Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

10.06.2021 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою, в якій просять суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивачі є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 20.01.2011. В належній позивачам квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , який не є членом їх сім`ї. Вказує, що відповідач після реєстрації 31.10.2017 у вказаній квартирі проживав до 2018 року, а з 15.01.2018 [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, місце перебування його невідоме, будь-яких домовленостей між сторонами щодо користування квартирою немає. В даній квартирі проживає лише позивач [PERSON] , яка є пенсіонеркою, та іншого доходу, аніж пенсія немає. Відповідач не проживає у квартирі, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не приймає, його особисті речі у квартирі відсутні. У зв`язку з тим, що у квартирі зареєстрований відповідач, у позивача виникли труднощі при оформленні житлової субсидії, тому вона змушена звернутися до суду. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.07.2021 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, разом з тим, 02.08.2021 на електронну адресу суду надійшла заява [PERSON] , в якій вона вказала, що просить розглянути справу у їх відсутності, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи - Військово-цивільна адміністрація селища Зайцеве також не з`явився, просив розглянути справу без участі представника, проти задоволення позову не заперечує, про що в матеріалах справи міститься заява. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Також у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористалася, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивачі не заперечують. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 20.01.2011, виданого на підставі рішення виконкому Горлівської міської ради № 78 від 19.01.2011 (а.с.18). Вказане також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав КП «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» № 28919686 від 07.02.2011 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.06.2021 (а.с.20, 29-30). Згідно дублікату адресної картки особи (а.с.21), за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У довідці № 489, виданої 17.05.2021 заступником керівника військово-цивільної адміністрації вказано, що [PERSON] , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , мешкає одна. Відповідно до акту обстеження квартири [ADDRESS] донецької області від 17.05.2021 (а.с.22) за цією адресою зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Під час обстеження виявлено, що за даною адресою [PERSON] фактично проживає одна. Громадяни [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] за даною адресою не проживають з 2014 року, постійно мешкають за межами території України. [PERSON] не мешкає за адресою реєстрації з 2018 року, місце знаходження його невідоме. Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Та обставина, що [PERSON] не знятий з реєстрації із даного житлового приміщення, перешкоджає позивачу [PERSON] , як власнику квартири, володіти, користуватися та розпоряджатися приміщенням в повному обсязі, що є порушенням її права власності. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено вст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Та обставина, що відповідач [PERSON] не знятий з реєстрації із даного житлового приміщення, перешкоджає позивачу, як власнику квартири, володіти, користуватися та розпоряджатися приміщенням в повному обсязі, що є порушенням її права власності. Крім того, нарахування позивачу комунальних платежів з урахуванням реєстрації у спірному жилому приміщенні відповідача суд розцінює як порушення прав позивача, таке порушення підлягає захисту. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачами були обґрунтовані обставини, на які вони посилалися як на підставі своїх вимог. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі з 2018 року, нею не користується, витрати пов`язані з оплатою комунальних послуг не сплачує, а тому є всі підстави для усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved