Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

09.11.2017 року позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача, в якому просив суд зменшити розмір аліментів, встановлених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.08.2017 року по цивільній справі № 753/4910/17, утримуваних з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця починаючи з моменту подачі позовної заяви про зменшення розміру аліментів і до закінчення [PERSON] навчання у вищому навчальному закладі «Київський медичний коледж № 3». Позов обґрунтований тим, що на утриманні позивача, окрім його доньки, перебуває його мати [PERSON], на утримання якої він сплачує аліменти згідно рішення суду в розмірі 1/8 частини від доходу, а також дружина [PERSON], яка з 2016 року не працює. Вказані обставини поставили позивача в скрутне матеріальне становище, у зв'язку з чим він і звернувся з вказаним позовом до суду. 04.12.2017 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у вказаній справі. 18.05.2018 року відповідачем до Дарницького районного суду м. Києва поданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечувала щодо задоволення позову, вважаючи їх безпідставними та не обґрунтованими. Так, після досягнення дочкою повноліття, незважаючи на те, що вона навчається в учбовому закладі, позивач матеріально дочці не допомагав, після винесення рішення суду у 2017 році позивачем сплачено аліменти лише за січень-березень 2018 року. Тобто весь час дочка перебуває на утриманні лише відповідача, яка з 2011 року являється інвалідом ІІ групи з довічним терміном. Посилання позивача на те, що на його утриманні перебуває його дружина, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки вона не віднесена до категорії непрацездатних, не досягла пенсійного віку та не являється інвалідом І або ІІ групи. Таким чином позивачем не надано жодного доказу на погіршення його матеріального становища. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог у судовому засіданні заперечував, посилаючись на те, що позивач не допомагає дитині, має заборгованість по сплаті аліментів, повністю підтримав поданий до суду відзив. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21.08.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх дитини [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.03.2017 року до [INFO] Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06.10.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку, починаючи з 23.08.2017 р. і довічно. [PERSON] з вересня 2011 року працює на підприємстві СВП «АВТОТРАНСПОРТ» ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», що підтверджується довідкою про його доходи, тобто позивач має постійний та стабільний заробіток. В той же час, як вбачається з матеріалів справи з березня 2017 року [PERSON] аліменти на утримання дитини не сплачує, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, та має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 11 941,15 грн. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній праві, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Разом з тим, позивач не надав суду доказів на обґрунтування позовних вимог, а саме зміни матеріального становища та перебування на його утриманні дружини [PERSON] Копія свідоцтва про одруження, копія трудової книжки [PERSON] та роздруківка Пенсійного фонду України не являється належним доказом того, що [PERSON] є непрацездатною особою та перебуває на утриманні у позивача. Щодо неможливості сплати аліментів на утримання дочки в розмірі ? частини від доходу, оскільки позивач сплачує також аліменти на утримання матері в розмірі 1/8 частини від доходу, то Дарницький районний суд міста Києва ухвалюючи рішення 06.10.2017 року про стягнення аліментів на користь [PERSON] врахував ту обставину, що [PERSON] вже сплачує аліменти на утримання доньки. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі статтею 182 СК України у редакції, чинній на час розгляду справи про стягнення аліментів на утримання дитини, при визначені розміру аліментів, суд враховував: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно достатті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Визначивши та дослідивши обставини, передбачені статтею 182 СК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів на підставі статті 192 СК України, оскільки позивач не надав суду доказів погіршення його матеріального стану у порівнянні із його матеріальним станом, якій був врахований Дарницьким районним судом міста Києва при ухваленні 21.08.2017 року рішення у справі № 753/4910/17 та рішення від 06.10.2017 року у справі № 753/15569/17. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 4800 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 182, 192, 199 СК України, та

Outcome: approved