Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

07.12.2017 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі біржового контракту №2 від 19 квітня 2010 року Сумської товарної універсальної біржі належить нежитлова будівля головного корпусу Височанського заводу продтоварів загальною площею 1119,4 кв.м та нежитлова будівля котельні загальною площею 657,7 кв.м загальною вартістю 65300 грн. Рішенням Височанської сільської ради Охтирського району Сумської області від 26.06.2017 року йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 1,34 га із складу земель запасу сільської ради (землі промисловості), яка знаходиться в межах населеного пункту с. Веселий Гай по вул. Олійника, 12. З метою реєстрації права власності на вказані обєкти позивач звернувся до Височанської сільської ради Охтирського району Сумської області та державного реєстратора. Довідкою від 01.09.2017 року №486 сільська рада повідомила, що не може підтвердити права власності на нежитлові приміщення, так як не займається державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор прав на нерухоме майно 27 вересня 2017 року відмовила у реєстрації обєктів нерухомості, оскільки, біржовий контракт не був посвідчений нотаріально. В звязку з цим він звернувся з даним позовом, яким просить суд визнати за ним право власності на нежитлову будівлю головного корпусу Височанського заводу продтоварів загальною площею 1119,4 кв.м та нежитлову будівлю котельні загальною площею 657,7 кв.м за адресою вул. Олійника, 12, с. Веселий Гай Охтирського району Сумської області. Представник позивача надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. За таких обставин відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. В контексті застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини здійснив тлумачення поняття «майно» та визначив, що до майна відносять як рухому, так і нерухому приватну власність. Термін «власність» може означати або «існуючу власність» або претензії щодо яких заявник може довести, що він принаймні має «законні сподівання» отримати можливість використати право власності. Судом встановлено, що 19.04.2010 року на Сумській товарній біржі був укладений контракт №2, відповідно до якого [PERSON] придбав у Височанського заводу продтоварів будівлю головного корпусу заводу, будівлю прохідної, склад допоміжних матеріалів, будівлю котельної, будівлю гаражу, вагову будку заводу, огорожу заводу, загальною вартістю 19000 грн. (а.с.8). Даний біржовий контракт згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» був зареєстрований на Сумській товарній універсальній біржі 19 квітня 2010 року за №3, про що є відповідна відмітка (а.с.8). 18.11.2016 року позивач отримав технічні паспорти та відповідні технічні документи на придбані нежитлові приміщення, розташовані за адресою: вул. Олійника, 12, с. Веселий Гай, Охтирського району Сумської області (а.с.9-59). 26.06.2017 року рішенням пятнадцятої сесії сьомого скликання Височанської сільської ради Охтирського району Сумської області [PERSON] був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 1,34 га із складу землі запасу сільської ради (землі промисловості) для іншого сільськогосподарського використання (код КВЦПЗ 01.13), яка знаходиться в межах населеного пункту с. Веселий Гай по вул. Олійника, 12 (а.с.60). Згідно довідки №486 від 01.09.2017 року, виданої виконкомом Височанської сільської ради Охтирського району Сумської області, вбачається, що сільська рада не може підтвердити [PERSON] права власності на нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою вул. Олійника, 12 в с. Веселий Гай Охтирського району Сумської області, оскільки, Височанська сільська рада не займається державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с.61). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області від 27.09.2017 року №37302405 [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права приватної власності на нежитлове приміщення, що розташоване по вул. Олійника, 12, с. Веселий Гай Охтирського району Сумської області, оскільки, документи не відповідають вимогам, встановленим Законом, а саме відповідно до ст. 657 ЦК України «Форма окремих видів договорів купівлі продажу» - договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (а.с.62). За змістом ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За частиною 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Відповідно до ст. 650 ЦК України для договорів, укладених на біржах, аукціонах, конкурсах тощо існують особливості, які встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Так, згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, яка була чинною на час укладення договору, не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Як встановлено в судовому засіданні і підтверджується матеріалами справи, біржовий контракт №2, укладений 19.04.2010 року між брокером орендарем фізичною особою підприємцем [PERSON], який діяв на підставі Договору-Доручення про надання брокерських послуг з продажу №4 від 02 квітня 2010 р. від імені Височанського заводу продтоварів в особі арбітражного керуючого ліквідатора [PERSON], ліцензія серія АВ №498985 від 16.11.2009 р. (надалі Продавець), який діє на підставі Постанови господарського суду Сумської області по справі №2109-15/67 від 14.12.2009 р. та Членом Біржі/брокерською конторою ТОВ «САНТ-ЕКЮР» реєстраційний №БК07 в особі брокера [PERSON], реєстраційний №Б031, що діяв на підставі Договору-Доручення [PERSON] (надалі Покупець), згідно якого Продавець продав, а Покупець купив належне Височанському заводу продтоварів майно, був зареєстрований на Сумській універсальній біржі 19 квітня 2010 року за №3 (а.с.8). Тому, оскільки виходячи з положень ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» вказаний біржовий контракт не підлягає нотаріальному посвідченню, він має силу нотаріально посвідченого договору. Відповідно до ч.4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі, тобто з 19.04.2010 року. Відповідно до ч.5\~ст.11 ЦК України\~цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Щодо права власності, то\~ЦК України\~передбачає можливість його виникнення на підставі рішення суду у випадках, встановлених ст.376 ЦК України, а підтвердження рішенням суду наявного в особи права власності у випадках, встановлених\~ст. 392 ЦК України. В інших випадках право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1\~ст. 328 ЦК України). За правилами\~ст. 392 ЦК України\~позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник, тобто особа, яка має право власності на майно (а саме вже стала його власником, а не намагається ним стати через предявлення позову). Отже, враховуючи, що відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~набуття права власності\~це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми встановлює, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому\~ст. 392 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року у справі №6-244цс14. У даній справі покупець [PERSON] повністю виконав умови біржового контракту, згідно якого він придбав нежитлові приміщення у Височанського заводу продтоварів, сплатив за придбані нежитлові приміщення визначену контрактом суму коштів, даний біржовий контракт був зареєстрований на Сумській універсальній біржі 19.04.2010 року, тобто позивач набув права власності на спірне майно і правомірно володіє ним. З огляду на це позивач [PERSON] набув права на захист права власності в порядку, передбаченому\~ст. 392 ЦК України, адже внаслідок втрати правовстановлюючого документа (біржового контракту) створюється неможливість реалізації ним свого права власності. Відповідно до п.9\~ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно може слугувати рішення суду, що набрало законної сили, саме щодо визнання права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідачем у позові про визнання права власності у порядку\~ст. 392 ЦК України\~виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Отже, за таких умов, вимоги про визнання права власності є необхідною умовою для досягнення позивачем й іншої мети позову, а саме\~отримання правовстановлюючих документів на майно. І визнання цього права за особою судом є підставою (передумовою) для зобовязання органів державної реєстрації прав на таке майно видати відповідні документи. У випадку, коли підставою для подання позову про визнання права виступає відсутність правовстановлюючих документів на майно, таке право можна буде вважати остаточно захищеним з моменту видачі відповідних правовстановлюючих документів спеціально уповноваженими органами. Закон не обмежує захист порушеного права лише у відносинах із особами, до яких «відповідне право перейшло», або які можуть «претендувати на таке право». Таке тлумачення істотно звужує гарантований ст. ст. 13, 41 Конституції України\~захист права власності, у тому числі від порушень з боку уповноважених органів у формі не вчинення відповідних дій на видачу правовстановлюючих документів. Отже, коли вимога про визнання права власності, предявлена до органу реєстрації прав на нерухоме майно, є передумовою для досягнення позивачем кінцевої мети позову\~отримання офіційного підтвердження свого права відповідними правовстановлюючими документами, що видаються спеціально уповноваженими органами, задля реалізації абсолютних прав на спірне майно, не може бути відмовлено у задоволенні позову з тих підстав, що відповідач не претендує та не оспорює право власності позивача щодо спірного обєкту. Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved