Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

07 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк (далі ПАТ КБ) «ПРИВАТБАНК», в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 17 березня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2024, посилаючись на те, що його вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: подані стягувачем документи не підтверджували безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, крім того, існує рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до нього про стягнення заборгованості у розмірі 44134 грн. 62 коп. за кредитним договором № б/н від 10 березня 2006 року, яким банку було відмовлено у задоволенні позову. Позивач в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та просив про його задоволення. Представник відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] в письмових поясненнях до позову вказала, що виконавчий напис вчинений нею у повній відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі документів, що в належний спосіб засвідчували наявність у відповідача права вимоги за кредитним договором, справу просила розглянути без її участі. Представник третьої особи Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області [PERSON] надавла заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши письмові докази, надані позивачем та третьою особою, суд дійшов такого. В судовому засіданні встановлено, що 10 березня 2006 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, що складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Вказане підтверджується змістом заяви, в якій вказано, що [PERSON] із вищезазначеними документами ознайомлений та погоджується, що ці документи разом із заявою складають кредитний договір. Як вбачається з рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 44134 грн. 62 коп. за кредитним договором № б/н від 10 березня 2006 року позивачу було відмовлено у задоволенні позову. Зазначене рішення ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 04 грудня 2014 року залишено без змін. 17 березня 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], яка у цей же день вчинила виконавчий напис щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 10 березня 2006 року у розмірі 60042 грн. 65 коп., яка складається: з залишку заборгованості за кредитом в сумі 7759 грн. 04 коп., заборгованості за відсотками в сумі 49424 грн. 44 коп., а також з суми штрафу в розмірі 2859 грн. 44 коп. та крім того 3000 грн. витрат повязаних із вчиненням виконавчого напису. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з п. 4 даного переліку для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме: кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями, додаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З наданих нотаріусом на запит суду документів вбачається, що 11 березня 2017 року відповідачем на імя позивача було надіслано письмову вимогу про усунення порушень за вказаним кредитним договором про повернення суми боргу у розмірі 60542 грн 65 коп. Підтвердження про отримання зазначеної письмової вимоги позивачем суду не надано. На існування спору щодо розміру заборгованості за вищевказаним кредитним договором вказує та обставина, що відповідач направив позивачу вимогу сплатити заборгованість з іншим розрахунком, а нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірності заявлених вимог. Таким чином, боргові зобовязання, зазначені у виконавчому написі, не є безспірними, розрахунок суми боргу у виконавчому написі спростовується розрахунком суми боргу, зазначеному в письмовій вимозі банку. Також суд звертає увагу на те, що вказану вимогу відповідачем було надіслано позивачу 11 березня 2017 року, а 17 березня 2017 року відповідач вже звернувся до нотаріуса, хоча така вимога повинна бути направлена боржникові не менш, ніж за 30 днів до звернення кредитора до нотаріуса за виконавчим написом. Крім того, суд не може залишити поза увагою той факт, що відповідачем взагалі не надано доказів вручення [PERSON] письмової вимоги про сплату заборгованості. Зважаючи на викладене, суд дійшов переконання, що наявність таких обставин не свідчить про безспірний характер заборгованості, оскільки її розмір не був чітко встановленим, а тому при вчиненні виконавчого напису від 17 березня 2017 року у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] були відсутні підстави вважати безспірною заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 10 березня 2006 року, і відтак вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача. Отже, нормами чинного законодавства України передбачено такий спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене, враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які спростовують безспірність заборгованості між сторонами, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 640 грн. 00 коп. судового збору, сплата яких підтверджується відповідною квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved