Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

08 серпня 2017 року позивач звернулася з позовом до [PERSON], який згодом доповнила, про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. Свої вимоги мотивує тим, що сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 травня 2015 року було збільшено розмір аліментів з [PERSON] на утримання доньки в розмірі 800 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягнення з 25.03.2015 року. Позивач вказує, що після рішення суду про збільшення розміру аліментів відповідач регулярно сплачував аліменти, однак дитину позивач фактично утримує сама, оскільки вказаної суми вкрай не вистачає. Вказує, що в даний час у неї склалося тяжке матеріальне становище, ростуть ціни, донька росте і потреби по її утриманню ростуть. Дитина сьомий рік займається спортивними бальними танцями, де має успішні результати, займає призові місця в змаганнях. Крім того, дитина відвідує спортивний гурток з полденсу, всі ці заняття потребують чималих додаткових витрат. Позивач вказує, що багато коштів витрачається на оплату за навчання щомісячно, за індивідуальні заняття по спортивним бальним танцям, значних грошей коштує пошив одягу та взуття для тренувань та спортивних турнірів, оскільки приходиться купувати спеціальні вартісні тканини. Позивач зазначає, що батько дитини не займається її вихованням, не спілкується з донькою. На прохання позивача звернути на доньку увагу - реагує негативно. Позивач вказує, що відповідач має стабільний дохід, приблизно 30 тис. грн. на місяць, оскільки він проживає та працює у м. Москва РФ. Нещодавно, у 2014 році, відповідач придбав квартиру в новобудові за адресою: [ADDRESS], вказане свідчить про його високе матеріальне становище і що він може сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду. Крім того, позивач вказує, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років збільшився до 1777 грн. починаючи з 01.05.2017 року, а з 01.12.2017 року цей розмір становить 1860 грн. Тому позивач просить суд збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Зарічного районного суду м. Суми з 800 грн. до 1600 грн. щомісячно до повноліття дитини, а також стягнути додаткові витрати на дитину одноразово у розмірі 5000 грн. за рік, або 500 грн. щомісячно. Під час розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги, та просила збільшити розмір аліментів до 3000 грн. щомісячно до повноліття дитини, а також стягнути додаткові витрати на дитину одноразово у розмірі 10000 грн. за рік. У судовому засіданні позивач підтримала збільшені позовні вимоги, просила задовольнити в повному обсязі. Позивач пояснила, що відповідач взагалі самоусунувся від виховання та утримання доньки, фактично ігнорує її. Позивач вказує, що розмір аліментів щомісячний вона обрахувала, виходячи з мінімальних потреб дитини, без будь-яких предметів розкоші і без дороговартісних речей. Пояснила, що вказаний розмір складається з щоденних витрат на харчування, на навчання у школі, підручники та канцтовари, проїзд до школи та гуртків, звичайний одяг та взуття згідно віку та статі дитини, а також витрати на лікування. Щодо додаткових витрат позивач пояснила, що збільшила ці позовні вимоги в звязку з наданням додаткових доказів вартості тканин, одягу та взуття для спортивних бальних танців, вартості пошиття такого одягу, участі у турнірах, та доказів витрат на оплату танцювальної студії та індивідуальних занять. Представник відповідача [PERSON] (мати відповідача) позов частково визнала в частині збільшення розміру аліментів, та повністю заперечувала проти стягнення додаткових витрат, подала письмовий відзив (а.с.126-128). Пояснила, що встановлений законом прожитковий мінімум на дитину з 1 січня 2018 року становить 1860 грн, а 50% від вказаного прожиткового мінімуму становить 930 грн. Відповідач згодний сплачувати аліменти лише в такому мінімальному розмірі 930 грн., оскільки не має постійної роботи, має поганий стан здоровя та має хвору мати-пенсіонера. Пояснила, що у відповідача хвора спина, і це не дозволяє йому в повній мірі займатися фізичною працею. Також представник відповідача заперечувала проти доводів позивача щодо значних доходів відповідача, та вказала, що квартира у новобудові, на яку вказує позивач, була придбана не відповідачам, а його матірю у 2014 році, що підтверджується свідоцтвом про право власності. Також представник відповідача вказала, що мати відповідача є пенсіонером, хворою людиною, має невеликі доходи і перебуває на утриманні у відповідача. Представник відповідача вказує, що позивач не довела жодними доказами ту обставину, що доходи відповідача становлять 30000 грн. на місяць. Також представник відповідача зазначає, що більшість квитанцій, наданих позивачкою, не містять інформації, хто платив кошти і на чию користь, і не зрозуміло, що ці кошти витрачені саме на дитину. Представник відповідача вважає, що позивач повинна надати суду медичну довідку, чи можна дитині взагалі займатися спортивними танцями, оскільки представнику відповідача відомо, що дитина страждає на сколіоз І-ІІ ступеню. Тому представник відповідача згодна на збільшення розміру аліментів з 800 грн. на 930 грн. щомісячно, а проти стягнення додаткових витрат на дитину заперечує повністю. Суд, вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі та мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5-7). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 травня 2015 року стягнуто з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи стягнення з 25.03.2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.61-63). Рішення набрало законної сили. Із наданих письмових доказів встановлено, що [PERSON], учениця 6-А класу школи № 22 відвідує заняття зі спортивних бальних танців в центрі танцювального руху «M-Studio» пять разів на тиждень (понеділок, пятниця з 15-30 до 17-20 год. та понеділок, середа, пятниця з 20-00 год. до 21-00 год.) (а.с.31). Позивачем надані квитанції про оплату навчання у танцювальній школі щотижнево по 200 грн. (а.с.105, 134). Крім того, дитина відвідує танцювальні заняття полденс, щомісячний абонемент до якого коштує 350-450 грн. на місяць, та необхідний спеціальний одяг (а.с.56, 105, 104). Той факт, що дитина займається спортивними бальними танцями, приймає участь у змаганнях та турнірах зі спортивних бальних танців, підтверджується фотознімками та програмами чемпіонатів зі спортивних танців (а.с. 58-60, 120-124). Зокрема, вбачається, що за участь у кожному чемпіонаті необхідно сплачувати внески у розмірі 200 280 грн. для учасників, та від 150 грн. для глядачів (батьків, супроводжуючих) (а.с. 120-124). Крім того, з наданих позивачем письмових доказів вбачається, що придбання, пошив спеціального одягу та спеціального взуття для тренувань та спортивних турнірів також коштує значних коштів, зокрема, в середньому: юбки близько 500 грн., сукні близько 1000 грн., взуття від 700 грн. до 1200 грн., (а.с.110-114, 116). Позивач надала суду копії чеків з танцювального магазину «Баланс» за 2015, 2016, 2017 роки, з яких вбачається, що позивач постійно купує спеціальний одяг для танців (сукні, юбки, блузи, гетри, гольфи, туфлі, тощо) підліткового розміру (а.с.24, 53). Позивач пояснила, що спеціальні сукні для участі у чемпіонатах необхідно пошити, вартість тканин для спеціальних суконь коштує в середньому від 390-425 грн. за метр, та дорожче (а.с. 117, 118, 124), крім того, необхідні спеціальні прикраси, які нашиваються на ці сукні (а.с.119), а також робота по пошиттю спеціального одягу для танців є вартісною. Крім того, відповідно до консультативного висновку лікаря ортопеда, [PERSON] рекомендовано корекція осанки, ортопедичне взуття із жорстким задником (а.с.32), внаслідок якого позивачем було придбано в ортопедичному салоні взуття та пристрої на загальну суму 880 грн. (а.с.57). На підтвердження оплати щоденних витрат на харчування, проїзд, ліки, придбання канцтоварів та підручників, одягу та взуття для повсякденного життя - позивач надала копії чеків та квитанцій (а.с. 51-52, 54, 55, 104, 106-109, 135). Представник відповідача надала копію консультативного висновку спеціаліста від 02.01.2018 року про наявність у [PERSON] остеохондрозу грудного та поперекового відділу (а.с.129), свідоцтво про право власності на квартиру (а.с. 130), інформацію про наявність ряду захворювань у матері відповідача [PERSON] (а.с.131), довідку про те, що відповідач зареєстрований з матірю за однією адресою (а.с.132), та довідку про розмір пенсії матері відповідача (а.с.133). Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд враховує, що батьки зобовязані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Та обставина, що мати дитини має дохід, не звільняє батька від обовязку утримувати свою неповнолітню дитину. Суд враховує, що 08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року - становить 1689 грн., з 1 травня 2017 року - 1777 грн., з 1 грудня 2017 року 1860 грн. Суд вважає, що за віком відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоровя, будь-яких належних доказів погіршення свого матеріального стану, відсутності доходів, чи значного погіршення стану здоров'я відповідач не надав. Консультативний висновок спеціаліста щодо наявності у відповідача [PERSON] остеохондрозу грудного та поперекового відділу (а.с.129) суд не приймає до уваги в якості доказу, що б свідчив про погіршення стану здоровя, оскільки даний консультативний висновок наданий лікарем приватного медичного закладу, будь-яких інших медичних документів щодо наявності у відповідача в минулому хронічних захворювань, які прогресують, або ж медичних карток, з яких можна встановити перебіг захворювань і визначити, що стан здоров'я відповідача дійсно погіршився протягом останнього часу відповідачем та його представником не надано. Крім того, суд звертає увагу на дату висновку: 02.01.2018 року, з чого вбачається, що відповідач отримав даний консультативний висновок вже після подання до суду позову про збільшення розміру аліментів. Суд приймає до уваги пояснення представника про те, що вона отримує невелику пенсію та має ряд захворювань, однак суд зауважує, що вимога про збільшення аліментів предявлена до відповідача як батька дитини, а не до бабусі (представника відповідача). Будь-яких доказів того, що [PERSON] перебуває на утриманні у відповідача [PERSON] (поштові чи банківські перекази, тощо) суду не надано. Враховуючи все вищевикладене, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючі обставини справи станом на сьогоднішній день, враховуючи всі подані позивачем додаткові докази, суд вважає, що на даний час розмір аліментів в твердій грошовій сумі 2000 грн. на дитину щомісячно є справедливим і розумним в даній конкретній ситуації, і не порушуватиме права та інтереси відповідача та інших осіб. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов про збільшення аліментів слід задовольнити частково, збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду від 14 травня 2015 року та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням суду законної сили. Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно залежно від причини, що зумовила додаткові витрати. У даному випадку суд вважає, що відповідач як батько неповнолітньої [PERSON], [INFO], повинен відшкодувати частину додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, а саме: розвитком здібностей дитини: на оплату занять дитини у танцювальній студії, витрат на постійну участь дитини в чемпіонатах (змаганнях) зі спортивних бальних танців, супутніх витрат на придбання та пошив спеціального одягу та взуття для тренувань та чемпіонатів, а також відповідач повинен відшкодувати половину витрат на лікування дитини, так як такі витрати викликані особливими обставинами, а саме: захворюванням дитини. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які підтверджують понесення нею вказаних додаткових витрат, і за таких обставин, суд вважає необхідним частково задовольнити позов про стягнення додаткових витрат на дитину, і вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача одноразово за один рік суму 8000 грн., з урахуванням додаткових доказів щодо внесків для участі у змаганнях, та вартості спеціального одягу, який купувався та шився для участі дитини у чемпіонатах зі спортивних бальних танців. При цьому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача з приводу того, що якщо у дитини сколіоз, то їй не можна займатись спортивними бальними танцями, оскільки у консультативному висновку спеціаліста ортопеда Сумської обласної клінічної дитячої лікарні не зазначено відповідної заборони (а.с.32). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, оскільки позивач за даною категорією справи звільняється від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1280 грн., тобто по 640 грн. за кожну вимогу. Одночасно суд вважає за необхідне, після набрання даним рішенням законної сили, відкликати виконавчий лист № 591/2092/15-ц виданий на виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 травня 2015 року по справі № 591/2092/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. На підставі ст. 7, 141, 182, 185, 192 СК України,

Outcome: partial