Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

09 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на вивіз неповнолітніх дітей за кордон, мотивуючи свої вимоги тим, що з вересня 2001 року по лютий 2013 року вони з відповідачем проживали в незареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у них народилося п'ятеро дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. З лютого 2013 року відповідач вихованням та утриманням дітей не займається, діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 08 квітня 2016 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку, але відповідач аліментів не сплачує та станом на 01 листопада 2016 року має заборгованість у розмірі 11129 грн. 10 коп. Позивач зазначає, що вона є громадянкою Російської Федерації та має посвідку на постійне проживання в Україні, а всі її родичі мешкають в Російській Федерації. Вона бажає з дітьми під час канікул виїхати на відпочинок до своїх родичів, однак відповідач надати нотаріально посвідчену згоду на вивіз дітей за кордон відмовляється. Посилаючись на викладені обставини, уточнивши позовні вимоги, [PERSON] просить зобов'язати [PERSON] надати дозвіл на вивіз п'ятьох неповнолітніх дітей під час канікул з 10 червня по 20 серпня 2017 року для відпочинку до м. Будьоновськ, Російської Федерації, за місцем мешкання її родичів. У судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги уточнила, просила суд зобов'язати відповідача надати дозвіл на вивіз дітей для відпочинку у період часу з 10 червня по 20 липня 2017 року. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував. Пояснив, що позивач намагається вивезти дітей на постійне місце проживання до Російської Федерації, а тому є побоювання, що з дітьми вона до України не повернеться. Представники третіх осіб - органу опіки та піклування Воронівської сільської ради Васильченко О.Г. та служби у справах дітей Білопільської райдержадміністрації Головаченко С.О. уточнені позовні вимоги підтримали, вважають, що позивачу можливо надати дозвіл на вивіз дітей до рідних в Російську Федерацію в період часу з 10 червня по 20 липня 2017 року. Заслухавши сторони, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнений позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є громадянкою Російської Федерації та має безстрокову посвідку на постійне проживання на території України (а. с. 6, 7). З вересня 2001 року по лютий 2013 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та мають п'ятьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а. с. 9, 10, 11, 12, 13). Діти проживають з матір'ю. Як вбачається з довідки Головного територіального управління юстиції у Сумській області, за період з 18 березня по 01 листопада 2016 року за [PERSON] значиться заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 11129 грн. (а. с. 14). Рішенням Виконавчого комітету Воронівської сільської ради від 27 вересня 2016 року №56 [PERSON] надано дозвіл на участь у вихованні дітей шляхом підтримування з дітьми регулярних особистих стосунків і прямих контактів щосуботи з 10 до 17 години за місцем проживання батька за згодою дітей. Протягом канікул надано можливість спілкування з дітьми у рівних частинах часу за попередньою домовленістю з матір'ю дітей [PERSON] (а. с. 29). [PERSON] має рідного брата [PERSON], [INFO], та сестру [PERSON], [INFO], яким на праві власноті належить по 2/5 частині кожному у праві власності на квартиру, розташовану в [ADDRESS] (а. с. 41, 42, 43, 44, 45-46). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на положення ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У відповідності з абз. 2, 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 141, ч. ч. 1, 2 ст. 157 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. З огляду на положення п. п. 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків З огляду на викладене, і батько, і мати мають рівні права та обов'язки по відношенню до своїх дітей. Враховуючи, що виїзд дітей за кордон у даному випадку пов'язаний з тимчасовим перебуванням за межами України у зв'язку з відвідуванням родичів по лінії матері та відпочинком під час літніх канікул, такий виїзд не призведе до порушення прав батька на піклування, виховання та спілкування зі своїми дітьми. Враховуючи права батька на спілкування зі своїми дітьми під час літніх канікул, беручи до уваги закінчення шкільної практики у старшої дитини та підго, підготовку до нового навчального року, суд вважає, що уточнені позовні вимоги слід задовольнити та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України на період з 10 червня по 20 липня 2017 року до Російської Федерації в супроводі матері без згоди та супроводу батька. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved