Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

10.01.2020 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, посилаючись на те, що протягом 06.09.2016 р.-07.06.2019 р. перебували із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Після того, як вони з відповідачем почали окремо проживати [PERSON] перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною та прийнятті участі у її вихованні, не може узгодити з відповідачем час спілкування з дитиною, відповідач ухиляється від розмови із ним, не дає можливості проводити час з донькою. Відповідачем [PERSON] пред`явлено зустрічний позов до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з нею, посилаючись на те, що [PERSON] залишив сім`ю ще до того, як шлюб між ними було розірвано, а саме: в листопаді 2017 р., коли доньці було лише сім місяців. Донька проживає разом із нею у її власній квартирі, нею створені всі належні умови, донька має свою світлу та простору кімнату, яка облаштована всім необхідним, дитина має своє місце для сну та розваг. Вона не тільки піклується про те, щоб дитина мала одяг та харчування, але й додатково займається всебічним фізичним, розумовим та духовним розвитком доньки, зокрема, дитина регулярно відвідує басейн, займається хореографією, відвідує певні заходи дитячо-розважального характеру, такі, як спектаклі, фільми та інше. Крім того, донька з червня 2019 р. до сьогодні відвідує Дитячий клуб раннього розвитку «Пластилін» і щодня відвідує спортивні групові заняття для дітей за розкладом дитячого клубу та басейну, платні заняття з раннього розвитку та з творчості. Ухвалою суду від 03.03.2020 р. відкрито провадження у справі. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву [PERSON] . Ухвалою суду від 18.08.2020 р. вимоги [PERSON] за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] . [PERSON] відзиву на зустрічну позовну заяву [PERSON] не подано. Ухвалою суду від 28.01.2021 р. закрито підготовче провадження у справі. У судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовні заяві, пояснив, що згоден із висновком Органу опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 105/01-1780/В-140 від 08.09.2020 р. щодо визначення способів його участі у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] визнав зустрічний позов [PERSON] , зробивши про це усну заяву. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в зустрічній позовні заяві, пояснила, що згодна із висновком Органу опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 105/01-1780/В-140 від 08.09.2020 р. щодо визначення способів участі [PERSON] у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, всебічно перевіривши обставини справи, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов [PERSON] - задовольнити з наступних підстав. Згідно частини першої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно положень статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р., держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно частини першої статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 р. у справі «М.С. проти України» (заява № 2091/13) суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз наведених норм права, зокрема, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені і враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, тільки потім права батьків. Встановлено, що сторони з 06.09.2016 р. перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб зареєстрований Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1947; від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] , народилася у місті Києві, місце реєстрації: Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 752. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2019 р. Наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать про те, що відповідач [PERSON] , починаючи з 22.04.2014 р., зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , там же фактично проживає донька сторін [PERSON] , [INFO] , отже установлено, що дитина за спільною згодою батьків проживає з матір`ю [PERSON] , спору щодо місця проживання [PERSON] не існує. Згідно висновку Органу опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 105/01-1780/В-140 від 08.09.2020 р. про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , орган опіки, враховуючи всі обставини справи, зокрема, вік та стан здоров`я дитини, ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, дослідивши надані сторонами докази,

Outcome: partial