overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

10.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 29.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області між ним та відповідачкою укладено шлюб. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого у них часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почутті. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо. За таких обставин, позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачкою. Таким чином позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить слухати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить слухати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, заяву відповідачки, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та Скурською (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 434 (а.с. 6). Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ОК № 299846, виданого 04.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського МРУЮ у Київській області (а.с.7) Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають та заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

10.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, між сторонами подружні відносини не підтримуються, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, подружжя разом не мешкає, спільного господарства та бюджету не веде. Позивач у судове засідання не прибув, у поданій заяві просить суд здійснити розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання повторно не прибув. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.08.1996 року. Оскільки сторони з лютого 2013 року проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть, позивач поновлювати сімейні стосунки не бажає і на примирення не згоден, а ступінь відчуженості сторін є значною їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

10.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] (натепер - Безкоровайна) О. П. заборгованості за договором кредиту від 01.11.2012 року в сумі 51946 грн 72 коп., а також понесених судових витрат у сумі 1600 грн. Просив розглянути справу за відсутності його представника, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач про причини неявки не повідомила, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 01.11.2012 року сторони уклали договір кредиту (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 5007 грн 64 коп., зі сплатою за користування кредитними коштами 27.60% річних (далі по тексту Договір, а. с. 7-32). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 28.02.2017 року становить 51946 грн 72 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 5567 грн 64 грн, заборгованість по сплаті відсотків 40699 грн 11 коп., комісія 2730 грн 13 коп., штраф 2949 грн 84 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 5), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

10.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом (уточнений 21.06.2017 року) до відповідача з вимогою про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи за період з 09.12.2016 року по 13.04.2017 року у розмірі 16691,04 грн, який підтримав у судовому засіданні. Представник відповідача без поважних причин у судове засідання не прибув, заперечення на позов не подав, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що згідно наказу відповідача №13/к від 09.12.2016 року, позивач з 09.12.2016 року був звільнений з роботи за власним бажанням - ст.38 КЗпП України. Відповідач на момент звільнення працівника з роботи не здійснив виплату позивачу заборгованість із заробітної плати за період з 01.09.2016 року по 09.12.2016 року, грошової компенсації за дві невикористані щорічні відпустки на загальну суму 19935,41 грн, яку у повному розмірі відповідач виплатив позивачу 13.04.2017 року. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. У відповідності до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України - підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідач, в порушення вимог ст.ст.115, 116 КЗпП України, не виплатив позивачу на момент звільнення належні грошові суми по заборгованості із заробітної плати за період з 01.09.2016 року по 09.12.2016 року, грошової компенсації за дві невикористані щорічні відпустки на загальну суму 19935,41 грн, яку у повному розмірі відповідач виплатив позивачу 13.04.2017 року, суд покладає на відповідача обовязок виплатити позивачу середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи за період з 09.12.2016 року і по 13.04.2017 року у розмірі 16691,04 грн (72 робочих дні Х 231,82 грн середньоденного заробітку) і ці обставини є підставами для задоволення позову. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

10.03.2017 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.10.1990 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Замличівською сільською радою, актовий запис №5. Від шлюбу в них є двоє повнолітніх дітей. Подружнє життя з відповідачем не склалося в зв'язку з тим, що у них різні характери та погляди на сімейне життя. Спільного домашнього господарства вони не ведуть, з 2012 року проживають окремо. У зв'язку з тим, що відповідач не бажає розривати шлюб відповідно до ч.1 ст. 106 СК України, позивач була змушена звернутись до суду з даною заявою. Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Не заперечує щодо ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Не заперечує щодо задоволення позову. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 13.10.1990 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Замличівською сільською радою, актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Подружнє життя сторін не склалося. Сторони не бажають налагодити подружні стосунки. Позивач стверджує, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підставний і його необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

10.03.2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 22.01.2011 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, між ними виникають непорозуміння, сварки, що негативно впливає на виховання їх спільної дитини, позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, шлюбні відносини між сторонами припинено і сімя фактично розпалась.Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], спору щодо визначення місця проживання якого, у випадку розірвання шлюбу, між сторонами не існує. Позивач у судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов визнає в повному обсязі. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

10.03.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, сімейно - шлюбні відносини сторони припинили через різні типи характерів, різні погляди на життя та сімейні цінності, що призвело до розпаду сімї. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім'я існує формально, тому збереження шлюбу та подальше спільне життя буде суперечити інтересам сторін. Подальше перебування у шлюбі вважає недоцільним та неможливим, тому просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримувала, просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, в заяві, що надійшла до суду просить відкласти розгляд справи у звязку з погіршенням стану здоровя. Заперечень на позов не надав. Заслухавши пояснення позивача, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст.\~10,\~11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 21.11.1998 року Полузірською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON], актовий запис № 3 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6) та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Ухвалою суду від 26.06.2017 року позовні вимоги [PERSON] щодо визначення місця проживання дітей, залишено без розгляду. Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам обох сторін. Позивач має намір створити сімю з іншим чоловіком. За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

10.03.2017 р. служба у справах дітей Балтської районної державної адміністрації звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів», про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обовязків відносно її доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які в даний час навчаються та виховуються в КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів». [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не працює, не має постійного місця проживання. За час перебування дітей в КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів» мати життям та здоровям дітей не цікавиться, не приймає участі у їх вихованні та не підтримує матеріально. Декілька разів відвідувала дітей, перебуваючи в стані алкогольного спяніння. Посилаючись на викладене, позивач просив суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дітей. В судовому засіданні представник позивача служби у справах дітей Балтської райдержадміністрації позовну заяву підтримала. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що має намір займатися вихованням дітей, вона надає їм допомогу, алкогольними напоями не зловживає. Вона підтвердила, що не має постійного місця проживання. Просила суд не позбавляти її батьківських прав відносно дітей. Представник третьої особи - КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів» в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши доводи сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно із свідоцтв про народження дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], (а.с. 4,5) відповідачка являється їх матірю. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно клопотання КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів» від 03.02.2017 року за час перебування дітей у даному закладі мати життям та здоровям дітей не цікавиться, не приймає участі у їх вихованні та не підтримує матеріально. [PERSON] відвідувала дітей 14.09.2016 року та 24.11.2016 року, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, що підтверджується відповідними актами про відвідування дітей в нетверезому стані (а.с. 7,8). У висновку органу опіки та піклування Балтської райдержадміністрації від 02.03.2017 р. (а.с 11) зазначено, що доцільно позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дітей. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

10.03.2020 [PERSON] (далі - заявниця) звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0135006 її батькові - [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що в сертифікаті невірно вказано по батькові її батька - « [PERSON] » замість « [PERSON] », що створює перешкоди в реалізації права на спадщину матері, яка за життя успадкувала майно її батька. У судовому засіданні представник заявниці заяву підтримав і наполягав на задоволенні; представники заінтересованих осіб не з`явилися, при цьому надіслали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Заявниця народилася [INFO] у с. Дремайлівка Ніжинського району Чернігівської області; згідно свідоцтва про народження, складеного російською, батьками заявниці є « [PERSON] і [PERSON] » (а.с. 7, 16, 17). Батько заявниці помер [INFO] , а матір - [INFO] (а.с. 9, 12). Після смерті батька спадкова справа не заводилася, а його спадщину прийняла дружина (матір заявниці), яка на день смерті чоловіка постійно проживала разом із ним за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Після смерті матері її спадщину прийняла заявниця. За життя батько заявниці мав право на земельну частку (пай) розміром 6.87 га, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 0135006, виданий 27.05.1997 Куликівською районною державною адміністрацією Чернігівської області (а.с. 11). Втім, у Сертифікаті невірно зазначено по батькові власника земельної частки (паю) і замість « [PERSON] » записано « [PERSON] ». Допущення помилки підтверджується матеріалами справи, а тому вважається доведеним. Наявність помилки в Сертифікаті натепер унеможливлює отримання заявницею свідоцтва про право на спадщину матері, в зв`язку з цим її права підлягають захистові в судовому порядку шляхом встановлення факту належності Сертифікату батькові заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

10.03.2020 [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім`єю. У судове засідання сторони не з`явились, при цьому позивач подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 19.03.2015, при цьому мають двох спільних малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO]. Як випливає з позовної заяви, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім`ї. З травня 2019 року сторони проживають окремо, вони припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За приписом частини третьої статті 106 цього Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб сторін носить формальний характер, при цьому позивач не бажає його збереження та спільного проживання однією сім`єю з відповідачем, пред`явлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved