Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

09.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення за умовами договору позики коштів у розмірі 20 000 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 18.08.2014 року вона надала [PERSON] грошові кошти у розмірі 20 000 грн. Вказаний факт підтверджується розпискою від 18.08.2014. Відповідно до умов розписки, відповідач зобов'язався повернути отримані кошти до 18.11.2014 року, однак останній ці кошти не повернув. Просить стягнути з [PERSON] суму боргу по розписці від 18.08.2014 року в розмірі 20 000 грн., а також судовий збір. В судове засідання [PERSON] не з»явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином (а.с.21). Від позивача надійшла заява про слухання справи без її участі (а.с. 28). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлявся в установленому законом порядку, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с.22-25). З клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємовідносини сторін, а отже, зі згоди позивача, вважає за можливе вирішити справу з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якого відповідач взяв у [PERSON] в борг 20 000 грн., які зобов'язався повернути в строк до 18.11.2014 року (а.с. 4). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною другою ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач на момент розгляду справи в суді взяті в борг грошові кошти не повернув. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню у повному обсязі і загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача по договору позики становить 20 000 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved