Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

07 серпня 2020 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, посилаючись на те, що заявник має намір реалізувати своє право на призначення пенсії, однак в архівній довідці та трудовій книжці прізвище та ім`я не співпадає з прізвищем та ім`ям заявника, що зазначене в паспорті, у зв`язку з чим заявник звернувся до суду з даною заявою. Встановлення факту належності заявнику правовстановлюючих документів, має юридичне значення, оскільки він не має змоги реалізувати свого Конституційного права на призначення пенсії. Ухвалою суду від 07 серпня 2020 року заява [PERSON] була прийнята до розгляду та відкрите провадження по справі. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, надавши суду письмові заяви, згідно яких просять суд розглянути справу у їх відсутність. Заявник [PERSON] вимоги заяви підтримує та просить суд їх задовольнити, а заінтересована особа не заперечує проти задоволення заяви на підставі наданих письмових доказів. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення. З`ясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази судом встановлено наступне. Справа розглядається за правилами окремого провадження. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. Обґрунтованість своїх вимог заявник підтверджує архівною довідкою від 14.07.2020 року № 01-21/273, виданою Комунальним підприємством Куп`янської районної ради Харківської області «Куп`янський районний трудовий архів», яка містить інформацію про те, що в документах архівного фонду Колективне сільськогосподарське підприємство ім. Щорса, Приватне сільськогосподарське підприємство ім. Щорса с. Піщане Куп`янського району Харківської області у книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1996, 1999 роки значиться « [PERSON] » /так у документах/, за 1997-1998, 2000 роки значиться « [PERSON] » /так у документах/, якому нарахована заробітна плата з січня 1996 року по грудень 2000 року (а.с.7). Згідно паспорту, картки фізичної особи - платника податків заявник значиться як - [PERSON] , російською мовою - « [PERSON] », дата народження: [INFO] (а.с.5-7). Крім того, заявник має трудову книжку колгоспника [NUMBER] від 30.03.1980 р., заповнену російською мовою на ім`я « [PERSON] », та вказана дата народження - [INFO] (а.с.9-11). Отже, у трудовій книжці заявника невірно вказана дата його народження. Періоди роботи [PERSON] , які вказані у вищезазначеній архівній довідці, факт належності якої заявник просить визнати за ним, узгоджуються та підтверджуються відомостями з вищезазначеної трудової книжки заявника. Відповідно до ч. 1 ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно з ч. 1 ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 цієї Постанови, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження. Задоволення заяви для заявника має юридичне значення оскільки він має намір реалізувати своє Конституційне право на призначення пенсії. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що вимоги заяви належності архівної довідки та трудової книжки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, насамперед як спосіб захисту прав, свобод та інтересів заявника, оскільки наявними доказами підтверджено, що відомості, які містяться в архівній довідці та трудовій книжці, стосуються саме заявника - [PERSON] , у зв`язку з чим йому і належать.

Outcome: approved