Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

09.10.2015 року [PERSON] (далі по тексту позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту відповідач-1), [PERSON] (далі по тексту відповідач-2), [PERSON] (далі по тексту відповідач-3), [PERSON] (далі по тексту відповідач-4) та [PERSON] (далі по тексту відповідач-5), за участю третьої особи Білгород-Дністровської міської ради (далі по тексту третя особа) про поділ майна, що знаходиться у спільній частковій власності та припинення правовідносин спільної часткової власності, як виду спільної власності (а.с.2-6). Так, позивач просить суд: - виділити приватну власність [PERSON] - 6/20 часток домоволодіння по вулиці Свердлова, 48, у місті Білгород-Дністровський, Одеської області, які складаються: з житлового будинку літ. «А», 2-1 коридор площею 10,0 м2, 2-3 житлова площею 14,0 м2, 2- 4 житлова площею 12,4 м2, 2-6 коридор площею 12,1 м2, 2-7 котельня площею 1,7 м2, 2-9 санвузол площею 2,2 м2, 2-10 кухня - їдальня площею 11,9 м2, загальною площею 63,9 м2, житловою площею 26,4 м2, житлового будинку літ. «Б» загальною площею 55,97 м2, житловою площею 21,8 м2, сараїв літ. «В», літ. «К», літ. «З», убиральні літ «Д», навісу літ. «Л», літньої кухні літ. «Ж», га\-ражу літ. «Є», ганок літ. «а2», воріт № 3, каналізації № 6, зливної ями № 7, водопроводу № 8 зі спільної часткової власності домоволодіння по вулиці Свердлова, 48, у місті Білгород-Дністровський, Одеської області в окрему цілу частку домоволодіння; - окремій цілій частці домоволодіння, що складається: з житлового будинку літ. «А», 2-1 коридор площею 10,0 м2, 2-3 житлова площею 14,0 м2, 2-4 житлова площею 12,4 м2, 2-6 коридор площею 12,1 м2, 2-7 котельня площею 1,7 м2, 2-9 санвузол площею 2,2 м2, 2-10 кухня - їдальня площею 11,9 м2, загальною площею 63,9 м2, житловою площею 26,4 м2, житлового будинку літ. «Б» загальною площею 55,97 м2, житловою площею 21,8 м2, сараїв літ. «В», літ. «К», літ. «З», убиральні літ «Д», навісу літ. «Л», літньої кухні літ. «Ж», гаражу літ. «Є», ганок літ. «а2», воріт № 3, каналізації № 6, зливної ями № 7, водопроводу № 8, та належить [PERSON], надати окрему поштову адресу - Одеська область, місто Білгород - Дністровський, вулиця Свердлова, 48-б. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2015 року було відкрито провадження по справі № 495/7378/15-ц за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи Білгород-Дністровської міської ради про поділ майна, що знаходиться у спільній частковій власності та припинення правовідносин спільної часткової власності, як виду спільної власності. Справу призначено до розгляду. (а.с.29). Представник позивача [PERSON], в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності (а.с.85). Відповідач-1, відповідач-2 та відповідач-3 [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у судове засідання не зявилися, але подали до суду заяви, відповідно до яких, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують та просять суд розглянути справу за їх відсутності (а.с.57-63). Відповідач-5 [PERSON], відзив або заперечення на позов [PERSON]до суду не надав та в судові засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними поштовими повідомленнями (а.с.75, 83). Відповідач-4 [PERSON], відзив або заперечення на позов [PERSON]до суду не надала та в судові засідання не з'явилася без поважних причин, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань не заявляла, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду . Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Так, ухвала суду про призначення слухання справи, судові повістки, а також копія позовної заяви [PERSON] з додатками до неї були надіслані на адресу [PERSON] (Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Свердлова, 48), яка наявна в матеріалах справи. Між тим, вказані документи з зазначеної адреси були повернуті до суду без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання (а.с.55). Згідно із ч.2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно із статтею 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на пятнадцять днів. Представник третьої особи Б-Дністровської МР, відзив або заперечення на позов [PERSON]до суду не надав та в судові засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про що свідчать наявні в матеріалах справи відповідні розписки (а.с.40, 73). Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-якого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе і необхідне, розглянути справу за відсутності представників сторін, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, на підставі реєстраційного посвідчення Комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» № 492 від 10 лютого 2000 року (запис в реєстрової книзі № 174 за реєстром № 492) та на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ССМ № 041609, сформованого Комунальним підприємством «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» 16 березня 2010 року (запис в реєстрової книзі № 174 за реєстром № 492), [PERSON], на правах приватної власності у вигляді спільної часткової власності, належить обєкт нерухомості - 6/20 частин домоволодіння по вулиці Свердлова, 48, у місті Білгород - Дністровський, Одеської області (а.с.7-8). Зазначені 6/20 часток домоволодіння по вулиці Свердлова, 48, у місті Білгород-Дністровський, Одеської області, що належать [PERSON], складаються з житлового будинку літ. «А», 2-1 коридору площею 10,0 м2, 2-3 житлова площею 14,0 м2, 2-4 житлова площею 12,4 м2, 2-6 коридор площею 12,1 м2, 2-7 котельня площею 1,7 м2, 2-9 санвузол площею 2,2 м2, 2- 10 кухня - їдальня площею 11,9 м2, загальною площею 63,9 м2, житловою площею 26,4 м2, житлового будинку літ. «Б» загальною площею 55,97 м2, житловою площею 21,8 м2, сараїв літ. «В», літ. «К», літ. «З», убиральні літ «Д», навісу літ. «Л», літньої кухні літ. «Ж», гаражу літ. «Є», ганок літ. «а2», воріт № 3, каналізації № 6, зливної ями № 7, водопроводу № 8. Право власності на 6/20 часток домоволодіння по вулиці Свердлова, 48, у місті Білгород-Дністровський Одеської області виникло у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серії АВВ № 201534 від 26 серпня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського нотаріального округу [PERSON] та на підставі рішення від 29 жовтня 2009 року та ухвали від 01 лютого 2010 року Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 2-4746 по прийняттю спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлого 20 березня 2008 року (а.с.9-13). Належні [PERSON] на правах приватної власності у вигляді спільної часткової власності 6/20 часток вказаного нерухомого майна знаходяться на земельній ділянці загальною площею 762 м2 за вищезазначеною адресою, та саме домоволодіння є спільною власністю [PERSON] з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.19). За твердженням позивача, спільне володіння житловим будинком з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заважає [PERSON] розпоряджатись та користуватись належним їй на правах приватної власності нерухомим майном на свій власний розсуд, як то передбачено діючим законодавством та Конституцією України, стаття 41 якої визначає, що кожен має право користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.1 протоколу № 1 до Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 55 Закону «Про власність», громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України. Згідно положень статей 17, 18 Закону «Про власність», щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію Закону (з 15 квітня 1991 року). У відповідності до ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Згідно ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.3 ст.334 Цивільного кодексу України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Право [PERSON] на майно виникло саме з договору, який посвідчений нотаріально, рішенню та ухвали суду, що набрали законної сили, та у повній відповідності до законодавства було проведено його державну реєстрацію (а.с.8). Відповідно до абзацу 1 ч.1 ст.181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. З врахуванням роз'яснення, викладених в підпункті «а» п.12, п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» та пп. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», слід визначити, що при поділі будинку в натурі, що є спільною частковою власністю, поділ можливий якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, які відповідають розміру їх часток у приватній власності. Згідно п.14 ч.1 постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.1995 року (з подальшими змінами та доповненнями) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. За вимогами статті 152 ЖК України у тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться за наявності дозволу на це виконавчого комітету місцевої ради. Відповідно до листа Комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №1220 від 16 вересня 2015 року є наявність технічної можливості виділення 6/20 часток домоволодіння, розташованого за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Свердлова, 48, які належать [PERSON], зі складу домоволодіння з наданням окремої поштової адреси (а.с.20). Відповідно до листа Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 212 від 23 вересня 2015 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області посадові особи Управління містобудування та архітектури вважають за можливе при розгляді справи в суді надати 6/20 часткам домоволодіння по вулиці Свердлова, 48, які належать [PERSON], окрему поштову адресу - Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Свердлова, 48-б (а.с.21). Нерухоме майно, 6/20 часток домоволодіння, що належать [PERSON] на правах приватної власності, по вулиці Свердлова, 48, в місті Білгород-Дністровський Одеської області, не потребують будь-якого переобладнання та перепланування як самого будинку та домоволодіння, так і належних [PERSON] 6/20 часток. Належні [PERSON] 6/20 часток домоволодіння за вказаною адресою розташовані окремо, мають окремий вхід до приміщень, окремий ганок, окремо обладнанні опаленням, вентиляцією, водопостачанням, каналізацією, електропостачанням з окремим лічильником, окремим освітленням частки двору, вікна приміщень виходять до двору, тому не потребують переобладнань та перепланувань, та ніяким чином не заважають відповідачам здійснювати своє право користуватися та володіти належним їм майном. Належні [PERSON] 6/20 часток домоволодіння, що будуть відокремлені, мають самостійний вихід, знаходяться ізольовано від нерухомого майна відповідачів, повністю відповідають розміру 6/20 часток. Кожний з учасників спільної часткової власності має певні правомочності щодо належної йому частки власності. У звязку з цим кожен співвласник може вимагати виділу своєї частки зі спільного майна. У тому випадку, коли таку вимогу висунуть усі співвласники або якщо учасників спільної часткової власності буде тільки двоє, настає поділ майна, що знаходиться в спільній частковій власності. Поділ спільного майна можливий за спільною згодою між усіма співвласниками, а у разі недосягнення спільної згоди між співвласниками про поділ спільного майна, поділ цього майна відбувається за рішенням суду. Поділ майна, що знаходиться в спільній частковій власності відрізняється від виділу в натурі одному зі співвласників частки, що належить йому, зі спільного майна. При поділі, майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності зберігаються. Такі правовідносини припиняються тільки для особи, частка якої виділяється. Вирішення різноманітних спорів про право приватної власності на майно здійснюється ,в тому числі відповідно до ст.13 Закону «Про власність», об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав. У відповідності до ст.364 ЦК України, законодавством не встановлена обов'язковість укладення та нотаріального посвідчення угоди про користування спільним будинком між учасниками спільної часткової власності при виділи частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до цього кожен зі співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності і передбачено це частиною 1 статті 364 ЦК України. Судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами: - про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю; - про поділ спільного майна або виділ з нього частки. Судами розглядаються й інші позови, пов'язані з охороною права приватної власності. Щодо виділення у натурі стороні частки з майна, що є у спільній частковій власності, то слід враховувати, що кожний з учасників права спільної часткової власності має певні правомочності у відношенні належної йому частки в праві власності на спільне майно. Розгляд справ за позовами про захист права приватної власності та забезпечення розгляду й вирішення їх здійснюється у повній відповідності з нормами Закону «Про власність», Цивільного кодексу України, інших актів законодавства України. Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, в даному випадку визначений у найбільшій відповідності до ідеальної частки позивача, відокремлення такої частки в ізольоване домоволодіння, та забезпечує максимальне здійснення прав та свобод позивача й відповідачів стосовно нерухомого майна. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов'язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. Підставу позову повинен довести саме позивач. В свою чергу, згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України). Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог [PERSON], у зв'язку з чим позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи Білгород-Дністровської міської ради про поділ майна, що знаходиться у спільній частковій власності та припинення правовідносин спільної часткової власності, як виду спільної власностіпідлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved