Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

08.12.2017 позивач звернувся в суд з цим позовом, в якому просив зняти арешт з нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарчими будівлями та земельної ділянки 0,1477 га, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, смт. Браїлів, вул. Монастирська (Леніна), 97 та належить [PERSON], накладені відділом ДВС Мурованокуриловецького районного управління юстиції у Вінницькій області та Деснянським районним ВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на підставі постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.03.2015 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 27.03.2015 року за номером 9208592; постанова ВП № 54904906 від 19.10.2017 року зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 19.10.2017 року за № 22908266 (спеціальний розділ). А також стягнути судові витрати. Свої вимоги обґрунтував тим, що на підставі договору № 8599 від 19 грудня 2008 року ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] перебувають у договірних правовідносинах. Відповідно до умов цього договору позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 92000 гривень, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 24 % на рік з кінцевим терміном повернення 18 грудня 2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за договором між позивачем та [PERSON] 24.12.2008року було укладено договір іпотеки нерухомого майна, згідно якого в іпотеку було передано житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Леніна, 97 в смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області. 13.06.2017 року заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Банком будь-якій особі покупцеві за договором купівлі-продажу. В подальшому державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Мурованокуриловецького районного управління юстиції в порядку примусового виконання виконавчого листа у справі накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі і житловий будинок та земельну ділянку. Наявність накладених арештів порушують майнові інтереси позивача та перешкоджають подальшій реалізації предмета іпотеки з метою погашення кредитної заборгованості. Провадження у справі відкрито 14.12.2017 у порядку, визначеному ЦПК України в редакції від 18 березня 2004 року. 13.02.2018 розгляд справи відкладено. Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з положеннями пункту 2 частини другої статті 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченим цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Суд продовжив розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання призначене на 01.03.2018 року не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечувала проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача. Третя особа без самостійних вимог начальник Мурованокуриловецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] надав до суду заяву, відповідно до якої при судовому розгляді даної справи покладався на рішення суду, не заперечував проти винесення заочного рішення. Третя особа без самостійних вимог Деснянський районний відділ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, проте її представник в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та заперечень проти позову не надав. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судовою повісткою, що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с.65, 73) в судове засідання не з'явився, клопотання про розгляд справи у його відсутність, відкладення розгляду справи, не надав, позов не оспорив, відзив на позовну заяву не надав. [PERSON] згідно інформації отриманої судом, зареєстрований в [INFO], а згідно інформації вказаній в позовній заяві проживає в тому ж селі по вул. Гагаріна, 24. Судова повістка направлялась на обидві адреси. Згідно із ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно із ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 4, 10 ст.130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сімї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сімї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. А тому слід вважати, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, свій обовязок повідомити суд про причини неявки у судове засідання не виконав. Оскільки представник позивача надала заяву про розгляд справи у його відсутність, то його неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.218 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд не вбачається. У відповідності до частини четвертої цієї статті, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене за умов існування усіх підставі суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази судом встановлено таке. Відповідно до кредитного договору № 8599 від 19 грудня 2008 року, ПАТ «Державний ощадний Банк України» та [PERSON] перебувають у договірних правовідносинах. Відповідно до умов даного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 92000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% річних на 120 місяців з остаточним терміном погашення до 18 грудня 2018 року, в порядку і на умовах визначених договором (а.с.9-11). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] на підставі іпотечного договору від 24 грудня 2008 року передав в іпотеку належний йому на праві власності житловий будинок з господарчими будівлями № 97 по вул. Леніна в смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області. Відповідно до п. 3.1. даного договору Іпотокодержатель набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано (а.с.13). Відповідно до заочного рішення Жмеринського міськрайонного суду 13 червня 2017 року, позов ПАТ «Державний ощадний Банк України» задоволено повністю, звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Монастирська (Леніна) в смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області з метою погашення заборгованості за кредитним договором від 24.12.2008 року, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.4-6). Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 105237897 від 27 листопада 2017 року, 27 березня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Мурованокуриловецького РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно [PERSON] (а.с.7-8) Відповідно до ч. 1ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає у його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»). Виходячи зі змісту наведеної норми Закону, право на звернення до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту належить особі, яка вважає себе власником спірного майна. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядають вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки (ст. 3 ЗУ «Про іпотеку»). Відповідно до ч. 7 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно пріоритетом, який визначається в порядку, встановленого цим Законом. Статтею 14 вказаного Закону, встановлено, що зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Отже, зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, позивач як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом України «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, в межах, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час згідно ч.ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази з власної ініціативи. Отже, зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, позивач як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом України «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо житлового будинку з господарчими будівлями та земельної ділянки 0,1477, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, смт. Браїлів, вул. Монастирська (Леніна), 97, які є предметом іпотеки (від 24.12.2008), та належить [PERSON], перед іншими стягувачами в у іншму виконавчому провадженні, на підставі постанови державного виконавця на це майно було накладено арешт. Оскільки обтяження на вищезазначене іпотечне майно (у виді арешту) зареєстровані 27.03.2015, 19.10.2017 на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Мурованокуриловецького районного управління юстиції у Вінницькій області ( що тепер іменується як Мурованокуриловецький районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області) та постанови державного виконавця Деснянського районного ВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у рамках інших виконавчих проваджень, порушують законні права та інтереси ПАТ «Державний ощадний банк України», а тому таке майно підлягає звільненню з-під арешту. З урахуванням задоволення позову на користь позивача з відповідача слід стягнути судові витрати. На підставі ст.ст. 3, 526, 530, 549, 626, 629, 34, 629, 634, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved