Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

09.11.2018 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] є батьком її доньки [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1190 від 25.12.2012 року Хортицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. З моменту народження дитини відповідач інтересу до доньки не проявляє, матеріальну допомогу на утримання дитини не надавав. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя з відповідача на утримання дитини стягнуто аліменти у розмірі 516 грн. з 21.01.2015 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Відповідач не цікавиться ні життям, ні здоров`ям, ні розвитком дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Просила позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суді Нещеретної Л.М. від 27.12.2018 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у судове засідання. Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 18.02.2019 року, вказана справа передана судді Гнатик Г.Є. та 22.02.2019 року ухвалою судді прийнята у провадження, визначено про розгляд справи у загальному порядку, зі стадії підготовчого провадження. Ухвалою суду від 24.04.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згодний у повному обсязі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в письмовій заявівказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, розглянути справу без участі представника третьої особи. Суд, враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогоюзвукозаписувальноготехнічногозасобуне здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягаєзадоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.8,9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141, 155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд встановив, що сторонимають неповнолітнью дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Сторони мешкають окремо, дитина [PERSON] мешкає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Згідно з довідкоювиданою завідуючої дошкільного навчального закладу комбінованого типу № 235 «Горошинка», [PERSON] ,, 02.12.2012 року відвідує вказаний навчальний заклад з 01.09.2015 року, за весь час відвідування батька дитини в дошкільному закладі не з`являвся. Як вбачається з довідки державного виконавця Хортицького ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 14.03.2019 року, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання [PERSON] , станом на 01.07.2018 року становить 19325 грн. Висновком органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району від 21.03.2019 року за № 01/01-22/0350, визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При ухваленні даного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Проте, в цій ситуації суду залишається дослідити найважливіше і найскладніше питання наскільки позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини і чи не має в даному випадку підстав для попередження відповідача щодо зміни свого відношення до виховання дитини без позбавлення батьківських прав, з огляду на приписи п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , оскільки судом встановлено, що відповідач з дитиною, не спілкується, заходів для забезпечення належних умов розвитку та виховання доньки не приймає, матеріальної допомоги не надає, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку та утриманню дітей і є підставою для позбавлення його батьківських прав. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи тане суперечить інтересам дітей. Також суд враховує, що відповідач [PERSON] позов в частині позбавлення його батьківських прав визнав повністю і таке визнання не суперечить вимогам діючого законодавства, а саме ст.. 206 ЦПК України, не порушує чиїх-небудь прав та виходячи із максимально можливого урахування інтересів дитини, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , оскільки він ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини, що ним не оспорюється. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, які пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити.

Outcome: approved