Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

07 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 11.05.2011 року з нього стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 05.07.2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено, визначено місцем проживання дитини: [PERSON] з позивачем, за адресою: [ADDRESS]. Також позивач вказує, що розмір аліментів, які стягуються з нього складають біле ніж 1/2 частини його заробітку. Тому просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього, з 1/2 частини до 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) позивача щомісяця, але не менше встановленого законом мінімуму та відізвати з ВДВС виконавчий лист виданий на підставі рішення Сахновщинського районного суду від 11.05.2011 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, відзив на позовну заяву не надала, але надала суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 11.05.2011 року з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 12-13). Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 05.07.2016 року визначено місцем проживання дитини - [PERSON], [INFO] з позивачем, за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 24 листопада 2017 року №528 [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований та проживає разом з батьком в [ADDRESS] і знаходиться на його утримані (а.с. 9). Згідно довідки, виданої Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Україна» Сахновщинського району Харківської області від 27 листопада 2017 року №141 загальна сума доходу позивача за період з січня по жовтень 2017 року складає 26803, 94 грн., з яких сплачено аліменти на суму 14867,57 грн. (а.с. 8). Відповідно до положень СК України, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За приписами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку погіршення матеріального стану платника аліментів, якщо у нього зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або з'явився додатковий обов'язок сплати аліментів на утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), змінився сімейний стан, тощо. Отже, при вирішенні даного спору правове значення має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів. Матеріалами справи підтверджено, що після винесення рішення суду від 05.07.2016 року про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON], останній став проживати разом з позивачем, та знаходиться на його повному утриманні. Вказані обстави свідчать, що у позивача змінився сімейний стан, оскільки на його утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON], на утримання якого з позивача також стягуються аліменти на користь відповідача. Крім того, матеріалами справи встановлено, що розмір стягуваних аліментів за період з січня по жовтень 2017 року з [PERSON] перевищує 1/2 частину його доходу. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зміни розміру аліментів шляхом їх зменшення з 1/2 до 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача. Крім того, суд враховує, що з 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», згідно із яким частину другу статті 182 СК України викладено в новій редакції та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому, з метою дотримання прав дитини на отримання належного розміру утримання до досягнення повноліття, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Також, згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. З огляду на вищенаведене, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, оскільки направляючи до ВДВС виконавчий лист, виданий на підставі цього рішення, суд відкликає виконавчий лист про стягнення аліментів, винадий на підставі рішення суду від 11.05.2011 року.

Outcome: partial