Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

09.04.2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, зазначаючи, що з відповідачем знаходиться у шлюбі з 17.04.2010 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 22. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ними припиненні з 01.03.2014 року, з цього часу вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Причиною розпаду сім*ї є повне нерозуміння та постійні конфлікти. Спору про розділ майна не має. Позивач просила шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно до його повноліття. Позивач у судове засідання не з*явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі (а.с. 17). Відповідач у судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 18). Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17.04.2010 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 22 (а.с.5). Подружні стосунки між сторонами припиненні з 01.03.2014 року, примирення між сторонами не можливе, позивач наполягає на розірванні шлюбу, бо знаходження у шлюбі суперечить її інтересам і є формальним. Судом встановлено, що сторони від подружнього життя мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. (а.с.10), який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо його збереження суперечить інтересам сторін. Оскільки суд прийшов до висновку про неможливість збереження шлюбних відносин сторін, останній підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. З огляду на те, що судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача, суд враховує вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України, а саме те, що відповідач працює завідувачем відділення дезінфектології - помічником лікаря-епідеміолога Новоазовської міжрайонної філії Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» та помічником врача-епідеміолога в Новоазовському міжрайонному управлінні Головного управління Держсанепідемслужби в Донецькій області, інших аліментних обов*язків не має, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі - 243,60 гривень.

Outcome: approved