Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

07 березня 2017 року до суду із позовною заявою звернувся заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради та Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину. Позовна заява мотивована тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області, провадження у справі № 127/7464/14-к від 07 грудня 2015 року відносно [PERSON], який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоровя, закрито на підставі ст. 284 ч. 1 п. 7 КПК України, у звязку із відмовою потерпілої від обвинувачення. Як встановлено судом під час розгляду справи № 127/7464/14-к 22 грудня 2013 року біля 06:30 год. [PERSON] перебуваючи біля вхідних дверей в підїзд будинку № 5, що по вул. Зодчих в м. Вінниці, в якому проживає [PERSON], побачивши як остання вийшла з під'їзду та маючи на меті зясування відносини, які між ними склалися, намагаючись розпочати з нею розмову почав іти слідом за нею в напрямку автостоянки, на якій знаходився автомобіль [PERSON] Після того, як [PERSON] наздогнав [PERSON] між ними виник конфлікт, який переріс у бійку. Під час даної бійки [PERSON] умисно заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми - забій головного мозку легкого ступеню, забою мяких тканин лівої тімяної ділянки, контузії правого ока середнього ступеню (гіфема, частковий гемольфат, пара орбітальна гематома), контузії лівого ока легкого ступеню, садна ділянки лівого ліктьового суглоба, які згідно висновку експерта № 44/156/260 від 24 лютого 2014 року належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6 не більше 21 дня) розлад здоровя. В подальшому [PERSON] звернулась за медичною допомогою до Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги і перебувала на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 22 грудня 2013 року по 06 січня 2014 року. Згідно довідки MKЛ ШМД № 01-26/237 від 02 березня 2017 року вартість 15 ліжко-днів складає 3 327 грн. 90 коп. [PERSON] на час звернення до суду з даним позовом не відшкодував завдані його діями збитки, що є порушенням державних інтересів та підставою звернення прокурора до суду. З огляду на зазначене вище заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Вінницької міської ради та Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги просить суд стягнути з [PERSON] на користь Вінницької міської ради в рахунок відшкодування витрат Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги витрати на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину в сумі 3\~327 грн. 90 коп. Представники Вінницької місцевої прокуратури та Вінницької міської ради до судового засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. На адресу суду прокурор Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області [PERSON] та представник Вінницької міської ради [PERSON] надали заяви, у яких просять суд розгляд справи проводити за їх відсутності та зазначили, що вимоги позову підтримують у повному обсязі. Представник Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2015 року, кримінальне провадження № 12013010390004860 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23 грудня 2013 року по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито у звязку з відмовою потерпілої від обвинувачення згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с. 9). Вищевказаною ухвалою встановлено, що 22 грудня 2013 року біля 06:30 год. [PERSON] перебуваючи біля вхідних дверей в підїзд будинку № 5, що по вул. Зодчих в м. Вінниці, в якому проживає [PERSON], побачивши як остання вийшла з під'їзду та маючи на меті зясування відносини, які між ними склалися, намагаючись розпочати з нею розмову почав іти слідом за нею в напрямку автостоянки, на якій знаходився автомобіль [PERSON] Після того, як [PERSON] наздогнав [PERSON] між ними виник конфлікт, який переріс у бійку. Під час даної бійки [PERSON] умисно заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми - забій головного мозку легкого ступеню, забою мяких тканин лівої тімяної ділянки, контузії правого ока середнього ступеню (гіфема, частковий гемольфат, пара орбітальна гематома), контузії лівого ока легкого ступеню, садна ділянки лівого ліктьового суглоба, які згідно висновку експерта № 44/156/260 від 24 лютого 2014 року належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6 не більше 21 дня) розлад здоровя. В подальшому [PERSON] звернулась за медичною допомогою до міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги і перебувала на лікуванні в нейрохірургічному відділенні міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з 22 грудня 2013 року по 06 січня 2014 року. Згідно довідки міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги № 01-26/237 від 02 березня 2017 року середня вартість одного ліжко-дня за вказаний період у відділенні складала 221 грн. 86 коп. В медичній установі потерпіла [PERSON] фактично провела 15 ліжко-днів. Виходячи із середньої вартості одного ліжко-дня, вартість лікування хворого складає 3\~327 грн. 90 коп. (а.с. 8). Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, визначене Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, із змінами від 19 вересня 2012 року (надалі Порядок). Згідно п. 2, 3 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної карти стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. У разі, коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Крім того, п. 4 Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоровя, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоровя. Згідно з інформацією, розміщеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги це комунальний заклад, який є власністю територіальної громади міста Вінниці, управління яким здійснює Вінницька міська рада. Засновником міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги є Вінницька міська рада (а.с. 12-16). Оскільки фінансування міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги здійснюється за рахунок коштів міського бюджету, відсутність відшкодування коштів, витрачених міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, є порушенням прав територіальної громади міста Вінниці, що в свою чергу завдає суттєвої шкоди інтересам держави. Відповідно до ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти. У звязку з цим, відповідач своїми діями порушує матеріальні інтереси територіальних громад Вінницької області. Пунктом 6 вищезазначеного Порядку також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що між діями відповідача [PERSON] та перебуванням потерпілої [PERSON] на лікуванні існує причинний звязок. Враховуючи викладене, відповідач зобовязаний відшкодувати витрати закладу охорони здоровя на лікування потерпілої, яке було надано останній внаслідок завдання тілесних ушкоджень в результаті протиправних дій відповідача. Окрім того, судовий збір в розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача, так як згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved