Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

09 квітня 2014 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача про захист прав споживачів та просить стягнути на свою користь грошові кошти в сумі 16642 доларів США та невиплачені проценти в сумі 547доларів США, та моральну шкоду в сумі 166642гривень. Свої вимоги мотивував тим, що 02.08.2013 між нею та відповідачем був укладений договір банківського вкладу № 63319-286 «Накопичувальний USD». Позивач виконала умови договору в повному обсязі та в день укладання договору внесла на рахунок ПАТ «Комерційний банк «Промекономбанк» 16642,55 доларів США під 8%річних. Термін зберігання внеску становить 6 місяців, тобто по 02.02.1014. 24.01.2014 позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення вкладу та нарахованих процентів, проте замість того, щоб повернути вклад з нарахованими процентами, відповідач запропонував укласти додаткову угоду з метою врегулювання спору. 05.02.2014між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору банківського вкладу від 02.08.2013, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що сума вкладу з нарахованими процентами буде виплачена рівними платежами 02.03.2014, 02.04.2014, в травні 2014 року - 4000доларів США та в червні 2014 року - 4642,55доларів США. Однак обумовленні додатковою угодою строки, а саме 02.03.2014 та 02.04.2014банк відповідні частки внеску не повернув, мотивуючи це браком грошей. До теперішнього часу сума вкладу з нарахованими процентами позивачці не повернута. Крім того, протиправними діями відповідача, позивачці було завдано значної моральної шкоди. Яка виразилася у душевних стражданнях в зв'язку з тим, що позивач була позбавлена можливості користуватися своїми грошима, постійно відчуває тривогу за свої гроші. Також у зв'язку з протиправними діями відповідача позивач повинна витрачати свій час на звернення до відповідача з вимогу повернути їй кошти, вистоювати черги, писати заяви та скарги та врешті звертатися до суду. Позивач вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути встановлений в розмірі неповернутого вкладу, тобто 166642грн., які просить стягнути з відповідача. Позивач до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просила розглянути справу та ухвалити рішення без її участі, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити у повному обсязі. Наполягає на заочному розгляді справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причини неявки суду неповідомленні, тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України розглядає справу в заочному порядку. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 02.08.2013 між [PERSON] та ПАТ «КБ «Промекономбанк» укладено договір банківського вкладу № 63319-286 «Накопичувальний USD». На виконання умов договору в день його укладання позивач передала готівкою відповідачу грошову суму у розмірі 16642,55доларів США, що підтверджується копією квитанції № 2626 від 02.08.2013. Згідно з ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу одна сторона, що прийняла від другої сторони грошову суму, що надійшла зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно з ст. 1061 банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно з п.п. 3.1.3 договору № 63319-286 банк зобов'язався щомісячно зараховувати вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі 8% річних на поточний залишок внеску, терміном зберігання внеску 6 місяців, тобто до 02.02.2014. Пунктом 3.2.4 договору вкладник зобов'язаний при закінченні терміну зберігання вкладу не менше ніж за 1 день сповістити про це банк шляхом подачі заяви з метою замовлення необхідних коштів. Так, на підставі вищезазначених умов договору позивачка 24.01.2014 звернулася до банку з письмовою заявою про повернення вкладу з нарахованими відсотками у зв'язку із закінченням терміну дії договору. Однак банківський вклад з нарахованими процентами повернуто не було, а було запропоновано укласти додаткову угоду. 05.02.2014 [PERSON] та ПАТ «КБ «Промекономбанк» уклали додаткову угоду до договору банківського вкладу № 63319-286 від 02.08.2013, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що сума вкладу з нарахованими процентами буде виплачена рівними платежами 02.03.2014, 02.04.2014, в травні 2014 року - 4000доларів США та в червні 2014 року - 4642,55доларів США. Однак в обумовленні додатковою угодою строки, а саме 02.03.2014 та 02.04.2014 банк відповідні частки внеску не повернув. До теперішнього часу сума вкладу з нарахованими процентами позивачці не повернута. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як вбачається з п.3.1.1 зазначеного договору, банк зобов'язується видати банківський вклад по закінченню строку зберігання, вказаного в п.2.3 Договору, та нараховані по банківському вкладу проценти, згідно з п. 3.1.3. цього Договору, у готівковій або безготівковій формі , за бажанням вкладника. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату). Крім того, зазначені норми знаходять своє закономірне відображення й в Інструкції «Про порядок відкриття, використання й закриття рахунків у національній і іноземній валютах», затвердженої постановою правління Національного Банку України № 492 від 12.11.2003 року. Пункт 10.12 вищевказаної інструкції вказує, що після закінчення строку або настання інших обставин, певних законодавством України або договором банківського вкладу, кошти з депозитного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі наявними або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів або за заявою вкладника на інший його рахунок. Пункт 1.6. «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними й фізичними особами» визначає наступне: Банк виплачує вкладникові суму внеску (депозиту) і нараховані по них відсотки: у національній валюті, якщо кошти надійшли на депозитний рахунок у національній валюті; у валюті внеску (депозиту), якщо кошти надійшли на депозитний рахунок в іноземній валюті, або на умовах і в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній валюті або в національної Таким чином, оцінивши у сукупності, дослідженні у судовому засіданні, докази, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення суми банківського вкладу та нарахованих процентів підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки банк прострочив виконання грошового зобов'язання. Крім того, заслуговують уваги і доводи позивача, щодо заподіяння її протиправними діями відповідача моральної шкоди. У відповідності зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її заподіяла, при наявності її вини. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру, яка виражається у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав споживача, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, що потребує додаткових зусиль для організації свого життя та при настанні інших негативних наслідків. Судовій гілці влади надано виключні повноваження: захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб на відшкодування моральної шкоди. Стаття 3 ЦПК України, визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в кожному випадку індивідуально, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. Враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Якщо заподіяно моральну шкоду спільно особами (взаємопов'язаними сукупними діями або діями з єдиним наміром), покладається солідарна відповідальність. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Але у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. У судовому засіданні встановлено, що неправомірними діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, яка виразилась в завданні моральних страждань та переживань за свої грошові кошти. Остання позбавлена можливості отримати не лише відсотки за користування її грошовими коштами банком, на які вона розраховувала, а навіть повернути свої грошові кошти, якими вона має право розпоряджатися на свій розсуд. Банком порушено умови укладеного договору із позивачкою та ігноруються її законі права, що відповідно негативно впливає на її душевний стан. Вирішуючи питання про розмір заподіяної моральної шкоди, суд виходячи з принципу розумності та справедливості, приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, із стягненням на її користь 3000 грн., що буде адекватним нанесеній моральній шкоді. З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2272,50 грн., оскільки станом на 10.06.2014 НБУ установив офіційний курс долара США 1180,3521 грн. за 100 доларів США На підставі викладеного та

Outcome: partial