Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

08.12.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] Ухвалою суду від 19.12.2017 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі. Представник позивача [PERSON], представляє інтереси [PERSON] на підставі довіреності посвідченої 05.12.2017 року приватним нотаріусом Дубовською Р.Б., реєстровий № 3138. В обґрунтування вимог позивач вказує, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування укладеного між нею та її братом [PERSON] від 05.12.2017 року вона є власником домоволодіння по [ADDRESS]. В спірному домоволодінні зареєстрована колишня дружина брата [PERSON] В травні 2013 року шлюб між братом та відповідачкою розірвано з того часу вона в будинку не проживає. Так, як брат подарував їй вказане домоволодіння, то втратив право власності на нього, відповідно і відповідачка також втратила право на користування цим житлом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги своєї довірительки і просить суд позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день розгляду справи повідомлялася своєчасно, належним чином. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності відповідача [PERSON] Заслухавши представника позивача, свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що на підставі договору дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 05.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського районного нотаріального округу Дубовською Р.Б., реєстровий № 3130 позивач є власником домоволодіння № [ADDRESS]. Крім того, право власності позивача підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 106251523 від 05.12.2017 року. З часу укладення даного договору та реєстрації прав власності обдарованої, дарувальник втратив право власності на спірне домоволодіння. Відповідач по справі [PERSON] - колишня дружина брата позивача [PERSON] - [PERSON] зареєстрована у вище вказаному домоволодінні. З копії рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 17.05.2013 року вбачається, що шлюб між подружжям [PERSON] розірвано. З того часу [PERSON] в будинку не проживає, не бере ніякої участі в його утриманні. Факт не проживання [PERSON] більше чотирьох років на спірній житловій площі без поважних причин підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 цього кодексу передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 346 вказаної норми права передбачено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідач [PERSON] не є членом сім»ї позивача [PERSON],спільного господарства вони не ведуть,згоди на реєстрацію в своєму будинку відповідача позивач не надавала. За таких обставин [PERSON] слід визнати такою, що втратила право на користування належним позивачу на праві власності житловим будинком. Верховним Судом по справі №6-709цс16 від 16.11.2016 року висловлено правову позицію щодо застосування ст.391 ЦК України,та вказано,що аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те,що власник має право вимагати від осіб,які не є членами його сім»ї,а також не відносяться до кола осіб,які постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство,усунення порушень свого права власності у будь-який час. Ідентичні норми містить і ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,якою передбачено право особи на безперешкодне користуванням своїм майном та закріплює право власника володіти,користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд ,вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею,незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІУ зняття з реєстрації місця проживання особи можливе на підставі заяви самої особи,або на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved