Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

09 вересня 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Золотоніському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 87, що стверджується свідоцтвом про шлюб (серії [NUMBER] від 09.09.2017 року), внаслідок якого позивач змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач наполягає, що шлюбні відносини між подружжям припинені з 27 березня 2020 року. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя та відсутність між ними взаєморозуміння. Сторони проживають окремо один від одного. Також позивач стверджує, що майнового спору та спору про місце проживання дитини на час подачі позову не існує. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, а тому вважаючи, що примирення неможливе, оскільки всі заходи щоджо примирення вичерпано, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . У судове засідання позивач по справі не з`явилась, направивши до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце судового розгляду ставився до відому належним чином. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, враховуючи письмову заяву позивача та відсутність заперечень відповідача, розглядає справу за відсутності учасників процесу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Нормами ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, намагання примирення результату не дало, а їх дії фактично свідчать про те, що вони обоє бажають вказаний шлюб розірвати, вільної згоди дружини на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам позивача, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Нормами ст. 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судових витрат. На підставі зазначеного та

Outcome: approved