Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

08 вересня 2016 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON]\~про стягнення грошових коштів в рахунок виконання договору, стягнення збитків у вигляді встановленого рівня інфляції, стягнення збитків у вигляді трьох процентів річних, визнання угоди купівлі-продажу недійсною, визнання договору купівлі-продажу удаваним, визнання договору купівлі-продажу недійсним. Свої позовні\~вимоги позивачі\~обґрунтовують тим,\~що 03\~вересня 1993\~року між\~позивачкою [PERSON]\~та відповідачем\~[PERSON],\~за участю\~директора ТОВ\~«Ікар» [PERSON]\~було укладено\~договір.\~На підставі\~вказаного договору\~укладеного між\~сторонами на\~відповідача було\~оформлено право\~власності на\~нерухоме майно,\~а саме\~на квартиру\~за адресою:\~[ADDRESS]. Так,\~вказана квартина\~на підставі\~розпорядження органу\~приватизації від\~21\~червня 1993\~року №\~4\~належала [PERSON]\~та відповідно\~до технічного\~паспорту від\~17\~серпня 1993\~року складалася\~з однокімнатної\~квартири,\~загальною площею\~31.8\~кв.\~м,\~з яких\~житлова -\~16.4\~кв.\~м.\~Відповідно до\~договору купівлі-продажу\~від 03\~вересня 1993\~року укладеного\~між [PERSON]\~та [PERSON]\~право власності\~на вказане\~нерухоме майно\~перейшло до\~[PERSON],\~а на\~підставі пункту\~2\~та 3\~договору від\~03\~вересня 1993\~року [PERSON]\~повинен був\~передати вказану\~квартиру по\~договору реконструкції\~під магазин\~СП «Европа-Юг-Інвест»,\~а останній\~в свою\~чергу зобов'язався\~зробити реконструкцію\~вказаної квартири\~під магазин\~з переведенням\~її з\~житлового фонду\~в нежитловий.\~Відповідно до\~п.\~7\~зазначеного вище\~договору позивачка\~[PERSON]\~та відповідач\~[PERSON]\~домовилися,\~що у\~випадку продажу\~квартири -\~магазина за\~адресою:\~[ADDRESS], отримані від продажу кошти мають бути поділені між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] в пропорції 50/50, після чого [PERSON] повинна передати половину своєї частки [PERSON] Однак,\~позивачам стало\~відомо,\~що відповідачем\~[PERSON]\~без попередження\~[PERSON]\~та домовленостей\~було відчужено\~вказане нерухоме\~майно шляхом\~продажу.\~Так,\~відповідачем [PERSON]\~було продано\~нерухоме майно,\~за адресою:\~[ADDRESS], а 1/2 частину грошей, яка за договором належить позивачці залишив у собі. На прохання позивачки повернути вказані грошові кошти з продажу нерухомого майно відповідач [PERSON] відмовив, що і змусило позивачів звернутися з позовом до суду. Крім того,\~позивачі вважають\~що зазначена\~в договорі\~купівлі-продажу\~квартири від\~14\~вересня 2012\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Одеського\~міського нотаріального\~округу [PERSON]\~та зареєстрованого\~в реєстрі\~за №\~2586,\~квартира\~за\~адресою:\~[ADDRESS], є нежитловим приміщенням, тому договір купівлі-продажу квартири є удаваним, підлягає визнанню недійсним та проведенню двосторонньої реституції. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2017 року провадження по\~цивільній справі\~за позовом\~[PERSON],\~[PERSON] до\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON] про\~стягнення грошових\~коштів в\~рахунок виконання\~договору,\~стягнення збитків\~у вигляді\~встановленого рівня\~інфляції,\~стягнення збитків\~у вигляді\~трьох процентів\~річних,\~визнання угоди\~купівлі-продажу\~недійсною,\~визнання договору\~купівлі-продажу\~удаваним,\~визнання договору\~купівлі-продажу\~недійсним,\~закрити в\~частині позовних\~вимог про\~стягнення грошових\~коштів в\~рахунок виконання\~договору,\~стягнення збитків\~у вигляді\~встановленого рівня\~інфляції,\~стягнення збитків\~у вигляді\~трьох процентів\~річних.У задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання угоди купівлі-продажу недійсною, визнання договору купівлі-продажу удаваним, визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовити у повному обсязі. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 31 січня 2018 року, рішення Приморського районного суду міста [PERSON] від 22 червня 2017 року в частині закриття провадження в частині позовних вимог про стягнення грошових коштів в рахунок виконання договору, стягнення збитків у вигляді встановленого рівня інфляції, стягнення збитків у вигляді трьох процентів річних скасувано та направлено справу для продовження розгляду в цій частині до суду першої інстанції, рішення Приморського районного суду міста [PERSON] від 22 червня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання угоди купівлі-продажу недійсною, визнання договору купівлі-продажу удаваним, визнання договору купівлі-продажу недійсним змінити\~в частині\~обґрунтування підстав для відмови у задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення залишено без змін. Надалі, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2018 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів в рахунок виконання договору, стягнення збитків у вигляді встановленого рівня інфляції, стягнення збитків у вигляді трьох процентів річних, передано на розгляд до Київського районного суду м. Одеси. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23 липня 2018 року прийнято зазначену позовну заяву до розгляду. У судове засідання представник позивачів [PERSON], [PERSON] не зявився, повідомлявся належним чином, до суду надав телефонограму, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином, до суду надали заяви, в яких просять розглянути справу за їхньою відсутності та заперечують проти задоволення позовних вимог. При цьому, у судовому засіданні 22 червня 2016 року представником відповідача [PERSON] надано до суду заперечення проти позовної заяви, в якій він просить відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки позивачі не надали доказів того, що спірна квартира переведена у статус нежилого або будь-якого обмеження власника на розпоряджання власністю. Також, зазначений трьохсторонній договір від 03 вересня 1993 року, на який посилаються позивачі, не містить заборони [PERSON] вільно, на свій розсуд розпоряджатись своєю власністю. Проведення реконструкції та надання квартирі статусу нежитлового приміщення було проведено [PERSON] та [PERSON] після укладання договору купівлі-продажу квартири від 14 вересня 2012 року. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що,\~ 03\~вересня 1993\~року,\~відповідно до\~договору купівлі-продажу\~укладеного між\~[PERSON]\~та [PERSON],\~до [PERSON]\~перейшло право\~власності на\~нерухоме майно,\~а саме\~на квартиру\~за адресою:\~[ADDRESS]., яке складалася з однокімнатної квартири загальною площею 31.8 кв. м, з яких житлова - 16.4 кв. м., що зафіксовано у технічному паспорті від 17 серпня 1993 року. Як вбачається\~з\~відмітки органу\~реєстрації про\~прописку у\~житловій квартирі,\~розташованої за\~адресою:\~[ADDRESS],\~[PERSON]\~був зареєстрований\~у зазначеній\~квартирі\~у період\~з 16листопада 1994року по\~22вересня 2012рік. 14\~вересня 2012\~року між\~[PERSON],\~та [PERSON],\~[PERSON] був\~укладений договір\~купівлі-продажу\~квартири,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Одеського\~міського нотаріального\~округу [PERSON]\~та зареєстрований\~в реєстрі\~за №\~2586,\~яка розташована\~за адресою:\~[ADDRESS]. Відповідно до\~Технічних паспортів\~від 17серпня 1993року та\~05вересня 2012року,\~на момент\~укладення договору\~купівлі продажу\~квартири від\~14вересня 2012року реконструкція квартири не проводилась. Доказів переведення\~в статус\~нежилого або\~будь якого\~обмеження власника\~на розпорядження\~власністю до\~суду не\~надано.Трьохсторонній договір від 03 вересня 1993 року на який посилаються позивачі не містить заборони [PERSON] вільно на свій розсуд розпоряджатись своєю власністю. Проведення реконструкції\~і надання\~статусу нежитлового\~приміщення [PERSON]\~та [PERSON]\~після\~укладання договору\~купівлі продажу\~квартири\~від 14вересня 2012року підтверджується\~свідоцтвом про право власності на нежитлове приміщення офісу-магазину, технічним паспортом\~від 01жовтня 2012року,\~декларацією про\~готовність обєкта\~до експлуатації,\~зареєстрованої ДАК\~в Одеській\~області від\~01листопада 2012року. У свою чергу, відповідно до договору купівлі-продажу від 03 вересня 1993 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] право власності на вказане нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] перейшло до відповідача, а на підставі пункту 2 та 3 договору від 03 вересня 1993 року [PERSON] передав вказану квартиру\~по договору реконструкції під магазин СП «Европа-Юг-Інвест», а останній в\~свою\~чергу зобов'язався зробити реконструкцію вказаної квартири під магазин з переведенням її з житлового фонду в нежитловий. Відповідно до п. 7 зазначеного договору позивачка та відповідач домовилися, що у випадку продажу квартири - магазина за адресою: [ADDRESS], отримані від продажу кошти мають бути поділені між позивачкою та відповідачем в пропорції 50/50. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2014 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 135500 грн. 00 коп., які [PERSON] було отримано від продажу нерухомого майна, а саме квартири за адресою [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного\~суду Одеської\~області від\~06\~листопада 2014\~року,\~рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2014 року скасовано, в позові [PERSON] до [PERSON] про стягнення 1/2 частини грошових коштів від продажу нерухомого майна відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2015 року, рішення Апеляційного суду Одеської області від 06 листопада 2014 року залишено без змін. Позивачі посилаються на те, що договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] про продаж спірної квартири був укладений на підставі договору між ТОВ «Ікар» в особі директора [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] При цьому, як вважають позивачі, відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання по трьохсторонній угоді не виконав, у звязку з чим повинен повернути [PERSON] 1/2 частину коштів за продане нерухоме майно. Однак, в договорі купівлі-продажу спірної квартири від 03 вересня 1993 року немає ніяких посилень на будь-які інші договори і будь-які обставини, які б підтверджували цей висновок. Згідно з вказаного договору відповідач [PERSON] повністю сплатив гроші продавцю до його підписання за квартиру, а не за квартиру-магазин. Крім того, позивачами взагалі не доведені обставини, викладені в трьохсторонньому договорі, які повинні були виконуватися сторонами, а саме: передача ТОВ «Ікар» 6000000,00 карбованців на покупку квартири; передача [PERSON] даної квартири по договору про реконструкцію під магазин СП «Європа-Юг-Інвест»; реконструкція та ремонт квартири за власні кошти СП «Європа-Юг-Інвест» і переводу її з жилого в нежилий фонд з ціллю використання квартири у якості магазину; виконання гарантії СП «Європа-Юг-Інвест» про працю [PERSON] в якості директора магазину, з отриманням заробітної плати і окремої плати за\~оренду магазину; повернення затрат на реконструкцію і ремонт магазину сторонами по справі СП «Європа-Юг-Інвест»; продажу саме\~квартири-магазину. Тобто, позивачами не надано доказів правомірності стягнення з відповідача [PERSON] грошової суми в рахунок виконання трьохстороннього договору від 03 вересня 1993 року у розмірі 135500 грн. 00 коп. Оскільки, у задоволенні зазначених позовних вимогах відмовлено, також слід відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] збитків, у вигляді встановленого рівня інфляції за прострочення виконання зобовязання у розмірі 106773 грн. 00 коп., збитків у вигляді 3-х відсотків річних за весь період прострочення грошового зобовязання у розмірі 14905 грн. 00 коп. Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України,\~ доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами :\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування .\~Предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі\~ст.\~80\~ЦПК України,\~достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»,\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2\~ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі Ващенко проти України від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed