Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

09.07.2014 року позивач звернулась до суду з позовом та просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь на утримання дочки - [PERSON], [INFO], аліменти у відсотковому відношенні із заробітної плати відповідача, але не менш розміру прожиткового мінімуму для відповідної категорії малолітніх дітей, щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що вона з 01 червня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що подружні стосунки припинились, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Родина існує формально. Також позивач стверджує, що, донька проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Вказує, що їй матеріально важко утримувати дитину, вона потребує матеріальної допомоги, з урахуванням того, що необхідно оплачувати витрати на харчування, розвиток, одяг та лікування. Крім того позивач стверджує, що відповідач працездатний, фізично здоровий і може за своїм матеріальним станом надавати дитині допомогу. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. У судове засідання з`явилась представник позивача - [PERSON], позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно. Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, вказували на те, що відповідач добровільно сплачує аліменти на утримання дитини, у зв`язку з чим спір між сторонами відсутній, у задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 01 червня 2007 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 529. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилась донька, [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Другим Приморським відділом реєстрації цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 518, де батьком дитини записаний відповідач. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.08.2014 року шлюб між сторонами був розірваний, позивачеві відновлено дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. . Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач фізично здоровий, працює лікарем-хірургом Комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня», має постійний дохід, інших дітей, непрацездатних дружини та батьків на утриманні не має, так як доказів їх існування суду не надав, а у зв'язку з чим повинен утримувати свого неповнолітню доньку. Заперечуючи проти позову, представники відповідача посилались на те, що відповідач в порядку ст. 187 Сімейного Кодексу України за місцем своєї роботи подав заяву про відрахування аліментів на користь позивачки у розмірі 1/3 частини від його заробітку, а стягнення аліментів у розмірі ? частини доходів призведе до порушення прав дитини. Однак, зазначені обставини, на думку суду, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, так як заява відповідача про добровільне відрахування аліментів може бути ним відкликана у будь-який час. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи викладене, а також твердження представників відповідача про згоду [PERSON] сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини доходів, суд вважає за необхідне позовну заяву [PERSON] задовольнити повністю та стягувати з відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх заробітків (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму. Приходячи до такого висновку, суд бере до уваги те, що предметом розгляду у даній справі є саме стягнення аліментів, і їх стягнення у розмірі, більшому ніж просив позивач, не буде виходом за межі позовних вимог. Крім того відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене, необхідно оплату за вимогу про стягнення аліментів на користь держави судових витрат в розмірі 243, 60 гривень покласти на відповідача -[PERSON]. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконаню в межах оплати платежу за один місяць.

Outcome: approved