Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

09 січня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , неповнолітнього [PERSON] , 2004 року народження, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло. У квартирі зареєстровані відповідачі, які з 2004 року не мешкають у належній їй квартирі. Речей відповідачів у квартирі немає. Позивачу важко сплачувати комунальні послуги, так як у квартирі є зареєстровані особи, які значний проміжок часу у ній не мешкають. Вважає, що вони втратили право користування вказаним житлом, просила визнати їх такими. До судового засідання позивач [PERSON] , її представник - адвокат Хмаріна О.В., не з`явились, надали суду письмові клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі [PERSON] , неповнолітній [PERSON] , будучи у встановленому порядку повідомленими про час і місце розгляду справи, шляхом надіслання судової повістки за місцем реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України», у судове засідання не прибули, відзиву на позов чи будь-яких інших заяв по суті справи не надали. Третя особа - [PERSON] до суду не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справ у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи Служби у справах дітей по Лівобережному району управління Служби у справах дітей Маріупольської міської ради - Андрущенко О.М., також у судове засідання не прибула, надавши письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність. При винесенні рішення просить урахувати інтереси неповнолітньої дитини. З урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе постановити рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 1/5 частці, на підставі свідоцтва про право на житло, виданого згідно з розпорядженням від 06 жовтня 2008 року № 43718/н, посвідченого Управлінням міського майна. Згідно до договору дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Р.В.Скалун 26 грудня 2017 року, [PERSON] подарував [PERSON] 15/частку квартири [ADDRESS] . Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 січня 2017 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [INFO] помер [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис № 65. Згідно із даними Лівобережного відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з актів , посвідчених ОСББ «Азовстальська-21» 22 жовтня 2018 року та 14 листопада 2018 року, відповідачі по справі зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , однак не проживають в ній з 2004 року, особистих речей у квартирі немає. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім`ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. Відповідачі, не прибувши у судове засідання, не побажали реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності зв`язку із спірним жилим приміщенням, і тим самим його не оспорюють. Отже, враховуючи, що понад встановлені законодавством строки відповідачі відсутні за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши пред`явлений позов по суті. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 768,40 гривень. На підставі п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved