Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

07 січня 2014 року померла [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким заповіла позивачці все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, загальною площею 14,1806 га, яка складається із земельних ділянок площами 1,6493 га, 5,3591 га, 7,1722 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Преображенської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. Позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], але нотаріусом їй було відмовлено, у звязку з виправленнями в Державному акті на право приватної власності на землю. Тому вона просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на вищевказане майно. Представник відповідача - Преображенська сільська ради Криничанського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, про день слухання справи сповіщений, просить слухати справу без присутності їх представника. Представник третьої особи Криничанська державна нотаріальна контора в судове засідання не зявився, згідно заяви просить розглянути справу без його участі. Дослідивши та перевіривши матеріали справи суд встановив, що позивачка є спадкоємицею, померлої 07 січня 2014 року [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 545058, виданим 10 січня 2014 року виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 01, якій на праві приватної власності належала земельна ділянка, загальною площею 14,1806 га, яка складається із земельних ділянок площами 1,6493 га, кадастровий номер 1222085500:01:001:0315; кадастровий номер 1222085500:01:001:0316, 5,3591 га; кадастровий номер 1222085500:01:001:0317, 7,1722 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Преображенської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, згідно держаного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №104538, виданого 26 лютого 2001 року на ім'я [PERSON]. на підставі рішення виконкому Преображенської сільської ради народних депутатів №8 від 02 березня 2000 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №520. Вищезгадане спадкове майно [PERSON] заповіла [PERSON], про що свідчить заповіт від 29 березня 2012 року, який посвідчений секретарем виконкому Преображенської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 68, але у встановленому законом порядку позивач не може успадкувати вказане майно через виправлення в Державному акті. Згідно заяви, засвідченої державним нотаріусом Криничанської державної нотаріальної контори № 94 від 12 березня 2014 року у спадкодавця є інший спадкоємиць [PERSON], який у відповідності до заяви №95 від 12 березня 2014 року відмовляється від належної йому частки спадщини за законом, що залишилась після смерті [PERSON] Згідно з ч.1\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1\~ст.1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 1 статтею 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За\~ст.6 Європейської конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - \~на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Протокол № 1, стаття 1 «Захист власності» говорить, що «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Враховуючи викладене,

Outcome: approved