Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

08 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] у порядку вимог ст. 405 ЦК України про визнання її та її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме належним йому на праві приватної власності житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що у 2014 році на прохання своєї знайомої [PERSON] він зареєстрував її разом із дітьми в належному йому будинку для отримання відповідачем соціальних виплат на дітей. Однак фактично з 2014 року відповідач зі своїми дітьми не проживає в ньому без поважних причин, оскільки фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач самостійно не знімається з реєстрації спірного житлового приміщення, ним не користується, оплату комунальних послуг не провадить, чим порушує права власника житла на його користування та розпорядження, оскільки він має намір продати житловий будинок. Позивач [PERSON] надав до суду заяву, в якій позов підтримав за заявленими підставами, просив розглянути справу за його відсутністю та в порядку заочного провадження у випадку неявки відповідача до суду. Відповідач [PERSON] , яка діє як за себе особисто, так і як законний представник своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин своєї неявки, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відзив на позов не надала. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав. У зв`язку із зазначеним та на підставі вимог ст.. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з копії договору дарування ВТК № 6254760, посвідченим 13 липня 2013 року приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Гусейновою Е.Г. та зареєстрованим в реєстрі за № 1887 [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і який зареєстрований за позивачем [PERSON] 30.07.2003 року ( 12:39:24) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 1911463 на праві приватної власності (а.с.6-9). Згідно довідок №171 від 23.03.2019 року виконавчого комітету Камянорузької сільської ради Чугуївського району Харківської області в спірному будинку зареєстровані позивач [PERSON] , з яким проживає дочка [PERSON] , та зареєстровані, але фактично не проживають: відповідач [PERSON] та її неповнолітні діти: [PERSON] 2009 р.н., [PERSON] 2012 р.н., [PERSON] 2014 р.н., [PERSON] 2014 р.н. (а.с. 13-14). З акту про фактичне місце проживання( не проживання) в селі Кам`яна Яруга Чугуївського району Харківської області від 23 березня 2019 року, складеного комісійно у складі: секретаря сільської ради Михайлова О.М., інспектора сільської ради Ачкасової Ю.М., депутата сільської ради Ачкасової К.В., вбачається, що при обстеженні житлового будинку за адресою: [ADDRESS] не виявлено речей, меблів та іншого майна родини [PERSON] , яка з неповнолітніми дітьми зареєстрована за цією адресою, але не проживає в цьому будинку з 2014 року, оскільки фактично (без реєстрації) проживають за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 12). Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною четвертою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Даних про те, що відповідач [PERSON] з неповнолітніми дітьми проживає в спірному будинку та користується ним й під час зазначеного спору, до суду не надано. Будь-яких даних, які б свідчили про те, що відповідачу [PERSON] перешкоджали в користуванні вказаним жилим приміщенням, до суду не надано. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження цим майном. Реєстрація [PERSON] з неповнолітніми дітьми в спірному будинку перешкоджає позивачу [PERSON] як власнику будинку користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Вищенаведені докази свідчать про те, що відповідач [PERSON] з неповнолітніми дітьми, які не проживають у спірному житловому приміщенні без поважних причин з 2014 року, втратили право користування цим приміщенням. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 року № 1383-1У зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин зазначене рішення суду після набрання ним законної сили є підставою для зняття відповідача [PERSON] з неповнолітніми дітьми з місця їх реєстрації.

Outcome: approved