Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

08.01.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі представника [PERSON] звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 22956 грн. 56 коп. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що 20.05.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав останній кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту в розмірі 5400 грн., а відповідач зобов'язалася щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 36 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом, але умови договору не були виконані, тому позивач просить стягнути з неї прострочену заборгованість за кредитом станом на 30.11.2014 року у сумі 22956 грн. 56 коп. 07.04.2015 року Вознесенський міжрайонний прокурор в інтересах недієздатної [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору недійсним, оскільки він підписаний особою, яка за рішенням суду визнана недієздатною. Ухвалою суду від 07.04.2015 року зазначену зустрічну позовну обєднано в одне провадження з первісною позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 14.12.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Вознесенської міської ради Миколаївської області. В судове засідання представник позивача не зявився, надав на адресу суду заяву, в якій уточнив, що оскільки рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.10.2011 року стягнуто з відповідача тіло кредиту, штрафи, проценти та комісії за користування кредитом станом на 31.05.2011 року, остаточно просив стягнути різницю по процентам та комісії за користування кредитом у розмірі 9067 грн. 28 коп., посилаючись на викладене просив задовольнити позов, розглянувши справу у його відсутність, позицію щодо вимог за зустрічною позовною заявою представником позивача на неодноразові пропозиції суду не висловлено ( а.с. 30-32 ). Прокурор Мазуренко Н.А., як представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила суд в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічну позовну заяву підтримала, посилаючись на викладеній в ній обставини, просила суд її задовольнити. Законний представник відповідача [PERSON] Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила суд в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічну позовну заяву підтримала, посилаючись на викладеній в ній обставини. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Вознесенської міської ради Миколаївської області [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечувала, зустрічній позов просила задовольнити. Дослідивши та оцінивши письмові докази по цивільній справі, суд вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні первісного позову слід відмовити, з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За положеннями ч. ч. 1, 3\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 і 6\~ст. 203 цього Кодексу\~(підстава заявленого позову). Якщо недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 20.05.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» ( в подальшому юридична особа змінила назву на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останній кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту в розмірі 5400 грн. з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, а відповідач зобов'язалася щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 36 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом (а.с.11 ). Рішенням\~\~Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.10.2011 року з відповідача на користь банку стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором станом на 31.05.2011 року в розмірі 13435,92 грн., з яких 5336 грн. 78 коп. заборгованість за кредитом, 5572 грн. 97 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1648 грн. 27 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи 250 грн. ( фіксована частина ), 627 грн. 90 коп. ( процентна складова ) ( а.с. 55 ). Відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.02.2013 року [PERSON] визнано недієздатною, встановлено над нею опіку та призначено її опікуном [PERSON] ( а.с. 64 ). Ухвалою суду від 27.04.2015 року за клопотанням представника відповідача по справі було призначено судово-психіатричну експертизу, виконання якої було доручено експерту Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Миколаєва ( а.с. 93 ). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 516 від 27.10.2015 року, [PERSON] на момент укладання кредитного договору з ПАТ КБ «ПриватБанк» 20.05.2008 року страждала тяжким психічним захворюванням у формі деменції внаслідок травми головного мозку (FO2.802 ). В період часу, коли був укладений кредитний договір ( 20.05.2004 року ), вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними ( а.с. 116-121). В порядку положень ст. 189 ЦПК України судовим експертом надано письмові розяснення щодо висновку судово-психіатричного експерта № 516 від 27.10.2015 року з приводу стану особи, стосовно якої проводилася експертиза, а саме п. 23, в якому внаслідок технічної помилки замість дати 20.05.2008 року помилково зазначена дата 20.05.2004 року, таким чином п. 23 вказаного висновку слід читати в наступній редакції: «[PERSON] на момент укладання кредитного договору з ПАТ КБ «ПриватБанк» 20.05.2008 року страждала тяжким психічним захворюванням у формі деменції внаслідок травми головного мозку (FO2.802 ). В період часу, коли був укладений кредитний договір ( 20.05.2008 року ), вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними ( а.с. 133). Відповідно до довідки МСЕК № 122787 від 08.10.1998 року [PERSON] є інвалідом першої групи з дитинства постійно, потребує постійного стороннього догляду и нагляду ( а.с. 90 ). Відповідно до ч. 1\~ст. 225 ЦК України\~правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до п. 16\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними», згідно з якою, правила\~ст. 225 ЦК України\~поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що\~\~в момент укладення оспорюваної угоди\~ 20.05.2008року,\~ відповідач не\~\~ могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати\~\~ними,\~\~тому спірний кредитний договір без номеру, укладений між Закритим публічним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 20.05.2008 року належить визнати недійсним.

Outcome: approved