Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

07 квітня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із позовом до [PERSON] , треті особи - [PERSON] , [PERSON] , про припинення та визнання права власності на частку у спільному майні. В обґрунтування свого позову позивач послалась на те, що сторонам та третім особам по справі на праві спільної часткової власності належить [ADDRESS] , зокрема позивачу належить 4/12 частки, а відповідачу 1/12 частка у праві спільної власності на вказану квартиру. Посилаючись на те, що частка відповідача є незначною, не може бути виділена в натурі, що підтверджується висновком відповідної експертизи, квартира, з огляду на розміри часток співвласників, є річчю неподільною, спільне володіння і користування квартирою є неможливим, оскільки відповідач не сплачує комунальні послуги та не несе поточних витрат на утримання квартири, не проживає у спірній квартирі, а також вказуючи, що припинення права на частку у вказаній квартирі не завдасть істотної шкоди відповідачу та членам її сім`ї, оскільки відповідач зареєстрована та мешкає за іншою адресою, і Ѕ частина домоволодіння, де мешкає відповідач, належить їй на праві власності, позивач просила суд її позов задовольнити в повному обсязі. А саме позивач просила суд припинити право власності відповідача на належну їй частку у праві спільної власності на зазначену квартиру, визнати за позивачем право власності на таку частку, а також присудити відповідачу грошову компенсацію вартості спірної частки, вартість якої позивач внесла на депозитний рахунок суду. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження із викликом сторін. (а.с.64) Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.88) Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, до участі у розгляді справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, залучено [PERSON] , орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради. (а.с.113) Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, відмовлено у прийнятті судом відмови позивача від частини позовних вимог та закритті провадження у справі. В судовому засіданні позивач, її представник позовні вимог підтримали, наполягали на їх задоволенні в повному обсязі з викладених у позові підстав. Проти можливості укладення мирової угоди та врегулювання спору в позасудовому порядку заперечували. Відповідач в останнє судове засідання не з`явилась, в ході розгляду справи заперечувала проти задоволення позовних вимог, разом з тим зазначала, що її влаштовує внесена позивачем на депозитний рахунок суду грошова сума в якості компенсації вартості її частки у спірній квартирі, зазначала, що бажає врегулювати спір в позасудовому порядку. Крім того відповідач подала суду відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову, пославшись на те, що у спірній квартирі з її співвласників проживає лише мати сторін - [PERSON] , стверджувала, що сплачувала частину вартості комунальних послуг, що надаються за адресою спірної квартири, де зареєстровано також місце проживання сина відповідача інваліда ІІ групи. Також відповідач у відзиві вказала, що вона із вказаним своїм сином з січня 2021 року проживає у належній їй на праві власності Ѕ частині будинку за адресою [ADDRESS] , стверджувала, що згодна на отримання компенсації вартості її частки у спірній квартирі, відзначила неможливість подання даного позову в якості позивача лише одним співвласником, відсутність потреби у проведенні замовленої позивачем експертизи для визначення неможливості виділу в натурі частки відповідача з огляду на розмір такої частки. (а.с.91-94) У своїй відповіді на відзив позивач послалась на те, що у спірній квартирі з грудня 2019 року по лютий 2021 року проживала квартирант, а мати сторін та [PERSON] в січні 2021 року переїхали мешкати до позивача, де мешкали до березня 2021 року поки позивач не зробить ремонт спірній квартирі, після чого [PERSON] , [PERSON] з середини березня 2021 року повернулись до спірної квартири на постійне проживання. Також позивач зазначила, що відповідачем доведено сплату комунальних послуг лише за період з вересня по грудень 2020 року, в кінці січня 2021 року позивач зверталась до відповідача з пропозицією виплатити їй компенсацію вартості її частки в розмірі 2000 доларів США, однак відповідач в грубій формі відмовилась. Зазначила позивач на необхідність як доказу позовних вимог проведеної на замовлення позивача оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи, а також заперечила передчасність звернення до суду із даним позовом. (а.с.121-124) Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, з підстав, викладених у відзиві. Треті особи [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити в повному обсязі. Треті особи [PERSON] , орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. За таких обставин суд у відповідності до ст.ст.211, 223, 240 ЦПК України вважає за можливе провести судове засідання за відсутності третіх осіб, які не з`явились, та здійснити розгляд справи по суті. Вислухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені на ступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 березня 2000 року №[NUMBER] квартира [ADDRESS] на праві спільної власності належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.15) Технічні характеристики вищевказаної квартири є наступними: загальна площа 60,8 м2, житлова площа 37,1 м2, складає з двох житлових кімнат площею 26,9 м2 та 10,2 м2, кухні площею 11,6 м2, вбиральні (поєднаної) площею 2,5 м2, коридору площею 2,8 м2. Дані обставини підтверджуються копією технічного паспорту (а.с.18-19). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] належна останньому ј частка у праві спільної власності на вищевказану квартиру в рівних частках (по 1/12 частці) була набута його дружиною [PERSON] та доньками [PERSON] , [PERSON] (відповідач по справі). Таким чином, з 05 лютого 2014 року квартира [ADDRESS] належить позивачу, відповідачу та тертім особам [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності, а розмір часток співвласників має наступний розмір: позивачу належить - 4/12 частки, відповідачу - 1/12 частки, третій особі [PERSON] - 4/12 частки, третій особі [PERSON] - 3/12 частки. Викладені обставини визнані сторонами по справі, а також підтверджуються копіями свідоцтва про право власності на житло, свідоцтв про право на спадщину за законом, витягів з Державного реєстру речових право на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копією свідоцтва про шлюб відповідача на підтвердження зміни її прізвища (а.с.15-19, 21-25, 97). Також згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу з 12 червня 2020 року на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу належить Ѕ частка у праві власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , де відповідач наразі (з початку 2021 року) мешкає разом із своїм сином [PERSON] , який є інвалідом ІІ групи. Викладені обставини встановлені судом також зі змісту відзиву на позов, визнані сторонами та підтверджуються іншими матеріалами справи (а.с.23-25, 92, 95-97). Як вбачається з копії довідки №006051 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26 лютого 2021 року за адресою спірної квартири зареєстроване місце проживання співвласників такої квартири, які є учасниками справи, а також сина відповідача [PERSON] та [PERSON] (а.с.20) Згідно наданих стороною відповідача в останньому судовому засіданні копій довідок відповідач та її син [PERSON] з 30 серпня 2021 року знялись з місця реєстрації за адресою спірної квартири у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання за адресою . [ADDRESS] . Згідно висновку експерта №913/914/21 від березня 2021 року, складеного за результатами проведеного оціночно-будівельного та будівельно-технічного дослідження, ринкова вартість нерухомого майна - квартири [ADDRESS] становить 582673 гривень, а виділити в натурі 1/12 частку із вказаного об`єкту нерухомого майна технічно неможливо. (а.с.27-60) Відповідно до наданих стороною відповідача копій квитанцій відповідач у вересні-грудні 2020 року здійснювала оплату комунальних послуг, що надавались за адресою спірної квартири (а.с.98-103). Також судом встановлено, що в грудні 2019 року спірна квартира передавалась відповідачем в найм (оренду) іншій особі, яка не є учасником справи, що підтверджується копіями акту приймання-передачі майна, картки нарахування орендних платежів (а.с.125-126). Крім того, відповідно до наданих позивачем копій чеків позивачем придбавалась низка товарів господарчого призначення для ремонту житла. (а.с.127-130) Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нормами Конституції України, ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Так, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. За змістом положень ст.41 Конституції України, ст.ст.179, 181, 316, 317, 319, 321, 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (нерухоме майно, різновидами якого є житловий будинок), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом норм ст.ст.355, 356, 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Положеннями ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Нормою ст.183 ЦК України визначено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Положеннями ст.360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до норми ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а отже і про можливість задоволення позову, мотиви для чого є наступними. Так, правові підстави припинення права співвласника на частку у спільному майні визначені ст.365 ЦК України, аналіз положень якої дає підстави для висновку, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в ст.365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у ч.1 цієї статті обставин (зокрема, в п.п.1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена п.4 ч.1 ст.365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених п.п.1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника (п.4), та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. При цьому, застосування п.4 ч.1 ст.365 ЦК України має тлумачитись таким чином, що припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку. Аналогічні наведеним правові висновки викладені у постанові Великої Палати Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року по справі №908/1754/17, постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі №760/8958/15-ц, від 09 жовтня 2019 року в справі №750/11178/17, від 29 січня 2021 року по справі №629/511/17, від 02 березня 2021 року по справі №757/38476/17-ц, від 18 березня 2021 року по справі №759/7798/16-ц. Стосовно спірних правовідносин по справі, то в ході її розгляду судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності сторонами та третім особам по справі [PERSON] , [PERSON] , при цьому частка у праві спільної власності відповідача є найменшою - 1/12 та з огляду на технічні характеристики зазначеної квартири є незначною, а відповідно до висновку експерта №913/914/21 від березня 2021 року не може бути виділена в натурі. При цьому з огляду поведінку сторін в судовому засіданні, останні, вочевидь, перебувають у неприязних стосунках, а тому спільне володіння та користування зазначеною квартирою сторонами, за переконанням суду, не вбачається за можливе. За таких обставин, оскільки припинення права відповідача на зазначену частку у праві спільної власності на квартиру не завдасть істотної шкоди ні їй самій, ні членам її сім`ї, про що свідчить наявність у відповідача на праві власності іншого житлового нерухомого майна, в якому відповідач проживає разом з членами своєї родини, зокрема сином [PERSON] , сама відповідач та її вказаний син добровільно знялись з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири, відповідач в ході розгляду справи послалась на те, що розмір компенсації, внесеної позивачем на депозитний рахунок суду її повністю влаштовує, приймаючи до уваги, що треті особи [PERSON] , [PERSON] , які є іншими співвласниками спірної квартири, позовні вимоги підтримали, суд приходить до висновку про наявність всіх необхідних і передбачених ст.365 ЦК України підстав для задоволення позовних вимог в частині припинення права власності відповідача на її частку праві власності на квартиру [ADDRESS] . З огляду на наведені вище правові висновки та встановлені судом фактичні обставини спірних правовідносин сторін суд критично оцінює та не приймає до уваги твердження сторони відповідача про відсутність підстав для задоволення позову, викладені у відзиві на позов та оголошені в судовому засіданні. Не знайшло свого підтвердження твердження сторони позивача про неподільність спірної квартири як речі, оскільки таке твердження позивача ґрунтується не неможливості виділу відповідачу в натурі її частки, що є іншою самостійною підставою згідно ст.365 ЦК України і стосується лише частки, а не всієї квартири як речі - окремого об`єкта права власності. Вирішуючи другу позовну вимогу про визнання права власності за позивачем на частку відповідача у квартирі, суд приймає до уваги, що саме позивачем, як співвласником, внесено на депозитний рахунок суду грошову компенсацію вартості такої частки, при цьому інші співвласники квартири [PERSON] , [PERSON] не виявили наміру та бажання набути частку відповідача повністю чи частково у свою власність, підтримали позовні вимоги позивача, а тому такі вимоги про визнання за позивачем права власності та частку відповідача у квартирі є обґрунтованими, доведеними, а отже підлягають задоволенню. При цьому з позивача має бути стягнута на користь відповідача в якості компенсації вартості частки останньої сума грошових коштів в розмірі 48556 гривень, внесених позивачем на депозитний рахунок суду. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved