overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

09.09.2014 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Їх шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану, Немирівського районного управління юстиції, актовий запис № 78. Від подружнього життя у них дітей не має. Подружнє життя між сторонами не склалося. Головна причина розладу сімейних стосунків цілковита психологічна несумісність характерів подружжя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. За таких обставин позивач [PERSON] вважає, що шлюб розпався і зберегти його неможливо. Тому вона звернулася до суду з даним позовом у якому просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони по справі не зявилися. Від них до суду надійшли відповідні заяви за якими просять справу розглянути у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримує та наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач у задоволенні позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, так як шлюб розпався, помиритися сторони не бажають, фактично подальше спільне проживання подружжя та збереження сім ?ї не можливе. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

09.09.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ДП «ВК «Краснолиманська» , третя особа : Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійськ Донецької області про стягнення моральної шкоди у зв»язку з професійним захворюванням. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

09.09.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісяця у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Донька потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають доньку [PERSON], [INFO] Цей факт підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане 29.03.2011 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Сторони визнали, що дитина [PERSON] проживає з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], в добровільному порядку угоди про сплату аліментів між сторонами не досягнуто, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини [PERSON], то суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, думку відповідача, і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частковому відношенні до його заробітку, а саме щомісяця в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше чим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

09.09.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазаначених нею в позовній заяві та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та судові пояснив, що він працює і зароблені гроші віддає у сім*ю а не витрачає сам , просто в нього невеликий заробіток. Судом при досліджені письмових доказів по справі встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 липня 2004 року (а.с.2-4,12). Від сумісного життя вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом з матір*ю та знаходяться на її утриманні (а.с.6-7,9). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає.Діти здорові та не страждають хронічними захворюваннями ( а.с.10-11). Позивач офіційно працює та отримує заробітну плату в середньому півтори тисячі на місяць ( а.с.8). Суд заслухавши сторони , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі,та відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доводи відповідача , щодо того, що він надає матеріальну допомогу своїм дітям, суд вважає безпідставним, оскільки ним суду не надано доказу цього. Крім того , двічі поспіль, після наданної йому можливості надати суду довідку про стан його здоров*я, відповідач до судового засідання не з*явився, що говорить про його небажання надалі оспорювати пред*явлений до нього позов. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів про матеріальне становище позивача та стан здоров*я дітей ,суд вважає, що відповідач на час розгляду справи має змогу сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно. Крім того згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача у дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 243,60 гривень,та відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

09.09.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів неповнолітню дитину з [PERSON] посилаючись на те, що з відповідачем по справі з 08.09.2007 року знаходиться у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис №07 та від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу, тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до його повноліття. Позивач в попередньому судовому засіданні на позові наполягала. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 08.09.2007року знаходяться у шлюбі (а.с.6), від якого у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.5), який мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.11). Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає позивачу, хоча відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі - 243,60 грн., згідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

09.09.2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Вказав, що з 2 листопада 2013 року перебуває з відповідачкою [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають. Подружнє життя виявилося невдалим через втрату почуття поваги, любові один до одного, непорозуміння, що призвело до взаємного відчудження та розпаду сім»ї. Сімейні стосунки з цих причин було припинено в березні 2014 року. Вони проживають окремо. Спору з приводу розподілу майна немає. Вирішити питання розірвання шлюбу в органах РАЦС відповідач не бажає. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу у його відсутності, вказав, що позов підтримує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. В заяві до суду, прохала розглянути справу у її відсутності, вказала, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області 2 листопада 2013 року, актовий запис № 572. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з березня 2014 року, в зв»язку з виникненням непримиренних протиріч, втрату поваги та почуттів один до одного, спільного бюджету не мають, проживають за різними адресами, Спорів з приводу розподілу майна немає. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

09.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 12.06.2007 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася про час і місце розгляду справи сповіщалася в установленому законом порядку, завчасно та належним чином, про причини неявки не повідомила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12.06.2007 року, актовий запис № 826. Подружні відносини подружжя припинило, спільне життя не склалося сторони припинили шлюбні стосунки. Відповідно до ч. 3-4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

09.09.2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 21.06.2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики згідно до якого останній отримав позику у розмірі 28 840,00 грн. строком до 27.06.2016 року, про що складено розписку, з забов»язанням повертати грошові кошти частинами щомісячно, а саме до 27 числа кожного місяця по 800, 00 грн. і останній платіж до 27.06.2016 року - 840,00 грн. Однак, відповідачем забов»язання належним чином не виконуються, на теперішній час повернуті кошти лише у розмірі 3997,00 грн. В зв»язку з чим просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 24 843,00 грн. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити за викладеними вище підставами. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в зв»язку з чим суд вважає можливим ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує. Вислухавши пояснення представника позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим та підлягаючим задоволенню. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 21.06.2013 року був укладений договір позики згідно до якого [PERSON] передав, а [PERSON] отримав позику у розмірі 28 840,00 грн. строком до 27.06.2016 року, з забов»язанням повертати грошові кошти частинами щомісячно, а саме до 27 числа кожного місяця по 800, 00 грн. і останній платіж до 27.06.2016 року - 840,00 грн., про що складено відповідну розписку. Однак, до теперішнього часу відповідач належним чином не виконав зазначені забов»язання перед позивачем, на теперішній час повернуті грошові кошти лише у розмірі 3997,00 грн. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник забов»язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем у строк та в порядку встановленим договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України , якщо за договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась. Відповідно до ст. 526 ЦК України забов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На теперішній час сума заборгованості за договором позики становить 24 843,00 грн. На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає необхідним позов задовольнити, оскільки позикодавець має право вимагати від позичальника повернення позики, а позичальник повинен повернути позикодавцю предмет позики у строк та в порядку, встановленим договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати пов»язанні зі сплатою судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

09.09.2014 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 10871,01 грн. за кредитним договором № б/н від 28.11.2007 року та судові витрати - 243,60 грн. Підставою позову явилось те, що 28.11.2007 року відповідач отримав кредит в розмірі 2400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на це, підписавши заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», що складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Банк свої зобов'язання виконав, а відповідач свої зобов'язання не виконував і на 31.07.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 10871,01 грн., яка складається: 2243,17 грн. - заборгованість за кредитом, 7872,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. штраф (фіксована частина), 505,76 грн. - штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини. на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями заяви позичальника № б/н від 28.11.2007 року (а.с.7), Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8-13), Правилами користування платіжною карткою ( а.с.27-28) підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості ( а.с.5-6) підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

09.09.2014 року позивач звернулась до суду з позовом Дзержинської міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог вказує, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 серпня 2004 року батькові позивача - [PERSON] належала на праві власності 1/3 частина квартири [ADDRESS]. В лютому 2014 року [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина на майно, що належало йому на праві власності. Позивачка є єдиним спадкоємцем за законом. Позивач зазначає, що строк на прийняття спадщини пропустила з поважної причини у зв'язку з тим, що не мала можливості виїхати з м.Донецька, тому просить встановити у судовому порядку додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, вислухавши появлення позивачки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] помер у лютому 2014 року (а.с.9). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, спадкоємцем за заповітом на яку є позивач. (а.с.7,8). Строк для прийняття спадщини позивачем було пропущено з поважних причин, оскільки позивач не мала можливості виїхати з м.Донецька, тому вчасно не звернулась до Дзержинської нотаріальної контори . Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, що починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд знаходить, що доводи позивача про поважність пропуску строку для прийняття спадщини заслуговують на увагу, а тому вважає можливим подовжити строк для прийняття спадщини на три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

09.09.2014 року позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача та третьої особи та просить суд встановити факт володіння та користування земельними ділянками [NUMBER],[NUMBER] загальною площею 0,0952 га в садовому товаристві «Роздільнянське», розташованими у селі Бурдівка, масив «Бурдівський», Роздільнянського району Одеської області [PERSON], що помер [INFO]; визнати за нею право власності на спадкове майно: земельні ділянки номер [NUMBER] та номер [NUMBER] загальною площею 0,0952 га в садовому товаристві «Роздільнянське», розташованими у селі Бурдівка, масив «Бурдівський», Роздільнянського району Одеської області у порядку спадкування за заповітом; відновити їй строк на звернення до суду із даним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] загинув (був убитий) її рідний брат [PERSON]. За життя брат склав заповіт, яким все своє майно заповідав позивачу. [PERSON] своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 21.09.2010 року на частину спадкового майна, а саме: на житловий будинок [ADDRESS], але не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку по вищевказаній адресі, оскільки відсутній державний акт на право власності на цю земельну ділянку, що видавався спадкодавцю, про що позивач отримала листа від нотаріуса. Позивач зверталася із запитами до компетентних органів щодо отримання дубліката державного акту на право власності на землю, але отримала відповідь про те, що відсутні дані про видачу спадкодавцю державного акту на земельну ділянку згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.1998 року, посвідченого нотаріально. Тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. Представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити, справу розглянути без її участі. Відповідач позов визнав, про що надав заяву до суду, просив розглядати справу у свою відсутність, про що надав заяву від 07.10.2014 року (вх..№7038 від 09.10.2014 року). Третя особа заперечень на позов не надала, у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином сповіщена про час, дату і місце розгляду справи за місцем знаходження, позов визнала та вказала, що [PERSON] прийнята у члени СТ «Роздільнянське» 02.05.2013 року і користується земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER] площею 0,0952 га, як спадкоємець померлого [PERSON], не заперечувала проти задоволення позову та просила розглядати справу у свою відсутність, про що надала заяву від 08.10.2014 року (вх..№7066 від 10.10.2014 року). Згідно ст.10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: approved