Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

09.06.2020 року позивач звернулась в суд з позовом до Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області про визнання заповіту недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] її батько [PERSON] склав на неї заповіт, який був посвідчений секретарем Зубильненської сільської ради Локачинського району та зареєстрований в реєстрі за № 16 [PERSON] [INFO] її батько помер. Вона є спадкоємцем за заповітом належного спадкодавцю майна, а саме - земельної частки (пай), розміром 4,21 га, що знаходиться в с. Зубильно Локачинського району. Позивачка, маючи намір оформити спадщину звернулася до нотаріальної контори. Проте у прийнятті спадщини їй було відмовлено в зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з цим, вона вимушена була звернутися в Локачинський районний суд Волинської області із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, 28.01.2020 року було відкрито провадження (справа №931/54/20), судовий розгляд триває. Під час розгляду даної справи було встановлено, що секретар Зубильненської сільської ради Локачинського району [PERSON] за одним номером і датою посвідчила нібито два заповіти, на неї і на покійну мачуху [PERSON] . При цьому, на адвокатський запит її представника Затурцівська сільська рада Локачинського району Волинської області дала відповідь про те, що заповіт за №16 від 21.12.1999 року, згідно журналу реєстрації видавався виключно на неї. Вважає, що оскаржуваний заповіт не міг бути самостійно складений заповідачем двічі за одним номером та датою, що свідчить про те, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Просить визнати недійсним заповіт від 21 грудня 1999 року, складений від імені [PERSON] на користь покійної [PERSON] , посвідчений секретарем Зубильненської сільської ради Локачинського району, зареєстрований в реєстрі за №16. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю із підстав, зазначених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. 15.07.2020 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, заслухавши показання свідка, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.06.2000 року (а.с. 5). Відповідно до заповіту від 21.12.1999 року, посвідченого секретарем Зубильненської сільської ради [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 16, [PERSON] заповів все своє майно, що знаходиться в с. Зубильне Локачинського району, своїй дочці [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається із матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] № 153, у ній міститься заповіт від 21.12.1999 року, посвідчений секретарем Зубильненської сільської ради [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 16, відповідно до якого спадкодавець все своє майно заповів своїй дружині [PERSON] (а.с.36). Позивач вважає, що такий заповіт є підробленим, а відтак має бути визнаний судом недійсним, оскільки відсутні такі його обов`язкові ознаки, як вільність волевиявлення та відповідність внутрішній волі заповідача. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Разом з тим, як вбачається зі змісту обох заповітів, останні посвідчено секретарем Зубильненської сільської ради [PERSON] в той самий день - 21.12.1999 року та зареєстровані в реєстрі за одним і тим самим номером - 16. Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 01.06.2020 року Затурцівська сільська рада повідомляє, що згідно з інформацією в.о. старости колишнього сільського голови Зубильненської сільської ради [PERSON]. у журналі реєстрації нотаріальних дій за № 16 від 21.12.1999 року зареєстровано запис щодо посвідчення секретарем [PERSON] заповіту [PERSON] та надано копію заповіту, відповідно до якого спадкодавець все своє майно заповів своїй дочці - [PERSON] (а.с. 13-15). Крім того, свідок [PERSON] , яка у 1999 році працювала секретарем Зубильненської сільської ради пояснила, що спадкодавцем [PERSON] [INFO] було складено заповіт на його дочку [PERSON] , який вона особисто посвідчувала в журналі реєстрації за №16. Таким було волевиявлення спадкодавця. Заповіт на ім`я [PERSON] був складений пізніше на прохання останньої для отримання нею майнового паю. За умовами ч. 1 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників За умовами ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Представник відповідача позовні вимоги визнав повністю, що стверджується його заявою, поданою до суду 15.07.2020 року (а.с. 31). Враховуючи вищезазначені обставини, вбачається, що дійсним волевиявленням померлого [PERSON] було залишення усього його майна, що знаходиться в с. Зубильне Локачинського району, дочці [PERSON] , про що було складено відповідний заповіт. Таким чином, суд приходить до висновку, що посвідчений секретарем Зубильненської сільської ради 21.12.1999 року та зареєстрований в реєстрі за № 16 заповіт [PERSON] на дружину [PERSON] не відповідає дійсному волевиявленню та внутрішній волі заповідача, а відтак підлягає визнанню недійсним. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, суд вважає, що його необхідно прийняти та ухвалити рішення про задоволення позову повністю у підготовчому судовому засіданні.

Outcome: approved