Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

09 серпня 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Матвеєва Володимира Адольфовича від 13.05.2014 року, зареєстрований в реєстрі за №1107. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст. 33 Закону України «Про іпотеку», а також позивач вважає, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи оформлені у відповідності до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», чого не було зроблено банком, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати безспірним розмір заборгованості за кредитним договором. Крім того, на думку сторони позивача підставою для визнання вищезазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є те, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, що також свідчить про відсутність безспірності заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, до суду пояснення чи заперечення не надійшли. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, це встановлено судом, і не оспорювалося сторонами, що 27.09.2006 року між позивачем та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір про іпотечний кредит № 10689-к (далі по тексту - кредитний договір), відповідно до якого відповідачем було надано позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 330000,00 дол. США в порядку та на умовах, визначених цим договором, з кінцевим терміном повернення до 26.09.2016 року зі сплатою 12,5% річних. В забезпечення виконання зобов'язань позивача перед банком по кредитному договору між сторонами було укладено 27.09.2006 року договір іпотеки, за умовами якого позивач передав в іпотеку квартиру [ADDRESS]. При цьому, умовами договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі, зокрема, виконавчого напису нотаріуса. Судом встановлено, що 17.12.2012 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до вимог якого ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило право вимоги за іпотечним договором № 10689-к від 27.09.2006 року ПАТ «Альфа Банк». Крім того встановлено, що 30.05.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матвеєвим В.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1107, про звернення стягнення на предмет іпотеки за яким за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки запропоновано задовольнити вимоги стягувача (відповідача) за кредитним договором, а саме: - заборгованість за кредитом - 2114548,06 грн.; - заборгованість за відсотками за користування кредитом - 378790,13 грн.; - плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі - 6235,00 грн. Загальна сума заборгованості, яку необхідно сплатити складає 2499573,19 грн., при цьому період часу за який була нарахована зазначена сума заборгованості з 17.12.2012 року по 25.03.2014 року. Вимоги ст.18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Положеннями ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. В оскаржуваному виконавчому написі запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна задовольнити вимоги кредитора у розмірі 2499573,19 грн. за період з 17.12.2012 року по 25.03.2014 року. В свою чергу за положеннями ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових; сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України яким повинен керуватись нотаріус. Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172. Пунктом 1 зазначеного Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов'язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Однак, як встановлено судом, заборгованість позивача, як боржника перед банком, не визнавалась позивачем. Так, із звернення позивача до банку від 11.04.2014 року, яке було отримане представником банку 23.04.2014 року, вбачається, що позивачка категорично не погоджується із сумою заборгованості. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, на час вчинення виконавчого напису, тобто 30.05.2014 року в провадженні Оболонського районного суду м.Києва перебувала цивільна справа № 756/1009/13-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 10689-к від 27.09.2006 року. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 09.10.2014 року, ухваленим за результатами розгляду вказаної справи позов ПАТ «Альфа-Банк» було задоволено. Згідно правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду України у справі № 6-27цс15 від 04.03.2015 року та № 6-141цс14 від 11.03.2015 року, визначено, що та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Так як під час вирішення спору про звернення стягнення на іпотечне майно судом встановлюється сума заборгованості в рахунок якої суд має прийняти рішення про звернення стягнення, вказане свідчить про наявність спору та є обставиною, яка перешкоджала вчиненню виконавчого напису, відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат». Аналогічна правова позиція висвітлена Верховним Судом України у справі №6-27цс15 від 04.03.2015 року. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved