Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

10.05.2019р. до Галицького районного суду Івано-Франківської області надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, які направлені з Рівненького районного суду Рівненської області, згідно ухвали від 01.04. 2019 р. судді Рівненського районного суду. Сторони зареєстрували шлюб 24.04.1998 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис №290. В шлюбі у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , який на даний час повнолітній. Позивач в позовній заяві посилається на ті обставини, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Оскільки шлюб між ними носить формальний характер, спільно як сім`я не проживають, тому вважає, що збереження шлюбу є недоречним і, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, а також у заяві зазначила, що підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду скерував письмову заяву в якій вказує про те, що позовні вимоги позивача визнає, розгляд справи просить проводити у його відутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дослідивши представлені доводи позивача та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 14 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3, ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 24.04.1998 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне (а.с.7). Сімейне життя у подружжя не склалося по тій причині, що у них відсутнє взаєморозуміння, тривалий час не підтримують сімейних стосунків. Шлюбно-сімейні відносини припинилися, сім`я розпалася остаточно. Позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, а відповідач не заперечує про що свідчать подані заяви. Суд приходить до висновку, що сім`я розпалася і зберегти її можливості немає, а відтак шлюб між сторонами слід розрвати. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved