Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

08.09.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ВL_ТОР-М00086361 від 11 жовтня 2011 року в розмірі 35464,87 грн. В позові посилається на те, що 11 жовтня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ВLаТОР-М00086361, згідно умов якого, позивач надав відповідачу кредит в розмір 20000,00 грн., з процентною ставкою 10,00% річних, термін повернення - 11.10.2014 року, а відповідач зобов'язався повертати кредит в порядку і строки, зазначені в кредитному договорі. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконує зобов'язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим у останньої виникла заборгованість перед позивачем. В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату та час слухання справи, про причини неявки суд до відома не поставила. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що 11 жовтня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ВL_ТОР-М00086361, згідно умов якого, позивач надав відповідачу кредит в розмір 20000,00 грн., з процентною ставкою 10,00% річних, термін повернення - 11.10.2014 року (а.с.6-15). Вбачається, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. Згідно п. 2.5.2. Договору, Позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк», вказаний у п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Згідно п. 4.3. Договору, у випадку прострочення Позичальником сплати або не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Відповідно до п. 4.2 Договору, у випадку невиконання Позичальником обов'язку, передбаченого п 3.3.3. Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за Договором перевищило 60 (шістдесят) календарних днів, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини - Договору. Встановлено, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, а тому станом на 10.08.2015 року у останньої утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 35464,87 грн., яка складається із: суми кредиту - 6446,25 грн.; відсотки - 1179,15 грн.; комісія - 2880,00 грн.; плата за пропуск платежів - 24959,47 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.5). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов Кредитного договору № ВL_ТОР-М00086361 від 11 жовтня 2011 року, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по даному договору. Разом з тим, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір є значним. На думку суду, такі дії позивача щодо нарахування значного розміру неустойки можуть тлумачитися як виявлення ознак недобросовісності. Тому у світлі вищезазначених міркувань та з огляду на усі наявні матеріали, суд вважає за потрібне ухвалити рішення на засадах справедливості, зменшивши розмір пені до 5000,00 грн. Така правова позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03.09.2014 № 6-100цс14. З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 гривень.

Outcome: partial