Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

09.02.2018 р. позивач звернулась до суду з позовом, в якому, відповідно до уточнених позовних вимог від 07.03.2018 року, прохала суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) але, не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення до суду та до дня закінчення дочкою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. Разом з тим, від позовних вимог про стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 300,00 грн. відмовилась в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду 09.06.2004 р. Від вказаного шлюбу у них народилась дочка [PERSON] На даний час дитина є повнолітньою, продовжує навчатись у Полтавському національному технічному університеті імені [PERSON] на денній формі навчання,не працює, та потребує у звязку з цим допомоги. Позивачем також зазначено, що дочка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Батько дочки є пенсіонером органів внутрішніх справ України. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала, прохала суд їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-КЕ, № 117618 від 29.09.2003 року (а.с. 7). Шлюб між позивачем та відповідачем, укладений 30.08.1997 р. (а.с. 5), - розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 09.06.2004 р. зроблено актовий запис за № 115 (а.с.6). Згідно з Довідкою № 030-05 від 02.02.2018 р., виданою Полтавським національним технічним університетом імені [PERSON], підтверджено, що [PERSON] є студенткою 2 курсу денної бюджетної форми навчання будівельного факультету даного інституту (довідка дійсна до 01.07.2018 р.) (а.с. 8). Дочка [PERSON] проживає разом з матірю (позивачем по справі), що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 9). Згідно з ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до\~ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 182 цього ж кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз'яснень, викладених\~\~в п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~№ 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, що був встановлений вказаним Законом на дату предявлення позову до суду, що становить 704,80 грн. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved