Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

08.12.2014 позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, просить зобов'язати відповідача укласти з позивачем договір відповідно до Типового договору про надання житлово-комунальних послуг, який затверджений Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що відповідач в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про захист прав споживачів», Постанови КМУ від 21.07.2005р. №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» призупинив надання послуг з гарячого та холодного водопостачання у квартирі [ADDRESS], належної їй на праві власності. При цьому зазначає, що вона протягом 2013-2014 роки зверталась до відповідача з пропозицією укласти з нею договір відповідно до Типового договору про надання житлово-комунальних послуг, який затверджений Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», згідно якого не передбачено самовільне призупинення споживчих послуг. Однак, відповідач ухиляється від укладення вказаного договору, що порушує, на її думку, її права як споживача. Одночасно зазначає, що запропонований відповідачем договір в редакції ТОВ «Фірма «Т.М.М», суперечить вимогам Типового договору, затвердженого Постановою КМУ від 20.05.2009 року, оскільки не містить усіх необхідних умов, які безпосередньо стосуються особливостей з утримання та обслуговування будинку, в якому вона проживає і прибудинкової території. Крім того, зазначає, що в порушення вимог ст.ст. 30, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», вона не отримала інформацію щодо: відповідності рівня цін/тарифів розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво; структури цін/тарифів для споживачів; відповідності оплати житлово-комунальних послуг їх наявності, кількості та якості; відповідальності виконаців/виробників за недотримання вимог стандартів, нормативів, норм, порядків та правил. Крім того, посилається на наявність умов у запропонованому відповідачем договорі, які є несправедливими. Зокрема, надання лише відповідачу права розірвати договір із споживачем на власний розсуд. За викладених обставин, вважає наявними підстави для укладення вказаного договору на основі Типового договору. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила на адресу суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. За таких обставин, суд визнав можливим розгляд справи за відсутності позивача. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечив проти його задоволення. Вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначив, що 01.12.2014 між позивачем та ТОВ «Фірма «ТММ» укладено договір про надання житлово-комунальних та інших послуг. Разом з цим, позивач відмовляється підписувати додатки до цього договору, згідно яких визначені ціни/тарифи на комунальні послуги та утримання прибудинкової території. Таким чином, вважає відсутність порушення прав позивача як споживача у обраний позивачем спосіб захисту. Суд, заслухавши думку представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами шляхом дослідження, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна №28133760 від 25.11.2010. (а.с.12) 01.12.2014 між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Фірма «Т.М.М» було укладено договір про надання житлово-комунальних та інших послуг. Інші дані та докази на спростування вказаної обставини в матеріалах справи відсутні. (а.с.84-92) Таким чином, позивач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються відповідачем. При встановленні правовідносин сторін і законодавства, яке належить до них застосувати, суд надходить до висновку про те, що дані правовідносини регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Обґрунтовуючи позов, позивач просить зобов'язати відповідача укласти з нею договір про надання комунально-житлових послуг на основі Типового договору про надання житлово-комунальних послуг, який затверджений Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», оскільки запропонований відповідачем договір в редакції ТОВ «Фірма Т.М.М» не відповідає умовам вказаного Типового договору. Разом з тим, суд не може погодитись з заявленими вимогами, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладається обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Як встановлено судом і вказана обставина сторонами не заперечувалась, позивач підписала 01.12.2014 з відповідачем договір про надання житлово-комунальних та інших послуг. Отже погодилась з умовами вказаного договору. Разом з тим, додатки №1 та №2 до цього договору, які є невід'ємними частинами договору не підписала, посилаючись на те, що не погоджується з визначеними у додатках тарифами. (а.с.104-105) Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є серед іншого свобода договору. Статтею 6 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає право суб'єкта цивільного права на укладення й інших договорів, прямо не передбачених актами цивільного законодавства, але відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст.16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 вказаної статті містить способи захисту цивільних прав та інтересів. Виходячи з засад цивільного законодавства та судочинства, а також зі змісту положень ч.1 ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» захист порушених прав або оспорюваних інтересів споживача можливий у разі перешкоджання виконавцем послуг у виконанні покладеного на споживача обов'язку щодо укладенні договору про надання комунально-житлових послуг. Виходячи з вищевикладеного, судом не встановлено протиправність дій відповідача, оскільки позивач як споживач добровільно не підписує додатки до вказаного договору про надання житлово-комунальних та інших послуг. Оцінюючи доводи позивача щодо невідповідності умов запропонованого відповідачем договору про надання житлово-комунальних послуг та інших послуг умовам Типового договору та несправедливості умов вказаного договору суд вважає їх такими, що не мають юридичного значення, виходячи з предмету позову, оскільки вимог щодо недійсності підписаного позивачем договору про надання житлово-комунальних та інших послуг або змін умов цього договору позивач не заявляє. Крім того, безпідставним в обґрунтування вимог позову і є посилання позивача на протиправне призупинення відповідачем надання послуг з гарячого та холодного водопостачання, оскільки такі дії відповідача не є предметом позовних вимог. За змістом ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до норм цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з встановлених обставин справи, судом не встановлено порушення прав та інтересів позивача, які б підлягали захисту в обраний позивачем спосіб. Відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

Outcome: dismissed