Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

07 лютого 2018 року до Заліщицького районного суду надійшла позовна заява від [PERSON] до Заліщицької міської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, в якій позивач просить визнати за ним в порядку спадкування по праву представлення як внук, який претендує на ту частину спадщини, яка належала б за законом його батьку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що після смерті [PERSON], яка померла 30.01.2017 року, відкрилась спадщина на квартиру, однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, він не може оформити спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому змушений звернутись до суду. Позивач в судове засідання не зявився, однак представник позивача подав заяву в якій просить суд слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просить суд слухати справу у його відсутності, заперечень проти позовної заяви немає. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з'явились. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем за правом представлення після смерті 30.01.2017 року згідно свідоцтва про смерть серії І-ИД №217410 від 30.01.2017 року баби [PERSON], оскільки його батько [PERSON], який був спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], помер 08.11.2001 року, згідно свідоцтва про смерть серії І-ИД №131432 від 08.11.2001 року, що стверджується свідоцтвом про народження №303316 від 09.03.1995 року. Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], частина якої належала їй, а інша частина, належала [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла [PERSON]. Відповідно до довідки №2521 від 15.08.2017 року виданої Заліщицькою міською радою Тернопільської області станом на 08.11.2001 року у квартирі [ADDRESS] проживали та були зареєстровані [PERSON], який помер 08.11.2001 року та [PERSON], яка померла 30.01.2017 року. Спадкове майно, яке належало [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 05.03.1998 року, складається із квартири [ADDRESS], куди входить: кухня 1, жила 2, вартістю 50269 гривень (оцінювальний акт квартири). Згідно повідомлень державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори від 04.09.2017 року №01-16 вбачається, що після смерті [PERSON] та [PERSON], позивач звернувся із заявами про прийняття спадщини. У зв'язку з тим що правовстановлюючим документом не встановлено чи є квартира обєктом спільної сумісної чи спільної часткової власності, оформити право власності на спадкове майно позивач невзмозі. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із того, що дані правовідносини є спадковими, а позивач позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, відтак звернувся до суду. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1266 ЦК України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру, право на спадкування якої за правом представлення належить позивачу у справі. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Наведене свідчить про наявні перешкоди для позивача при спадкуванні майна та оформленні права власності на таке, а тому за встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved