Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

07 лютого 2011 року представник Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів, про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначив, що 15.02.2008 року між ПАТ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», згідно договору відступлення прав вимоги, у відповідності до\~ст. 512-514 ЦК України) та [PERSON] укладено Кредитний договір №11299961000. Згідно з умовами кредитного договору Банк здійснив видачу кредитних коштів відповідачу [PERSON] в сумі 99\~000,00 (девяносто девять тисяч) доларів США 00 центів. Відповідно до Кредитного договору ПАТ «Укрсиббанк» надає Позичальнику кредит у розмірі 99\~000,00 (девяносто девять тисяч) доларів США 00 центів , а Позичальник приймає Кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати всі інші зобов'язання, як це вказано у цьому Договорі. В забезпечення належного виконання зобовязань за кредитним договором, 15.02.2008 року між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON], укладений договір поруки. Позивач простить стягнути у солідарному порядку з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором станом на 04.11.2010 рік у розмірі 126\~124,82 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,91970000) на 04.11.2010 року складає 998870,73 гривень, які складаються з · суми заборгованості за кредитом 97\~702,30 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 773\~772,91 гривень; · \~суми заборгованості за строковим та простроченим процентами за користування кредитом 24\~872,87 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 196\~985,67 гривень; · Пені 3 549,65 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 28\~112,15 гривень\~\~\~\~\~\~\~ Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі,просив розгляд справи провести у його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, сповіщалися належним чином про час та місце слухання справи. Від [PERSON] надійшли письмові заперечення проти позову. На підставі ч. 4 ст.\~169,\~224 ЦПК України\~вважає за можливе розглянути справу без їх участі, на підставі наявних доказів у справі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 15.02.2008 року між ПАТ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», згідно договору відступлення прав вимоги, у відповідності до\~ст. 512-514 ЦК України)\~ та [PERSON] укладено Кредитний договір №11299961000. Згідно з умовами кредитного договору Банк здійснив видачу кредитних коштів відповідачу [PERSON] в сумі 99\~000,00 (девяносто девять тисяч) доларів США 00 центів. В супереч умовам Кредитного договору, вищевказані зобов'язання Позичальником щодо повернення Кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконуються. 15.02.2008 року між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON], укладений договір поруки. Згідно з умовами вищезазначених договорів поруки, Поручитель зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] - Позичальником Боргових зобов'язань по Кредитному договору у повному обсязі таких зобов'язань. Під час розгляду справи встановлено, що відповідно до\~ст. 512 Цивільного кодексу України\~«Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)», згідно з\~ст. 514 вказаного кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до ПАТ «Дельта Банк» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» щодо права вимоги до Боржника за вищевказаними кредитним договором та договором поруки. У відповідності зі\~ст. 509 Цивільного кодексу України\~(надалі\~ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 ЦК України\~зазначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Згідно\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 1049 ЦК України\~зазначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 2\~ст. 1050\~\~ЦК України\~якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів. Відповідно до\~ст. 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно\~ст. 543 ЦК України\~у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Під час розгляду справи [PERSON] , наполягала на тому, що договір поруки не підписувала. В обґрунтування своїх заперечень заявила про необхідність проведення почеркознавчої експертизи. На виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 09.10.2014 року, про призначення судово-почеркознавчої експертизи, Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз провів відповідні дослідження, а саме : «Чи виконано підписи від імені [PERSON] у договорі поруки № 180333 від 15.02.2008 року самою [PERSON] або іншою особою?». Висновком № 5358/02 від 12.03.2015 року, викладено, що підписи від імені [PERSON] в договорі поруки № 180333 від 15.02.2008, розміщенні у нижній частині лицьовій сторони документу під текстом у графі («підпис»), праворуч від друкованого запису «Поручитель», у нижній частині оборотної сторони документу під реквізитами поручителя у графі («підпис»), ліворуч від друкованого запису «([PERSON]Й.)» та у графі «(підпис»), праворуч від друкованого запису «Поручитель», самою [PERSON] або іншою (-ими) особою (-ами), не виявилось можливим. Враховуючи неможливість встановлення належності підпису на договорі поруки, суд враховує що договору поруки № 180333 від 15.02.2008 року, має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч.2 ст. 547 ЦК правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК недійсним є правочин,якщо його недійсність, встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частиною 3 ст. 215 ЦК передбачено, що коли недійсність правочину прямо не встановлено законом, але одна сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. У частині 1 ст. 215 ЦК зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог,які встановлені частинами 1-3,5,6 ст. 203 ЦК. У разі не підписання договору особою, зазначеною в ньому як сторона, що встановлено експертним висновком, про неможливість встановлення належності висновку, у звязку з його невідповідністю до вимог ч. 3,5 ст.203 ЦК, а саме : волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Враховуючи викладене, з боку позивача не доведено, що договір поруки є дійсним, що він укладений з [PERSON], а враховуючи заперечення [PERSON] зроблено висновок що в частині солідарного стягнення ,як з поручителя слід відмовити. Посилання на примірник договору поруки, наданий до суду позивачем, як на належний та допустимий доказ для застосування цивільно-правової відповідальності [PERSON] - є абсолютно безпідставними та необґрунтованими виходячи з наступних обставин. \~ \~ \~ \~ \~ \~ У відповідності до\~ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі\~пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків,\~письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як передбачено ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до\~ст. 60 ЦПК України,\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, позивач як сторона по справі, зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення договірних правовідносин між сторонами на підставі договору банківського кредиту та не виконання відповідачем-2 взятих на себе за договором поруки,оскільки обовязок подання доказів покладається на сторони. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обовязковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Таким чином, як випливає з висновку судової почеркознавчої експертизи, підпис на Договорі поруки, наданого позивачем як доказ в рахунок обґрунтування заявлених ним вимог, встановити, що він вчинений [PERSON] встановити неможливо. Позивачем не було надано належних та допустимих доказів в рахунок обґрунтування вимог щодо наявності укладеного\~ договору поруки наданий позивачем не є допустимим доказом, У відповідності до\~ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог. Крім того, у відповідності до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial