Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

10.04.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], що був зареєстрований у відділі РАЦС Сакського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис №132 від 16.08.2003 року. При цьому позивач посилається на те, що на теперішній час сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюбні відносини припинені. Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей, сторони домовились щодо визначення місця проживання дітей з матірю. Оскільки подальше сімейне життя і збереження сімї неможливі позивач звертається до суду із позовом. Ухвалою від 24.04.2018 року провадження у справі відкрито. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог. Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 16.08.2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №132, що слідує з свідоцтва про шлюбу, серії 1-АП №127261, виданого 16.08.2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сакського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: -[PERSON], [INFO] (актовий запис №217 відповідно до свідоцтва про народження серії 1-АП №289500, виданого 10.12.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сакського міського управління юстиції, Автономної Республіки Крим); -[PERSON], [INFO] (актовий запис №4883 відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД №351388, виданого 06.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції). Шлюб у сторін носить формальний характер, на теперішній час подружні стосунки між ними не підтримуються з квітня 2017 року, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна на теперішній час не заявляють, місце проживання дітей за домовленістю сторін визначено з матірю [PERSON]. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Оскільки, шлюб у сторін носить формальний характер, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. 112 СК України. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилалися сторони, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин. За таких обставин, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved