Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

09.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кооперативу по будівництву та експлуатації гаражних боксів «Пролісок», 3-тя особа: Відділ реєстрації юридичних осіб,осіб-підприємців Святошинського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання рішення загальних зборів недійсними та просив визнати недійсним рішення загальних зборів членів Кооперативу по будівництву та експлуатації гаражних боксів «Пролісок» на підставі якого 25.01.2016 року державним реєстратором Осипович І.В. було внесено зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в частині: «керівник - КБЕІГ «Пролісок», оформлене протоколом №7 від 19.12.2015 року . 17.02.2017 року ухвалою суду відкрито провадження у справі. 22.06.2017 року ухвалою суду забезпечено докази шляхом допиту свідків. 12.12.2017 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі. 26.03.2018 року ухвалою розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представником відповідача 13.04.2018 року було подано відзив. Докази направлення відзиву сторонам відсутні (містяться копії опису вкладення без відміток поштового відділення). Оскільки відзив поданий з порушенням положень статті 83 та ст.178 ЦПК України, то суд не може прийняти його до уваги. Позивачем 04.06.2018 року, 25.06.2018 року подано відповіді на відзив. Докази направлення відповіді на відзив сторонам відсутні. Оскільки відповіді на відзив подані з порушенням положень статті 83 та ст.178 ЦПК України, то суд не може прийняти їх до уваги. 18.06.2018 року головою правління Кооперативу по будівництву та експлуатації гаражних боксів «Пролісок» [PERSON] було подано відзив, в якому просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що в судовому засіданні не може бути задоволені позовні вимоги, так як такий спосіб захисту прав, не передбачений законом, а протокол є ненормативним актом, не встановлює, не змінює і не скасовує норми права, не обумовлює виникнення прав і обов'язків членів кооперативу. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.5 Закону України «Про кооперацію» законодавство про кооперацію базується на нормах Конституції України і Цивільного кодексу України, інших нормативно-правових актів з питань кооперації. Згідно ст. 2 Закону України «Про кооперацію», кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначені в Законі України «Про кооперацію» № 1087-ІУ. Метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням. Кооперація базується на таких основних принципах: добровільності вступу та безперешкодного виходу з кооперативної організації; соціальної справедливості, взаємодопомоги та співробітництва; рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос); вільного вибору напрямів і видів діяльності; демократичного контролю за діяльністю кооперативних організацій та їх посадових осіб з боку членів кооперативних організацій; безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності. Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про кооперацію»). Ст.15 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу. У разі коли з організаційних причин (через територіальне розміщення чи значну чисельність членів кооперативу) проведення загальних зборів членів кооперативу неможливе, статутом кооперативу може бути передбачено скликання зборів уповноважених кооперативу. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про кооперацію» виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу. Виконавчий орган кооперативу: здійснює управління кооперативом у період між загальними зборами членів кооперативу, забезпечує виконання їх рішень; представляє кооператив у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями, юридичними та фізичними особами; укладає угоди між кооперативом та іншими особами; діє від імені кооперативу в межах, передбачених статутом кооперативу. Члени правління та голова кооперативу обираються загальними зборами членів кооперативу на строк, визначений статутом, але не більше ніж на п'ять років. Порядок обрання або відкликання членів правління та голови кооперативу, а також порядок проведення засідань правління кооперативу та прийняття ним рішень визначаються статутом кооперативу. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України «Про кооперацію» забороняється втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування у фінансово-господарську та іншу діяльність кооперативних організацій, крім випадків прямо передбачених законом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Право окремих членів кооперативу на участь у загальних зборах і голосуванні при прийнятті рішення є порушеним та підлягає захисту у випадку їхньої відсутності на зборах через недотримання органами кооперативу вимог закону і статуту кооперативу про порядок скликання і проведення зборів. (правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-10цс14). Ні нормами Закону України «Про кооперацію», ні статутом Кооперативу по будівництву та експлуатації гаражних боксів «Пролісок» не визначений конкретний порядок повідомленням членів кооперативу про скликання позачергових зборів. Позивачем так і не було доведено суду належними та допустимими доказами, що 19.12.2015 року на загальних зборах не було дотримано процедури скликання загальних зборів, не забезпечено особисту присутність на зборах більшості від загальної кількості членів кооперативу, що був відсутній кворум і кількість осіб, присутніх на зборах, не відповідає реальній кількості осіб, які приймали участь у головуванні. В матеріалах справи (а.с.54) наявна особиста заява [PERSON] про звільнення з посади голови правління кооперативу за власним бажанням, а відповідних доказів, що така заява була написана із застосуванням насильства суду надано не було, як і не заявлялось відповідних позовних вимог, тому суд вважає позовні вимоги такими, що є недоведеними належними та допустимими доказами, а позов таким, що підлягає відхиленню.

Outcome: dismissed