Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

09 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, що, зокрема, складалася із права на земельну частку (пай) 3,92 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Ковчинської сільської ради Куликівського району Чернігівської області (нині Куликівська селищна рада). За життя [PERSON] залишила заповіт за яким все своє майно заповіла позивачу. Після її смерті позивач, як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину. Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), позивачці було відмовлено у зв`язку з тим, що втрачено сертифікат на земельну частку (пай). Просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай), площею 3,92 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0316120 по КСП «Комінтерн» села Ковчин Куликівського району Чернігівської області, виданого на ім`я [PERSON] . Позовна заява надійшла до суду 09 квітня 2021 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 30 квітня 2021 року після усунення позивачем недоліків, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 31 травня 2021 року. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якому селищний голова повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області надало заяву про розгляд справи без участі його представника. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкової справи № 5/2005 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , суд приходить до наступного. [INFO] померла [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина (а.с.6). Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 111 від 12 березня 2020 року [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). За життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] . Заповіт складений 26 квітня 2001 року, посвідчений виконкомом Ковчинської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 67 (а.с. 7). 04 листопада 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, внаслідок якого останній було присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.5). Згідно з п 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У абз. 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 524 ЦК УРСР (який був чинним на день смерті [PERSON] ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 548, ч. 1, ч.2 ст. 549 ЦК УРСР (який був чинним на день смерті [PERSON] ) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з матеріалами спадкової справи № 5/2005, рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2005 року [PERSON] було надано додатковий строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] (а.с.37). 17 січня 2005 року [PERSON] звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті [PERSON] (а.с.33). [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій [PERSON] (а.с.41). Відомості щодо інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] за заповітом, яка прийняла спадщину. Наявності інших спадкоємців, які претендують на спадщину судом не встановлено. Згідно з постановою в. о. державного нотаріуса Куликівської районної державної нотаріальної контори Завалієвої В. В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 56/02-31 від 27.02.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Комінтерн» села Ковчин Куликівського району Чернігівської області розміром 3,92 умовних кадастрових гектарів (а.с.18). Про втрату сертифікату на земельну частку (пай) серії ЧН № 0316120, виданого на ім`я [PERSON] було розміщено оголошення відповідного змісту у газеті «Поліська правда» № 12 від 25 березня 2021 року (а.с.10). Згідно з інформаційною довідкою № Щ-66/0-0.29-64/138-20 від 23.06.2020 року виданою Відділом у Куликівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, [PERSON] дійсно значиться під № 803 у списках громадян Ковчинської сільської ради, що мають право на земельну частку (пай) у додатку до державного акту на право колективної власності на землю серії І - ЧН № 000008, виданого КПС «Комінтерн», відповідно до рішення Ковчинської сільської ради від 21.10.1993 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 8 від 01.09.1995 року. На ім`я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0316120, зареєстрований за № 77 від 10.11.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по Ковчинській сільській раді, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 3,92 га (а.с.9). Відповідно до п. п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно зі ст.ст. 1, 2, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Зважаючи на наведене, оскільки померла [PERSON] за життя, як член КСП «Комінтерн» с. Ковчин Куликівського району Чернігівської області була включена до списку членів КСП «Комінтерн», які мають право на земельну частку (пай), а отже, за життя набула право на земельну частку (пай), спадщину після її смерті прийняла позивач, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved