Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

09 липня 2014 року представник позивача звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 09.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладений кредитний договір за № 203/П/56/2008-840, відповідно до умов якого, кредитор надав позичальнику кредит у сумі 205 128,00 доларів США строком до 09.09.2033 року, а позичальник зобов'язався використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом. Крім того, 09 вересня 2008 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, укладено договір іпотеки між позивачем та відповідачем, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно : земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий номер - 3220881300:04:002:0284, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована за адресою : Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с. Вишеньки. Позичальник не виконує належним чином зобов'язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Сума боргу є значною та щомісячно збільшується внаслідок нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. 12.06.2014 року відповідачу було направлено досудову вимогу про усунення порушень кредитного договору з вимогою виконати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Проте заборгованість за кредитним договором не погашена. Станом на 04.06.2014 року загальна сума заборгованості становить 428 142,26 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на 04.06.2014 року та становить 5 082 093,63 гривень, із них: заборгованість за кредитом - 205 128,00 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на 04.06.2014 року становить 2 434 890,90 гривень, заборгованість за відсотками - 178 854,86 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на 04.06.2014 року становить 2 123 025,97 гривень, пеня за прострочення сплати кредиту - 23 646,60 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на 04.06.2014 року становить 280 687,67 гривень, штрафу - 20 512,80 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на 04.06.2014 року становить 243 489,09 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте через канцелярію суду подав заяву з проханням провести судове засідання без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяв чи клопотань до суду не направив. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечував. Дослідивши матеріали справи, надані представником позивача документи, перевіривши повноваження представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 09.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Надра», та [PERSON] укладено кредитний договір за № 203/П/56/2008-840 (а.с. 7-10). Відповідно до умов договору позичальнику [PERSON] надано кредит в сумі 205 128,00 доларів США строком до 09.09.2033 року. Відповідно до п. 3.1.1 кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 2660,80 доларів США, а також сплачує відсотки банку. Згідно п. 5.2 кредитного договору у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у кредитному договорі, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасного сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення відповідачем вимог п. 4.3 кредитного договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10 % від суми кредиту. Відповідно до п.4.2.4 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів. Згідно з наданим до позовної заяви розрахунком суми заборгованості станом на 04.06.2014 року у відповідача виникла заборгованість, загальна сума якої становить 428 142,26 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на 04.06.2014 року становить 5 082 093,63 гривень, із них: заборгованість за кредитом - 205 128,00 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 2 434 890,90 гривень, заборгованість за відсотками - 178 854,86 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 2 123 025,97 гривень, пеня за прострочення сплати кредиту - 23 646,60 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 280 687,67 гривень, штрафу - 20 512,80 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 243 489,09 гривень (а.с. 5-6). Сумнівів у правильності проведених розрахунків, у суду наданий позивачем документ не викликає. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно з ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У судовому засіданні також встановлено, що 09 вересня 2008 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, укладено договір іпотеки між позивачем та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1738, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно : земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий номер - 3220881300:04:002:0284, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована за адресою : Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с. Вишеньки (а.с. 12-17). Відповідно до іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання відповідних положень кредитного договору та/або невиконання іпотекодавцем відповідних положень цього договору, іпотекодержатель має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами. 12.06.2014 року відповідачу направлена вимога про погашення заборгованості за кредитним договором та запропоновано протягом 7 банківських днів з дати надіслання вимоги погасити заборгованість в повному обсязі. Проте у встановлений термін заборгованість за кредитом повернута не була. За змістом ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, та згідно ч. 1 ст. 577 Цивільного кодексу України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути боржник, або третя особа (майновий поручитель). Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1, 2 та 4 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до статті 35 вказаного Закону у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушенного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. З урахуванням наведеного суд прийшов до переконання про обґрунтованість та законність пред'явлених позивачем вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - належне відповідачам нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються : загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. А також, виходить з того, що відповідно до змісту ч. 6 ст. 38 вказаного Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотеко-держателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 3 654,00 гривень, підлягають стягненню на його користь позивача з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved