Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

08.01.2019р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, прочинаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття,вказуючи, що вони з відповідачем проживали разом без реєстрації шлюбу та [INFO]. у них народився син [PERSON], батьком якого є відповідач. Син проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо та добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Ухвалою від 17.01.2019р. вказана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач на судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити їх, розглянувши справу в її відсутність. Відповідач на судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, позов визнає та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки учасники справи на судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], актовий запис №543 від 12.09.2013р., та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки від 20.09.2018р., яка знаходиться в матеріалах справи, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], до складу її сім'ї входить син [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи викладене вище, те, що відповідач визнав позов та таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову, та вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються. Отже, суд вважає за необхідне на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір в сумі 768,40 грн. в дохід держави.

Outcome: approved