Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

09.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», у якому просить суд визнати недійсним Договір поруки від 05.08.2008 року, який нібито був укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк». В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що в лютому 2013 року вона дізналася про наявність у неї заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» за рішенням суду від 13.12.2010 року, після чого звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо неї злочину. На неодноразові звернення до відповідача із проханням надати їй договір поруки на підставі якого з неї стягуються кошти, остання отримала відмову, і лише в листопаді 2014 року отримала рішення суду відповідно до якого з неї, як з поручителя за кредитними зобовязаннями [PERSON] було стягнуто заборгованість за кредитним договором, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк». Під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню вказаний договір поруки витребувано у банку і по ньому призначалась почеркознавча експертиза. У грудні 2014 року [PERSON] під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження побачила зазначений договір поруки від 05.08.2008 року №242561/1, який укладено між [PERSON] (як поручителем) та ПАТ КБ «Приватбанк» (як кредитором), поручитель поручився перед кредитором за виконання [PERSON] (як боржником) зобовязань за кредитним договором №242561-CARD від 05.08.2008 року, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 20000,00 гривень. Позивачка посилаючись на приписи ч.1ст.202, ч.1ст.215, частин 1,3 ст. 203 ЦК України, вважає зазначений Договір поруки недійсним, оскільки такий вона не підписувала, волевиявлення на вчинення такого правочину вона не виявляла, про існування Договору поруки їй стало відомо лише у грудні 2014 року, а наведені обставини щодо не підписання нею Договору поруки підтверджуються висновком почеркознавчої експертизи №67П від 20.08.2013 року, відповідно до якого підпис в графі «Поручитель» навпроти прізвища «[PERSON]Г.» в договорі поруки від 05.08.2008 року №242561/1 виконаний не [PERSON], а іншою особою. Виходячи з наведених підстав, позивачка просить суд визнати недійсним Договір поруки від 05.08.2008 року №242561/1, який нібито був укладений між нею та ПАТ КБ «Приватбанк». 12.02.2018 року позивачка надала суду заяву про поновлення строку позовної давності, в якій вона, посилаючись на приписи ст.267 ЦК України та ст.127 ЦПК України, просить суд визнати причини пропуску строку позовної давності поважними та поновити строк позовної давності. В якості підстав для визнання причин пропуску строку позовної давності поважними на поновлення такого строку позивачка посилається на те, що у 2007-2012 роках у неї було безліч кредитів в установах банків, в тому числі і у відповідача, її донька перенесла тяжку операцію на головному мозку, перебувала та перебуває на диспансерному обліку як онкохвора із діагнозом «анапластична астроцитома задньої черепної ямки головного мозку в проекції лівої півкулі». Посилаючись на наведене, позивачка вважає, що суд повинен визнати причини пропуску строку позовної давності поважними та просить поновити їх. Відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» позов та позовні вимоги [PERSON] не визнав, представником відповідача надано суду письмові заперечення проти позову, зі змісту яких вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступних підстав. Відповідач вважає, що висновок почеркознавчої експертизи №67П від 20.08.2013 року, який було долучено позивачем до позовної заяви, не може бути доказом по даній цивільній справі, оскільки експертиза проводилася не за ухвалою суду, а також є незрозумілим з якого оригіналу договору поруки проводилася така експертиза, оскільки зі змісту висновку не вбачається, що оригінал договору поруки витребовувався у банку з кредитної справи. З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що матеріали цивільної справи не містять доказів того, що оспорюваний договір поруки не було підписано позивачкою, а отже нема підстав для визнання його недійсним. Крім того, відповідач вказує на те, що [PERSON] про існування оспорюваного договору поруки було відомо ще 08.10.2012 року, що вбачається зі змісту її заяви до банку від 08.10.2012 року, а тому передбачений законом строк позовної давності для оспорювання цього договору має починати свій відлік з 08.10.2012 року. Позивачка звернулася до суду із позовом пропустивши трирічний строк позовної давності, а тому відповідач просить застосувати до позовних вимог [PERSON] строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. В ході судового розгляду справи представник позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримав повністю, просив суд визнати причини пропуску позивачем строку позовної давності поважними та поновити їх, а позовні вимоги задоволити у повному обсязі та надав суду усні пояснення, аналогічні до викладених позивачем пояснень у позовній заяві та заяві про поновлення строку позовної давності. В ході судового розгляду справи представник відповідача [PERSON] позов [PERSON] не визнала, просила суд застосувати до позовних вимог [PERSON] трирічний строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову, подала суду усні пояснення, аналогічні до викладених у письмових запереченнях відповідача проти позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що наявні передбачені законом підстави для відмови у задоволенні позову [PERSON], зважаючи на наступні обставини. 05.08.2008 року між [PERSON] (як поручителем) та ПАТ КБ «Приватбанк» (як кредитором) укладено Договір поруки №242561/1 (а.с.4), згідно умов якого [PERSON] (як поручитель) поручилася перед ПАТ КБ «Приватбанк» (як кредитором) за виконання [PERSON] (як боржником) зобовязань за кредитним договором №242561-CARD від 05.08.2008 року, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 20000,00 гривень. 22.12.2014 року старшим слідчим СВ Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області ст.лейтенантом міліції [PERSON] винесено постанову (а.с.7-8) про закриття кримінального провадження, відповідно до якої кримінальне провадження №12013240080000384 від 31.05.2013 року, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, закрито у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, копія постанови направлена прокурору та зацікавленим особам. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що кримінальне провадження №12013240080000384 внесене 31.05.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, на підставі заяви, яка надійшла до чергової частини Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області від [PERSON] про те, що 05.08.2008 року [PERSON] без її відома включив її поручителем при одержанні кредиту. Також вбачається, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №12013240080000384 слідчим встановлено, що відповідно до висновку експерта №67 П від 20.08.2013 року підпис в графі «Поручитель» навпроти прізвища [PERSON] в договорі поруки №242561/1 від 05.08.2008 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. З приводу обставин кримінального провадження слідчим допитувалась також [PERSON] Зі змісту наданої суду позивачем копії висновку експерта №67 П від 20.08.2013 року (а.с. 5-6) вбачається, що: - вказаний висновок зроблений експертом за результатами почеркознавчої експертизи, проведеної на підставі постанови ст. слідчого СВ Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області лейтенанті міліції [PERSON] по кримінальному провадженню №12013240080000384, яка надійшла 13.08.2013 року за №3479; - в якості порівняльного матеріалу на експертизу було надано, поряд з іншими документами, також експериментальні зразки підпису [PERSON] на 15 аркушах; - за результатами почеркознавчої експертизи експертом зроблено висновок про те, що підпис в графі «Поручитель» навпроти прізвища [PERSON] в договорі поруки №242561/1 від 05.08.2008 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. У витребуваних ухвалою суду від 20.10.2016 року із Нетішинського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області матеріалах виконавчого провадження ЄДРВП №25959711 від 18.04.2011 року міститься оригінал виконавчого листа, виданого 24.12.2010 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська для примусового виконання рішення цього суду від 13.12.2010 року по справі №2-4621/10, яким стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №242561-CARD від 05.08.2008 року станом на 05.11.2010 року у розмірі 32705,30 гривень. Зі змісту вказаних матеріалів виконавчого провадження в ході їх дослідження судом також встановлено наступні обставини. Виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа було відкрите за заявою стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» постановою державного виконавця відділу ДВС Нетішинського МУЮ від 18.04.2011 року. 24.05.2011 року за вих.№2470 на адресу ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» надіслано постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] з метою примусового виконання вказаного вище виконавчого листа, яку згідно повідомлення від 18.10.2011 року за вих.№49-1317/10216 було прийнято до виконання ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» з проведенням стягнення із заробітної плати [PERSON] у розмірі 20%. В матеріалах виконавчого провадження ЄДРВП №25959711 від 18.04.2011 року міститься оригінал ухвали Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.10.2013 року по справі №208/8029/13-ц (провадження №6-), якою вказаний суд розглянув заяву [PERSON] про зупинення зазначеного виконавчого провадження та вирішив зупинити виконавче провадження №25959711 від 18.04.2011 року по виконанню виконавчого листа №2-4621/10 виданого 13.12.2010р. Заводським районним судом м.Дніпродзержинська в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 32705,30 грн. Зі змісту вказаної ухвали суду також вбачається, що заява [PERSON] про зупинення виконавчого провадження була мотивована тим, що ніяких кредитних договорів чи договорів поруки із ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] не укладала, після її звернення до правоохоронних органів було відкрито кримінальне провадження №12013240080000384 та проведено почеркознавчу експертизу, відповідно до висновків якої підпис в графі «Поручитель» навпроти прізвища «[PERSON]Г.» в договорі поруки №242561/1 від 05.08.2008 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. На підставі вказаної ухвали Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.10.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Нетішинського МУЮ 27.11.2013 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП№25959711, яка за вих.№5831 від 29.11.2013 року надіслана до відома [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно наявних у матеріалах виконавчого провадження №25959711 від 18.04.2011 року звітів ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» про здійснені відрахування та виплати №18, №19, №20 від 08.02.2016 року та довідки-розрахунку стягнених коштів у ВП №25959711, складеній державним виконавцем 12.02.2016 року, судом встановлено, що за постановою державного виконавця від 24.11.2011 року на виконання виконавчого листа, виданого 24.12.2010 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська для примусового виконання рішення цього суду від 13.12.2010 року по справі №2-4621/10, із заробітку [PERSON] за період з 24 травня 2011 року по 09 листопада 2013 року включно стягнуто 24180,94 гривні. Зі змісту наданої суду позивачем копії рішення Нетішинського міського суду від 07.10.2015 року по справі №2/679/164/2015 (а.с.30) судом встановлено, що: - 07.10.2015 року Нетішинським міським судом було розглянуто цивільну справі №2/679/164/2015 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача (розірвання договору поруки, стягнення матеріальної та моральної шкоди, пені); - в ході судового розгляду вказаної справи [PERSON] повідомила суду, що про наявність рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.12.2010 року, яким стягнуто з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за договором поруки від 05.08.2008 року 32705,30 грн. вона дізналася у лютому 2013 року, ознайомившись у виконавчій службі із постановою про відкриття виконавчого провадження, в подальшому отримала копію вказаного судового рішення, 08.10.2012 року вона зверталася до ПАТ КБ «Приватбанк» щодо отримання копії вказаного договору поруки, проте такий їй наданий не був. На підставі наведеного [PERSON] просила суд розірвати договір поруки №242561/1 від 05.08.2008 року, стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь пеню, матеріальну та моральну шкоду; - вказаним рішенням Нетішинського міського суду від 07.10.2015 року по справі №2/679/164/2015 (а.с. 30) суд повністю відмовив у задоволенні вказаного позову [PERSON] з підстав спливу строку позовної давності та у звязку з тим, що з пояснень представника позивачки судом було встановлено, що [PERSON] допускала, що стягнення з її заробітної плати проводиться виконавчою службою по інших виконавчих документах, проте зазначені обставини у виконавчій службі не зясовувала. У звязку з наведеним суд прийшов до висновку, що [PERSON] могла довідатися про порушення свого права 25.04.2011 року проте до суду звернулася лише 30.01.2015 року, а тому в задоволенні позову суд відмовив у звязку зі спливом строку позовної давності. Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 267 ЦК України встановлено наслідки спливу позовної давності, відповідно до яких заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В ході судового розгляду справи зі змісту долученої до матеріалів справи заяви (а.с.29), поданої до ПАТ КБ «Приватбанк» 08.10.2012 року [PERSON], як представником за довіреністю [PERSON], судом встановлено, що на момент подачі цієї заяви 08.10.2012 року представнику позивача [PERSON] було відомо про наявність оспорюваного договору поруки, за яким Заводським районним судом м.Дніпродзержинська згідно рішення цього суду від 13.12.2010 року по справі №2-4621/10 з позивачки стягнуто кошти за кредитними зобовязаннями [PERSON] А отже, станом на 08.10.2012 року позивачка [PERSON] могла і повинна була знати про наявність оспорюваного Договору поруки №242561/1 від 05.08.2008р.