Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

09.02.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 07.11.2009 року Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1057 та просить після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище - [PERSON], посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилася дитина, однак, подружні стосунки припинені, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини, збереження сім'ї неможливо, у зв'язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, до її повноліття, стверджуючи, що відповідач, будучи батьком дитини, в добровільному порядку матеріальну допомогу надає частково. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач [PERSON] до судового засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання з'явився, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача та відповідача, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу - «[PERSON]»/ 07.11.2009 року уклали шлюб, який зареєстрований Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1057, що вбачається із свідоцтва про шлюб [NUMBER] /а.с.5/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилася дитина : [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження від 06.06.2012 року [NUMBER], батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.8/. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає разом з матір'ю. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з червня 2017 року, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Крім того, розглянувши вимогу позову щодо розірвання шлюбу, та встановивши наявність в сторін спільної малолітньої дитини, щодо захисту прав і інтересів якої у позові міститься вимога - про стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що ця вимога підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України). Відповідно до ст.ст.180, 181ч.3, 183ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, частка заробітку (доходу) матері, батька, що стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановленийст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до 6 років, встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», зокрема 1500 грн. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та малолітньої дитини. Крім того, суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому стягнення аліментів слід рахувати з 06.02.2018 року. Відповідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України, на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 гривень, оскільки саме у такому розмірі він був встановлений на момент подання вищевказаного позову до суду. Крім того, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на підставі ст.141 ч.2 ЦПК України.

Outcome: partial