Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

09.12.2019 року представник позивачки звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач, [PERSON] , та відповідач, [PERSON] деякий час проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом. За час спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який на даний момент проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. На теперішній час сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Позивач, [PERSON] , знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки проживає одна, на утримання дитини не отримує державної допомоги, дитина повністю знаходиться на її утриманні. Враховуючи ту обставину що відповідач останні пів року не надавав зароблені кошти на потреби сім`ї, в тому числі дитині, у позивача є підстави вважати, що він і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дитини, тобто сплати аліментів. На сьогоднішній день постійно зростають витрати на комунальні послуги, продукти харчування, одяг, ліки тощо. Також коли дитина хворіє, позивач змушена залишатись з дитиною вдома і нести витрати на лікування, в зв`язку з чим її доходи в цей період є мінімальними. Крім цього син розвивається, йому цікаво читати нові книги, журнали, відвідувати музеї, галереї і т.д. Відповідач ці витрати оплачувати не бажає, хоча дитина потребує і духовного розвитку та завданням батьків є забезпечення розвитку талантів, здібностей дітей, їх духовних та культурних потреб. Прохання позивача надавати матеріальну допомогу добровільно відповідач ігнорує, посилаючись на те, що зараз важко з роботою, хоча працює на Укрзалізниці де заробітна плата є достатньо для утримання й себе й сина. Як відомо позивачу, аліменти відповідач ні кому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей не має. Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд зобов`язати [PERSON] , [INFO] , сплачувати на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] аліменти на утримання їх малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, але до його початку представник позивачки надав суду заяву, якою просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 187 виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області від 09.09.2014 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Довідка № 21 від 20.11.2019 року, яка видана квартальним комітетом, свідчить, про дійсність проживання [PERSON] разом із дитиною [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] та який знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів враховується відсутність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, що передбачено ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ч. 1. ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Приписами статей 181, 192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З наданих письмових доказів, суд дійшов висновку, що відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, принаймні іншого відповідачем не доведено. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину передбачених ст.188 СК не встановлено, а тому вимоги позивачки підлягають задоволенню. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved