Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

07 жовтня 2019 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Корюківська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, про визнання власником спадкового нерухомого майна та просить: визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2500 гектара для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 2422485500:01:001:0160, розташовану в [ADDRESS] , що належить її матері, [PERSON] , померлій [INFO] у віці 85 років. В судове засідання позивач, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Від відповідача в судове засідання подано письмову заяву про слухання справи без їх участі, заперечень не мають. Від Корюківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання заперечень не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що [INFO] мати позивача, [PERSON] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Наумівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області 16 березня 2015 року. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,2500 гектара для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), кадастровий номер 2422485500:01:001:0160, розташованої в [ADDRESS] . За життя мати заповіту не складала, позивач є її спадкоємцем за законом. Спадщину вона прийняла, своєчасно подала заяву про прийняття спадщини до Корюківської районної державної нотаріальної контори, де заведена спадкова справа №262 за 2015 рік, свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок в [ADDRESS] , який знаходиться на земельній ділянці, видане 29 листопада 2016 року за реєстром №1926. Для вирішення питання оформлення її спадкових прав на земельну ділянку матері вона звернулась до нотаріуса. Нотаріус запропонувала надати документи, що підтверджують право власності на зазначену земельну ділянку. Нею було надане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Корюківською державною нотаріальною конторою Чернігівської області 7 червня 2001 року за реєстровим №1555. Нотаріус пояснила, що до 02.05.2009 року документом, що посвідчував право власності на земельну ділянку незалежно від способу набуття власником такого права, виступав виключно державний акт, тобто після одержання свідоцтва про право на спадщину матері необхідно було одержати державний акт на право власності на землю. З 01.01.2013 року право власності на земельну ділянку посвідчувалось свідоцтвом про право на спадщину, якщо таке право було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Мати позивача, [PERSON] , державний акт на право власності на земельну ділянку не отримала, право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєструвала. Таким чином, нотаріус відмовила у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,2500 гектара для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 2422485500:01:001:0160, розташовану в [ADDRESS] , 28 грудня 2016 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно статті 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно статті 377 Цивільного кодексу України та статті 120 Земельного кодексу України, земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, належить власнику житлового будинку, свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку видане її померлій матері, спадкоємцем якої є вона, то вона вимушена ставити питання про визнання за нею права власності на земельну ділянку. Згідно витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки,- вартість її становить 148525,00 (сто сорок вісім тисяч п`ятсот двадцять п`ять) гривень. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, що становить 742 грн. 65 коп. Решту судового збору сплаченого позивачем залишити за нею.

Outcome: approved