Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

08.11.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.09.2012 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.09.2012 року за позовом [PERSON] з нього присуджено стягнення аліментів на її користь на утримання їх доньки [PERSON] у розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення нею повноліття. З 18.02.2017 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] Від другого шлюбу у нього народися син [PERSON] , [INFO] . Його дружина подала до нього позовні заяви про стягнення аліментів на її утримання та утримання їх неповнолітнього сина у розмірі ј частини. Угоди між сторонами про добровільне зменшення розміру аліментів між ними досягнуто. Зважаючи на те, що відповідач працює, має постійний високий дохід просить зменшити розмір адіментів. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, представник відповідача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Свої заперечення обґрунтовано тим, що після винесення рішення про стягнення аліментів зі [PERSON] вона тривалий час не отримувала аліментів на утримання їх спільної дитини, у зв`язку із чим вона зверталась як до правоохоронних органів і до виконавчої служби, оскільки позивач ухилився від сплати. На момент винесення рішення про стягнення аліментів на утримання дружини [PERSON] до досягненням сином [PERSON] трирічного віку та рішення про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі ј частини від усіх видів заробітку, він був згодний з позовними вимогами, достеменно знаючи про сплату аліментів на утриманні доньки від попереднього шлюбу. Враховуючи вище викладене позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки як одна дитина [PERSON] , так і інша дитина [PERSON] мають рівні права на утримання при цьому розмір на їх утримання має бути рівний. Відповідь на відзив [PERSON] не подав, додаткового часу для цього не потребував. До судового засідання позивач не з`явився, надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд зменшити розмір аліментів з ј частини до 1/6 частини. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час, місце слухання справи повідомлялась належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Сторони перебували у шлюбі зареєстрованому в Довгинцівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького МУЮ Дніпропетровської області, актовий запис №397, який було розірвано рішенням Довгинцівського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської лобасті від 01.12.2015 року (а.с. 47). Від шлюбних стосунків сторони мають спільну малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 27.10.2010 року (а.с.48). Як вказував позивач, що також підтвердила відповідач, після припинення шлюбно-сімейних стосунків дитина залишилась проживати з [PERSON] , спір про визначення місця проживання між сторонами відсутній. На підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.09.2012 року з [PERSON] присуджено стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини [PERSON] у розмірі ј частки його заробітку до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку до [INFO] , починаючи з 02.08.2012 року (а.с. 49). На виконання рішення суду видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження (а.с.50). Як вказувала відповідач, позивач мав заборгованість з аліментних платежів, у зв`язку з чим остання зверталась до суду, ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.07.2013 року та від 16.07.2015 року було закрито кримінальне провадження стосовно [PERSON] обвинуваченого за ч.1 ст. 164 КК України у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення (а.с. 56, 57). Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, [PERSON] посилався на зміни в його матеріальному та сімейному становищі, які ускладнюють сплату ним аліментів в дійсному розмірі. Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», яку кореспондує ст.27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тобто такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни раніше визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Так, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інших випадках, передбачених СК України. Аналогічне роз`яснення надане і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3. При цьомо, з аналізу ст.192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів), а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Разом із тим, право вимагати зміни розміру аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст.ст.182-184 СК України, та відсутність імперативного припису на неможливість зміни їх розміру, не може обмежуватися разовим здійсненням визначення їх розміру. Отже, в разі зміни окремих обставин, які визначають доцільність перегляду попередньо визначеного розміру аліментів, той з батьків, з ким проживає дитина, вправі подати до суду позовну заяву про зміну порядку чи способу їх стягнення шляхом збільшення розміру аліментів. Оскільки спір між сторонами виник з приводу розміру аліментів, тому при визначенні їх розміру та доцільності зменшення попередньо визначеного відповідно до ст.182 СК України суд обов`язково враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших аліментних зобов`язань; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В ході судового розгляду встановлено, що після ухвалення рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , у нього змінився сімейних стан. Так, 18.02.2017 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] зареєстрований Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис 31, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.02.2017 року (а.с.9). Від цього шлюбу у [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , свідченням чому є свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] від 29.09.2018 року (а.с.10). Крім того, з [PERSON] звернулась до суд з позовними заявами про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] та на утримання [PERSON] до досягнення їх сином трирічного віку. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.01.2019 року з [PERSON] присуджено стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини [PERSON] у розмірі ј частки його заробітку до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. За даних обставин суд приходить до висновку про дійсність та істотність змін в сімейному становищі [PERSON] як платника аліментів в порівнянні з тим, що існувало на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки від першого шлюбу. Відповідно до ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Посилання відповідача на наявність у [PERSON] заборгованості по аліментам у минулому, суд не приймає до уваги, оскільки ці обставини не мають значення для вирішення справи. Таким чином, аналіз вищенаведених правових норм та дійсних обставин справи дає підстави вважати, що здійснення відрахувань в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) [PERSON] в рахунок сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання їх доньки [PERSON] за наявності у нього на утриманні сина від іншого шлюбу та дружини, що є свідченням істотних змін в його сімейному та матеріальному стані, суперечитиме зазначеним у ст.3 ЦК України засадам розумності, справедливості і добросовісності, та з урахуванням права сторін на належне матеріальне забезпечення, в даному випадку у суду наявні підстави для зміни розміру аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] з 1/4 частки до 1/6. Згідно з загальних вимог процесуального права щодо набрання рішенням суду законної сили, аліменти у зменшеному розмірі підлягають стягненню з часу набрання рішенням суду законної сили. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує, що позивачем не заявлялася вимога про відшкодування понесених ним витрат по сплаті судового збору та не наводився попередній розрахунок, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача.

Outcome: approved