Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

09.03.2010 року позивачка [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що згідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.07.1993р. позивачці та її матері [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] «В» в м. Одесі. Дана квартира була зареєстрована у ОМБТІ та РОК на праві власності під №30ПР стор.182 реєстр 281 від 28.04.1994р. частка кожного складає ?. Як зазначила позивачка 08.04.2009р. [PERSON] на її імя зробила заповіт. 17.06.2009р. мати померла. Після її смерті позивачка фактично прийняла спадщину, продовжуючи мешкати у спірній квартирі та користуватися нею на праві власності, звернулася до нотконтори з питання прийняття спадщини, але їй було відмовлено у звязку з тим, що не виділені частки. Посилаючись на викладене, позивачка просила постановити рішення, яким визнати за нею, [PERSON] право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] «В» в м. Одесі. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила постановити рішення, яким визначити частки у спільній, сумісній власності квартири [ADDRESS] «В» в м. Одесі, а саме, що їй на праві власності належить 1/2 частка цієї квартири, а [PERSON] 1/2 частка квартири. Визнати за нею [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] «В» в м. Одесі, яка належала [PERSON], померлій 17.06.2009р. в порядку спадкування за заповітом. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, сповіщений належним чином. Згідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належними чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивачки, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.07.1993р. [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на квартиру №5 в будинку №20 «В» по вул. Терешкової в м. Одесі. Вказане свідоцтво було видано на підставі розпорядження органу приватизації №15144 від 26.07.1993р. Відповідно до ч.1,2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно до ч.1,2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками з домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Тобто [PERSON] та [PERSON] належало на праві спільної сумісної власності по 1/2 частини квартири № №5 в будинку №20 «В» по вул. Терешкової в м. Одесі. Згідно до листа КП «ОМБТІ та РОН» від 03.06.2010р. за вих. № 172541.70 станом на 09.06.2010р. квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] та [PERSON]. 08.04.2009р. [PERSON] склала заповіт, згідно якому все майно, яке буде належати їй на момент смерті вона заповідала позивачці. 17.06.2009р. [PERSON] померла, про що першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 402 та видане свідоцтво про смерть від 19.06.2009р. Після її смерті відкрилася спадщина на частку ізольованої квартири № 5 в будинку № 20 в по вул. В.Терешкової в м. Одесі. Однак, коли позивачка звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення права на спадщину, їй було роз»яснено, що в свідоцтві про право власності на житло не зазначені частки, які належать кожному з них, тобто квартира належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з 02.07.1970р. по 17.06.2009р. та після смерті матері [PERSON], продовжувала проживати в зазначеній квартирі, що підтверджується довідкою №2083 від 16.11.2009р. тобто вона фактично прийняла частину спадкового майна, Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] такої заяви не робила. Відповідно до вимог ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Таким чином, позивачка звернулася до суду з цим позовом намагаючись оформити свої спадкові права. Враховуючи зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, що суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі.

Outcome: approved