Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

10.06.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. Свою вимогу позивач мотивує тим, що 23.03.2016 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанкі. 14.06.2018 року відбулася державна реєстрація та було змінено повне найменування позивача з ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк». Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 20.04.2020 року має заборгованість у розмірі 13236,92 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 5352,60 грн., в т.ч.: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 5352,60 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 1870,24 грн., нарахована пеня - 4907,56 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 606,52 грн. штраф (процентна складова). В добровільному порядку відповідач не погашає борг, не дивлячись на неодноразові нагадування зі сторони банку, тому представник позивача змушений звернутись до суду з даним позовом. Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, але надав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Справа не призначалась до слухання тривалий час, в зв`язку з тим, що суддя з 20 липня 2020 року до 31 серпня 2020 року знаходилась у відпустці, згідно наказу Балтського районного суду Одеської області№ 4-в/с від 01.07.2020 року. 02.09.2020 року відповідач в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду 16.07.2020 року, вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами [PERSON] отримала 11.07.2020 року, проте у зв`язку з її неявкою, наступне судове засідання було призначено на 23.09.2020 року. 23.09.2020 року дане цивільне провадження не розглядалося, в зв`язку з перебування судді з 03.09.2020 року на лікарняному, про що свідчить довідка секретаря судового засідання. 15.10.2020 року відповідач в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Суд намагався повідомити відповідача, але в зв`язку з відсутністю маркованої продукції в Балтському районному суді Одеської області, кореспонденція в паперовому вигляді з 25.09.2020 року по 15.10.2020 року не відправлялась, в зв`язку з чим судовий розгляд було відкладено на 05.11.2020 року. 05.11.2020 року відповідач в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки. На адресу суду повернувся конверт з судовою повісткою про її виклик на 05.11.2020 року з довідкою Укрпошти з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». 04.12.2020 року відповідач в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Суд намагався повідомити відповідача, але в зв`язку з відсутністю маркованої продукції в Балтському районному суді Одеської області, кореспонденція в паперовому вигляді з 26.10.2020 року не відправлялась, в зв`язку з чим судовий розгляд було відкладено на 22.12.2020 року. 22.12.2020 року відповідач в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки, в зв`язку з чим судовий розгляд було відкладено на 13.01.2021 року. 29.12.2020 року на адресу суду повернувся конверт з судовою повісткою про її виклик на 22.12.2020 року з довідкою Укрпошти з відміткою «відмовилась від отримання». 13.01.2021 року відповідач в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Конверт з судовою повісткою про її виклик на 13.01.2021 року повернувся на адресу суду 12.01.2021 року з довідкою Укрпошти з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Тому відповідач повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи призначених на 13.01.2021 року та 27.01.2021 року шляхом оголошення на офіційному сайті Балтського районного суду Одеської області. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, судом застосовано відповідно до ст. 280 ЦПК України заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.03.2016 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 23.03.2016 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім заборгованості за тілом кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 1870,24 грн., нарахованої пені - 4907,56 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 606,52 грн. АТ КБ «Приватбанк», обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самих розрахунків кредитної заборгованості за договором б/н від 23.03.2016 року, посилався на Витяг з «Тарифів банку» та Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з «Тарифів банку» та Витягом з «Умов та правил надання банківських послуг» в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови. При цьому, позивач не надав доказів того, що саме даний Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Отже, в таких випадках неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (23.03.2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (10.06.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, провадження № 14-131цс19). Крім того, з постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, провадження № 14-131цс19 вбачається, що Витяг з «Тарифів банку» та Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23.03.2016 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та повідомив споживачу про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Отже, що стосується заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 1870,24 грн., нарахованої пені - 4907,56 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 606,52 грн. суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» зазначеної суми, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 23.03.2016 року, оскільки Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Дана обставина вказує на те, що у кредитному договорі № б/н від 23.03.2016 року, не встановлений розмір процентів, який боржник повинен сплатити на вимогу кредитора у разі прострочення грошового зобов`язання. Таким чином, належить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту 5352,60 грн. Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2102 грн., який він просить стягнути з відповідача на свою користь. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги наведені норми закону, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому з [PERSON] слід присудити стягнення понесених позивачем судових витрат з оплати судового збору в пропорційному відношенні до задоволених вимог у розмірі 849,98 грн. (5352,60 грн. ? 2102 грн. ? 13236,92 грн.) На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial