Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

09 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», Комунального підприємства «Домоуправління № 18», [PERSON], який 04 лютого 2015 року, 19 лютого 2015 року та 18 травня 2015 року уточнив, та просив визнати недійсним договір найму житлового приміщення від 08.04.2014 р. № 303, укладений між КП «Домоуправління № 18» та [PERSON], визнати недійсним розпорядження департаменту міського господарства Одеської міської ради від 19.05.2014 р. № 240510 про приватизацію 301/1000 частин квартири [ADDRESS], визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на 301/1000 частин квартири [ADDRESS], видане департаментом міського господарства Одеської міської ради 19.05.2014 р. за № 3-29979 на імя [PERSON], визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на 203/1000 частин квартири [ADDRESS], видане департаментом міського господарства Одеської міської ради 11.10.2013 р. за № 3-29684 на імя [PERSON], виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS], виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS], зняти з реєстрації [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. При цьому пояснив, що договори найму житлового приміщення з [PERSON] було укладено з порушенням норм чинного законодавства. Представники відповідачів - Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», Комунального підприємства «Домоуправління № 18» у судове засіданні не зявились, про причини неявки суду не повідомили, в процесі підготовки справи до розгляду подали до суду заяви, в яких позов визнали. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнав та заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги Одеської міської ради не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 19.03.2009 р. № 207 «Про створення житла для тимчасового проживання» був затверджений перелік жилих приміщень комунальної власності фонду житла для тимчасового проживання. Пунктом 2.3, 2.4. зазначеного рішення було дозволено розглядати питання щодо видачі ордерів на вселення в жилі приміщення та укладати договори найму житлового приміщення з громадянами під час видачі ордера на житлове приміщення з фонду житла для тимчасового провадження. Пунктом 3 цього рішення був визначений балансоутримувач будинків (приміщень) фонду житла для тимчасового проживання - КП «Домоуправління № 18». В мотивувальній частині рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.08.2013 р. № 324 «Про впорядкування діяльності КП «Домоуправління № 18» було визнано та зафіксовано «той факт, що громадяни мешкають в жилих приміщеннях, віднесених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 19.03.2009 р. № 207 до фонду житла для тимчасового проживання, дуже тривалий час, що фактично не дає можливості органам місцевого самоврядування м. Одеси використовувати ці приміщення в якості фонду житла для тимчасового проживання». Пунктом 1 цього ж рішення було віднесено 9 житлових будинків, і в тому числі будинок за адресою: вул. Артилерійська, 1-А до державного житлового фонду, в якому дозволяється проведення приватизації жилих приміщень у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». В своїх запереченнях проти позову Відповідачка, [PERSON] зазначає, що вона перебувала в трудових відносинах з іншим відповідачем комунальним підприємством «Домоуправління № 18» з 01 лютого 2006 року до серпня 2015 року та весь цей час працювала на посаді майстра КП «Домоуправління № 18». У вересні 2006 року за клопотанням керівника та голови профкому КП «Домоуправління № 18» начальник управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу (УЖКГ та ПЕК) Одеської міської ради [PERSON] дозволив надати [PERSON] житлову площу з фонду КП «Домоуправління № 18». З матеріалів справи вбачається, що Відповідачці було надано для проживання житлове приміщення кімната № 5 квартири [ADDRESS]. З нею КП «Домоуправління № 18» уклало договір тимчасового користування житловим приміщенням № 149 від 04.07.2007 р. На підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2007 року місце проживання [PERSON] було зареєстроване у [INFO]. Це судове рішення ніким не оскаржувалось та є чинним. Як зазначає Відповідачка, після видання виконкомом Одеської міської ради рішення № 324 від 15.08.2013 р. КП «Домоуправління № 18» уклало з нею договір № 55 найму житлового приміщення від 05.10.2013р. 11 жовтня 2013 року вона отримала свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS]. При цьому вона використала своє право на безоплатну приватизацію лише на 18,5 кв. м площі. У 2014 році [PERSON] отримала додаткову житлову площу й повністю змогла використати своє право на безоплатну приватизацію житла. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до ст. 53 ЖК УРСР жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Частиною 3 ст. 9 ЖК УРСР передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад,або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Суд вважає, що зазначені в позовній заяві вимоги прямо суперечать положенням рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.08.2013 р. № 324 «Про впорядкування діяльності КП «Домоуправління № 18», є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed