Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

07 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів в розмірі 1000,00 грн. на дитину щомісячно з [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що сторони зареєстрували шлюб 17 серпня 2007 року Одерадівською сільською радою Луцького району Волинської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ЕГ № 026400 від 17 серпня 2007 року. Під час шлюбу у сторін народилась спільна дитина [PERSON] [INFO], що стверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ЕГ № 080735, виданим Одерадівською сільською радою Луцького району Волинської області. Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що спільне сімейне життя у них не склалося, часті сварки та конфлікти призвели до розпаду сімї. Відповідач постійно зловживає алкогольними напоями в результаті чого припускається аморальних вчинків, будучи в нетверезому стані застосовує до позивачки фізичне насильство, свідком якого нерідко стає малолітній син. Позивач вважає, що подальше перебування в шлюбі з відповідачем, примирення з ним та збереження сім`ї є неможливим і таким, що суперечить як її інтересам, так і інтересам їх неповнолітнього сина. Крім того, вказує, що відповідач не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має нерегулярний, мінливий дохід. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Наміру зберегти сімю не має. Також позивачка через канцелярію суду надала заяву про відмову від позовних вимог у частині стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 серпня 2007 року. Мають спільну малолітню дитину [PERSON] [INFO]. Спільне сімейне життя у них не склалося, часті конфлікти призвели до розпаду сім`ї, втрати почуттів любові та взаємоповаги один до одного. Тривалий час сторони разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, наміру зберегти сім`ю не мають, шлюб існує лише формально. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, суд приходить до висновку про те, що подальше їх спільне життя та збереження сім`ї є неможливим і таким, що суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між ними є неможливим. Підстав для надання строку для примирення немає, оскільки позивачка щодо цього заперечує. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підставні та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved