Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

08 травня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] ([INFO]), [PERSON] ([INFO]) у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Також просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем в них народилось двоє дітей. Через погіршення їх сімейних відносин з березня 2018 року вони з відповідачем припинили подружні відносини і вона з дітьми проживає окремо. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей з приводу чого між ними склалися спірні правовідносини. Вказує, що весь тягар щодо утримання дітей лежить на ній, вона перебуває у декретній відпустці через що опинилась у скруткому матеріальному становищі. Ухвалою суду від 23.05.2018 в даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 03.07.2018 підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду, про що постановлено відповідну ухвалу. У судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, шляхом надсилання судових повісток та розміщення оголошення про виклик до суду на олфіційному веб-порталі судової влади України. З огляду на повторну неявку відповідача в судові засідання та не повідомлення причин такої неявки, враховуючи те, що відповідачем у визначений судом строк не було подано відзиву на позов, відсутність з боку позивача заперечень щодо проведення заочного розгляду справи, 27.07.2018 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи у відповідності до ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 25.07.2014 між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.07.2014 (а.с.7). 20.11.2014 в сторін по справі народилась дочка [PERSON], що видно з свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 27.11.2014 (а.с.8). А 06.10.2017 в сторін народилась друга дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 10.10.2017 (а.с.9). Позивач у позовній заяві вказала, що відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати неповнолітніх дітей. Відтак, між сторонами виник спір щодо обов'язку батька утримувати дітей, що регулюється главою 15 Сімейного кодексу України. Також позивач, покликаючись на ст. 84 Сімейного кодексу України просить про стягнення аліментів також і на її утримання до досягнення дитиною, яка з нею проживає трьох років. Дані спірні правовідносини регулюються главою главою 9 Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач просить присудити кошти на утримання дітей (аліменти) у частці від доходу відповідача, а саме 1/3 частку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує вік дітей, перебування їх виключно на утриманні матері, яка перебуває у декретній відпустці та не має іншого джерела доходу, окрім як соціальні виплати по догляду за дитиною, те, що в суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що він має інших дітей, непрацездатних батьків. За таких обставин суд дійшов висновку, що розмір аліментів - 1/3 частина від всіх видів заробітку відповідача є обґрунтованим, справедливим, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог в частині права позивача на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. А згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Беручи до уваги, що малолітня дочка сторін по справі [PERSON], [INFO], тобто не досягла трирічного віку, проживає разом з матір'ю враховуючи, що позивач потребує матеріальної допомоги, в суду відсутні відомості про неможливість надання відповідачем такої допомоги позивачу, інших обставин за яких позивач позбавлена права на утримання від чоловіка не встановлено, тому суд дійшов висновку, що розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - 1/6 частини від доходу відповідача є обґрунтованим, а тому вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно також стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн., так як позивач звільнена від справи судового збору.

Outcome: approved