Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

09.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Красноармійську Донецької області про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом на виробництві посилаючись на те, що він в період з 01.02.2010 року по 22.03.2011 року працював прохідником з повним підземним робочим днем у шахті на ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська». 17.05.2010 року під час виконання робіт на шахті з ним стався нещасний випадок, внаслідок чого він отримав відкритий косооскольчатий перелом обох кісток середньої третини - нижньої третини лівої гомілки зі зміщенням, забій, садна правого стегна і гомілки, правового ліктьового суглоба, про що було складено акт №17 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 20.05.2010 року та складено акт спеціального розслідування нещасного випадку. В результаті завданих травм він перебував на стаціонарному лікуванні в Димитрівській міській лікарні з 17.05.2010 року по 04.06.2010 року, а потім проходив курс амбулаторного лікування з 05.06.2010 по 26.11.2010 року. Після проходження курсу лікування рішенням МСЕК м.Красноармійська від 26.11.2010 року йому було встановлено 20% втрати професійної працездатності. Він вважає, що у зв'язку з ушкодженням здоров'я, яке він зазнав внаслідок нещасного випадку 17.05.2010 року у нього погіршилося здоров'я, що призвело до порушення особистих немайнових прав, порушена нормальна життєдіяльність, оскільки він постійно проходить лікування, відчуває постійний нестерпний біль у лівому гомілковостопному суглобі, не може виконувати певні види робіт у побуті, на теперішній час обмежений у виборі роботи, тому вважає, що йому спричинена моральна шкода, яку повинен сплатити відповідач у розмірі 20000,00грн., заподіяної професійним каліцтвом. Позивач в судовому засіданні на позові наполягав. Представник відповідача ДП «ВК «Краснолиманська» позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Представник третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, рішення по справі винести на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] знаходився у трудових відносинах з відповідачем з 01.02.2010 року по 22.03.2011 року, працюючи в якості прохідника з повним підземним робочим днем у шахті на ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» (а.с.6-12). 17.05.2010 року під час виконання робіт на шахті з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок чого він отримав відкритий косооскольчатий перелом обох кісток середньої третини - нижньої третини лівої гомілки зі зміщенням, забій, садна правого стегна і гомілки, правового ліктьового суглоба, про що було складено акт №17 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 20.05.2010 року (а.с.15-16) та складено акт спеціального розслідування нещасного випадку (а.с.17-18). В результаті завданих травм позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Димитрівській міській лікарні з 17.05.2010 року по 04.06.2010 року (а.с.19), а потім проходив курс амбулаторного лікування з 05.06.2010 по 26.11.2010 року (а.с.21). Після проходження курсу лікування рішенням МСЕК м.Красноармійська від 26.11.2010 року йому було встановлено 20% втрати професійної працездатності (а.с.20,31). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України «Про охорону праці», а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику «внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв'язку з нещасним випадком на виробництві позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він був здоровою працездатною людиною, втратив 20% працездатності, у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. 17.05.2010 року позивач [PERSON] отримав виробничу травму внаслідок нещасного випадку на виробництві і при цьому мало місце не тільки порушення позивачем вимог «Інструкції про охорону праці», безпечному виконанню і поведінки в шахті прохідника, а також при цьому мала місце протиправність дій відповідача ДП «ВК «Краснолиманська» пов'язаних з порушенням Закону України «Про охорону праці», «Правил безпеки у вугільних шахтах», що стало причиною нещасного випадку (а.с. 17-18). Вищезазначене законодавство, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов'язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв'язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров'я позивача, те, що професійна працездатність в зв'язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 20% до 01.01.2014 року, тобто не безстроково, а також одержує щомісячні виплати Фонду соціального Страхування у зв'язку з одержаною травмою (а.с.32-34), суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, виходячи з засад розумності та справедливості на користь позивача необхідно стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000.00 грн. Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ДП ВК «Краснолиманська» на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору - в розмірі 29,40грн., на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 200,00грн. при зверненні з позовною заявою до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial