Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

09 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень позивач у позовній заяві посилався на те, що 29 травня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» та ЗАТ «Делос» було укладено кредитний договір № 00071/D зі змінами, внесеними додатковими угодами, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 1\~595\~000 грн., а відповідач зобовязався щомісяця повертати наданий кредит та сплачувати проценти шляхом сплати платежів в розмірі із кінцевим терміном повернення 10 травня 2018 року. За користування кредитним коштами відповідач зобовязався сплачувати проценти у розмірі 22 % річних. В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника, 30 травня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки. Попри взяті на себе зобовязання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у звязку з чим станом на 03.06.2015 заборгованість відповідачів за кредитним договором становить 1\~772\~040,04 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач ЗАТ «Делос» у судове засідання не зявився, надав заяву про відкладення розгляду справи у звязку з намаганням владнати спір у позасудовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК суд визнає причину неявки відповідачів у судове засідання неповажною та ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши та вивчивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 29 травня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» та ЗАТ «Делос» було укладено кредитний договір № 00071/D зі змінами, внесеними додатковими угодами, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 1\~595\~000 грн., а відповідач зобовязався щомісяця повертати наданий кредит та сплачувати проценти шляхом сплати платежів в розмірі із кінцевим терміном повернення 10 травня 2018 року. За користування кредитним коштами відповідач зобовязався сплачувати проценти у розмірі 22 % річних. В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника, 30 травня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки. Попри взяті на себе зобовязання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у звязку з чим станом на 03.06.2015 заборгованість відповідачів за кредитним договором становить 1\~772\~040,04 грн., з яких: -заборгованість за кредитом 1\~480\~000 грн; -заборгованість за процентами 174\~297,82 грн; -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 84\~086,30 грн.; -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 36\~655,92 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В порушення зазначених норм закону та умов укладених кредитного договору № 00071/D від 29 травня 2007 року відповідачі свої зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконали, у звязку з чим утворилася заборгованість. Позивачем на адресу відповідачів була направлена вимога про дострокове погашення грошових зобовязань за кредитним договором однак в добровільному порядку заборгованість відповідачем не була погашена і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України і ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення суми кредиту. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним способом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Цивільним кодексом передбачено можливість визначення зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України, договір укладений сторонами, має умови, які повинні виконуватися. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим задовольнити позовну заяву публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до закритого акціонерного товариства «Делос», [PERSON] про стягнення заборгованості, та стягнути солідарно з закритого акціонерного товариства «Делос», [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 00071/D від 29 травня 2007 року в сумі 1\~772\~040,04 грн. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір у встановленому законом розмірі 1827,00 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved