Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

07 травня 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом. Позов мотивовано тим, що 18 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір без номера, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 8800,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними котами у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань за цим договором станом на 31 березня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 38 319,56 гривень, яка складається з: 8 757,26 гривень - заборгованості за кредитом; 25 149,31 гривень - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 4 412,99 гривен - заборгованості за пенею та комісією. Оскільки рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.04.2012 року з [PERSON] на користь банку була стягнута заборгованість за цим договором на загальну суму 17 758,26 гривень, сума заборгованості, що підлягає стягненню становить 20561,30 гривень. Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, нараховані штрафи: 500 гривень - фіксована частина та 1028,07 гривень - процентна складова, які останній зобов'язаний сплатити. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає до стягнення з відповідача становить 22 089,37 гривень. На підставі викладеного просить суд стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором без номеру від 18.02.2008 року у сумі 22 089,37 гривень, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору у розмірі 1762,00 гривні. 15 травня 2018 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 01 червня 2018 року. В судове засідання представник позивача не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Разом з позовом надав письмове клопотання в якому просив розглядати справу за його відсутності. Не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суд не надав. Відзив на позов від відповідача на адресу суду не надійшов. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що поданий позивачем позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом встановлені наступні факти. 18 лютого 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір без номеру, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку за тарифом «Універсална «Gold» у розмірі 7000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30,00 відсотків річних з терміном дії картки два роки. Також сторонами визначено, що термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки. Вказане підтверджено представленою анкетою-заявкою про відкриття рахунку та надання банківських послуг, в якій зокрема зазначено, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2012 року (справа № 2/2218/7664/2011) був задоволений позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість за вищевказаним договором від 18.02.2008 року у загальній сумі 17 758,26 гривень в тому числі: 16 540,97 гривень заборгованість за кредитом (з яких: 8757,26 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 7 583,71 гривень - нараховані відсотки, 200 гривень - комісія та 1217,29 гривень - штраф за невиконання умов договору). Вказана сума кредитної заборгованості була визначена судом станом на 31.01.2012 рік. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] станом на 31.03.2018 рік становить 38 319,56 гривень в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 8757,26 гривень, загальний залишок заборгованості за відсотками - 25 149,31, заборгованість за комісією та пенею - 4 412,99 гривень. При цьому, у своєму позові, позивач просить не враховувати у цій сумі розбір заборгованості, яка стягнута за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.04.2012 року (а саме стягнуту суму заборгованості по тілу кредиту (у повному обсязі), нараховані відсотки, комісію та штраф станом на 31.01.2012 рік). Таким чином, згідно представленого розрахунку заборгованості, позивач просить стягнути заборгованість, яка складається із нарахованих відсотків за кредитом, пені та штрафів після 31.01.2012 року. Отже, зважаючи на зміст позовних вимог, слід дійти висновку, що спір між сторонами стосується, по суті, стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за відсотками та пенею, а також штрафу (фіксованої частини та процентної складової) після спливу передбаченого договором строку кредитування та ухвалення рішення суду про стягнення кредитної заборгованості та нарахованих відсотках. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов'язання» та «термін виконання зобов'язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов'язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов'язання» і «термін виконання зобов'язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов'язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов'язання. У цій справі сторони строк договору окремо не визначили, а погодили термін закінчення дії кредитування. Так, у відповідній графі анкети-заяви («кредитна картка») зазначено, що термін дії картки становить 2 роки, а термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки. Крім того, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною укладеного між сторонами договору, встановлено, що строк дії картки визначений на лицьовій стороні картки (місяць та рік); картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. По закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви Держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картрахунку та дотримання інших умов, передбачених Договором (п.3.1.1, 3.1.2, 3.1.3). Згідно представленої ПАТ КБ «ПриватБанк» інформації згідно укладеного від 18.02.2008 року договору без номеру [PERSON] було видано 18.02.2008 року дві карки: [NUMBER] та [NUMBER] з терміном дії кожної до лютого 2010 року відповідно. Стосовно вимог позивача щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики (кредиту) після спливу строку кредитування суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на термін дії картки - до лютого 2010 року. Відтак, у межах строку кредитування до 01 березня 2010 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами, відповідно до умов, визначених у Пам'ятці клієнта. Починаючи з 01 березня 2010 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Саме така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18). За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами, а також нарахованої комісії у сумі 20 561,30 гривень є безпідставними та задоволенню не підлягають. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу суд зазначає наступне. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Як передбачено ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Із представленого позивачем розрахунку штрафу вбачається що він по суті розрахований із сум заборгованості по нарахованим відсоткам та комісії. Оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом та комісію припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти та комісію неустойки (штрафу). На підставі викладеного суд приходить до переконання що поданий АТ КБ «ПриватБанк» позов є необґрунтованим та у його задоволенні слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed