Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

10.04.2014 року Херсонський державний університет (далі - ХДУ) звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що 23.08.2011 року між ХДУ та [PERSON] було укладено Договір № 254245, відповідно до якого ХДУ зобов'язався за рахунок коштів відповідачки здійснити її навчання на денній формі навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр», за напрямом підготовки «Право», а відповідачка, в свою чергу, повинна була щомісячно вносити оплату за освітню послугу. У жовтні 2013 року [PERSON] оплату за навчання не здійснила, внаслідок чого утворилася заборгованість на суму 681,96 грн. Наказом від 25.10.2013 року [PERSON] було відраховано за власним бажанням з 24.10.2013 року. Враховуючи, що сума заборгованості залишилася несплаченою, позивач просить стягнути її з відповідачки та покласти на [PERSON] відшкодування витрат на оплату судового збору у розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав заяву, за якою просить справу слухати за їх відсутності, провадження по справі закрити у зв'язку з тим, що [PERSON] сума боргу сплачена у повному обсязі. Разом з тим, просили винести рішення про повернення судового збору (а.с.12,17). Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про дату слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим розглянути справу в порядку ст. 224 ЦПК України з винесенням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Як встановлено в судовому засіданні, 23.08.2011 року між Херсонським державним університетом та [PERSON] було укладено Договір № 254245 про навчання. Згідно вказаного Договору, ХДУ взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів [PERSON] здійснити її навчання на денній формі навчання освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» за напрямом підготовки «Право». У свою чергу [PERSON] зобов'язалася своєчасно, відповідно до графіку оплати, вносити оплату за освітню послугу (а.с.4). Наказом № 336-с від 25.10.2013 року [PERSON] було відраховано зі складу студентів третього курсу денної форми навчання за власним бажанням з 24.10.2013 року (а.с.5). Згідно довідки-розрахунку № 359 [PERSON] навчалася на юридичному факультеті за кошти юридичних та фізичних осіб, за жовтень 2013 року оплату не здійснила, внаслідок чого на дату відрахування мала заборгованість у сумі 681,96 грн. Враховуючи, що на день розгляду справи відповідачка оплатила суму заборгованості за навчання, що підтверджується квитанцією про оплату від 30.05.2014 року на суму 682,00 грн. та клопотанням про закриття провадження в цій частині, які надійшли від представника позивача (а.с.15, 17), суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. Разом з тим, передумовою звернення до суду позивача було порушення [PERSON] умов Договору № 254245 про навчання від 23.08.2011 року. Оскільки відповідачкою було погашено заборгованість у повному обсязі лише після пред'явлення позову до суду, позовні вимоги містять прохання стягнути з відповідача за рішенням суду судовий збір, суд вважає, що в цій частині підлягають задоволенню за рішенням суду, що передбачено приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України.

Outcome: approved