(а.с.4), а отже і про порушення своїх прав та законних інтересів. Разом з тим, зі змісту рішення Нетішинського міського суду від 07.10.2015 року по справі №2/679/164/2015 (а.с.30) судом встановлено, що в ході судового розгляду вказаної справи [PERSON] повідомила суду, що про наявність рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.12.2010 року, яким стягнуто з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за договором поруки від 05.08.2008 року 32705,30 грн., вона дізналася у лютому 2013 року, ознайомившись у виконавчій службі із постановою про відкриття виконавчого провадження. При цьому, зі змісту матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що на виконання рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 13.12.2010 року державною виконавчою службою проводилися стягнення із заробітку [PERSON] щомісячно починаючи з травня 2011 року до листопада 2013 року включно. А отже позивачка [PERSON] могла і повинна була знати про наявність оспорюваного Договору поруки №242561/1 від 05.08.2008р. (а.с.4), а отже і про порушення своїх прав та законних інтересів. Крім того, зі змісту постанови від 22.12.2014 року про закриття кримінального провадження №12013240080000384 від 31.05.2013 року судом встановлено, що вказане кримінальне провадження №12013240080000384 внесене 31.05.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.190 КК України, на підставі заяви [PERSON], а отже, на момент звернення [PERSON] до Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області із вказаною заявою 31.05.2013 року їй було відомо про наявність оспорюваного Договору поруки №242561/1 від 05.08.2008р. (а.с.4), а отже і про порушення своїх прав та законних інтересів. Проте, позивачка звернулася до суду із позовом про визнання недійсним Договору поруки №242561/1 від 05.08.2008 року лише 09.08.2016 року, тобто поза межами встановленого ст.257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Факт звернення позивача із позовом до суду із пропуском зазначеного строку позовної давності в ході судового розгляду справи було визнано позивачкою, що вбачається зі змісту заяви [PERSON] від 12.02.2018 року про поновлення строку позовної давності. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» у своїх запереченнях проти позову від 04.08.2017р. (а.с. 62) просить суд застосувати до позовних вимог [PERSON] строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Частиною 5 статті 267 ЦК України встановлено, що, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Разом з тим, наведені позивачкою у заяві від 12.02.2018 року причини пропуску строку позовної давності звернення до суду із цим позовом, суд не може визнати поважними зважаючи на те, що в ході судового розгляду справи судом встановлено, що існування вказаних позивачкою у заяві від 12.02.2018 року життєвих обставини не стало перешкодою для [PERSON] для звернення 08.10.2012 року через свого представника до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою (а.с. 29); для звернення 31.05.2013 року до правоохоронних органів із повідомленням про порушення кримінального провадження та активної участі [PERSON] у досудовому розслідуванні кримінального провадження №12013240080000384 від 31.05.2013 року та у слідчих діях, проведенні екпертизи; для звернення восени 2013 року до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська із заявою про зупинення виконавчого провадження №25959711 від 18.04.2011 року по виконанню виконавчого листа №2-4621/10 виданого 13.12.2010р. Заводським районним судом м.Дніпродзержинська; для звернення 30.01.2015 року до Нетішинського міського суду із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача (розірвання договору поруки, стягнення матеріальної та моральної шкоди, пені), який розглянуто рішенням Нетішинського міського суду від 07.10.2015 року по справі №2/679/164/2015 (а.с.30). А отже, існування таких життєвих обставин, на думку суду, не могло перешкодити [PERSON] своєчасно, в межах передбаченого ст.257 ЦК трирічного строку позовної давності, звернутися до суду із цим позовом про визнання недійсним Договору поруки №242561/1 від 05.08.2008 року. З наведеного суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом правових підстав для поновлення [PERSON] строку позовної давності для звернення до суду із позовом про визнання недійсним Договору поруки №242561/1 від 05.08.2008 року, наявність передбачених законом правових підстав для застосування до позовних вимог [PERSON] строку позовної давності та для відмови їй у задоволенні позову у звязку із спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed