Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

07.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання прав та обовязків забудовника в порядку спадкування за законом (правонаступництва) на спадкове майно, третя особа [PERSON], в якому вказав, що 09.04.2009 року перебуваючи у приватних справах за кордоном в м. Кєті (Італія) померла мати позивача [PERSON], яка народилася 13.12.1970 року в м. Змієві Харківської області, була прописана з 21.02.1997 року за адресою: Харківська обл., м. Зміїв, вул. Котовського, буд. № 23. Внаслідок смерті [PERSON] на території України відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та приватизована земельна ділянка за адресою: м. Зміїв Харківської області, вул. Українська, буд. № 2. На земельну ділянку свої спадкові права позивач має наміри оформляти пізніше, після оформлення своїх спадкових прав на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями. Заповіту спадкодавиця на випадок смерті не залишила, отже має місце спадкування за законом. Коло спадкоємців за законом першої черги є таким: позивач - син спадкодавиці; батько спадкодавиці - [PERSON] та мати спадкодавиці - [PERSON]. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, у встановленому законом порядку, будучи неповнолітнім на час відкриття спадщини, що відповідає вимогам ст. 1268 ЦК України. Батьки спадкодавиці відповідачі по справі спадщину в установленому законом порядку не прийняли, вважаються відпавшими спадкоємцями і до них застосовуються наслідки пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки вони до нотаріальної контори із заявами: про прийняття спадщини чи відмовою від спадщини, про видачу свідоцтва про право на спадщину, не зверталися, а положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України на них в даному випадку не розповсюджується. Спору щодо спадкового майна чи прав спадкоємців не існувало та не існує. Інших спадкоємців, прийнявших спадщину немає. Третя особа [PERSON] батько позивача, будь-яких прав на спадщину не має, оскільки їх шлюб з [PERSON] 25.02.1997 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області було розірвано. На спадкове майно зазначений житловий будинок з надвірними будівлями КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації» виготовлено станом на 31.03.2015 року технічний паспорт. В той же час за інформацією КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації» згідно архівних матеріалів рішенням виконкому Зміївської міської ради народних депутатів від 19.02.1991 року № 64 [PERSON] була виділена земельна ділянка, площею 1000 кв. м, для будівництва житлового будинку № 2 по вул. Українській в м. Змієві Харківської області. З [PERSON] був укладений договір про надання у безстрокове користування земельною ділянкою, посвідчений Готвальдівською державною нотаріальною конторою 11.01.1992 року р-р № 1-62. Житловий будинок, загальною площею 146,9 кв. м, збудований в 2006 році. Видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 961 кв. м на підставі рішення виконкому Зміївської міської ради народних депутатів від 21.01.1999 року. Станом на 31.12.2012 року відомості про прийняття житлового будинку в експлуатацію в БТІ відсутні і право власності на вказаний будинок не оформлялось. Будинкова книга на будинок не видавалась. Таким чином, відповідно до положень чинного законодавства, у звязку зі смертю, правоздатність [PERSON], передбачена ст. 25 ЦК України, припинилася і прийняти будинок в експлуатацію та оформити право власності на імя померлої вже неможливо. Фактично зазначений житловий будинок з надвірними будівлями згідно домовленості між спадкоємцями, внаслідок добровільного розподілу спадкового майна дістався [PERSON] і знаходиться у його володінні та користуванні. Іншого житла в нього немає. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно та його реєстрації позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно і таким чином документально оформити свої спадкові права. З огляду на вищезазначене [PERSON] змушений звернутися до суду з даним позовом. На підставі наведеного [PERSON] просив визнати за ним права та обовязки забудовника житлового будинку з надвірними будівлями за адресою м. Зміїв Харківської області, вул. Українська, 2, в порядку спадкування за законом (правонаступництва) після померлої 09.04.2009 року матері [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, його інтереси представляла адвокат [PERSON], яка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності [PERSON], на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнали в повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, до канцелярії суду надав заяву, в якій вказав, що спадковий житловий будинок з надвірними будівлями будувався на особисті кошти та збереження [PERSON], будь-яких претензій щодо визнання за ним на 1/2 частину спадкового майна не має, тому не заперечує проти позовних вимог [PERSON], вважає їх законними та такими, що підлягають задоволенню, справу просив розглядати за його відсутності. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Відповідно до копії Свідоцтва про народження, серія 1-ВЛ № 169883, актовий запис № 211, батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 8/. Згідно копії Довідки від 16.10.2007 року № 168-03-73 та копії Свідоцтва про розірвання шлюбу, серія 1-ВЛ № 057526, 20.01.1990 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON], який 25.02.1997 року було розірвано /а.с. 18, 19/. Батьками [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] копія Свідоцтва про народження, серія 1-ВЛ № 269252, актовий запис № 6 /а.с. 17/. 09.04.2009 року [PERSON] померла у м. Кєті, що підтверджено копією Свідоцтва про її смерть /а.с. 13-14, 15/. З копії Будинкової книги вбачається, що [PERSON] до дня своєї смерті була зареєстрована за адресою [INFO], за якою також зареєстрований і позивач її син [PERSON] /а.с. 20-24/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлями та приватизовану земельну ділянку за адресою: м. Зміїв Харківської області, вул. Українська, буд. № 2. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Станом на 09.04.2009 року [PERSON] виповнилося 17 років, тобто, на день смерті матері він був неповнолітнім, а, отже, таким, що фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] З огляду на вищевикладене, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її син та батьки [PERSON], [PERSON]. Не дивлячись на те, що спадковий будинок будувався в період шлюбу, [PERSON] не заявляє будь-яких прав на вказане майно, навпаки, зазначає, що будинок споруджувався за особисті кошти дружини. З листа Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 20.10.2015 року вих. № 2068/01-16 вбачається, що після померлої 09.04.2009 року [PERSON] із заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося /а.с. 43, 44/. Таким чином, встановлено, що єдиною особою, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] є її син [PERSON], який в силу ст. 1268 ЦК України, фактично прийняв спадщину. Позивач звертався до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою Харківська обл., м. Зміїв, вул. Українська, 2, однак, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.06.2015 року вих. № 1089/02-31, оскільки не надав правовстановлюючих документів на спадкове майно /а.с. 36/. Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи копії Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 29.07.1991 року, копій Дозволу на проведення робіт по індивідуальному будівництву від 16.05.1991 року, копії Акту КП «Зміївське БТІ» від 16.05.1991 року, копії Рішення виконавчого комітету Зміївської міської ради народних депутатів від 19.02.1991 року № 64, копії технічного паспорту на будинок № 2 по вул. Українській в м. Змієві Харківської області, копій Довідок КП «Зміївське БТІ» від 14.04.2015 року та від 14.07.2015 року, згідно архівних матеріалів КП «Зміївське БТІ» рішенням виконкому Зміївської міської ради народних депутатів від 19.02.1991 року № 64 [PERSON] була виділена земельна ділянка, площею 1000 кв. м, для будівництва житлового будинку № 2 по вул. Українській в м. Змієві Харківської області. З [PERSON] був укладений договір про надання у безстрокове користування земельною ділянкою, посвідчений Готвальдівською державною нотаріальною конторою 11.01.1992 року р-р № 1-62. Житловий будинок, загальною площею 146,9 кв. м, збудований в 2006 році. Видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 961 кв. м на підставі рішення виконкому Зміївської міської ради народних депутатів від 21.01.1999 року. Станом на 31.12.2012 року відомості про прийняття житлового будинку в експлуатацію в БТІ відсутні і право власності на вказаний будинок не оформлялось. Будинкова книга на будинок не видавалась. Таким чином, відповідно до положень чинного законодавства, у звязку зі смертю, правоздатність [PERSON], передбачена ст. 25 ЦК України, припинилася і прийняти будинок в експлуатацію та оформити право власності на імя померлої вже неможливо /а.с. 25-26, 27, 28, 29, 30, 31-33, 34, 35, 37/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що пунктом 8 ППВСУ від 30.05.2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, встановлено, що померла [PERSON] фактично була власником житлового будинку № 2 з надвірними будівлями за адресою м. Зміїв Харківської області по вул. Українській, однак, вказаний будинок після закінчення його будівництва не введено в експлуатацію, а відповідно померла не отримала Свідоцтва про право власності на дане майно, таким чином, має місце спадкування прав та обовязків забудовника житлового будинку з надвірними будівлями. В той же час [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом та фактично, будучи неповнолітнім та зареєстрованим за однією адресою разом із померлою, прийняв спадщину, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися. На підставі викладеного, враховуючи, що позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину інакше ніж через суд, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення.

Outcome: approved