Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

08 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем з 14 січня 2006 року перебувала у зареєстрованому в відділі реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області шлюбі, який рішенням Южноукраїнського міського суду розірвано. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Син знаходиться на її повному утриманні. На теперішній час відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча він має таку можливість, оскільки працює, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України». За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що постановлена відповідна ухвала. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 січня 2006 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області.Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 липня 2014 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] » /а.с. 2/. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а. с. 3/. Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 26 вересня 2019 року /а.с. 4/ неповнолітній [PERSON] , 2006 року народження проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , виходячи зі змісту позову, не приймає регулярної участі у матеріальному утримані неповнолітньої дитини, інше відповідач не довів. Таким чином, [PERSON] не виконує обов`язки щодо утримання свого неповнолітнього сина, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, яка зобов`язує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч. 3 ст. 181 СК України та ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В позовній заяві позивач вказує, що син проживає з нею та вона його повністю утримує, а відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, заперечень протилежного відповідачем не надано, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню аліменти у частці від доходу. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дитини, суд враховує майновий стан відповідача і вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць. Частиною 2 статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved