с.14). До неї також додані акт про передачу та прийом земельної ділянки, кадастровий план та інші документи, що також вбачається із записів Поземельної книги відділу ДКЗ у Великобагачанському районі про включення у неї Додаткової угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №2636, укладеної між ПА «Агроінвест» та від імені [PERSON], зареєстрованого за №532020004001784 від 19.10.2012 року разом з невід'ємними частинами до неї (а.с.а.с.39-53). Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним (тобто додаткової угоди від 01.08.2012 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки в частині продовження дії договору оренди земельної ділянки на десять років), позивач згідно ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину (або його частину в межах заявлених позовних вимог). З суті обґрунтувань позовної заяви [PERSON] та його пояснень в судовому засіданні вбачається, що він не підписував вищевказану додаткову угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки зі строком продовження дії договору оренди земельної ділянки на десять років і про цю умову додаткової угоди він дізнався влітку 2016 року, коли отримав у відповідача у справі свій примірник додаткової угоди від 01.08.2012 року та коли йому було запропоновано внести зміни до договору оренди в частині нормативної оцінки земельної ділянки, розміру орендної плати з одночасною зміною строку дії договору на 15 років; вказав, що отримавши влітку 2016 року примірник додаткової угоди, яка датована 01.08.2012 року побачив, що підпис на даній додатковій угоді від його імені виконаний не ним, після чого почав звертатися до дирекції підприємства з цього приводу та щодо вказаного терміну продовження строку договору оренди на десять років, однак поштову кореспонденцію від нього підприємство не отримувало, а працівники ПА «Агроінвест» в усній бесіді посилалися на те, що спір повинен вирішуватися в судовому порядку. Також зазначав про те, що він дійсно підписував додаткову угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки 01.08.2012 року, однак вона стосувалася терміну продовження договору оренди земельної ділянки лише на п'ять років, при цьому, належний йому примірник даної додаткової угоди працівники підприємства йому не видавали, мотивуючи необхідністю державної реєстрації вищевказаної додаткової угоди; також позивач посилався на те, що відповідач у справі ввів його в оману щодо істотної умови договору оренди-строку дії договору оренди. Представник відповідача у справі [PERSON] заперечив проти вказаних посилань позивача, навівши свої доводи у письмових заперечення на позов та відзиві на позов, (а.с.а.с.61-62,132-135), зазначав про те, що позивач особисто підписував вищевказану Додаткову угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки та отримував орендну плату за користування агрофірмою його земельною ділянкою, що вбачається з відомості та довідки про виплату орендної плати, які додані до письмового заперечення відповідача у справі; також посилався на те, що зі сторони ПА «Агроінвест» будь-яких обманних дій в розумінні ст.230 ЦК України щодо позивача у справі вчинено не було і доказів про це стороною позивача не надано (а.с.а.с.61-62,63-64-67). Допитаний в судовому засіданні свідок сторони позивача [PERSON] вказав про те, що приблизно влітку 2016 року він їхав разом з [PERSON] і в передобідній час останній зайшов в приміщення ПА «Агроінвест» і через деякий час вийшов з додатковою угодою щодо оренди земельної ділянки; після отримання додаткової угоди [PERSON] говорив, що підпис на даній додатковій угоді йому не належить і що дана угода містить пункт про продовження терміну договору оренди на десять років, хоча він підписував додаткову угоду лише на п'ять років. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порядку ст.143 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на 18.07.2017 року) для з'ясування належності підпису у вищевказаному оспорюваному правочині (додатковій угоді) за клопотанням сторони позивача ухвалою суду від 18.07.2017 року призначалась судово-почеркознавча експертиза (а.с.а.с.84-85). З метою проведення вищевказаної експертизи, [PERSON] надавалася суду для проведення вищевказаної експертизи оригінали документів, де міститься його підпис та документи, написані його рукою (згідно його заяв) (а.с.а.с.93,96), які в подальшому були направлені в експертну установу разом з матеріалами даної цивільної справи (а.с.97); також, [PERSON] було надано оригінал оспорюваного правочину - Додаткової угоди від 01.08.2012 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №2636, на якому, як вважає позивач, підпис виконаний не ним (а.с.93; на аркуші 14 міститься фотокопія даної додаткової угоди, яка відповідає оригіналу, що наданий [PERSON]). Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів №1328/1329 від 29.01.2018 року, проведеної старшим судовим експертом Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса [PERSON], підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець __Колесник» розділу «Підписи сторін» Додаткової угоди від 01.08.2012 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №2636, яка зареєстрована 19.10.2012 року у Відділі Держкомзему у Великобагачанському районі Полтавської області за №532020004001784 виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів - не [PERSON], а іншою особою (а.с.а.с.105-109). Допитаний в судовому засіданні в порядку ст.239 ЦПК України (в редакції, що діє з 15.12.2017 року) старший судовий експерт Полтавського відділення ХНДІСЕ ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса [PERSON] повністю підтримав обґрунтування та висновок проведеної ним судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів №1328/1329 від 29.01.2018 року; вказав, що проведення даної експертизи йому було доручено згідно резолюції керівника експертної установи (яку він продемонстрував суду для огляду і яка була наявна на оригіналі супровідного листа суду про направлення справи з документами для проведення експертизи); також посилався на те, що отриманих зразків підписів та почерку [PERSON] було достатньо для проведення даної експертизи, а виявлені в ході дослідження розбіжності загальних та окремих ознак - стійкі, суттєві, виходять за межі варіантів підписів [PERSON], не є результатом перекручування ним свого підпису і достатні для категоричного висновку про те, що досліджуваний підпис виконаний не [PERSON] Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об'єктом оренди є земельна ділянка. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). Положення абзацу другого частини першої цієї статті визначають істотні умови договору. За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». При цьому, саме Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин - це такий юридичний факт, який слугує належною правовою підставою виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обов'язків. Законодавцем визначено поняття правочину. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.202 ЦК України). Договір оренди землі як вид правочину відновиться до двосторонніх правочинів. Статтею 3 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства. Так, однією з цих засад є свобода договору. Підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до положень ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4 ст.203 ЦК України). Статтею 204 ЦК України визначено презумпцію правомірності правочину. Так, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Нормами ст.208 ЦК України встановлюють правочини, які належить вчиняти у письмовій формі. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, які можуть вчинятися усно (ст.206 ЦК України), належить вчиняти в письмовій формі. Суд при оцінці сукупності доказів у справі, що подані на підтвердження заявлених позовних вимог виходять з положень ст.ст.12,77,78,80,81 ЦПК України та враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. З урахуванням пояснень позивача у справі [PERSON] та його доводів на підтвердження заявлених позовних вимог про те, що він не підписував наявну в матеріалах справи Додаткову угоду від 01.08.2012 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, яка зареєстрована 19.10.2012 року у Відділі Держкомзему у Великобагачанському районі Полтавської області за №532020004001784 в частині продовження дії договору оренди земельної ділянки на десять років, враховуючи висновки проведеної у справі судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів №1328/1329 від 29.01.2018 року, в сукупності з поясненнями старшого судового експерта [PERSON] з приводу роз'яснення проведеної ним вищевказаної експертизи, з огляду на положення ст.ст.13,77,80,81 ЦПК України та враховуючи межі заявлених позовних вимог (про визнання недійсною додаткової угоди у певній її частині) необхідно дійти висновку, що позивач у справі [PERSON] [PERSON] угоду від 01.08.2012 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №2636, яка зареєстрована 19.10.2012 року у Відділі Держкомзему у Великобагачанському районі Полтавської області за №532020004001784 , укладену від імені [PERSON] з ПА «Агроінвест» в особі генерального директора Геращенка В.П., не підписував, тобто не укладав цього договору у відповідній частині (згідно меж заявлених позовних вимог - в частині продовження дії договору оренди земельної ділянки терміном на десять років), оскільки відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для його укладення. При цьому належить врахувати положення ч.1 ст.217 ЦК України про те, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійної частини. З пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вбачається, що вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту прав та інтересів, передбачених законом. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК України. Однак суд, враховуючи, що оспорювана Додаткова угода від 01.08.2012 року вимагала обов'язкової державної реєстрації і була зареєстрована у Відділі Держкомзему Великобагачанського району Полтавської області 19.10.2012 року за №532020004001784, враховуючи межі заявлених позовних вимог та вищевказані висновки суду вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання недійсною Додаткової угоди від 01.08.2012 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №2636 від 30.04.2008 року, укладену від імені [PERSON] з Приватною агрофірмою «Агроінвест» в особі генерального директора Геращенка В.П., яка зареєстрована 19.10.2012 року у Відділі Держкомзему у Великобагачанському районі Полтавської області за №532020004001784 в частині продовження дії договору оренди земельної ділянки на десять років. З огляду на положення ст.ст.89,110 ЦПК України та враховуючи роз'яснення, що викладені в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (із змінами)суд приймає до уваги висновок судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів №1328/1329 від 29.01.2018 року, оскільки він стосується обставин підписання оспорюваного [PERSON] правочину (Додаткової угоди від 01.08.2012 року) та узгоджується у своїй сукупності з поясненнями позивача [PERSON] про те, що він не підписував наявну у справі Додаткову угоду від 01.08.2012 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №2636 в частині продовження дії договору оренди земельної ділянки на десять років; при цьому, в ході розгляду справи, враховуючи принцип змагальності і диспозитивності судочинства, стороною відповідача суду не надавався наявний у неї примірник додаткової угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, за клопотання сторони позивача судова експертиза проводилася стосовно примірника додаткової угоди, який був наданий позивачем у справі; вищевказаний експертний висновок також підтверджений старшим судовим експертом [PERSON], і, в своїй сукупності, з огляду на вищевикладене, не викликає сумнівів у його належності та допустимості як доказу у справі в межах предмету спірних правовідносин, що виникли між сторонами. При цьому, приймаючи до уваги висновок вищевказаної експертизи з підстав, наведених вище, суд в цій частині (саме щодо прийняття відповідного експертного висновку) не враховує безпосередньо показання свідка [PERSON], оскільки він безпосередньо не був присутній при укладенні оспорюваного [PERSON] правочину (додаткової угоди у її відповідній частині); показання даного свідка стосуються підтвердження інших обставин справи і по суті стосуються обставин літа 2016 року, коли позивач у справі відвідував адміністративне приміщення відповідача у справі. З урахуванням того, що позивач у справі [PERSON] не підписував наявну у справі Додаткову угоду від 01.08.2012 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №2636, яка зареєстрована 19.10.2012 року у Відділі Держкомзему у Великобагачанському районі Полтавської області за №532020004001784 , укладену від імені [PERSON] з ПА «Агроінвест» в особі генерального директора Геращенка В.П., тобто не укладав цього договору у відповідній частині (згідно меж заявлених позовних вимог - в частині продовження дії договору оренди земельної ділянки терміном на десять років), відповідно, як наслідок, наявні підстави для визнання недійсною даної угоди у відповідній її частині, то з огляду на суть та юридичний зміст положень ст.230 ЦК України, з огляду на наведені у позовній заяві доводи позивача у справі в частині здійснення обману як такого, враховуючи сукупність досліджених доказів у справі, враховуючи доводи відзиву відповідача на позов в частині відсутності ознаки обману, відсутні підстави та відсутні належні докази вважати, що відповідач ПА «Агроінвест» діяв обманом саме у розумінні норм ст.230 ЦК України; однак, відсутність обману в розумінні ст.230 ЦК України саме по собі, не спростовує висновків про те, що [PERSON] наявну в матеріалах справи Додаткову угоду від 01.08.2012 року не підписував, тобто не укладав вищевказану оспорювану додаткову угоду, відповідно, відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для укладення даної додаткової угоди (правочину). З огляду на сукупність вищевикладених та проаналізованих доказів у справі, та обставина, що [PERSON] отримував орендну плату за 2012-2016 роки згідно Додаткової угоди від 01.08.2012 року (а.с.а.с.64-65,66-67) не спростовує обставин та пояснень позивача про те, що він не підписував додаткову угоду від 01.08.2012 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки в частині продовження строку дії договору оренди земельної ділянки на десять років; виплата орендної плати за вказані періоди стосується обов'язків орендаря щодо виплати орендної плати та періоду, який стосується 2012-2016 років і жодним чином не спростовує належних доказів про те, що [PERSON] наявну у справі додаткову угоду від 01.08.2012 року в частині продовження строку дії договору оренди земельної ділянки на десять років не підписував. Враховуючи предмет спору та сукупність досліджених доказів у справі, суд не приймає самі по собі посилання позивача [PERSON] на проект Угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди за 2016 рік, оскільки з огляду на її форму та зміст підстав вважати, що цей проект угоди стосується безпосередньо [PERSON], не має. Нормами ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст.127 ЦПК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267 ЦК). З матеріалів справи вбачається, що оспорювана Додаткова угода в частині продовження строку дії договору оренди на десять років датована 01.08.2012 року. З доводів позовної заяви та пояснень в судовому засіданні позивача [PERSON] вбачається, що тільки влітку 2016 року в приміщенні ПА «Агроінвест» він отримав свій примірник даної Додаткової угоди, тоді ж і виявив те, що підпис на даній додатковій угоді йому не належить і що вказано про продовження терміну оренди земельної ділянки на 10 років (замість п'яти років). Також, як вказує позивач, після цього він звертався до відповідача у справі з приводу з'ясування цих невідповідностей, однак поштову кореспонденцію від нього відповідач не забажав отримувати, а працівники агрофірми рекомендували йому спірні питання вирішувати в судовому порядку. Суд вважає, що вищевказані посилання про те, що тільки влітку 2016 року [PERSON] отримав на руки належний йому екземпляр Додаткової угоди від 01.08.2012 року (відповідно і дізнався про зазначені вище обставини) підтверджуються показаннями свідка [PERSON], який був присутній при тому, як [PERSON] влітку 2016 року заходив в адміністративне приміщення ПА «Агроінвест» та коли вийшов звідти з додатковою угодою про продовження строку дії договору оренди, то [PERSON] висловлював своє незадоволення тим, що підпис на даній додатковій угоді йому не належить і строк дії продовження договору оренди земельної ділянки вказаний десять років (даний свідок попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України і будь-яких даних про його заінтересованість в розгляді справи відповідачем у справі не надавалося); також, з оригіналу листа [PERSON] від 15.05.2017 року, який знаходився (і продовжує знаходитися) в поштовому конверті, заповненому [PERSON] на адресу ПА «Агроінвест» (а.с.168) (даний лист та конверт були оглянуті в судовому засіданні 29.05.2018 року, при цьому, секретар судового засідання в присутності всіх присутніх учасників справи дістав з конверту друкований лист (називається як звернення) [PERSON] на ім'я власника ПА «Агроінвест», датований 15.05.2017 року) вбачається, що [PERSON] 15.05.2017 року звертався до власника ПА «Агроінвест» з приводу підробки його підпису на додатковій угоді від 01.08.2012 року та зміни терміну продовження договору оренди землі на десять років, а також з інших питань щодо оренди його земельної ділянки, однак, як вбачається з відмітки вузла поштового зв'язку, адресат (тобто ПА «Агроінвест») відмовився від отримання даної поштової кореспонденції (а.с.168). Отже, з урахуванням сукупності доводів позивача щодо поновлення строку звернення до суду з даним позовом, враховуючи показання свідка [PERSON] та досліджені письмові докази (поштовий конверт та звернення від 15.05.2017 року), а також враховуючи, що стороною відповідача не надавалися докази на підтвердження отримання до липня 2016 року примірника додаткової угоди від 01.08.2012 року [PERSON], враховуючи також і висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішення в справі «Ілхан проти Туреччини» від 22.06.2000 року про те, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватися правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, суд вважає поважними причини пропуску [PERSON] строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, тому, в своїй сукупності, є передбачені законом підстави для поновлення позивачу по справі [PERSON] строку для звернення до суду з вищевказаним цивільним позовом. Відповідно, з огляду на вищевикладені та встановлені обставини, суд не може прийняти доводи відзиву в частині пропуску строку позовної давності та доводи заяви сторони відповідача про застосування позовної давності. Поряд з цим, з огляду на зміст та суть показань свідка [PERSON], суд вважає недостатньо переконливими показання свідка сторони позивача [PERSON] про обставини, за яких він міг бачити влітку 2016 року [PERSON] біля приміщення ПА «Агроінвест», відповідно, з огляду на положення ст.ст.79,80 ЦПК України не приймає показання свідка [PERSON] з точки зору їх достовірності та достатності. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Поряд з цим, згідно частини 3 цієї статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог щодо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З квитанції про сплату судового збору від 08.06.2017 року №1Р0895 АБ «ПолтаваБанк» вбачається, що позивачем [PERSON] при зверненні до суду з даним цивільним позовом було сплачено судовий збір в сумі 640 грн. (а.с.1). Враховуючи вищевикладене, положення ч.1 ст.131, ч.1 ст.141 ЦПК України та те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача ПА «Агроінвест» в сумі 640 грн. на користь позивача [PERSON] Положеннями ст.139 ЦПК України визначаються витрати, пов'язані, зокрема, з проведенням експертиз. Відповідно до ч.7 цієї статті, розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 18.07.2017 року за клопотанням сторони позивача у справі призначалась судово-почеркознавча експертиза, проведення якої доручалось експертам Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім.засл.професора М.С.Бокаріуса (а.с.а.с.184-85). З рахунку №2405 від 06.09.2017 року Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім.засл.професора М.С.Бокаріуса на ім'я [PERSON] вбачається, що вартість проведення вищевказаної експертизи складає 6932 грн.80 коп. (а.с.101). Як вбачається з Акту здачі-прийняття висновку №1328/1329 судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи від 29.01.2018 року та Акту попереднього розрахунку вартості вищевказаного експертного висновку, за проведення даної експертизи сплачено 6932 грн.80 коп.; в даному акті зазначається, що дана експертиза відноситься до середньої категорії складності, період проведення експертних робіт з 28.08.2017 року по 29.01.2018 року, для проведення експертизи затрачено 56 годин (а.с.109). Враховуючи вищевикладене, положення про співмірність зі складністю відповідної виконаної експертом роботи, з урахуванням обсягу цієї роботи та затраченим часом для проведення вищевказаної експертизи у справі, а також те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, витрати, пов'язані із залученням експерта підлягають стягненню з відповідача ПА «Агроінвест» в сумі 6932 грн.80 коп. на користь позивача [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved