Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

08.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення [PERSON] 1/5 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: частка в квартирі [ADDRESS], що належала останньому на праві спільної сумісної власності з іншими спввласниками квартири. Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадщини вона, як спадкоємець за законом, отримала відмову, у зв'язку з тим, що частки квартири не виділенні. Оскільки виділення частки її потрібно для прийняття спадщини, тому вимушена звернутись до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на підстави та мотиви викладенні в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, однак на адресу суду подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про відкладення розгляду справи. Представник третьої особи органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради - [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивачки та представника третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що справу слід продовжувати у відсутності [PERSON], яка не повідомила причини неявки, а позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 17 лютого 2006 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради згідно розпорядження №168 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11138448 від 05.07.2006 року квартира № 29 та комора в підвалі площею 1,5 кв.м., що знаходиться на [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /а.с. 4-5/. Частки даної квартири між співвласниками не визначені. Даний факт також підтверджується поясненнями позивача даними в судовому засіданні. Згідно свідоцтва про смерть /[NUMBER]/ виданого 01.02.2016 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції [PERSON] помер [INFO], актовий запис 178. /а.с.7/ Позивачка хоче визначити частки померлого у спільній сумісній власності на спірну квартиру, що знаходиться у [ADDRESS], з метою оформлення спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності до ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішення суду. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. З пояснень позивача вбачається, що квартира знаходиться у багатоповерховому будинку на 8-му поверсі і не є переобладнана та змінена. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Оскільки судом не встановлено підстав для відхилення від рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності суд вважає за доцільне захистити право власності кожного з них в межах розгляду даної цивільної справи, визнавши, що [PERSON] на день смерті був власником 1/5 квартири [ADDRESS]. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Пр цьому суд зазначає, що визначення частки у спільній сумісній власності не порушує право неповнолітнього [PERSON] на володіння користування або розпорядження майном - спірною квартирою.

Outcome: approved