Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

09 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа [PERSON] , про відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що 25 грудня 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю позивача та третьої особи [PERSON] . Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2019 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року вищевказану постанову суду змінено в частині накладеного адміністративного стягнення. У результаті ДТП позивачу завдано майнову шкоду, яка виразилась у пошкодженні її автомобіля «Daewoo Matiz». У зв`язку з чим позивач звернулась до ПрАТ «СК «Уніка», яке повідомило, що належним страховиком [PERSON] є відповідач ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія (далі - ПрАТ «УТСК»)». Відповідач оцінив майнову шкоду та провело оплату на суму 9 908,98 грн. На замовлення позивача, яка не погодилась з сумою страхової виплати, проведено звіт про оцінку вартості майнової шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу № 23/01/2019 від 27 березня 2019 року, відповідно до якого вартість майнової шкоди становить 21 192,12 грн. 19 серпня 2019 року позивач звернулась до відповідача з листом, в якому просила доплатити 11 283,14 грн. в рахунок відшкодування за майнову шкоду, спричинену внаслідок ДТП. Однак, лист був залишено без розгляду, а вимогу не задоволено. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди суму 11 783,14 грн., яка складається зі 10 283,14 грн. - майнової шкоди, 500 грн. - витрат на проведення огляду автомобіля оцінювачем [PERSON] , 1 000 грн. - витрати на проведення оцінки майнової шкоди № 23/01/2019 від 27 березня 2019 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. 26 листопада 2019 року від представника відповідача ПрАТ «УТСК» Степушенка П.М., в якому заперечував проти аргументів позивача, зазначивши, що ПрАТ «УТСК» було проведено оцінку майнової шкоди, спричиненої позивачу, яку відповідно до звіту від 14 березня 2019 року оцінено в 12 187,33 грн. Після вирахування суми розміру франшизи та врахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля позивачу переведено страхову виплату в розмірі 9 958,77 грн. До того ж у відзиві представник вказує, що у звіті, проведеному на замовлення позивача, завищено вартість задніх правих дверей, а у звіті відповідача вартість вказаної запчастини визначено за ціною офіційного ділера виробника КТЗ, який постачає оригінальні складові частини КТЗ до мережі пунктів технічного обслуговування. З урахуванням викладеного, просить відмовити в задоволенні позову. 02 грудня 2019 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. В якій заперечував проти викладеного у відзиві на позов та вказав, що у звіті, виконаному на замовлення відповідача, є недоліки, направлені на зменшення розміру майнової шкоди. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2020 року представнику відповідача ПрАТ «УТСК» Степушенку А.М. відмовлено у задоволенні клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] у задоволенні позову просив відмовити. У судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи сповіщений, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст.ст. 79, 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У судовому засіданні встановлено, що 25 грудня 2018 року сталася ДТП за участю автомобіля, який знаходився під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «Daewoo Matiz», ДНЗ [NUMBER] , власником якого є позивач (а.с.10). Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2019 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців (а.с.12). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року вищевказану постанову суду змінено в частині накладеного адміністративного стягнення. В іншій частині залишено без змін (а.с.14-15). Внаслідок ДТП автомобіль [PERSON] було пошкоджено, позивачу завдано майнову шкоду. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована відповідачем ПрАТ «УТСК», поліс № АМ/3537979 від 07 квітня 2018 року, із страховою сумою 100 000 грн. та франшизою 1 000 грн. (а.с.18). 05 березня 2019 року оцінювачем [PERSON] у присутності власника пошкодженого транспортного засобу «Daewoo Matiz», ДНЗ [NUMBER] , [PERSON] було проведено огляд вказаного пошкодженого транспортного засобу, про що складено протокол технічного огляду колісного транспортного засобу, який узгоджений та підписаний позивачем. На підставі даного протоколу огляду [PERSON] складено звіт № SOS_-90301-175487 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 14 березня 2019 року (а.с.64-93), відповідно до якого вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Daewoo Matiz», ДНЗ [NUMBER] , без врахування ПДВ на роботи, з урахуванням ПДВ на запчастини та матеріали становить 12 187,33 грн. Згідно з розрахунком суми страхового відшкодування (а.с.61) та страхового акту № 156-19, складеного відповідачем, сума страхового відшкодування склала 9 958,77 грн. (12 187,33 грн. - 1 000 грн. (франшиза за полісом № АМ/3537979) - 1 633,08 грн. (сума, розрахована відповідно до коефіцієнту фізичного зносу, встановленого у звіті № SOS_-90301-175487)). Відповідно до платіжних доручень № 21497 від 21 березня 2019 року (а.с.62) та 21514 від 22 березня 2019 року (а.с.63) страхове відшкодування в сумі 9 958,77 перераховано [PERSON] . Не погодившись з сумою страхового відшкодування позивач замовила звіт про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу № 23/01/19, який проведено 27 березня 2019 року оцінщиком [PERSON] . Відповідно до зазначеного звіту вартість матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу «Daewoo Matiz», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 21 192,12 грн. (а.с.21-37). Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордера № 230119 позивачем сплачено ФОП [PERSON] 11 січня 2019 року 500 грн. за огляд автомобіля «Daewoo Matiz», [NUMBER] , та 28 березня 2019 року 1 000 грн. за оцінку матеріального збитку«Daewoo Matiz», [NUMBER] (а.с. 38). Як вбачається з позову, [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь загальну суму 11 783,14 грн., яка складається з: майнової шкоди, розрахованої згідно зі звітом від 27 березня 2019 року в розмірі 21 192,12 грн., за вирахуванням виплаченої частини 9 908,98 грн. та розміру франшизи 1 000 грн., що дорівнює 10 283,14 грн., а також 500 грн. - витрат на проведення огляду автомобіля оцінювачем [PERSON] , 1 000 грн. - витрат на проведення оцінки майнової шкоди. Позивач зазначає, що 21 серпня 2019 року до відповідача електронною поштою направлено лист з проханням доплатити суму майнової шкоди, розрахованої відповідно до звіту № 23/01/19 від 27 березня 2019 року, що складає 11 283,14 грн. Однак, відповідач відповіді на зазначене звернення позивачу не надав, страхове відшкодування не доплатив. Таким чином, між сторонами виник спір щодо розміру суми страхового відшкодування збитків, спричинених внаслідок ДТП. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, у ПрАТ «УТСК» є обов`язок відшкодувати шкоду на умовах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092). Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Згідно з абзацом 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Верховний Суд дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ. Так, у відповідності до вимог Закону ПрАТ «УТСК» виконало свої зобов`язання, забезпечивши у встановленому законом порядку і у встановлений термін проведення огляду, підготовку відповідного звіту, провівши розрахунок страхового відшкодування відповідно до положень чинного законодавства та виплативши його. При цьому, претензій чи зауважень до проведеного огляду пошкодженого автомобіля позивач не пред`являла, протокол складено в присутності власника транспортного засобу, що підтверджено її власноручним підписом. Одночасно, суд зазначає, що не бере до уваги наданий позивачем звіт про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу № 23/01/19, який складено 27 березня 2019 року оцінщиком [PERSON] , оскільки останній не підтверджує фактичне здійснення ремонту автомобіля та всупереч вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, Позивачем документально не доведено оплату проведеного ремонту. Так, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки розмір завданої позивачу шкоди був оцінений страховиком, та позивачу виплачене страхове відшкодування на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач не скористався своїм правом та не заявив клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи для визначення розміру заподіяної шкоди, проти заявленого відповідачем клопотання про призначення експертизи заперечував, не спростував належними та допустимими доказами визначеного страховиком розміру страхового відшкодування, а отже не довів, що розмір страхового відшкодування страховою компанією визначений неправильно. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 500 грн. - витрат на проведення огляду автомобіля оцінювачем [PERSON] , а також 1 000 грн. - витрат на проведення оцінки майнової шкоди № 23/01/2019 від 27 березня 2019 року, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язання страховика відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) виникає, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, а потерпілий самостійно обрав аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Оскільки страховик виконав вимоги закону щодо строку направлення свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, що не заперечувалось позивачем, відсутні правові підстави для стягнення з ПрАТ «УТСК» витрат позивача на огляд автомобіля та проведення оцінки [PERSON] . Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних позовних вимог відмовлено, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed