Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

07 травня 2019 року представник заявника [PERSON] - адвокат Басан Ю.П. звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, яку в подальшому 08 травня 2019 року уточнив, та в якій просить встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні свого чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , з 2006 року по день його смерті. В обґрунтування заяви представник заявника зазначив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1974 року. Чоловік заявника вийшов на пенсію з 20 вересня 2000 року, а заявник вийшла на пенсію з 15 червня 2006 року. Саме з 15 червня 2006 року заявник перебувала на постійному утриманні свого чоловіка, оскільки його пенсія була значно більшою, ніж її. Після початку бойових дій на території Донецької та Луганської областей вони разом з чоловіком виїхали з тимчасово непідконтрольної українській владі території, зареєструвалися як внутрішньо переміщені особи та стали на облік до пенсійного фонду у м. Бахмут (раніше - м. Артемівськ) Донецької області, де і отримували пенсійні виплати. [INFO] чоловік [PERSON] помер у м. Сніжне. Заявник [PERSON] є пенсіонером, яка постійно хворіє, вимушена лікуватися та проходити додаткові медичні обстеження. До смерті її чоловіка вона перебувала на повному його утриманні, оскільки її пенсія складала 1602 грн. 68 коп. - 1747 грн. 68 коп. Всю свою пенсію та частину пенсії чоловіка вона витрачала на купівлю ліків та проходження медичного обстеження. При цьому, пенсія чоловіка складала значно більшу суму, тобто 10619 грн. 16 коп. Подружжя [PERSON] фактично існували (купували продукти харчування, сплачували комунальні платежі, періодично відвідували своє помешкання у м. Сніжне) лише завдяки пенсії чоловіка, оскільки вона є значно більшою. На даний час, у зв`язку із досягненням пенсійного віку заявник не має змоги працювати, а її пенсії не вистачає для мінімальних витрат. Пенсія чоловіка була основним джерелом доходів родини заявника. Після смерті чоловіка вона звернулася до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, їй було повідомлено про необхідність надання документів про факт перебування на утриманні померлого чоловіка, які є необхідними для призначення зазначеного виду пенсії. У зв`язку із цим, заявник вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 08 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначене судове засідання у справі. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити з мотивів, викладених у заяві. Представник заявника [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання його було повідомлено належним чином. 17 липня 2019 року за № 22594 надав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі. Заяву підтримує повністю та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання його було повідомлено належним чином. 16 травня 2019 року за № 14506 до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Управління. Заперечень проти заяви у Управління немає. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає у м. Сніжне Донецької області. Заявника [PERSON] вона знає приблизно 35 років, оскільки вони з нею є сусідами. Знає, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] . Він фактично утримував свою дружину, вони проживали однією сім`єю. Він працював енергетиком у шахті, тому отримував велику пенсію по списку № 1, а у неї була мінімальна заробітна плата, тому і пенсію вона отримує невелику. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає заявника [PERSON] та її померлого чоловіка [PERSON] . Знає, що вони разом працювали на одній шахті. Жінка отримувала невелику заробітну плату, а він працював у шахті за списком № 1. Він чув це від нього, коли вони розмовляли. Вони разом з ним приїжджали до м. Бахмут, він отримував пенсію більше 8000 грн. Жінка отримує пенсію менше, ніж 2000 грн. Вони проживали разом, вели спільне господарство. Бачив, що їх онуки зараз проживають із заявником [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення заяви з таких підстав. Частиною 1 ст. 234 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Як встановлено п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У ч. 2 ст. 315 ЦПК України закріплено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5), є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Починаючи з 31 серпня 1974 року заявник [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 31 серпня 1974 року (а.с. 6). На даний час [PERSON] перебуває на обліку в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію за віком, що підтверджується довідкою Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 4095 від 10 квітня 2019 року. Розмір її пенсії станом на березень 2019 року становить 1747 грн. 68 коп. За період з квітня 2018 року по березень 2019 року вона отримала пенсію у розмірі 19512 грн. 16 коп. (а.с. 15). [PERSON] помер [INFO] у м. Сніжне Донецької області, про що Бахмутським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис № 241 від 06 лютого 2019 року (а.с. 9). Як видно з довідки Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 4096 від 10 квітня 2019 року, [PERSON] перебував на обліку в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримував пенсію за віком станом на грудень 2018 року у розмірі 10619 грн. 16 коп. (а.с. 16). Відповідно до копій пенсійних посвідчень, які наявні в матеріалах справи, заявник [PERSON] отримує пенсію з 2006 року, а її чоловік [PERSON] отримував пенсію з 2000 року. Таким чином, судом встановлено, що розмір пенсії [PERSON] був у шість разів більше, ніж розмір пенсії його дружини [PERSON] [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). Згідно з довідкою від 09 березня 2019 року № 3, [PERSON] на момент смерті свого чоловіка [PERSON] проживала спільно зі своїм чоловіком за адресою: [ADDRESS] та вела з ним спільне господарство (а.с. 14). Проте, оцінюючи надані заявником документи, суд виходить з того, що спільне проживання є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. З огляду на наведені вище письмові докази, суд вважає доведеним факт того, що заявник [PERSON] на момент смерті свого чоловіка [PERSON] проживала з ним однією родиною, за однією адресою та перебувала на його утриманні. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved