Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

08.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати ПАТ «Укрсиббанк» таким, що відмовився від предявлення позову до ТОВ «Міжнародна страхова компанія»; стягнути з ТОВ «Міжнародна страхова компанія» на її користь страхове відшкодування в сумі 167\~181 грн. 60 коп.; стягнути судовий збір 1671 грн. 82 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 13.05.2008 року між нею та ТОВ «Міжнародна страхова компанія» укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, за яким вона застрахувала транспортний засіб «Subaru» № АХ 8873АТ, який належить їй на праві власності. За вказаним договором вигодонабувачем є ПАТ «УкрСиббанк». 15.10.2008 року відбувся страховий випадок, а саме: займання транспортного засобу, було вчинене умисно невідомою особою. Про настання страхового випадку позивачем 15.10.2008 року було повідомлено страхову компанію. ПАТ «УкрСиббанк» також був повідомлений про настання страхового випадку листом страхової організації від 15.12.2008 року. 17.03.2009 року вона подала страховій компанії заяву про виплату страхового шкодування на рахунок вигодонабувача ПАТ «УкрСиббанк». Вона та ПАТ «УкрСиббанк» надали згоду на передачу залишків транспортного засобу у власність страхової компанії. У квітні 2014 року їй стало відомо, що за фактом підпалу її автомобіля рішення щодо виплати страхового відшкодування не приймалося, страхове відшкодування за вказаним фактом не сплачувалось. Оскільки вигодонабувачу за договором страхування було відомо про настання страхового випадку, було погоджено спосіб страхового відшкодування, але при цьому до його часу не було здійснено жодних дій щодо стягнення страхового відшкодування зі страхової компанії, то вигодонабувач відмовився від пред'явлення позову до страхової компанії, а вона набула право пред'явлення даного позову до страхової компанії на свою користь в розмірі 141844,64 грн. У червні 2014р. вона звернулася до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування на її користь, однак їй було відмовлено, на підставі того, що вигодонабувачем за договором страхування є ПАТ «Укрсиббанк», яким нібито не було визначено спосіб розрахунку розміру страхового відшкодування. Однак, банк визначив спосіб розрахунку розміру страхового відшкодування. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Представники відповідачів позов не визнав повністю, просили у задоволенні позовних вимог відмовити, зазначили, що позивач в жодній з багатьох заяв на адресу страхової компанії не повідомив чи має він можливість передати останньому залишки застрахованого ТЗ, по друге, страхове відшкодування за варіантом, визначеним п. 7.3.1. Договору, здійснюється виключно після передачі Страховику залишків застрахованого ТЗ, чого на даний момент не відбулося. Таким чином, волевиявлення позивача (вигодонабувача) про виплату страхового відшкодування на підставі п. 7.3.1. Договору без передачі залишків застрахованого ТЗ не тягне за собою правових наслідків для страховика щодо розрахунку розміру відшкодування на підставі вказаного пункту. За відсутності факту передачі страховику залишків застрахованого ТЗ, розрахунок розміру відшкодування здійснюється на підставі п. 7.3.2. Договору, що і було зроблено страховиком. Крім того, 07.08.2014 року позивач звертався на адресу страхової компанії з вимогою про виплату страхового відшкодування, саме посилаючись на п. 7.3.2. Договору і зазначав, що передавати страховику залишки пошкодженого ТЗ не буде. Крім того, подія, що має ознаки страхового випадку сталася 15.10.2008 року, з заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся до страхової компанії, тобто з порушенням строків, передбачених п. 5.2. Договору, що є також підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 11.1.10. Договору. Представник ПАТ «Укрсиббанк» не зявився, надав письмові пояснення, зазначив, що вимоги за кредитним договором та договором застави транспортного засобу, за яким позивачка була позичальником та заставодавцем, були 08.12.2011 року відступлені ПАТ «Укрсиббанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», тому вказане свідчить про відсутність підстав для перерахування страхового відшкодування ПАТ «Укрсиббанк». Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 13.05.2008 року між ТДВ «Міжнародна страхова компанія» та [PERSON] укладено Договір СНТ-З №1805/08-10 добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного транспорту), відповідно до умов якого ТДВ «МСК» здійснювало страхування майнового інтересу страхувальника, повязаного з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Subaru Outback», д.р.н. АХ8873АТ, який належав [PERSON] на праві власності згідно з договором купівлі-продажу 06/04/07 від 05.04.2007 року. Відповідно до п. 12.1 договору, вигодонабувачем за договором є АКІБ «Укрсиббанк» на підставі договору застави від 16.04.2007 року. Згідно з п. 3.4.1.2 договору, застрахований був ризик пошкодження (знищення) вказаного транспортного засобу внаслідок протиправних дій третіх осіб, окрім угону, під час находження транспортного засобу в будь-якому місці. 15.10.2008 року до ТДВ «МСК» від довіреної особи (представника) страхувальника [PERSON] надійшло письмове повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку пошкодження внаслідок пожежі 15.10.2008 року транспортного засобу «Subaru Outback», д.р.н. АХ8873АТ, що знаходився на території домоволодіння, що розташоване за адресою м. Харків, вул. Сергіївська 11 А (а.с. 92-93). Причиною пожежі та пошкодження транспортного засобу, є підпал. 15.10.2008 року співробітником ТДВ «МСК» [PERSON] за участі [PERSON] був складений протокол огляду пошкодженого транспортного засобу «Subaru Outback», д.р.н. АХ8873АТ (а.с. 94) 22.10.2008 року ТДВ «МСК» звернулося до ХНДІСЕ ім. засл. проф. [PERSON] з листом вих. №853 щодо проведення автотоварознавчого дослідження з метою встановлення розміру збитків, що були спричинені внаслідок події, що сталася 15.10.2008 р. (а.с. 95) Відповідно до висновку спеціаліста автотоварознавця №8485 від 04.02.2009 р. у звязку з тим, що ремонт транспортного засобу є технічно неможливим, розмір збитку становить 167 181 грн. 60 коп. і є ринковою вартістю транспортного засобу «Subaru Outback», д.р.н. АХ8873АТ до пошкодження (а.с. 56-58, 96). Згідно з відповіддю управління [PERSON] України в Харківській області від 28.01.2009 року, вказаний транспортний засіб зареєстрований за [PERSON] (а.с. 97,98) 15.12.2008 року ТДВ «МСК» листом вих. № 1039 повідомило вигодонабувача за договором АКІБ «Укрсиббанк» про настання 15.10.2008 року події, що має ознаки страхового випадку (а.с. 99). 13.01.2009 року ТДВ «МСК» у відповідь на вищевказаний лист отримало від АКІБ «Укрсиббанк» лист (вх. №20), в якому вигодонабувач просив повідомити орієнтовну суму страхового відшкодування і строк його виплати (а.с. 100). 26.01.2009 року у відповідь на вищевказаний лист ТДВ «МСК» листом вих. №60 повідомило вигодонабувача про той факт, що на той момент здійснювався збір всіх необхідних документів і також провадилась оцінка розміру збитку, тому повідомити відповідь на запитувану АКІБ «Укрсиббанк» інформацію ТДВ «МСК» не мало можливості (а.с. 101). 17.03.2009 року страхувальник за договором [PERSON] звернулася до ТДВ «МСК» з заявою про виплату страхового відшкодування на користь вигодонабувача АКІБ «Укрсиббанк» (а.с. 102). Відповідно до п. 7.2. договору, страховик здійснює виплату страхового відшкодування на протязі 10 банківських днів з моменту прийняття рішення про виплату відшкодування, яке приймається 30 робочих днів з моменту одержання всіх документів, передбачених п. 5.1. Договору. Згідно з п. 7.1. договору, перелік документів, що підтверджує настання страхового випадку залежить від застрахованого страхового ризику і обставин події. Якщо страхувальник не надав все необхідні документи, передбачені умовами договору, страховик вправі відстрочити виплату відшкодування до моменту надання всіх необхідних документів, або відмовити у виплаті відшкодування. Відповідно до п. 7.3. договору, при повному знищенні ТЗ (вартість відновлювального ремонту складає більше 75% ринкової вартості, у разі якщо строк експлуатації ТЗ не перевищує 3 років) виплата страхового відшкодування проводиться наступним чином: 7.3.1. в розмірі ринкової вартості на момент настання страхового випадку за вирахуванням фізичного зносу ТЗ в період дії Договору і встановленого розміру франшизи при умові, що страхувальник ([PERSON]О.) або вигодонабувач, правонаступник передає право власності на пошкоджений ТЗ Страховику або іншій особі за розпорядженням страховика. При цьому страхове відшкодування виплачується після такої передачі. Або виплата здійснюється наступним чином (п. 7.3.2.): в розмірі, що відповідає різниці між розміром страхового відшкодування, передбаченим п. 7.3.1. Договору і ринкової вартості залишків пошкодженого ТЗ, якщо страхувальник (вигодонабувач, правонаступник) залишає ТЗ у своєму розпорядженні. На розсуд страховика, вартість залишків встановлюється відповідно [PERSON] автотоварознавчого дослідження або існуючого на час здійснення виплати ринкового попиту на такі залишки. Відповідно до висновку спеціаліста автотоварознавця №8485 від 04.02.2009 р. застрахований транспортний засіб є фізично знищеним, так як розмір збитку становить ринкову вартість транспортного засобу до пошкодження (а.с. 96). Право вибору варіанту виплати відшкодування належить страхувальнику/вигодонабувачу. Отже, лише на підставі заяви позивача про виплату страхового відшкодування від 17.03.2009 року (а.с. 102), страхова компанія не мало можливості прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування, оскільки порядок розрахунки розміру відшкодування за п. 7.3.1. та 7.3.2 договору істотно різняться один від одного. 13.04.2009 року ТДВ «МСК» направило АКІБ «Укрсиббанк» листа вих. №405 з проханням повідомити один з способів розрахунку розміру страхового відшкодування, виходячи з того, що [PERSON] виявила бажання передати ТДВ «МСК» залишки застрахованого транспортного засобу. Також пропонувалось надати дані про те, чи знаходиться транспортний засіб «Subaru Outback», д.р.н. АХ8873АТ, в заставі у АКІБ «Укрсіббанк» та чи можливе відчуження вказаного транспортного засобу (його залишків) на користь ТДВ «МСК» або іншої особи. Згідно положенням п. 7.7.3. Договору ТДВ «МСК» просило повідомити розмір заборгованості за кредитним договором №11142788000 від 16.04.2007 року (а.с. 109). 24.04.2009 року ТДВ «МСК» направило [PERSON] лист з повідомленням про те, що на адресу вигодонабувача був направлений вищевказаний лист вих. №405. Додатково було зазначено, що вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування було призупинено до моменту отримання від вигодонабувача запитуваних відомостей і документації (а.с. 104). 16.04.2010 року (через один рік) ТДВ «МСК» отримало лист АТ «Укрсіббанк» (вх. № 791), у якому вигодонабувач зазначив, що не може обрати спосіб розрахунку розміру страхового відшкодування, оскільки в їх розпорядженні відсутні відомості про розміри відшкодувань за кожним з варіантів. Крім того зазначалося, що питання щодо передачі залишків застрахованого транспортного засобу страховій компанії АТ «Укрсиббанк» не погоджує, оскільки воно вирішувалось без згоди на це вигодонабувача заставодержателя за договором застави (а.с. 1015). У відповідь на вказаний лист ТДВ «МСК» листом вих. №362 від 22.04.2010 року повідомило АТ «Укрсиббанк» про те, що в разі виплати страхового відшкодування в розмірі ринкової вартості застрахованого транспортного засобу до його пошкодження, його розмір буде складати 148415 грн. 80 коп. Інформацію щодо розміру страхового відшкодування, обрахованого у вигляді різниці між ринковою вартістю до пошкодження і вартості залишків буде повідомлено після проведення оцінки вартості таких залишків (а.с. 106). 21.08.2010 року ТДВ «МСК» отримало лист АТ «Укрсиббанк» від 18.08.2010 року, в якому вигодонабувач не заперечує проти передачі страхувальником страховику залишків знищеного ТЗ і виплати страхового відшкодування в розмірі ринкової вартості застрахованого ТЗ на час настання страхового випадку за вирахуванням зносу та встановленої франшизи у сумі 148\~415,80 грн. (а.с. 107). Відповідно до п. 7.3.1. договору, якщо виплата страхового відшкодування провадиться в розмірі ринкової вартості транспортного засобу, при його розрахунку застосовується розмір фізичного зносу і відраховується розмір франшизи, встановленої Договором, за умови, що страхувальник (вигодонабувач) передає право власності на пошкоджений транспортний засіб страховику, або іншій особі за письмовим розпорядженням страховика. При цьому страхове відшкодування сплачується після такої передачі. 21.09.2010 року ТДВ «МСК» листом вих. № 866 просило страхувальника [PERSON] повідомити, чи має вона можливість передати ТДВ «МСК» транспортний засіб «Subaru Outback», д.н. [NUMBER], з урахуванням наявності всіх не пошкоджених деталей і агрегатів автомобіля, що були зафіксовані згідно протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу від 15.10.2008 року. Щодо можливості передачі транспортного засобу було запропоновано повідомити ТДВ «МСК» у письмовому вигляді (а.с. 108). 21.09.2010 року листом ТДВ «МСК» повідомило АТ «Укрсиббанк» про зміст листа, що був направлений на адресу [PERSON], та проінформовано, що виплата страхового відшкодування на користь вигодонабувача буде здійснена після передачі [PERSON] на користь ТДВ «МСК» залишків застрахованого транспортного засобу (а.с. 109). Представником позивача не надано допустимих доказів на підтвердження того, що страхувальник [PERSON] повідомила ТДВ «МСК» щодо можливості передачі останньому залишків транспортного засобу «Subaru Outback» д.н. [NUMBER] та здійснила передачу транспортного засобу страховій компанії (письмової відповіді позивачки на вказаний лист, акту приймання-передачі автомобіля страховій компанії ТДВ «МСК» тощо). Показання [PERSON], допитаної в судовому засіданні у якості свідка, з приводу того, що вказаний автомобіль був за вказівкою страхової компанії ТДВ «МСК» розмішений на стоянці, що автомобіль був переданий у розпорядження страхової компанії, суд до уваги не приймає, оскільки показання [PERSON] не є допустимим доказом на підтвердження вказаних обставин згідно з п. 2 ст. 59 ЦПК України (обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування). При цьому, представник ТДВ «МСК» категорично заперечував про вказані позивачкою обставини, зазначив, що автомобіль у володіння та розпорядження страховій компанії не надходив, будь-якого акту приймання-передачі між ТДВ «МСК» та [PERSON] не укладався, право власності автомобілю з [PERSON] на страхову компанію або іншу особу вказаною страховою компанією не переоформлювалось. Отже, обставини щодо здійснення передачі залишків транспортного засобу страховій компанії в судовому засіданні позивачем доведено не було. Таким чином, обовязок сплати страхового відшкодування у ТДВ «МСК» на користь вигодонабувача не виник, оскільки згідно з умовами договору страхування (спосіб передбачений п. 7.3.1, який обрано позивачкою та вигодонабувачем) виплата страхового відшкодування, виходячи з розміру ринкової вартої застрахованого транспортного засобу, можлива лише після виконання позивачкою свого обовязку щодо передачі його залишків (передачі права власності) на користь ТДВ «МСК». Однак, вказаних вимог договору позивачем дотримано не було. 17.03.2014 року (майже через 4 роки) ТДВ «МСК» одержало від ПП «Право груп», що діє в інтересах та за дорученням [PERSON], запит від 14.03.2014 року стосовно одержання інформації щодо того чи була визнана подія 15.10.2008 року страховим випадком та чи сплачувалось за такою подією страхове відшкодування (а.с. 110). Листом від 01.04.2014 року (вих. №421) ТДВ «МСК» повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування не приймалось та відшкодування не сплачувалось (а.с. 111). 16.06.2014 року (вх.№2158) ТДВ «МСК» одержало від ПП «Право груп» лист від 04.06.2014 року з вимогою повідомити причини з яких не було здійснено страхове відшкодування за фактом події 15.10.2008 року та виплатити його на користь [PERSON] (а.с. 112). Листом вих. №873 від 15.07.2014 року ТДВ «МСК» повідомило про те, що вигонабувачем за умовами договору страхування є ПАТ «Укрсиббанк», тому страхова компанія не має достатніх правових підстав щодо виплати страхового відшкодування на користь [PERSON] (а.с. 113) 07.08.2014 року ТДВ «МСК» одержало вимогу представника позивача про виплату страхового відшкодування на користь [PERSON], виходячи з положень п. 7.3.2. Договору страхування, оскільки страхувальник не буде передавати страховику залишки знищеного транспортного засобу (а.с. 114). Для прийняття рішення відносно вказаної заяви, ТДВ «МСК» 01.09.2014 року листом вих. № 1094 звернулося до ХНДІСЕ ім засл. проф. [PERSON] з проханням здійснити автотоварознавче дослідження з метою встановлення вартості залишків транспортного засобу «Subaru Outback», д.н. [NUMBER] (а.с. 115). Відповідно до висновку спеціаліста-автотоварознавця №10151 від 09.09.2014 року ХНДІСЕ ім. засл. проф. [PERSON], вартість працездатних залишків застрахованого ТЗ «Subaru Outback», д.н.з. [NUMBER], на момент настання страхового випадку становить 160610 грн. 44 коп. (а.с. 116) Пунктом 6.6.3. Договору передбачено, розмір безумовної франшизи при повному конструктивному знищенні ТЗ в 10 % від страхової суми тобто 18765 грн. 80 коп. (187\~658 х 0,1 = 18 765,80) Враховуючи вимоги п. 7.3.2 договору страхування, різницю між розміром страхового відшкодування, передбаченим п. 7.3.1. договору (167\~181,60 - 18 765,80 = 148 415,80) і ринкової вартості залишків пошкодженого ТЗ, які залишаються у позиваки (160\~610,44 грн.), то підстави для стягнення страхового відшкодування у спосіб визначений п. 7.3.2 договору страхування також відсутні. У з вязку з цим, на підставі п. 7.2. договору страхування, ТДВ «Міжнародна страхова компанія» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, про що його було повідомлено листом вих. №1189 від 17.09.2014 року (а.с. 117). Таким чином, у звязку з тим, що виплата страхового відшкодування неможлива відповідно положень п.7.3.1 договору, розрахунок розміру відшкодування має бути здійснений відповідно до п. 7.3.2 договору (про що позивачем було заявлено у відповідній заяві від 07.08.2014 року), проте з огляду наведеного вище розрахунку, у виплаті страхового відшкодування позивачу було правомірно відмовлено відповідачем. Представник позивача посилається на те, що страхове відшкодування має бути сплачене виходячи з положень п. 7.3.1. Договору в розмірі ринкової вартості на момент настання страхового випадку за вирахуванням фізичного зносу ТЗ в період дії Договору і встановленого розміру франшизи, виходячи з того, що АТ «Укрсиббанк» погодило передачу ТДВ «МСК» залишків ТЗ. Разом з тим, згода вигодонабувача на передачу залишків автомобіля страховій компанії не є достатньою, оскільки страхове відшкодування за вищевизначеним способом розрахунку виплачується за умови, що страхувальник ([PERSON]О.) або вигодонабувач, правонаступник передає право власності на пошкоджений ТЗ Страховику (ТДВ «МСК») або іншій особі за розпорядженням страховика. Однак, цього зроблено позивачем не було. Згідно з п. 7.3.1 договору страхування, страхове відшкодування виплачується після такої передачі залишків ТЗ. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до вимог ст. 985 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про страхування», договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього. Визнання відмови від майнового права, виходячи з загальних принципів цивільного права, без згоди на це особи не допускається. Наразі матеріали справи не містять такої відмови вигодонабувача. Разом з тим, враховуючи обставини справи, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, беручи до уваги вищенаведені умови договору страхування 13.05.2008 року, які не були виконані позивачем, то підстави для стягнення з ТОВ «Міжнародна страхова компанія» страхового відшкодування на користь позивачки [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» відсутні, тому підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] відсутні. На підставі викладеного, суд, оцінивши належність, достовірність, достатність доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судовий збір у розмірі 1671 грн. 82 коп. не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Суд постановляє рішення в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: dismissed