Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

10.01.2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Великоборовицької сільської ради Білогірського району Хмельницької області про визнання за ними права власності на спадкове майно: житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться [ADDRESS], вказавши, що [INFO] помер їх батько - [PERSON]. Після смерті батька, вони, як спадкоємці за законом, у встановлений законом термін звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, прийняли спадщину на частину спадкового майна, проте їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, оскільки на житловий будинок не було виготовлено правовстановлюючі документи. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали. Представник Великоборовицької сільської ради Білогірського району Хмельницької області належним чином і своєчасно повідомлений про дату розгляду справи в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позов визнав. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що будівництво житлового будинку, який знаходиться [ADDRESS] проведено в 1968 році. При його будівництві права суміжних землекористувачів не порушені. Власником житлового будинку в погосподарських книгах сільської ради рахувався [PERSON] на підставі діючого на той час законодавства, про що свідчить запис в погосподарській книзі Великоборовицької сільської ради. Після смерті [PERSON] позивачі прийняли спадщину, оформили право на спадщину на земельні ділянки розміром по 0.7241 га., проте не можуть оформити право на спадщину на житловий будинок, оскільки спадкодавцем право власності на житловий будинок не було зареєстровано в органах реєстрації нерухомого майна. Вказані обставини підтверджені свідоцтвом про смерть [PERSON], серія [NUMBER], виданого Великоборовицькою сільською радою Білогірського району Хмельницької області, довідками Великоборовицької сільської ради Білогірського району Хмельницької області №№4-7 від 09.01.2014 року, інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 36277668 виданою 09.01.2014 року та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №22981200 виданим 26.02.2010 року Білогірською державною нотаріальною конторою, Свідоцтвом про право на спадщину за законом ВРВ №904264 виданим 22.11.2010 року державним нотаріусом Білогірської державної нотаріальної контори Савіцькою З.М., повідомленням державного нотаріуса Білогірської державної нотаріальної контори Разумей Л.О. № 1 від 09.01.2014 року, технічним паспортом на житловий будинок та іншими матеріалами справи. Із повідомлення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 9964909 від 16 січня 2014 року вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна встановлено відсутність запису про зареєстровані права та їх обтяження щодо об'єкта, що розташований [ADDRESS]. Таким чином право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться [ADDRESS] як власника, припинилося на підставі п. 11 ч.1 ст.346 ЦК України у зв'язку із його смертю. Згідно ст. 1218 даного Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому до позивачів, як до спадкоємців, які прийняли спадщину, відповідно до ст. 1216 цього ж Кодексу перейшли всі права власника майна, проте із за відсутності на житловий будинок правовстановлюючих документів, оформити право власності на вказане майно у позасудовому порядку неможливо. Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, тому у суду є всі підстави для розгляду вказаного позову та достатньо доказів вважати, що житловий будинок з господарським будівлями, що знаходяться [ADDRESS] належать позивачам, як спадкоємцям [PERSON] Згідно ч. 4. ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вимоги позивачів ґрунтуються на законних вимогах, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved