Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

08 грудня 2016 року позивачка звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем знаходилась у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якої записаний відповідач. Неповнолітня донька проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. На даний час вона знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, яка проживає разом з матірю і знаходиться на повному її утриманні, у звязку з чим перебуває у складному матеріальному становищі. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до досягненням дитиною трирічного віку. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила стягнути з відповідача аліменти. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до досягненням дитиною трирічного віку. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, зясувавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України (що діє з 01 січня 2004 року, зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №183777, виданого 17 жовтня 2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області,\~ [PERSON] та [PERSON] 17 жовтня 2009 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №577. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії 1-НО №696628, виданого 03 лютого 2016 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №87, вбачається, що [PERSON] народилася 28 січня 2016 року, в графі «батьки» зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно довідки від 07.12.2016 року, виданої директором ЖКП «Азовжитлокомплекс», позивачка [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. А також, відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 75, 84 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до досягненням дитиною трирічного віку. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Статтею ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менш 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше пяти розмірів мінімальної заробітної плати, що у грошовому еквіваленті для даної позовної заяви складає 551,20 грн. та підлягає стягнення з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 75, 84 СК України,

Outcome: approved