Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

10.03.2016 року заявниця звернулася до Марківського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту народження, в обґрунтування якого зазначила наступне. Заявниця є бабусею [PERSON], який народився від шлюбу у громадян [PERSON] та [PERSON], 16 лютого 2016 року, живо народжена, перша за рахунком дитина в родині, про що було видано медичне свідоцтво про народження № 70 від 16.02.2016 року. У відділі державної реєстрації актів цивільного стану отримати свідоцтво про народження дитини заявник не має можливості, оскільки факт народження відбувся на тимчасово непідконтрольній Українській владі території, на якій не має змоги отримати відповідний медичний документ, який може бути прийнятий відділом РАЦС для здійснення реєстрації народження відповідно до ст.13 Закону України «Про держану реєстрацію актів цивільного стану». Заявник в судове засідання не зявився, до початку слухання справи надалв заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганської області у судове засідання не прибув, до початку слухання справи по суті надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти заяви не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявницяє матірю [PERSON] який перебуває у шлюбі із [PERSON], шлюб було зареєстровано 03.08.2013 року відділом державної регістрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маківського районного управління юстиції у Луганській області. Від шлюбу 16.02.2016 р. в Державній установі «Луганській перинатальний центр» Луганської народної республіки у них народився син [PERSON], про що було видане медичне свідоцтво про народження № 70 від 16.02.2016 року. Вищезазначене медичне свідоцтво про народження, видане органом, який знаходяться на тимчасово неконтрольованій українською владою території, тобто є недійсними та не створює правових наслідків на території України, яка підконтрольна українській владі, а тому заявник позбавлений права реалізувати свої права, зокрема отримати свідоцтво про народження, тощо. \~\~\~\~ У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть також бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст. 11 ч. 1 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За ст. 259 ч. 2 ЦПК України, рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. \~\~\~\~ Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Факт народження дитини 16.02.2016 р. у м. Луганську підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 70 від 16.02.2016р., оригінал якого надано до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою захисту прав особи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки встановлення факту народження дитини [PERSON] надасть заявнику право проведення державної реєстрації народження онука на території України, яка контролюється державними органами. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення фікту народження. На підставі викладеного,

Outcome: approved