overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

10.03.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням домоволодіння №123 по вул. Кузнецька (стара назва Скороходова) в м. Миколаєві. У заяві позивач вказав, що крім нього в спірному домоволодінні зареєстрований відповідач [PERSON], який там не проживає, комунальні послуги не сплачує, у звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки самостійно зняти відповідача з реєстрації не може. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав і просив задовольнити, також не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. За згодою позивача суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності, на підставі рішення Заводського районного суду м.Миколаєва №2-7235 від 17.11.2004 року, належить 1/2 частина домоволодіння 123 по вул. Кузнецька (Скороходова) у м. Миколаєві. Судом також встановлено, що інша 1/2 частина домоволодіння 123 по вул. Кузнецька (Скороходова) у м. Миколаєві належить на праві власності [PERSON] Відповідач по справі [PERSON], племінник позивача, був зареєстрований у вказаному домоволодінні. Відповідно до довідки №33 від 06.03.2017 року, виданої ТОВ «Николаевдомсервис», [PERSON] зареєстрований за адресою вул. Кузнецька (Скороходова), 123 з 27.03.2003 року. З моменту реєстрації у будинку [PERSON] не проживає, особисті речі, у спірному будинку відсутні. Відповідач будь якого звязку з будинком не має, витрати по утриманню та збереженню майна не несе. Особисту кореспонденцію за вказаною адресою не отримує. Факт не проживання [PERSON] за зазначеною адресою, підтверджується актом про не проживання від 06.03.2017 року, складеного сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та завірений начальником ЖЕУ ТОВ «Николаевдомсервис». Суд зазначає, що при розгляді справи будь-яких перешкод для проживання відповідача у спірному домоволодінні з боку позивача, судом встановлено не було. Статтею 55 Конституції України гарантується судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

10.03.2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про винесення додаткового рішення про стягнення на її користь судового збору. Рішенням Деснянського районного суду від 10 лютого 2017 року, постановленим за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позовні вимоги задоволені. Проте в рішенні не вирішено питання про стягнення судового збору з відповідача, і представник позивача звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення. Ст. 220 ЦПК України в п. 4 ч. 1 передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони в судове засідання не викликались, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. Згідно до ст. 1 Закону України « Про судовий збір» судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 3 цього ж Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що підстави для винесення додаткового рішення є, оскільки згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила судовий збір за подання позову в розмірі 640 грн. 00 коп., який просить стягнути на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

10.03.2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем; дітей залишити на вихованні позивача до їх повноліття; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 17.06.2014 року з відповідачем був зареєстрований шлюб. Від спільного сумісного проживання з відповідачем народилися діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, який зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки. Сімейні відносини припинені, тому вона змушена звертатися до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.06.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Зеремлянської сільської ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 17.06.2014 року (а.с. 6). Від спільного сумісного проживання народилися діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7,8,9). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Тому, дітей суд залишає на виховання з позивачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та залишення на виховання для позивачки малолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

10.03.2017 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовною заявою до Балтської міської ради Одеської області про тлумачення змісту заповіту. Свої вимоги мотивує тим, що її мати [PERSON] склала на користь неї заповіт, в якому заповіла її державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 372579. Відповідно до вказаного державного акту [PERSON] мала право власності на земельну ділянку площею 2,74 га., що знаходиться на території Козацької сільської ради Балтського району Одеської області. 30.09.2016 року [PERSON] померла, не внісши змін до вказаного заповіту. Після її смерті вона як спадкоємець за заповітом у відведений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус відмовила її у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкодавець [PERSON] заповіла її державний акт на право власності на земельну ділянку, а не саму земельну ділянку. Тому вона просила суд здійснити тлумачення заповіту, а саме встановити, що посилання в заповіті на державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 372579 стосується волі спадкодавця щодо успадкування нею земельної ділянки площею 2,74 га., що знаходиться на території Козацької сільської ради Балтського району Одеської області. В судове засідання позивачка не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Представник Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, що не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з заповіту спадкодавця, [PERSON] заповіла позивачці державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 372579. 30.09.2016 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст. 1256 ЦК України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до \~статті 213 цього Кодексу. Виходячи з аналізу ст. 213 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою визначення справжньої волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання у спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 372579 спадкодавець [PERSON] мала право власності на земельну ділянку площею 2,74 га., що знаходиться на території Козацької сільської ради Балтського району Одеської області. Отже, судом встановлено, що [PERSON], складаючи заповіт, самостійно та вільно виявила волю щодо настання реальних наслідків вчиненого нею правочину, що в разі\~\~її смерті позивачка успадкує не державний акт на право власності на земельну ділянку, а саме земельну ділянку, на яку вона мала право власності згідно вказаного державного акту. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

10.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 липня 2005 року Лиманською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №9. В обґрунтування позову зазначила, що з 26.07.2005 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині непорозуміння між ними, проживають окремо, фактично шлюбні відносини між ними припинені, шлюб розпався остаточно. Спору про розділ майна, що є їхньою сумісною власністю не має, спору стосовно місця проживання та виховання дітей між ними не має. Після розірвання шлюбу діти залишаються з матір'ю. Примирення між ними не можливе. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, від позову не відмовилася, після розірвання шлюбу просила не змінювати прізвище на дошлюбне. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, заперечень проти позовної заяви не надав. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про укладення шлюбу та копій свідоцтв про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2005 року, від шлюбу мають спільних синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а. с. 5, 6, 7). Зі змісту заяв, поданих сторонами, вбачається, що ними визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Спору про розділ майна та місце проживання малолітніх синів між сторонами немає. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, проти чого не заперечував відповідач [PERSON], а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивачки, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

10.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з січня 2016 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей, регулярно, в передбаченому законом розмірі, не надає і тим самим ставить сімю в скрутне матеріальне становище. Просила суд стягувати на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення ними повноліття. Сторони в судове засідання не зявилися, однак надали до суду заяви, в яких: позивач підтримала свої вимоги, а відповідач визнав позов, прохали справу розглядати в їх відсутності. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що малолітні діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] знаходяться на утриманні матері (а.с.8), а батько [PERSON] (а.с.6,7) своїх зобов'язань по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, у відповідності до ст. ст. 180, 199 СК України, в повному обсязі не виконує. Таким чином, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей : доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.03.2017 року до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

10.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 18.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від шлюбу з відповідачем дітей не мають. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Сторони не розуміють один одного, не можуть знайти спільних рішень при веденні спільного господарства, розприділення і використання сімейного бюджету, що врешті призвело до припинення шлюбних відносин. Відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує скандали, бійки, наносив їй тілесні ушкодження. Тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, ведуть окремо господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд шлюб розриває. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 640 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

10.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 24.09.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Новововлинського міського управління юстиції Волинської області. Від шлюбу з відповідачем є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Сторони не розуміють один одного, не можуть знайти спільних рішень при веденні спільного господарства, роз приділення і використання сімейного бюджету, що врешті призвело до припинення шлюбних відносин. Відповідач зловживає спиртними напоями, матеріально не утримує сім'ю. З грудня 2016 року не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, ведуть окремо господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд шлюб розриває. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 640 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

10.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з липня 2000 року по червень 2012 року, який рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.05.2012 року розірвано. 01.11.2013 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з «Калтуша» на «Гудніченко». Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої в актовому записі про народження вказаний відповідач (свідоцтво про народження серії І-КИ №100218 від 18.12.2000 р., актовий запис №105 від 18.12.2000 року). 02.03.2017 року донька [PERSON] змінила своє прізвище на «Яновська» (свідоцтво про зміну прізвища серія І-ФП №007499 від 02.03.2017 року). Дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №599 ЖКП ММР ЖЕК №2 «Бриз» від 30.03.2017 року. Крім того, відповідач з червня 2016 року матеріальної допомоги позивачці не надає, вихованням доньки не займається, чим порушує право на забезпечення дитини гідними умовами життя та всебічного розвитку. Відповідач здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. ст. 180-184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обовязку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоровя і матеріального положення дитини і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, які належить стягнути з відповідача, суд враховує його матеріальний і сімейний стан та вважає за можливе стягнути аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.03.2017 року і до повноліття дитини. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 640,00 грн., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved