Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

07 листопада 2013 року приватне акціонерне товариство «Донецьксталь» - металургійний завод» (далі по тексту - ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди та відшкодування судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, який на відповідній правовій підставі є володільцем джерела підвищеної небезпеки, відмовляється у добровільному порядку відшкодувати збитки, заподіяні внаслідок вчиненої з його вини дорожньо-транспортної пригоди. У судовому засіданні представник позивача - юрисконсульт Гусаченко І.А., який діє на підставі довіреності юридичної особи, підтримав заявлені вимоги, в підтвердження яких послався на факти і обставини, викладені у позові, та зазначив, що 28 січня 2013 року близько 17.55 години [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2121», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись в районі перехрестя вулиць Леніна і Грибиниченка в м. Макіївка, порушив правила безпеки дорожнього руху, в результаті чого виїхав на полосу зустрічного руху де допустив зіткнення з належним на праві власності ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» автобусом «Neman», внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження, чим власнику завдано матеріальних збитків. Вартість відновлювального ремонту автобусу згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження становить 13655 грн. 37 коп. Позивачем у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою понесені збитки у вигляді оплати спеціалісту-автотоварознавцю за проведене дослідження в сумі 900,00 грн. та вартість виготовлення дубліката пошкодженого державного номерного знака в сумі 410,00 грн. Представник позивача вважає, що шкода відповідачем завдана у стані крайньої необхідності, тому з посиланням на вимоги статей 1166, 1171, 1187 і 1188 Цивільного кодексу України просить суд з [PERSON], який відмовився у добровільному порядку відшкодувати спричинені збитки, чим порушив цивільні права юридичної особи, стягнути на користь приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» заподіяні дорожньо-транспортною пригодою матеріальні збитки в загальній сумі 14965,37 грн. та відшкодувати понесені судові витрати при зверненні до суду в сумі 229,40 грн. сумі 82 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пославшись на його безпідставність. Заперечуючи позовні вимоги, відповідач стверджував, що 28 січня 2013 року під час дорожньо-транспортної пригоди виїзд керованого ним автомобіля на зустрічну смугу і зіткнення з автобусом «Neman», сталося з вини водія невстановленого легкового автомобіля, який грубо порушив правил безпеки дорожнього руху. Щоб уникнути зіткнення з цим автомобілем він застосував різке гальмування, внаслідок чого його автомобіль розвернуло та викинуло на смугу зустрічного руху. Постановою судді Апеляційного суду Донецької області від 16 вересня 2013 року встановлена його повна невинуватість у даній дорожньо-транспортній пригоді, тому він не може нести матеріальну відповідальність за зіткнення з належним позивачу автобусом «Neman». У задоволенні позовних вимог просить відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Відповідно до вимог частин 1 і 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За загальним правилом частини 2 статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Приписами частини першої статі 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Таким чином, у відповідності до вимог чинного законодавства у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини. Постановою судді Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області від 24 квітня 2013 року визнано, що 28 січня 2013 року приблизно о 17 годині 55 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2121», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись перехрестям вулиці Леніна і Грибиниченка в м. Макіївка, в порушення вимог п.п. 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306) не вибрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або об'їзду перешкоди, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху і допустив зіткнення з автобусом «Neman», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що причинило пошкодження транспортних засобів. [PERSON] судом визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Наявними в матеріалах справи документами підтверджена належність автобуса «Neman», реєстраційний номер [NUMBER], на праві власності приватному акціонерному товариству «Донецьксталь» - металургійний завод». Цивільно-правова відповідальність належного [PERSON] автомобіля марки «ВАЗ-2121», реєстраційний номер [NUMBER], у встановленому законом порядку не застрахована. Згідно представленого позивачем висновку № 34/02 експертного автотоварознавчого дослідження, виконаного експертом товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-Консалтингове Бюро» Бодак В.С., вартість відновлювального ремонту автобуса «Neman», реєстраційний номер [NUMBER], в результаті дорожньо-транспортної пригоди, на момент проведення цього дослідження становить: 13655,37 грн. Величина втрати товарної вартості автобуса «Neman», реєстраційний номер [NUMBER], в результаті дорожньо-транспортної пригоди, на момент проведення цього дослідження становить 13655,37 грн. Витрати приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», понесені у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою в сумі 900,00 грн. у якості оплати за експертну оцінку транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди та 410,00 грн. - оплати за виготовлення дублікату реєстраційного знака на автобус, підтверджені платіжними дорученнями відповідно: № 2427 від 04 лютого 2013 року і № 4804 від 04 березня 2013 року про перерахування грошових коштів товариству з обмеженою відповідальністю «Експертно-консалтингове бюро» та фізичній особі - підприємцю [PERSON] Постановою судді Апеляційного суду Донецької області від 16 вересня 2013 року постанова судді Кіровського районного суду м. Макіївки від 24 квітня 2013 року, якою [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, скасована, а провадження по справі закрито за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. Постанова апеляційного суду у відповідності до положень частини 9 статті 294 КпАП України набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Приписами статті 61 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до діючого законодавства обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, наявність чи відсутність вини сторін з'ясовуються в справі про адміністративне правопорушення. Розглядаючи справу у цивільному провадженні, суд немає права перевіряти обставини дорожньо-транспортної пригоди і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до цієї пригоди. Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем [PERSON] доведено, що матеріальна шкода позивачу заподіяна не з його вини, тому він звільняється від її відшкодування. Обґрунтовуючи підставність позову, представник позивача послався на статтю 1171 ЦК України «Відшкодування шкоди, завданої у стані крайньої необхідності», частиною 1 якої передбачено, що шкода, завдана особі у зв'язку із вчиненням дій, спрямованих на усунення небезпеки, що загрожувала цивільним правам чи інтересам іншої фізичної або юридичної особи, якщо цю небезпеку за даних умов не можна було усунути іншими засобами (крайня необхідність), відшкодовується особою, яка її завдала. Особа, яка відшкодувала шкоду, має право пред'явити зворотну вимогу до особи, в інтересах якої вона діяла. Зі змісту норми закону випливає, що шкода при крайній необхідності завдається для усунення небезпеки, що загрожувала іншій фізичній або юридичній особі. Тобто заподіювач шкоди здійснює дії не лише в своїх інтересах, а й в інтересах третіх осіб. Особа у стані крайньої необхідності завдає шкоди з метою усунення реальної небезпеки, яка існувала в момент виникнення крайньої необхідності. З огляду на викладене суд вважає, що наведена в правовому обґрунтуванні позивача зазначена норма Цивільного кодексу України не регулює спірні правовідносини, які виникли з відшкодування матеріальної шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Положеннями статті 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги, що судове рішення по справі постановлено не на користь позивача, тому вимоги про відшкодування судового збору не підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed