Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

08 травня 2020 року з Ленінського районного суду м. Миколаєва до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди у розмірі 24\~000 грн., посилаючись на заволодіння відповідачем грошовими коштами позивача, які вона отримала для оплати пального на АЗС, працівником якого була. 18 червня 2020 р. суддею [PERSON] відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з`явилася, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив не надіслала. Європейський суд з прав людини у справі «Каракуця проти України» зазначив, що неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків. Тому, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, попри це в судове засідання не з`явилася, що не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 21 грудня 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Альянс Холдинг» був укладений Договір № 007724 купівлі-продажу пального на автозаправних станціях з використанням смарт-карт. 29 грудня 2017 року [PERSON] склала розписку, відповідно до якої вона взяла у [PERSON] 24 тис. грн. на оплату за пальне та зобов`язалася до 14 січня 2018 року видати на руки. Станом на 29 грудня 2017 року [PERSON] у ТОВ «Альянс Холдинг» була керівником АЗС R5101, 5103 (а.с. 8). Відповідно до наказу №787-Д від 29 грудня 2017 року вона була відсторонена від роботи у зв`язку з розслідуванням недостачі грошових коштів (а.с. 10). 18 квітня 2018 року [PERSON] звернувся в Ленінський районний суд міста Миколаєва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг». вимогами про розірвання договору стягнення грошових коштів в розмірі 24000 гривень, сплачених на виконання умов Договору купівлі-продажу пального на автозаправних станціях з використанням смарт-карт №007724 від 21.12.2017. 23 квітня 2018 року ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року в задоволені позову відмовлено. Рішення мотивовано тим, що позивач не надав суду беззаперечних доказів, що ним було здійснено передоплату в сумі 24000 гривень за Договором №007724 від 21.12.2017 на користь ТОВ «Альянс Холдинг», оскільки розписка, написана фізичною особою [PERSON] не може бути прийнята судом як належний доказ Постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року залишено без змін. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У разі порушення зобов`язання відповідно до статті 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов переконання, що обставини викладені в позові підтверджені належними та допустимими доказами, позовні вимоги доведені і належать до задоволення. Розподіляючи судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню 840,80 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved