Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

08 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 25 липня 1981 року перебуває з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Позивач вказує, що протягом сумісного життя між подружжям часто виникали сварки та скандали, на даний час обстановка в сім'ї не покращилась, скандали виникають частіше з приводу нікчемних обставин. Відносини стали напруженими і несумісними з подружнім життям. Позивач вважає, що спільне проживання і спілкування шкодить здоров'ю обох з подружжя та їх інтересам. Спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Так як сім'я фактично розпалася, позивач запропонував дружині розірвати шлюб через органи РАЦС, однак вона відмовилась. Тому він вимушений звернутися до суду з позовом. В судовому засіданні 25 вересня 2014 року позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, пояснив, що він категорично не згоден на примирення. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи і отримала судові виклики (а.с.10,14), про причини своєї неявки суду не повідомила, письмової заяви про розгляд справи без її участі суду не подавала, заперечень проти позову не подавала. Позивач [PERSON] не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. За вказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, з свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Сварковським виконкомом Глухівського району Сумської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 25 липня 1981 року, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про одруження в цей день зроблено запис за № 6, і спільне прізвище подружжя після одруження Володько (а.с. 3). В судовому засіданні судом встановлено, що на час розгляду справи сторони не підтримують подружніх стосунків, позивач наполягає на розірванні шлюбу, категорично заперечує проти збереження шлюбу, мотивуючи це поведінкою відповідачки, постійними сварками та неможливістю спільного проживання. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна немає. На час розгляду справи діти сторін є повнолітніми. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обов'язок збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка двічі не з'явилась в судове засідання, що свідчить про її незацікавленість у збереженні шлюбу, суд дійшов висновку, що сім'я сторін розпалася, збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, і тому цей шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved