Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

09.11.2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 23.12.2016р. на 4/9 частки квартири [ADDRESS] по праву спадкування замість матері [PERSON], померлої 24.01.2007 року, та стягнути з відповідача втрати щодо сплати судового збору по справі -3604 грн. В обгрунтуваня вказаних вимог посилається на наступне. 23.12.2016 року помер дідусь позивача [PERSON], [INFO], який мешкав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. Позивач мешкала та була зареєстрованою разом з дідусем на час його смерті. Позивач є онукою померлого, та є спадкоємицею дідуся замість своєї матері [PERSON], померлої 24.01.2007 року. Дружина дідуся бабуся позивача [PERSON] померла 20.08.2007р. Дідусю позивача [PERSON] на час смерті належало 4/9 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ХМЦПДЖФ 09.01.1996р., реєстр. №2-9658986 1/3 частина; та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 8 ХДНК 24.04.2008 року за реєстр. №1-801- 1/9 частина. 05.09.2017р. позивач звернулась до 8 ХДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті свого дідуся, на підставі чого було відкрито спадкову справу за №98/2017, в якій наявні документи, що підтверджують родинний звязок зі спадкодавцем, та позивач повідомила нотаріуса, що існує ще один спадкоємець [PERSON], яка є донькою померлого та тіткою позивача. Відповідач звернулась до нотаріуса із заявою, що вона має намір звернутись до суду, та забрала всі правовстановлюючі документи, таким чином штучно намагається перешкодити позивачеві в оформленні спадщини. На даний час, відповідач не звернулась до суду, та у відповідно до листа нотаріуса вважається такою, що спадщину не прийняла. Згідно до відповіді 8 ХДНК видати свідоцтво про право власності на спадщину неможливо у звязку з тим, щ відсутні правовстановлюючі документи на частку вказаної квартири, які знаходяться у відповідача, та позивачеві рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач або її представник [PERSON] в судове засідання не зявились, від позивача надійшла до суду заява, в якій вона просить розглядати справу без своєї участі, та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлялась судом належним чином та своєчасно, надала до суду заяву, в якій вона просить розглядати справу без своєї присутності, та зазначила, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, та просила вирішити справу на підставі норм законодавства про спадщину. Представник третьої особи 8 ХДНК в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, та при вирішенні питання покладався на розсуд суду. Суд, вислухавши учасників судового розгляду в минулому судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. За правилами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.\~1269, ч. 1 ст.\~1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 8 ХДНК за реєстр. №1-801, та свідоцтва про право власності на житло, виданого ХМЦППДЖФ 09.01.1996 року реєстр. № 296-58986 [PERSON], [INFO] на праві власності належало 4/9 частки у праві спільної власності на квартиру №31, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 4. Позивач є онукою [PERSON], який помер 26.12.2016 року, та на час смерті він разом з позивачем були зареєстровані та проживали за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON] його спадкоємцями є його дружина [PERSON], яка померла 20.08.2007 року, його доньки [PERSON], яка померла 24.01.2007 року, та відповідач по справі. Замість своєї матері [PERSON] спадщину бажає прийняти її донька [PERSON], яка є онукою померлого, та позивачем по справі. В судовому засіданні встановлено, та не оскаржується відповідачем, що [PERSON] у встановлений законом строк не звернулась до суду з відповідним позовом або нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщина, а лише повідомила 8 ХДНУ про свій намір в 1-місячний термін звернутись до суду, однак в подальшому вона не зверталась за оформленням своїх спадкових прав, а тому вважається такою, що спадщину після свого батька [PERSON] не прийняла. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Згідно з абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому законодавством. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідного до наявного в матеріалах справи листа від 8 ХДНК від 05.09.2017 року, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась [PERSON] після смерті свого діда замість своєї матері [PERSON], яка померла 24.01.2007 року, на підставі чого було заведено спадкову справу №98/2017, свідоцтва про право на спадщину не видавались, відповідач [PERSON] вважається такою, що спадщину не прийняла, але оскільки у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, нотаріальна контора видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно не має можливості, та розяснено позивачеві її право на звернення до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, що визнається також самою відповідачкою. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при пред'явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. Враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем, тому судові витрати покладаються на самого позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial