Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

10.07.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, для дитини з 10.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 29.04.2000 року до 10.05.2012 року перебувала в шлюбі з [PERSON] Від спільного шлюбу з відповідачем мають дитину: [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що між сторонами не було досягнуто домовленості щодо способу утримання спільної дитини та відсутнє необхідне матеріальне забезпечення відповідачем неповнолітньої дитини, позивачка вирішила звернутися до суду з метою офіційного встановлення фіксованого розміру виплат на неповнолітню дитину [PERSON] В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодився сплачувати ? частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 29.04.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, про що було здійснено відповідний актовий запис №215 (а.с.8). Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 10.05.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Вказане рішення набрало законної сили у встановленому законом порядку. [INFO] у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.01.2003 року, актовий запис №31 (а.с.3). Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Позивачка в своєму позові зазначає, що відповідач не надає допомогу для утримання їх спільної дитини. З письмових доказів, які містяться в матеріалах справи вбачається, що малолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю, що підтверджується довідкою Форма №3 (а.с.11). Стан здоров'я позивачки та малолітнього сина задовільний. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а відповідно до ч.1 ст. 183 ця частка визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. А ч.2 ст. 182 СК України, визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд не погоджується з заявленими позивачкою в позові аліментами в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу відповідача, оскільки вказаний розмір аліментів нічим не обґрунтований, а також суперечить принципу справедливості по відношенню до відповідача. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що дитина проживає з позивачкою, вона та дитина мають задовільний стан здоров'я, відповідач ухиляється від надання допомоги на утримання неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання [PERSON], [INFO], які підлягатимуть до стягнення з відповідача на користь позивачки в розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, а саме з 10.07.2015 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 26.11.2020 року. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більш ніж за шість місяців. Тому відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 243,60 (1218 х 0,2) грн. Крім того суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 79, 80, 84, 110, 112,180 - 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial