Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

08 січня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок отримання професійного захворювання, який мотивує тим, що він має стаж роботи понад 32 роки в галузі вугільної промисловості в умовах впливу шкідливих факторів, в тому числі на ВП шахта «Іловайська» - на посаді підземного гірського майстра. Під час виконання своїх службових обов'язків він отримав професійне захворювання: «Хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології друга стадія, помірна течія, легенева недостатність першого-другого ступеня». Відповідно до Акту «про розслідування хронічного професійного захворювання» від 25 травня 2011 року йому встановлено діагноз «Хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології друга стадія, помірна течія, легенева недостатність першого-другого ступеня». Згідно до акту, професійне захворювання виникло за таких обставин: недосконалість технології, недостатня забезпеченість індивідуальними засобами захисту органів дихання, неефективність засобів індивідуального захисту органів дихання. Причиною професійного захворювання відповідно до вказаного акту встановлено «тривала праця в умовах впливу на організм шкідливих промислових факторів: вугілно-породного пилу, ГДК, що перевищує, до 25 разів; несприятливий мікроклімат, періодичне обводнення робочих місць». Вважає, що внаслідок отриманого професійного захворювання йому була заподіяна значна моральна шкода, так як після отримання ним вказаного захворювання він вимушений періодично проходити курси лікування у медичних закладах, оскільки отримане захворювання привели також до того, що у нього виникли побічні захворювання, які з часом прогресують і не дають йому змоги вести звичне та повноцінне життя. Все це він вважає наслідками тих захворювань, які отримав за час роботи у вугільній промисловості. Внаслідок отриманого професійного захворювання він відчуває певні життєві труднощі, постійно відчуває підвищену втомлюваність та слабкість, тому довгий час не може знаходиться у напруженні. Звичайна робота вдома стала для мене непосильною. Відповідно до довідки «про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках» № 039688 від 07.06.2011 року йому первинно встановлено третю групу інвалідності та втрату професійної працездатності у розмірі 40 % за отримане професійне захворювання. Відповідно до Довідки до Акту огляду МСЕК № 402807 від 07.06.2011 року мені первинно встановлено третю групу інвалідності. В подальшому, його стан здоров'я так і не поліпшився, тому на повторному переогляді йому залишено третю групу інвалідності та втрату професійної працездатності у розмірі 40 %, відповідно до Довідки № 495233 від 25.06.2013 року та Довідки «про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках» № 233128 від 25.06.2013 року. До теперішнього часу йому було відшкодовано тільки матеріальну шкоду, завдану професійним захворюванням, що не може вважатися повним відшкодуванням шкоди. Моральну шкоду, заподіяну несприятливими умовами виробництва, внаслідок яких він отримав професійне захворювання у 2011 році, він оцінює в розмірі 24 775 грн. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] - в судове засідання не з'явились, надавши заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги позивач зменшив та просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, спричинену внаслідок отримання професійного захворювання в 2011 році, у розмірі 12000,00 грн. Представник відповідача Деменко В.В. в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов про стягнення з них на користь [PERSON] моральної шкоди визнає частково. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має загальний стаж роботи 34 роки 2 місяці, з них: прохідником - 7 років 7 місяців, гірничим майстром - 12 років 10 місяців, за цією професію -17 років 5 місяців, в умовах впливу шкідливих факторів - 32 роки. З акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 25 травня 2011 року вбачається, що позивачу встановлений діагноз «Хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології друга стадія, помірна течія, легенева недостатність першого-другого ступеня» (а.с.9-10). Відповідно до пункту 17 вказаного акту причиною професійного захворювання є тривала праця в умовах впливу на організм шкідливих промислових факторів: вугілно-породного пилу, ГДК, що перевищує, до 25 разів; несприятливий мікроклімат, періодичне обводнення робочих місць (а.с.9-10). Згідно первинного висновку МСЕК від 07 червня 2011 року позивачу [PERSON] з 07 червня 2011 року по 01 липня 2013 року встановлена третя група інвалідності у звязку з профзахворюванням (а.с.11). Згідно повторного висновку МСЕК від 25.06.2013 року [PERSON] встановлена третя група інвалідності з 25.06.2013 року у зв'язку з професійним захворюванням безстроково, у зв'язку з професійним захворюванням йому встановлено 40% втрати професійної працездатності (а.с.13). З наданих суду позивачем медичних документів вбачається, що позивач з 1999 року та до наступного часу, у звязку з отриманим професійним захворюванням, перебував як на стаціонарному так і на амбулаторному лікуванні. Згідно ст.2 КЗпП України працівники мають право на здорові та безпечні умови праці. Згідно ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного суду України від 27.01.2004р. №1-рп/2004 про офіційне тлумачення положення частини 3 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди. Аналізуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що внаслідок отриманого професійного захворювання позивачу завдана моральна шкода, оскільки він випробував і продовжує випробувати душевні та фізичні страждання, пов'язані з заподіянням шкоди здоров'ю. Він не може в повній мірі виконувати фізичну роботу, в теперішній час для організації свого життя йому потрібно додавати додаткових зусиль. Відповідно до ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача [PERSON], погіршення його здібностей, ступень вини відповідача в заподіянні шкоди, вимоги розумності, виваженості і справедливості, а також ту обставину, що за висновком МСЕК позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 40%, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 12000,00 грн. На підставі ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved