Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

09.06.2021 року до суду звернулася [PERSON] через свого представника: адвоката Сивоненко О.В. з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. 10.06.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено до розгляду по суті на 08.07.2021 року. В заяві посилалися на те, що 22 січня 1999 року на підставі рішення Верхньотерсянської сільської ради від 31 березня 1994 року №17 [PERSON] отримала державний акт серії І-ЗП № 025676 на право приватної власності на землю площею 0,2919 га, що розташована на території [ADDRESS] . Однак, при складанні державного акту на право власності на земельну ділянку Гуляйпільським районним відділом земельних ресурсів було допущено помилку в написанні прізвища [PERSON] , а саме: замість « [PERSON] » помилково зазначено « [PERSON] ». У паспорті серії [NUMBER] , виданого Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області 29 листопада 1995 року, вказано, що [PERSON] , [INFO] , уроженка м. Гуляйполе Запорізької області. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для використання земельної ділянки на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Прохає встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , державного акту серії І-ЗП №025676 на право приватної власності на землю площею 0,2919 га, що розташована на території [ADDRESS] , виданого 22 січня 1999 року на підставі рішення Верхньотерсянської сільської Ради від 31 березня 1994 року № 17. Заявник та його представник: адвокат Сивоненко О.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 06.07.2021 року надали заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримали та прохали задовольнити (а.с.16, 17). Представник заінтересованої особи: Воздвижівської сільської територіальної громади в особі Воздвижівської сільської ради в судове засідання не з`явився, 07.07.2021 року надали заяву по розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечували (а.с.18). Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народилася заявник - [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 29.11.1995 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.3-4). 22.01.1999 року на підставі рішення Верхньотерянської сільської ради від 31.03.1994 року №17 видано на ім`я « [PERSON] » державний акт на право приватної власності на землю серія І-ЗП №025676 на земельну ділянку площею 0,29 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території [ADDRESS] (а.с.5). 28.05.2021 року заявник [PERSON] звернулася до відділу у Гуляйпільському районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області з заявою про виправлення помилки у державному акті (а.с.6). 28.05.2021 року відділ у Гуляйпільському районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області на заяву [PERSON] про виправлення помилки у державному акті повідомив, що до 2013 року право власності на землю підтверджувалось державним актом про право власності на земельну ділянку, виправити помилку в державному акті наразі неможливо, оскільки наказ Держкомзему №43 від 04.05.1999 року «Про затвердження інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на правах оренди) та договорів оренди землі» втратив чинність 23.08.2013 року (а.с.7). Суд, задовольняючи заяву в повному обсязі, виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 року № 440 було затверджено форму державного акту на право власності на землю. Державний акт на право власності на землю - чинний правовстановлюючий документ, що підтверджує право володіння землею. Від часу запровадження з 1 січня 2013 року в Україні системи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та, зокрема, у зв`язку з втратою чинності Наказу Держкомзему від 04.05.1999 року № 43 державні акти на право власності на землю не видаються, а, отже, помилку в самому державному акті, який був виданий раніше, виправити неможливо. З 01.01.2013 року державний реєстратор не наділений повноваженнями вносити зміни до документів, які видавалися до 2013 року. У відповідності із п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відповідно до ст.37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 п.6 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Як встановлено в судовому засіданні, державний акт на право приватної власності на землю серія І-ЗП №025676, виданий 22.01.1999 року на підставі рішення Верхньотерянської сільської ради від 31.03.1994 року №17 на ім`я « [PERSON] » на земельну ділянку площею 0,29 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території [ADDRESS] , містить вірне зазначення імені та по батькові власника, але містить невірне зазначення прізвища власника, а саме: « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », і усунути вказані недоліки в позасудовому порядку не виявляється за можливе. Враховуючи те, що наразі не існує будь-якого механізму, окрім судового, щодо виправлення технічних помилок, допущених у правовстановлюючих документах на землю, виданих до 01.01.2013 року, підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, тому встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу: державного акту на право приватної власності на землю надасть можливість заявнику використовувати земельну ділянку на свій розсуд відповідно до її цільового призначення, а тому даний факт є фактом, що має юридичне значення. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. За таких обставин, на підставі ст.ст. 315-319 ЦПК України, заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved