Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

07 червня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що 15 квітня 2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за наслідками розгляду кримінального провадження №199/6631/20 (провадження №1-кп/199/240/21) ухвалено вирок, яким відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, а саме у заволодінні майном потерпілої (позивача у даній цивільній справі) - мобільним телефоном «iPhone 7 Plus 32 Gb Gold» шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно. Даним вироком також встановлено, що розмір завданої позивачу майнової шкоди становить 7500 гривень. Саме такий розмір завданої позивачу матеріальної шкоди остання просить суд стягнути за своїм позовом. Крім того позивач, посилаючись на завдання їй моральної шкоди, яка полягає у стресі та психологічних стражданнях, які вона перенесла через заволодіння її мобільним телефоном, який позивач намагалась продати задля оплати свого навчання через брак коштів, через необхідність докладання додаткових зусиль під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження задля захисту своїх прав, невідшкодування відповідачем матеріальної шкоди в добровільному порядку, що поєднується із необхідністю догляду позивачем за малолітньою дитиною, позивач просила суд також стягнути з відповідача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 5000 гривень. Також позивач просила суд покласти на відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито за нею провадження у цивільній справі, яку визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відзив від відповідача до суду не надходив, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені на ступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15 квітня 2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за наслідками розгляду по суті кримінального провадження №199/6631/20 (провадження №1-кп/199/240/21) ухвалено вирок, яким [PERSON] визнано винним у тому, що він 28 червня 2020 року в період часу з 19 години 11 хвилин до 20 години 00 хвилин, діючи умисно, повторно, шляхом обману заволодів майном потерпілої [PERSON] , а саме її мобільним телефоном «iPhone 7 Plus 32 Gb Gold», яким розпорядився на власний розсуд, чим завдав [PERSON] матеріальної шкоди. При цьому згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2404 від 23 липня 2020 року розмір завданої позивачу матеріальної шкоди становить 7500 гривень. Діяння [PERSON] кваліфіковано судом за ч.2 ст.190 КК України як таке, що виразилося у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно. Оскільки наведені фактичні обставини та наслідки вчинення відповідачем відносно позивача кримінального правопорушення, а також вина відповідача встановлені вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року, і цей вирок набрав законної сили 18 травня 2021 року, викладені в ньому фактичні обставини завдання майнової шкоди та вина відповідача у її завданні відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню. (а.с.5-11) Також судом встановлено, що у позивача від шлюбу є дина - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із чим позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Доходом сім`ї позивача була заробітна плата її чоловіка, розмір якої за 2020 рік склав 181136,62 гривень. Наведені фактичні обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження та шлюб, довідкою про доходи, копією індивідуальних відомостей про застраховану особу (а.с.15, 16, 30-32, 54-56). Крім того з наявних матеріалів цивільної справи слідує, що позивач у період часу з 01 серпня 2019 року по 29 січня 2021 року проходила навчання в очній частині інтернатури на платній основі за фахом «дерматовенерологія» на кафедрі шкірних та венеричних хвороб ДЗ «ДМА МОЗ України» на умовах договору та заочної частини інтернатури на базі м. Дніпро, КНП «ОШВД» ДОР. Загальний розмір вартості навчання за договором склав 40339,68 гривень та сплачувався позивачем частинами. Дані обставини підтверджуються копіями договорів з додатком, копіями квитанцій, копією довідки, копією сертифікату лікаря-спеціаліста (а.с.17-29, 49-52). Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України. Так за змістом ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Положеннями ст.128 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Разом з тим на даний час відповідного спеціального закону, до якого відсилає бланкетна норма ст.1177 ЦК України, немає, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні правила цивільної відповідальності за завдання шкоди фізичній особі в рамках деліктних правовідносин. Так нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Нормою ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Положеннями ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів . Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підставі для задоволення позову, ґрунтуючи свою рішення на наступному. Зміст ст.ст.11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди виникає за таких умов: наявність майнової шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала майнової шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала майнової шкоди, та її результатом - майновою шкодою; вина особи, яка завдала майнової шкоди. При цьому цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях із відшкодування майнової шкоди передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача майнової шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні майнової шкоди. Особа, якій спричинено майнову шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання такої шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої майнової шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати таку шкоду. Аналогічні правові висновки містять постанови Верховного Суду від 10 лютого 2021 року по справі №199/6521/19, від 23 вересня 2021 року по справі №199/3654/18. Аналіз положень ст.11, 23, 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди (наявність втрат у немайновій сфері потерпілої особи); протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Перераховані складові фактичної підстави для відповідальності за заподіяння моральної шкоди є колом тих обставин, які повинні бути встановлені судом. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Виключенням є передбачені ч.2 ст.1167 ЦК України випадки, коли моральна шкода відшкодовується незалежно від вини її заподіювача. Необхідним, зокрема, є з`ясування, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому при визначені розміру компенсації моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Наведені правові висновки суду узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 жовтня 2019 року по справі №148/2109/17, від 04 березня 2020 року по справі №641/3547/17, від 22 липня 2020 року 520/11029/14-ц, від 10 лютого 2021 року по справі №199/6521/19, від 29 вересня 2021 року по справі №757/33629/19-ц. Стосовно спірних правовідносин, то судом в ході розгляду справи достеменно підтвердження заявлені позивачем в обґрунтування свого позову такі фактичні обставини, як засудження за вироком суду відповідача за умисне вчинення ним передбаченого ст.190 ч.2 КК України кримінального караного діяння відносно позивача (її майна), спричинення позивачу внаслідок вчинення відповідачем такого кримінального правопорушення майнової шкоди на суму 7500 гривень, яку становить вартість належного позивачу мобільного телефону «iPhone 7 Plus 32 Gb Gold», яким заволодів та розпорядився відповідач за наслідками вчинення кримінального правопорушення. Такі обставини встановлені і підтвердженні матеріалами цивільної справи, зокрема вироком суду, який набрав законної сили та має преюдиційне значення для розгляду даної цивільної справи, дають суду достатні підстав вважати доведеним наявність всіх обов`язкових елементів складу цивільного деліктного правопорушення із заподіяння майнової шкоди, а тому позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди є доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Не викликає в суду сумнівів дійсність завдання позивачу внаслідок вчинення відповідачем відносно неї (її майна) кримінального правопорушення моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях і хвилюваннях, тривалої емоційної напруженості позивача через вчинення відповідачем відносно позивача протиправної поведінки, позбавлення відповідачем позивача коштовного для останньої майна, необхідність докладання додаткових зусиль для відновлення своїх прав під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження. Разом з тим суду не надані достатні докази, що об`єктивно свідчили б про заподіяння позивачу такої моральної шкоди і настання таких суттєвих негативних наслідків саме для її психологічного стану, які б дозволяли обґрунтувати заявлений в позові грошовий розмір моральної шкоди. Крім того, позивачем не подано жодних доказів заявленого факту позичання нею коштів для оплати навчання, на який вона посилається в обґрунтування як факту завдання, так і розміру моральної шкоди. З урахуванням викладеного суд,

Outcome: partial