Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

07 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона є власником житлового будинку № 15 по провулку Кишинівському в м. Бердянську Запорізької області згідно договору купівлі-продажу від 23 січня 2001 року. У вказаному будинку зареєстрований син відповідач [PERSON], проте у 2015 році останній зібравши речі виїхав до Російської Федерації. Як відомо на даний час відповідач постійно мешкає на території ДНР, але де саме не відомо. Таким чином, за зареєстрованим місцем проживання відповідач не проживає, особистих речей у житловому приміщенні не має, майно не утримує, комунальні платежі не сплачує. Наразі виникло питання про надмірну сплату комунальних послуг та є потреба у оформленні субсидії, тому змушена звернутися до суду для вирішення питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Про слухання справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с.38). Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі зазначеного,\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - виконкому Бердянської міської ради Запорізької області у судове засідання не зявився, відповідно листа за вих. № 102 від 26 січня 2018 року, просив розглянути справу без його участі відповідно до вимог чинного законодавства. (а.с. 31) Вислухавши думку позивача та її представника, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], приймаючи до уваги лист третьої особи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 23 січня 2001 року, копії технічного паспорту на будинок, копії реєстраційного посвідчення, копії будинкової книги, вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку № 15 по провулку Кишинівському в м. Бердянську Запорізької області (а.с. 7-16). Відповідно довідки вуличного комітету № 4 м. Бердянськ до складу родини позивач [PERSON] входять: невістка [PERSON] та син - [PERSON] (а.с. 17). Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на свій розсуд. В ст. 391 ЦК України вказано, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. У судовому засіданні встановлено, і це не спростовується свідченнями свідків допитаних у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON], що відповідач [PERSON], [INFO] прописаний у житловому будинку №15 по провулку Кишинівському в м. Бердянську Запорізької області, але з 2015 року за наведеною адресою не мешкає, витрати по сплаті комунальних витрат не несе, майно не утримує. Таким чином, відповідач [PERSON] більше ніж півроку не мешкає у зазначеному будинку, що є підставою для визначення його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача, або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. У ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення власності на житлове привішення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Приймаючи до уваги наведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved