Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

09.01.2019 року позивач ТОВ «ФК «Преміум актив» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором № 3403710445-010960 від 18.06.2018 року про надання позики в розмірі 15341 грн. 10 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. та витрати за юридичні послуги в сумі 1500 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.06.2018 року між ТОВ «ФК Є ГРОШІ» та [PERSON] було укладено договір № 3403710445-010960 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті http://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору. Згідно п. 2.1. договору позикодавець на умовах цього договору надає позичальнику коштів у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього договору, а позичальник зобов`язується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів користування позикою в порядку і в строк визначений цим договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому договором. Платіжним повідомленням підтверджується, що позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 3000 гривень. Дана сума перерахована на підставі договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 92.15.000104/2 від 19.02.2018 року. Відповідно до умов п. 10.1.3. договору позичальник зобов`язується вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою. Строк надання послуг за цим договором (строк на який надається позика) розпочинається з моменту отримання позичальником коштів відповідно до умов Договору (п. 5.1 Договору). Строк, на який надається позика за цим договором становить 31 день (п. 5.2. договору). Дата надання позики 18.06.2018 року (п. 5.3 Договору). Дата повернення позики - не пізніше 23:00 18.07.2018 року включно (п. 5.4 Договору). Відповідно до умов договору сума процентів за користування позикою становить 1091,1 грн. за 31 день. Проценти за користування позикою становлять 2% за кожен день користування позикою, що становить (730 процентів річних). Таким чином, загальна сума позики, враховуючи проценти за користування цією позикою, яка підлягала сплаті позичальником, у період згідно з вищезазначеним договором складає 4091,1 грн. Відповідно п. 7.1. договору, у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Пеня підлягає сплаті шляхом внесення готівкових коштів у касу позикодавця або перерахування таких коштів на поточний рахунок позикодавця. 01.10.2018 між ТОВ «ФК Є ГРОШІ» та позивачем було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1, відповідно якого ТОВ «ФК Є ГРОШІ» відступив ТОВ «ФК «Преміум актив» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим права вимоги за договором № 3403710445-010960 від 18.06.2018 року також перейшло до позивача. Про заміну кредитора відповідача було повідомлено. Проте, відповідачем не виконано своїх грошових зобов`язань перед новим кредитором. Станом на 01.10.2018 року відповідачем прострочено строки повернення позики, встановлені п. 5.4. договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка складається з: заборгованості за кредитом - 3000,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 5591,10 грн.; заборгованості за пенею - 6750,00 грн. У зв`язку з викладеним, позивач за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 27.02.2019 року відкрито спрощене позовне провадження в справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням наявним в матеріалах справи, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив та відзиву на позов не подав, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази до справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.06.2018 року між ТОВ «ФК Є ГРОШІ» та [PERSON] було укладено в електронному вигляді договір № 3403710445-010960 від 18.06.2018 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачає, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч. 1 ст. З Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ця норма кореспондується зі ст.11 ЦК України, якою зазначено цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України). Відповідно до Розділу 1 договору, заявка - анкета в особистому кабінеті Клієнта на веб-сайті позивача, встановленої форми, яка виражає намір Клієнта/ отримати грошові кошти у позику та є невід`ємною частиною цього Договору та узгоджений Сторонами в Додатку 1 до цього договору. Так, виходячи з вищезазначеного, договір № 3403710445-010960 від 18.06.2018 року є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст.ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами, що підтверджується досягнення всіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 2.1. договору позикодавець на умовах цього договору надає позичальнику коштів у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього договору, а позичальник зобов`язується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів користування позикою в порядку і в строк визначений цим договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі 3000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 2780 від 18.06.2018 року та повідомленням № 1114 від 30.11.2018 року. Відповідно до умов Розділу 3 договору сума процентів за користування позикою становить 1091,1 грн. за 31 день. Проценти за користування позикою становлять 2% за кожен день користування позикою, що становить (730 процентів річних). Тип процентної ставки - фіксована. Фіксована процентна ставка за цим договором становить 2% (60 грн. процентів) за кожен день, починаючи з дати видачі позики, і закінчуючи датою фактичного повернення позики включно, протягом строку користування позикою. Загальна сума позики здорожчання позики за весь період її складає 4091 грн. 10 коп. Відповідно до умов Розділу 5 договору, строк надання послуг за цим договором (строк на який надається позика) розпочинається з моменту отримання позичальником коштів відповідно до умов договору. Строк, на який надається позика за цим договором становить 31 днів. Дата надання позики 18.06.2018 року. Дата повернення позики - не пізніше 23:00 18.07.2018 року включно. Відповідно до умов п. 10.1.3. договору позичальник зобов`язується вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за позикою, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно п. 7.1. договору, у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Пеня підлягає сплаті шляхом внесення готівкових коштів у касу позикодавця або перерахування таких коштів на поточний рахунок позикодавця. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.(ст. 612 ЦК України). 01.10.2018 між ТОВ «ФК Є ГРОШІ» та позивачем було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1, відповідно якого ТОВ «ФК Є ГРОШІ» відступив ТОВ «ФК «Преміум актив» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим права вимоги за договором № 3403710445-010960 від 18.06.2018 року також перейшло до позивача. Про заміну кредитора відповідача було повідомлено, шляхом направлення на її адресу повідомлення про відступлення за вих. № 645 від 01.11.2018 року. У зв`язку з порушенням відповідачем умов вищевказаного договору, станом на 01.10.2018 року за відповідачем існує заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом - 3000 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 5591 грн. 10 коп., заборгованості за пенею - 6750 грн., а всього 15341 грн. 10 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, судом встановлено, що право позивача порушено невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, тому підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 3403710445-010960 від 18.06.2018 року в розмірі 15341 грн. 10 коп. Належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з: витрат по сплаті судового збору та витрат за юридичні послуги, які підтверджені відповідними квитанціями. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 509, 526, 530, 610, 623, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 13, 76, 77, 78, 81, 128, 210, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: approved