Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

10.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.05.1988 року. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], який на сьогоднішній день є повнолітнім. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя у шлюбі з відповідачем не склалося. Із-за дріб'язкових причини між ними виникали часті сварки, разом вони не проживають більше шести місяців. Подальше спільне проживання з відповідачем і збереження шлюбу позивач вважає неможливим. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Окрім того, позивач не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а відтак, враховуючи згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.05.1988 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с. 4). Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей у сторін немає, що вбачається із довідки виконкому Мурафської сільської ради від 04.02.2015 року № 2740 (а.с. 5). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя у шлюбі з відповідачем не склалося. Із-за дріб'язкових причини між ними виникали часті сварки, разом вони не проживають більше шести місяців. Подальше спільне проживання з відповідачем і збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст. 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір в сумі 243,60 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved