Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

08 квітня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі відповідачі) з вимогою про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Позов обґрунтований тим, що 09 квітня 2013 року на вимогу членів кооперативу «Жовтень» вона передала [PERSON] 12000 грн. 00 коп. (дванадцять тисяч гривень 00 копійок) за вуличний газопровід. Рішенням громадського обєднання «Жовтень» від 01 жовтня 2012 року було надано дозвіл на газифікацію будинку позивача, при умові відшкодування частини коштів за побудований газопровід членам громадського обєднання в сумі 12000 грн. 00 коп. (дванадцять тисяч гривень 00 копійок). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в цьому реєстрі відсутні записи про Громадську організацію громадське обєднання «Жовтень», при цьому газопровід по вулиці Польова с. Кропивне Бахмацького району Чернігівської області обліковується на балансі ПАТ «Чернігівгаз». Таким чином, враховуючи, що громадська організація громадське обєднання «Жовтень» не зареєстроване як юридична особа, а газопровід по вулиці Польова с. Кропивне Бахмацького району Чернігівської області обліковується на балансі ПАТ «Чернігівгаз», відповідачі набули грошові кошти без достатньої правової підстави, а тому зобовязані повернути їх позивачу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві. Додатково пояснила, що вона звернулась до відповідачів з вимогою, щоб їй обґрунтували розмір сплачених коштів, які вона сплатила за газифікацію, вважає, що сплачена сума є великою та необґрунтованою, а тому підлягає стягненню з відповідачів, які не змогли пояснити такий її розмір. Також, зазначила, що кошти в сумі 12000 грн. 00 коп. (дванадцять тисяч гривень 00 копійок) вона сплатила добровільно, вона платила їх з метою забезпечення газифікації власного будинку і після їх сплати вказана мета була досягнута. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що в 2006 році вона разом з іншими відповідачами вирішили провести газ до своїх помешкань, для чого створили громадське обєднання «Жовтень». В 2012 році позивач просила у них дозволу на підключення до газопроводу, на що їй було запропоновано сплатити кошти, які б компенсували затрати за газопровід, відповідач добровільно сплатила гроші в сумі 12000 грн. 00 коп. (дванадцять тисяч гривень 00 копійок). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивач просила у відповідачів дозволу на приєднання до газопроводу та добровільно сплатила всі кошти. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач пропустила строк позовної давності, оскільки сплатити кошті їй було запропоновано в жовтні 2012 року. Крім того, кошти, які позивач сплатила добровільно, це було відшкодування вкладених відповідачами коштів в газопровід і це була спільна домовленість між позивачем та відповідачами. Виходячи з наведених обставин просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] вважає, що всі дії відповідачів відбувались згідно із вимогами чинного законодавства. Представник відповідачів адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що створення відповідачами громадської організації відповідало вимогам чинного на той час законодавства. Кошти позивачем були сплачені добровільно з метою забезпечення газифікації її будинку, дозвіл на проведення якої після сплати відповідних коштів було надано членами громадського обєднання, а тому підстав для задоволення позову не має. Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Виходячи із змісту протоколу загальних зборів мешканців вулиці Польова № 4 від 13 жовтня 2006 року (а.с.40) громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було вирішено створити неприбуткове громадське обєднання «Жовтень», яке виступить замовником при укладені договору на будівництво газопроводу на вулиці Польова в с. Кропивне Бахмацького району Чернігівської області. Рішенням Виконавчого комітету Кропивненської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 60 від 17 жовтня 2006 року (а.с.33) було вирішено зареєструвати вказане громадське обєднання та затвердити його статут (а.с.34-37), надати дозвіл на будівництво вуличного газопроводу та газифікацію осель громадського обєднання «Жовтень» в с. Кропивне Бахмацького району Чернігівської області по вулиці Польова. Відповідно до статуту громадського обєднання «Жовтень» (а.с.34-37) відповідачі обєднались з метою будівництва газопроводу, виготовлення проектно-кошторисної документації на вуличний газопровід, реєстрації в Інспекції Держнагляду охорони праці, будівництва вуличного газопроводу та техогляд за будівництвом, технічне обслуговування діючого газопроводу (пункт 1Статуту) (а.с.35). В подальшому підключення до газопроводу інших споживачів, крім поданих у списках, може здійснюватись за рішенням загальних зборів обєднання і з такими ж матеріальними витратами з врахуванням інфляції (пункт 6 Статуту). 08 листопада 2006 року між Бахмацьким управлінням по газопостачанню та газифікації та громадським обєднанням «Жовтень» було укладено договір про виконання проектних робіт (а.с.39), вказаний договір було підписано відповідачем [PERSON] Актом здачі-прийому технічної продукції від 24 листопада 2006 року (а.с.41) підтверджується, що виконавець БП «Віра» ТОВ та замовник ГО «Жовтень» розробили та прийняли технічну документацію на виконання топографо-геодезичних робіт для газифікації садиб населення с. Крапивне, вулиця Польова. Виходячи із змісту рішенням громадського обєднання «Жовтень» від 01 жовтня 2012 року (а.с.3), розглянувши усну заяву [PERSON] було вирішено надати їй дозвіл на газифікацію будинку по вулиці Польовій, б. 32 с. Кропивне Бахмацького району Чернігівської області та запропоновано позивачу відшкодувати грошову частину коштів за побудований газопровід в розмірі 12000 грн. 00 коп. (дванадцять тисяч гривень 00 копійок). Заявою від 05 жовтня 2012 року (а.с.38) підтверджується, що позивач зобовязувалась сплатити внесок за побудований газопровід по вулиці Центральній та Польовій в сумі 12000 грн. 00 коп. (дванадцять тисяч гривень 00 копійок) до 30 листопада 2012 року. Розпискою позивача (а.с.4) підтверджується, що вона 09 квітня 2013 року сплатила внесок в сумі 12000 грн. 00 коп. (дванадцять тисяч гривень 00 копійок) за вуличний газопровід кооперативу «Жовтень» в особі [PERSON] Виходячи з пояснень сторін сплачені позивачем кошти були розподілені між відповідачами. Вказані обставини визнані сторонами та не підлягають доказуванню відповідно до частини першої статті 61 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК). В свою чергу, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.5) підтверджується, що в реєстрі відсутні записи про Громадську організацію громадське обєднання «Жовтень». Довідкою ПАТ «Чернігівгаз» № 05/1339 від 29 березня 2016 року (а.с.7) підтверджується, що залишкова вартість газопроводу складає 2601 гривня 34 копійки (дві тисячі шістсот одна гривня 34 копійки), а рішенням Кропивненської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 26 липня 2007 року (а.с.48) підтверджується передача газопроводу у комунальну власність. З встановленого випливають наступні висновки. Суд не бере до уваги заперечення відповідача [PERSON] про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки вона сплатила кошти, які бажає повернути в судовому порядку 09 квітня 2013 року, а позов предявила 08 квітня 2016 року. Вирішуючи спір по суті позовних вимог суд враховує, що доводи позивача ґрунтуються на тому, що відповідачі набули майно у вигляді грошових коштів в сумі 12000 грн. 00 коп. (дванадцять тисяч гривень 00 копійок) без достатньої правової підстави, а тому вказані кошти підлягають поверненню на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Так, загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК. Стаття 1212 ЦК\~регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК). Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої\~статті 1212 ЦК\~безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті\~11, частин першої та другої статті\~509 ЦК\~цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього\~Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою\~статті 177 ЦК\~об'єктами цивільних прав є,\~зокрема, речі, у тому числі гроші. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Окрім іншого, частиною першою\~статті 202 ЦК\~встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із частинами першою та другою\~статті 205 ЦК\~правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої\~статті 207 ЦК\~передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК\~дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою\~статті 11 ЦК. Загальна умова частини першої\~статті 1212 ЦК\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi\~статті 1212 ЦК\~тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями\~11,\~600,\~601,\~604 - 607,\~609 ЦК, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК\~може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Саме таку позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 02 жовтня 2013 року по справі № 6-88цс13, висновок якого має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до статті 360-7 ЦПК. Як свідчить аналіз матерiалiв справи, відповідачі набули майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, а саме грошові кошти позивачем були добровільно передані відповідачам з метою забезпечення газифікації будинку позивача. При цьому, у сторін існувала домовленість про взаємні права та обовязки, зокрема про передачу коштів і вчинення у звязку із цим певних дій, результатом яких є певні правові наслідки забезпечення газифікації оселі позивача. Крім того, в цій ситуації після передачі грошей, мета для якої вони передавались була досягнута позивачем і була забезпечена газифікація її житла. За таких обставин, суд доходить висновку про необґрунтованість посилань позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачами безпідставно в розумінні\~статті 1212 ЦК. Не дивлячись на форму оформлення правовідносин між сторонами, вони регулюються нормами зобов'язального права, а не\~статтею 1212 ЦК, на яку посилається позивач як на підставу позовних вимог. Тому, в даному випадку у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав зобовязальний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої\~статті 1212 ЦК, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 88 ЦПК підлягають розподілу судові витрати між сторонами. Так, виходячи з положень статті 79 ЦПК по справі сторони понесли судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову. У звязку із відмовою в задоволенні позову сплачений позивачем судовий збір з відповідачів не стягується. Проте, відповідачами було сплачено 1800 грн. 00 коп. (одну тисячу вісімсот гривень 00 копійок) оплати правової допомоги, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера № 164-165 (а.с.153-154). Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Конституційний Суд України в пункті 3.2. мотивувальної частини свого рішення від 30 вересня 2009 року у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) визначив, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Отже, виходячи з наведених вище положень Закону та кількості часу, витраченого адвокатами на участь у судовому засіданні й на вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, відповідачам за рахунок позивача належить відшкодування оплати робочого часу, затраченого адвокатом на надання усіх вказаних вище видів юридичних послуг, у розмірі по 450 грн. 00 коп. (чотириста пятдесят гривень 00 копійок) кожному.

Outcome: approved