Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

07 липня 2016 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 04 квітня 2003 року вона уклала шлюб із відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Тривалий час між ними були непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Примирення не можливе, оскільки сімейних відносин не має. Також, відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання сина. Син знаходиться на її утриманні, мешкає з нею. В добровільному порядку сплачувати аліменти відповідач не бажає, що і слугує підставою для звернення позивача із позовом до суду. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 2500,00грн. починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття (а.с.2-3). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові та просила задовольнити. Пояснила, що відповідач займається перевезеннями та може сплачувати 2500,00грн. Наразі відповідач допомагає матеріально, дає гроші в школу, скупилися разом на 01 вересня. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Проти розірвання шлюбу не заперечував. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини, зазначив, що сума завелика. Згоден платити по 500грн. Він і так надає допомогу сину, відкрив на його ім'я рахунок на якому є кошти. Коли позивач працює дитина у нього. Син мешкає і у нього і у матері. Він не має великого заробітку. Вислухавши доводи та пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 04 квітня 2003 року позивач [PERSON] (до шлюбу Фролова) І.С. та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 369920, виданого 04 квітня 2003 року, актовий запис 82 (а.с.5). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 235408 від 05 серпня 2003 року, актовий запис 353 (а.с.4). З довідки Голови квартального комітету № 22 від 03.11.2016р. вбачається, що позивач [PERSON] проживає [INFO] разом з сином [PERSON] (а.с.19). З довідки Голови квартального комітету № 25 від 01.11.2016р. вбачається, що відповідач [PERSON] проживає [INFO] разом з сином [PERSON] (а.с.20). Ухвалою судді від 15 липня 2016 року сторонам надавався строк для примирення три місяці (а.с.13). [PERSON], [INFO] в судовому засіданні пояснив, що більше часу він проводить з матір'ю. І мати і батько піклуються про нього. Дві доби він з мамою, а коли мама працює він йде до батька. Одяг купує і мама і тато. Минулого тижня мама купила йому сорочку, а два тижні тому він з батьком їздив до Харкова, батько купив йому теплий одяг: куртку, штани, светр. Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 17 підкреслено, що за відсутності домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України». Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 17 підкреслено, що за відсутності домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст. 180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обовязку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком малолітнього [PERSON] вимоги позивача про стягнення із нього аліментів є повністю обґрунтованими. Позивач не надала в судовому засіданні обґрунтування зазначеного нею розміру аліментів, відповідач не погодився сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00грн. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги, що обовязок утримання сина покладається в рівній мірі на обох батьків, а тому враховуючи встановлений на законодавчому рівні прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікущомісячно. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20грн. та на користь позивача 551,20грн.

Outcome: partial