overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

08.09.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 липня 2010 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №229. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03 липня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №229. Від спільного шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Тривалий час подружні стосунки з відповідачем не підтримує, спільного господарства не ведуть, сімя розпалась, примирення заперечує, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на підстави та мотиви викладені в позовній заяві. Додатково пояснила, що розірвання шлюбу буде повністю відповідати їх інтересам. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив, вказав, що погоджується на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Між сторонами 03 липня 2010 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №229, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-СГ №143391 від 03 липня 2010 року (а.с. 3). З копії свідоцтв про народження вбачається, що від спільного шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-СГ №350124, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с. 4). Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає також розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

08.09.2017 року позивач звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу та та визначення місця проживання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області за актовим записом № 84 шлюбі з відповідачем з 29.04.2011 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сім'ї, внаслідок чого часто виникали суперечки, шлюбні відносини фактично припинились. Від шлюбу мають дитину [PERSON] 2011 року народження. Спір про майно відсутній. Отже, вважає що сім'я розпалася, примирення між сторонами неможливе, тому просить шлюб розірвати. Термін на примирення не потрібен. Також позивач просить визначити місце мешкання дитини, а саме з нею. В судове засідання сторони не з'явились. До суду від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, в свою чергу позивач на позовних вимогах наполягає, просить розірвати шлюб, відповідач не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про рохгляд справи за їх відсутністю позов підтримують. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжів і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. З положення ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України випливає, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Отже, судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про одруження 29.04.2011 року сторони дійсно зареєстрували шлюб (а.с.8) відповідно свідоцтва про народження (а.с.9) батьком дитини записаний відповідач по справі. На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а також є необхідність визначити місце мешкання дитини, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

08.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай), вказуючи на те, що 16 березня 1996 року помер його батько [PERSON], у звязку з чим відкрилась спадщина. Він має право на спадкування майна батька за законом. До складу спадщини входить сертифікат на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Вольниця» серія РН № 951682, зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів 20.03.2001 року за № 1381. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) у нотаріальній конторі позивач не має змоги, у звязку з тим, що сертифікат видано після смерті спадкодавця. А тому позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай) у складі земель колишнього КСП «Вольниця», с. Рождественське, Коропського району, Чернігівської області, розміром 2,64 в умовних кадастрових гектарах право на яке підтверджується сертифікатом РН № 951682, в порядку спадкування. У судове засідання сторони не зявились, при цьому позивач просить розглянути справу без його участі, позов підтримує. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. 16.03.1996 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія 1-ЕЛ № 323336). [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 2,64 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Вольниця» с. Рождественське, Коропського району, Чернігівської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія РН № 951682 виданого Коропською районною державною адміністрацією 20 березня 2001 року, згідно рішення № 156 від 15 липня 1996 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.03.2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий 20.03.2001 року, тобто після смерті [PERSON] Як вбачається з довідки відділу Держгеокадастру у Коропському районі в книзі реєстрації сертифікатів по колишньому КСП «Вольниця» с. Рождественське є запис про те, що на гр. [PERSON] зареєстровано 20 березня 2001 року сертифікат РН № 951682 (реєстраційний номер 1381). Площа в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) 2,64 га. Нормативно-грошова оцінка земельної частки (паю) станом на 16 березня 1996 року становить 7835, 00 гривень. За повідомленням нотаріальної контори єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його син [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 36/2017, отже суд вважає за можливе визнати за позивачем право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

08.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 09 липня 2004 року, від якого спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Фіксуванння судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст . 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 09 липня 2004 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Примирення між сторонами з боку позивача не можливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

08.09.2017 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з дня подачі позовної заяви в суд. Вимоги обгрунтовані тим, що з 24.05.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя в останніх є дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач коштів на утримання дитини не дає, хоча працевлаштований. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на сплату аліментів у визначеному позивачем розмірі погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1\~ст.174 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Також відповідно до ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, згоду відповідача на сплату у визначеному позивачем розмірі аліментів, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

08.09.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду і до повноліття дитини. Позов обґрунтовано тим, що вона з 16.11.2007 року по серпень 2010 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі 04.08.2008 року у них народилась дочка [PERSON]. Зазначає, що сама не взмозі забезпечити належний рівень життя дитині. Батько дитини здоровий, інших утриманців немає, тому спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 11.09.2017 року відкрито провадження у справі. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву до суду про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], що проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. У добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач працює, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.09.2017 року і до досягненням дитиною повноліття. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

08.09.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, вказуючи на те, що 09 січня 2017 року померла її мати [PERSON], у звязку з чим відкрилась спадщина. Вона має право на спадкування майна матері за заповітом, однак у спадкодавця не було правовстановлюючого документа на будинок. У судове засідання сторони не зявились, при цьому позивачка просить розглянути справу без її участі. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Позивачка [PERSON] народилась 05.04.1956 року. Як вбачається зі свідоцтва про народження її батьками є: мати [PERSON] Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 22.01.1978 року [PERSON] змінила прізвище на «Липа» (а.с. 5) 09.01.2017 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія 1-ЕЛ № 286221). Після її смерті залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою вул. Шевченка, 9, с. Райгородок, Коропського району, Чернігівської області за яким не зареєстровано право власності. Спадкоємцями майна померлої [PERSON] за заповітом посвідченим секретарем Райгородоцької сільської ради Коропського району Чернігівської області від 05.03.2013 року є [PERSON], який відмовився від належної йому частки спадкового майна та [PERSON], яка прийняла спадщину подачею заяви до нотаріальної контори. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.08.2017 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з неподанням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Згідно виписки з погосподарської книги за 2016-2020 роки особовий рахунок № 57 власник (або голова) двору [PERSON]. Будинок збудований в 1966 році. Житловий будинок знаходиться за адресою: с. Райгородок, вул. Шевченка, 9, Коропського району Чернігівської області. Оскільки [PERSON] є єдиною спадкоємицею майна померлої [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 55/2017 суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на будинок. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

08.09.2017 року позивачка звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14 лютого 1995 року виданого Погребищенським цукровим комбінатом згідно наказу від 13 лютого 1995 року [NUMBER], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], було приватизовано на праві приватної спільної власності квартиру [ADDRESS], загальною площею 74,6 кв.м. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з частки квартири, яка належала їй на праві приватної сумісної власності. Після звернення [PERSON] до нотаріального органу з заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину їй було повідомлено, що нотаріус не може вчинити нотаріальну дію, так як немає чітко визначених часток у приватній спільній власності квартири. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, просила провести розгляд даної справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що до суду подала заяву. Представник Погребищенської міської ради в судове засідання не з'явився, просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення, про що до суду повідомив телефонограмою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності; - ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; - ст.367 ЦК України встановлено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється; - ст.370 ЦК України встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду; - ст.1216, 1218 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Оскільки домовленості про визначення часток у спільній сумісній власності між власниками квартири не було, то за таких обставин частки визнаються рівними, тобто по 1/7 частці кожному із співвласників квартири, то суд вважає позов обґрунтованим, і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

08.09.2017 року позивачка звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на її утримання в розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу) відповідача до виповнення сину [PERSON] [INFO] трирічного віку, тобто до 10.07.2019 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.04.2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем і 10.07.2016 року у них народився син [PERSON], який проживає із нею. Вона не працює, оскільки доглядає дитину, а відповідач матеріальної допомоги їй не надає. В судове засідання позивачка не зявилась, але надала заяву в якій підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, а справу розглядати в її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій вказав, що позов визнає, проти його задоволення не заперечує, а судове засідання просить провести в його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копій свідоцтв про шлюб та народження видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30.04.2016 року і після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «Подолян», а 10.07.2016 року у них народився син [PERSON]. Ст.61 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Ст. 84 ч.2 СК України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Ст. 77 ч.2 СК України передбачає, що за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій сумі. Ст. 80 ч. 1, 2 СК України передбачає, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахування можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків, та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд знаходить що позов доведений та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

08.09.2020 [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 52008 грн 82 коп. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує його право на належну оплату праці. Ухвалою судді від 10.09.2020 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 14.09.2020 відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження в справі, проте у встановлений в ухвалі строк, відзив на позовну заяву на адресу суду не направив. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працює у відповідача на посаді провідного інженера-конструктора управління з розвитку виробництва і нової техніки. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі - Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка станом на 01.08.2020 становить 52008 грн 82 коп. Розмір заборгованості підтверджується копією розрахункового листа. Таким чином, пред`явлений позов ґрунтується на вимогах закону, при цьому доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved