Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

09.10.2017 року позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. 27.09.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб в період якого у них народилися сини - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З вересня 2017 року позивач та відповідач припинили шлюбні відносини та сумісне проживання. Відповідач в добровільному порядку на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, матеріальної допомоги позивачу не надає. Враховуючи викладене просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 16% з усіх видів його заробітку на її утримання до досягнення сином трирічного віку. Позивач у судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду була повідомлена належним чином, але надала заяву у якій зазначила прохання розглянути цивільну справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду був повідомлений належним чином, але надав заяву у якій зазначив прохання розглянути цивільну справу без його участі, позовні вимоги визнає. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.\~2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що 27.09.2013 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 179, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-КИ № 259542. Від шлюбу позивач і відповідач мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-КИ №\~314532 та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-КИ №\~595083. З вересня 2017 року позивач та відповідач припинили шлюбні відносини та сумісне проживання. На даний час позивач не працює у зв'язку з тим, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та потребує матеріальної допомоги. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Отже критерієм стягнення з чоловіка на користь дружини, з якою проживає дитина до трьохрічного віку є можливість надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що відповідач інших утриманців не має і стягнень з його заробітку по виконавчим документам не проводиться (доказів протилежного відповідачем не надано), а тому має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу на її утримання. Згідно положень ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене та враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення коштів на утримання дружини. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, вирішуючи питання щодо строку з якого повинні бути присуджені аліменти на дружину, суд враховуючи аналогію закону вважає за необхідне визначити їх від дня пред'явлення позову, тобто з 09.10.2017 року. Також, суд зазначає, що у разі зміни, в подальшому, матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп..

Outcome: approved