Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

07 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 06 березня 2009 року помер її батько, [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 5,3378 га, посвідчену державним актом серії ЯЗ №370408, розташовану на території Рижівської сільської ради Білопільського району. Рішенням Білопільського районного суду від 30 березня 2016 року їй визначено додатковий строк для прийняття спадщини за законом після померлого батька. Однак, вона не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку втрачений. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сількогосподарського виробництва площею 5,3378 га, розташовану на території Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом серії ЯЗ №370408, виданим 26 грудня 2008 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010862603374, в порядку спадкування за законом після батька, [PERSON], який помер 06 березня 2009 року. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася. Представник останньої за довіреністю [PERSON] подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,3378 га, розташовану на території Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом серії ЯЗ №370408, виданим 26 грудня 2008 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010862603374, в порядку спадкування за законом після батька, [PERSON], який помер 06 березня 2009 року, а також розглянути справу в його відсутність (а. с. 50). Представник відповідача Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають (а. с. 36). Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не зявився. Завідувач держнотконтори [PERSON] надіслала листа про розгляд справи без участі їх представника. При ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 30). Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив (а. с. 27). Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася. У відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України про час день і місце розгляду справи повідомлена належним чином. У звязку з неявкою сторін, третіх осіб, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу, або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що батьком позивачки був [PERSON] (а. с. 7-10) У відповідності до свідоцтва про смерть серії І-БП №251262 останній помер 06 березня 2009 року в с. Рижівка Білопільського району Сумської області (а. с. 11). Згідно з наявною в матеріалах справи копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №370408, виданого 26 лютого 2008 року Білопільською районною державною адміністрацією на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 жовтня 2008 року, №2005, ВКТ 553239, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010862603374, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5, 3378 га в межах згідно з планом, розташована на території Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 13). Відповідно до довідки Рижівської сільської ради від 21 червня 2016 року №404 [PERSON] постійно до дня смерті 06 березня 2009 року був зареєстрований один [INFO]. Заповіт від імені померлого виконкомом Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області не посвідчувався (а. с. 34). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 30 березня 2016 року, яке набрало законної сили 12 квітня 2016 року, [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON], який помер 06 березня 2009 року в селі Рижівка Білопільського району Сумської області, тривалістю в один місяць з дня набрання чинності рішенням суду (а. с. 39-40). 12 квітня 2016 року позивачка звернулася до Білопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після батька [PERSON], який помер 06 березня 2009 року (а. с. 32 зворотний бік). Крім того, спадщину після померлого 06 березня 2009 року [PERSON] прийняла племінниця останнього [PERSON] шляхом подачі до Білопільської державної нотаріальної контори відповідної заяви в установлений законом строк (а. с. 32). Таким чином судом встановлено, що спадщину після [PERSON], який помер 06 березня 2009 року в установленому законом порядку прийняли два спадкоємця останнього - [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки останніх у спадщині є рівними. Разом із цим судом встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №370408, виданий на імя [PERSON] втрачений (а. с. 14 - 15). З письмових розяснень завідувача Білопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 29 квітня 2016 року вбачається, що видача позивачці свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, без правовстановлюючих документів щодо належності даного майна спадкодавцеві не можлива (а. с. 12). З огляду на викладене вище суд приходить до висновку, що порушене право позивачки підлягає захисту в судовому порядку. За приписами ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування за законом після батька, [PERSON], який помер 06 березня 2009 року, позивачка має право на 1/2 частину земельної ділянки площею 5,3378 га, розташованої на території Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №370408, виданим 26 грудня 2008 року, однак, вона позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з тим, що державний акт на вказану земельну ділянку втрачений. Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Одночасно із заявою про зменшення розміру позовних вимог представник позивачки за довіреністю [PERSON] просив повернути [PERSON] надмірно сплачений судовий збір (а. с. 51). Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. При зверненні до суду з даним позовом позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1632 грн., що становить 1% від первісної ціни позовних вимог, яка дорівнює вартості всієї земельної ділянки, що є предметом судового розгляду. Під час розгляду справи представник позивачки за довіреністю зменшив розмір позовних вимог, просив визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаної вище земельної ділянки і у звязку з цим повернути надмірно сплачений судовий збір. Як вбачається з матеріалів справи, нормативна грошова оцінка всієї земельної ділянки, яка ввійшла до спадкової маси, становить 163 194 грн. 03 коп. (а. с. 16). Позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 її частину, вартість якої становить 81 597 грн. 02 коп. Отже, при зверненні до суду з даним позовом [PERSON] повинна була сплатити судовий збір у розмірі 1% від ціни позову, тобто 815 грн. 97 коп. У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про повернення позивачці судового збору в розмірі 816 грн. 03 коп. як такого, що надмірно сплачений внаслідок зменшення розміру позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved