Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

08 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того просила, стягнути з відповідача на її користь та на її утримання аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років, тобто до [INFO] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває у зареєстровану шлюбі, від якого останні мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З вересня 2018 року сімейно-шлюбні відносини між нею та відповідачем були припинені. Діти проживають з нею, вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей та на її утримання не надає, у зв'язку з чим вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Також відповідач сплачує аліменти у розмірі ? частини від заробітку на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 23 листопада 2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву, його право на пред'явлення зустрічного позову. Позивач в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Третя особа надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у вирішенні справи поклалася на розсуд суду, та просила врахувати, що відповідач сплачує аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 07 липня 2017 року сторони зареєстрували шлюб у Саксаганському районному у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 305, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.07.2017 (а.с. 4). [INFO] року народився [PERSON], батьками якого записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON], актовий запис №1584 від 17 грудня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.04.2018 (а.с.5). [INFO] року народився [PERSON], батьками якого записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON], актовий запис №711 від 21.06.2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.06.2018 (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 84, 91 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна жінка, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 183 СК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, та обов'язку обох батьків по утриманню дітей, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини, суд враховує, посилання третьої особи [PERSON] на те, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), та стан здоров'я неповнолітньої дитини, а тому приходить до висновку про часткове задоволення таких позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню аліменти на утримання дружини у розмірі 1/12 частини від заробітку (доходу) відповідача до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьох років. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 1409 грн. 60 коп.

Outcome: partial