Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

09.01.14 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги мотивувала тим, що 12 червня 2012 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого відповідач прийняла у власність 55 000 грн. строком до 31 липня 2012 року. На підтвердження укладання договору позики відповідач власноруч написала розписку. В передбачений договором строк гроші відповідач повернула лише частково, зокрема в сумі 10 000 грн., в зв'язку з чим позивач просила суд стягнути з [PERSON] суму основного боргу в розмірі 45 000 грн., а також пеню за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 9 024 грн. 66 коп. та 3 % річних за користування позикою в розмірі 1 890 грн. 70 коп. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином; письмово про причини неявки суд не повідомляла, заперечень проти позову на адресу суду не направляла. Суд, вивчивши матеріали справи, давши аналіз та правову оцінку наданим доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого відповідач прийняла у власність 55 000 грн. строком до 31.07.2012 року. На підтвердження укладання договору позики відповідач власноруч написала розписку. Відповідно до п. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Коли зазначений термін повернення боргу закінчився, а саме 31 липня 2012 року, відповідачем борг було повернуто лише частково в сумі 10 000 грн. У відповідності до ст. ст. 525 та 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином у відповідності до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. З указаного вбачається, що стягнення сум (процентів) за ст. 1048 ЦК України є платою (винагородою) за користування грошовими коштами, а стягнення сум згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України є заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання, а тому можуть бути стягнуті з боржника одночасно, оскільки не є подвійним притягненням до юридичної відповідальності. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, враховуючи, що відповідач не виконує належним чином зобов'язань по поверненню отриманих у борг коштів, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у розмірі 45 000 грн., пеню у розмірі 9 024 грн. 66 коп., три відсотки річних в сумі 1 890 грн. 70 коп., а також судові витрати в розмірі 559 грн. 15 коп. Ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved