Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

07 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 18 вересня 2009 року. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Однією сімєю проживали до лютого 2015 року, з того часу сімя фактично розпалась, основою розпаду сімї стало те, що між ними втрачено взаємоповага та порозуміння, різні погляди на життя, а також позивачка має намір створити нову сімю. Позивачка вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечить її інтересам та інтересам дитини, тому вона звернулась до суду з даним позовом і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, надавши письмову заяву про те, що позов підтримує, просила розглянути справу без її участі та позов задовольнити, залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, поштове повідомлення повернулося до суду з відміткою «за даною адресою адресат не проживає». Відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання також не зявився, причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до \~ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі Сушко (дошлюбне прізвище) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 вересня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції Сумської області, про що складено відповідний актовий запис за № 104. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БП № 048532 (а. с. 6). Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-БП № 095744 (а. с. 7). Згідно довідки, виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду» 22 травня 2017 року [PERSON] працює в комунальному підприємстві на посаді робітника з комплексного прибирання та утримання будинків (а. с. 8). На підставі довідки навчально-виховного комплексу «школа І-ІІ ступенів ліцей» [PERSON] зарахована до НВК № 240 «Соціум» Оболонського району м. Києва (а. с. 10). Як вбачається з позовної заяви, причиною розпаду сімї стало те, що між сторонами втрачено взаємоповага та порозуміння. Суд зазначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а, як встановлено при дослідженні матеріалів справи та заяви позивача, вона не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, подальше спільне проживання неможливе, так як суперечить інтересам сторін та дитини, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У звязку з наявністю заяви позивачки, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні [PERSON]. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає судовий збір в розмірі 640 грн., сплачений нею при зверненні із позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved