Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

08 травня 2020 року ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту. Позов мотивовано тим, що між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № ВН23-00589 від 08 січня 2019 року на суму 9\~000 грн. 00 коп. Згідно з договором позичальник зобов`язувався: повернути наданий йому кредит у розмірі 31\~159 грн. 07 коп., здійснювати погашення кредиту та процентів єдиним платежем в розмірі 1\~731 грн. 06 коп., відповідно до графіку внесків за кредитним договором, в т.ч. сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 18,3 % на місяць. Кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 01 липня 2020 року. Позичальником не виконано умови договору, не сплачувались проценти та не погашався кредит, у зв`язку із чим у [PERSON] утворилась заборгованість перед ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС», що станом на 05 травня 2020 року складає 32 236 грн. 65 коп. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2020 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 січня 2019 року між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № ВН23-00589, зі змісту якого вбачається, що [PERSON] було надано кредитні кошти в сумі 9\~000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків у розмірі 18,3 % від суми наданого кредиту за кожен/кожні 30 днів користування та кінцевим терміном повернення 01 липня 2020 року (а.с. 5-6). Факт отримання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 9\~000 грн. 00 коп. підтверджується видатковим касовим ордером від 08 січня 2019 року (а.с. 10). Кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними, позичальник зобов`язувався повернути у касу або на рахунок кредитора відповідно до «Графіку внесків за Договором» (п. 1.7 договору). В разі несвоєчасної сплати позичальником «єдиного платежу» більше ніж 6 днів від дати визначеної у графіку внесків за договором позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 50 грн. за кожен факт порушення (п. 4.2 договору). [PERSON] порушив умови договору щодо своєчасності погашення кредиту та процентів відповідно до графіку платежів, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 32 236 грн. 65 коп., з яких: 9 000 грн. 00 коп. тіло кредиту, 22 836 грн. 65 коп. - проценти за період з 08 січня 2019 року по 04 травня 2020 року та 400 грн. 00 коп. - штраф (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № ВН23-00589 від 08 січня 2019 року на загальну суму 32 236 грн. 65 коп. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 102 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] являється інвалідом 3 групи (а.с. 12). Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю I та II груп. З огляду на те, що згідно чинного законодавства від сплати судового збору звільняються тільки особи з інвалідністю I та II груп, а відповідач є інвалідом ІІІ групи та враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved