Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

07 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування належним їй жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона на підставі нотаріально посвідченого договору довічного утримання є власником будинку №74 по колишній вулиці Мопра, зараз Грушевського, у м.Пологи Запорізької області. У зазначеному будинку вона, позивач, є постійно зареєстрованою як власниця будинку. У належному їй будинку з 2013 року також зареєстровані відповідачі у справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], проте вони у даному будинку ніколи не проживали, а жили і живуть у будинку №16 по вул.Орджонікідзе (зараз Волошкова) в м.Пологи Запорізької області. Договірних відносин між нею, позивачем у справі, і відповідачами, з приводу найму вказаного житла не існує. Добровільно відповідачі не знялися з реєстраційного обліку та на теперішній час мешкають за іншою адресою. Враховуючи викладене, позивач просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування будинком за адресою: Запорізька область, м.Пологи, вул.Грушевського (Мопра), 74. Позивач, будучи належним чином повідомленою про явку в судове засідання, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити. Також просить не стягувати з відповідачів на її користь понесені нею витрати зі сплати судового збору (а.с.31,36). Відповідачі [PERSON], [PERSON] і [PERSON], будучи належним чином повідомленими про явку в судове засідання, в судове засідання не явилися, з заявами про розгляд справи в їх відсутність або про відкладення судового розгляду справи не зверталися, у звязку з чим суд розглядає справу за їх відсутності за наявних в ній доказів (а.с.32-33,35). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про явку в судове засідання, надала суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення (а.с.37). У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, приймаючи до уваги наполягання позивача на задоволенні позовних вимог, думку відповідача [PERSON] щодо позову, а також не надання іншими відповідачами заперечень проти позову, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів, Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна,Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна (реєстрація вилучення запису) судом встановлено, що з червня 2010 року [PERSON] є власницею жилого будинку з надвірними спорудами і будівлями до нього №74 по вул.Мопра Запорізької області (а.с.8-10). Право власності на зазначений будинок за [PERSON] зареєстрований КП «Імпульс» Пологівської райради (а.с.5). З даних домової книги на а.с.11-12 судом встановлено, що всі відповідачі у справі є зареєстрованими в жилому будинку, який належить позивачу, з лютого 2013 року по теперішній час. Згідно довідки голови квартального комітету м.Пологи від 19 квітня 2016 року на а.с.26 встановлено, що відповідачі у справі є зареєстрованими в будинку позивача, проте в ньому не проживають. Згідно довідки голови квартального комітету м.Пологи від 11 травня 2016 року на а.с.34 судом встановлено, що відповідачі у справі є зареєстрованими в будинку позивача, проте жодного дня не проживали в ньому. Розпорядженням Пологівської міської ради №31 назва вулиці Мопра у м.Пологи змінена на вул.Грушевського (а.с.25), у звязку з чим позивач просить у судовому рішенні зазначити як стару назву вулиці, на якій розташований її будинок, так і нову (а.с.35). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно зі ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно с т.158 ЖК Україгни, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно ч.2 ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня ви буття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який ви був, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Судом встановлено, що між сторонами у справі договір найму жилого приміщення не укладався, відповідачі у справі є зареєстрованими у належному позивачу будинку, проте не проживали і не проживають в ньому до тепер. Оскільки відповідачі не є власниками жилого будинку, не проживають в ньому, витрати по його утриманню не несуть, комунальні послуги не сплачують, а також враховуючи те, що платежі за послуги з вивозу сміття залежать від кількості зареєстрованих в будинку осіб і зазначені витрати в даному випадку несе власник, суд вважає, що факт реєстрації відповідачів в будинку позивача порушує право останнього як власника. Аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved