Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

08 лютого 2018 року до Харківського районного суду Харківської області надійшов зазначений позов, в якому позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 28 липня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 357. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2009 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, втрачені почуття любові та поваги один до одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з листопада 2011 року, спільне господарство не ведуть, спір про поділ майна відсутній, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, наміру відновлювати подружнє життя не мають. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи не заявляв, відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України він був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 24 СК України також визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із тексту позовної судом було встановлено, що волевиявлення сторін спрямоване на розірвання шлюбу і примусити сторони в такому випадку продовжувати шлюбні стосунки суд не може, а примирення в такому випадку буде суперечити моральним засадам суспільства. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають разом протягом тривалого часу, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Спірні правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, разом вони не проживають протягом тривалого часу, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved