Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

08 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними 11.11.2011 року у відділі РАЦС Шишацького РУЮ Полтавської області. Позовні вимоги обґрунтував тим, що подружні відносини з відповідачем не склались через втрату взаємоповаги та довіри, що унеможливлює подальше існування шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Зазначив, що матеріальних претензій до відповідача не має, спільна донька подружжя після розірвання шлюбу буде проживати разом з матір'ю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась надала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 11 листопада 2011 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим у день укладення шлюбу відділом ДРАЦС Шишацького РУЮ Полтавської області, актовий запис № 51 (а.с.5). Шлюб сторони розривають не вперше, проти розірвання шлюбу не заперечують, причиною розірвання шлюбу є втрата взаємоповаги та довіри, майнових претензій сторони один до одного не висловлюють, подальше місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], 19.07.2012 визначено ними разом з відповідачем Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст. ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам кожного з них, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. В зв'язку з тим, що відповідачем не заявлялось про бажання змінити прізвище відповідно до вимог ст. 113 СК України, суд вважає доцільним залишити за відповідачем після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved