Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

07 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Віктор» (далі С(Ф)Г «Віктор») про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати. У позові зазначив, що він є власником земельної ділянки загальною площею 7,3593 га, яка розташована на території Ланцівської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01 квітня 2013 року на підставі договору оренди земельна ділянка була передана відповідачу в оренду строком на 10 років. Відповідно до умов договору орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Посилаючись на те, що за період 2013-2015 рр. грошова оцінка землі збільшилась, але відповідач не врахував цей факт при виплаті орендної плати, [PERSON] просить стягнути з С(Ф)Г «Віктор» заборгованість з орендної плати в сумі 1\~015 грн. 99 коп., де 455 грн. 23 коп. заборгованість за 2013 рік, 560 грн. 76 коп. заборгованість за 2015 рік. На думку позивача, несплата відповідачем орендної плати у повному розмірі є порушенням умов договору оренди землі та підставою для його розірвання. [PERSON] в особі свого повноважного представника адвоката [PERSON] повідомив про те, що він підтримує заявлені вимоги та прохає їх задовольнити по підставах, зазначених у позові (а.с.2-5,14-18,22). Відповідач С(Ф)Г «Віктор» в особі свого повноважного представника голови господарства [PERSON] позов не визнав, надав судові письмові заперечення проти позову. Відповідач зазначив, що орендна плата орендодавцеві позивачеві [PERSON] протягом 2013-2015 рр. виплачувалася в розмірі, передбаченому договором, а саме в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки, в тому числі з урахуванням податку з доходів фізичних осіб, або в натуральній формі. Останній не мав протягом вказаного періоду часу жодних зауважень з приводу розміру орендної плати, яка ним була отримана. З боку господарства орендна плата сплачувалась в повному обсязі та у визначені договором строки, тому підстави для розірвання договору оренди відстуні. Відповідач прохав відмовити у задоволенні позову (а.с.30-31). Сторони та їх представники у судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі.\~ Виходячи з наведеного, а також положень частини другої статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та їх представників. У відповідності до вимог частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана чинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку. За правилами статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням положень цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами статті 525 ЦК України одностороння зміна зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Спеціальним законом, що регулює орендні земельні відносини та підлягає застосуванню до спірних правовідносин є Закон України від 02 жовтня 2003 року «Про оренду землі». Відповідно до статей 13, 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку внесення і перегляду та відповідальності за її невиплату. Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» також передбачено, що орендна плата на землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати на землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати на землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до Указу Президента України від 02 лютого 2002 року №92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» встановлено, що плата за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) не може бути менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря. Зазначений нормативно-правовий акт носить рекомендаційний характер і не може бути обов'язковою підставою для зміни умов договору оренди, за яким сторони досягли домовленості під час його укладення. Згідно з частиною другою статті 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата на земельні ділянки, які перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №268025 належить земельна ділянка площею 7,3503 га, яка розташована на території Ланцівської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області та має цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2322784000:02:001:0061 (а.с.6). 01 квітня 2013 року між [PERSON] та С(Ф)Г «Віктор» укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування вищевказану земельну ділянку. Договір зареєстровано в Реєстраційній службі Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №6221433 від 25 вересня 2013 року (а.с.7-9). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 76\~864 грн. 00 коп., згідно довідки районного відділу земельних ресурсів №436 від 21 лютого 2011 року (а.с.8). Пунктом 9 договору передбачено, що орендна плата, визначена за згодою сторін, вноситься в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, в тому числі з урахуванням податку з доходів фізичних осіб, встановлений законодавством України, а також інші податки (земельний) розраховані відповідно до чинного законодавства, або в натуральній формі складає: 1\~500 кг зерна фуражного, 500 кг зерна товарного, 100 кг борошно, 50 л олія соняшника, оранка городів до 0,6 га та ритуальні послуги 750 грн. 00 коп.. Розмір орендної плати переглядається сторонами один раз на пять років у разі: змін умов господарювання, передбачених договором; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; в інших випадках, передбачених законом. Умовами пунктів 38 і 40 договору оренди передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо змін умов договору спір розвязується у судовому порядку. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню; інші підстави, визначені законодавством. Аналіз зазначених умов договору свідчить про те, що визначення процентного співвідношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки (3%) є не альтернативним розміром орендної плати, а способом визначення цієї плати у грошовому виразі на час укладення договору, і така умова може переглядатись сторонами. З вимогою до С(Ф)Г «Віктор» переглянути розмір орендної плати у зв'язку з підвищенням нормативної грошової оцінки землі в установленому законом порядку у період 2013-2015 рр. [PERSON] не звертався. Крім того, сторонами визнана та не оспорюється та обставина, що орендна плата (без вирахування податків та з врахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки) за 2013 рік у розмірі 4\~049 грн. 04 коп. та за 2015 рік у розмірі 5\~066 грн. 75 коп. виплачена у межах строку, який визначений договором оренди землі (а.с.10,11,37-41). Встановивши ці обставини, суд дійшов висновку, що С(Ф)Г «Віктор» у спірні періоди виплатило [PERSON] орендну плату у передбаченому договором розмірі та заборгованості не має. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача та його представника на те, що зміна нормативної грошової оцінки землі є підставою для автоматичного підвищення грошового розміру орендної плати на відповідний період, оскільки такої умови не передбачено ані законом, ані договором. Постанова Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2011 року №1185 «Про внесення змін до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» щодо застосування відповідних коефіцієнтів для нормативно-грошової оцінки земель, призводить до зміни з 01 січня 2012 року річних сум податкових зобов'язань зі сплати земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, а також може бути підставою для перегляду орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення, укладені з фізичними особами, а не автоматичної зміни умов договору оренди та підвищення розміру орендної плати. Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Разом з тим, матеріали справи не свідчать про те, що відповідачем порушувались умови укладеного договору оренди, а тому відсутні правові підстави для розірвання укладеного між сторонами договору. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги [PERSON] про стягнення з С(Ф)Г «Віктор» заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Оскільки [PERSON] в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до статті 88 ЦПК України понесені ним судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed