Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

07\~жовтня 2020\~року [PERSON] звернулась до\~суду з\~заявою про\~встановлення факту\~належності правовстановлюючого\~документу,\~а саме\~трудової книжки\~ [NUMBER] .\~В обґрунтування\~заявлених вимог\~посилалася на\~те,\~що вона\~звернулась \~до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії, однак їй було відмовлено, оскільки згідно наданої трудової книжки її прізвище російською мовою зазначено « [PERSON] ». На теперішній час вона не може оформити пенсію. На підставі переліченого просить суд встановити факт того, що трудова книжка серії [NUMBER] , заповнена 28 серпня 1979 року, належить їй [PERSON] . Заявник надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає. Представник заінтересованої особи - Маріупольського об`єднаного\~управління Пенсійного\~фонду України\~Донецької області до судового засідання не з`явився, надавши заяву з проханням слухати справу за його відсутності. Вирішення справи покладає на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У\~ст. 46 Конституції України\~закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження\~це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1; ч. 2ст.\~315\~ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім того, згідно п. 12Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1ст.95\~ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 лютого 1962 року Орджонікідзевським бюро ЗАЦС м. [PERSON] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] . З копії диплому серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] у 1979 році вступила до Ждановського індустріального технікуму, та в 1982 року закінчила вказаний навчальний заклад за спеціальністю обробка металів різанням. З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00028025647 від 02 жовтня 2020 року вбачається, що 18 серпня 1984 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 10 квітня 1998 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Макіївки вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що складено актовий запис № 151. Після розірвання шлюбу прізвище дружині змінено на [PERSON] . Вказаний факт також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 00028025483 від 02 жовтня 2020 року. З копії трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що вона заповнена 28 серпня 1979 року російською мовою на прізвище, ім`я та по батькові « [PERSON] (закреслено), [PERSON] (закреслено) [PERSON] », [INFO] . З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , вбачається, що він виданий на прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] , [INFO] , місце народження: місто Маріуполя Донецької області. З копії картки платника податків, виданої 18 лютого 2000 року ДПІ у Центрально-Міському районі м. Макіївки вбачається, що [PERSON] одержала ідентифікаційний номер - [NUMBER] . Відповідно до пункту 4\~постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників»\~відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідно до\~ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Суд зауважує, що заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним. Отже проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт того, що трудова книжка, заповнена російською мовою 28 серпня 1979 року, дійсно належить [PERSON] , про що свідчить відповідність у наданих документах. При цьому наявність помилки при написанні анкетних даних заявника у трудовій книжці позбавляє її можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення; виправити помилку на даний час неможливо. Наведене дає підстави вважати заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вказаного,

Outcome: approved