Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

08 лютого 2017 року позивачі звернулися до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення, в якому просили суд: усунути [PERSON] та [PERSON] перешкоди в користуванні шляхом вселення в приміщення квартири [ADDRESS] та зобовязати [PERSON] не чинити [PERSON] та [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою № 29 в будинку 9 по вул. Доватора в м. Харкові. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, щоним та відповідачці на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Позивачу [PERSON] належить 3/6 частини квартири, позивачу [PERSON] належить 2/6 частини вказаної квартири, а відповідачу [PERSON] належить 1/6 частина квартири. Позивачі зазначають, що спільне володіння та користування вказаною квартирою є неможливим, оскільки відповідач [PERSON] на даний момент користується усією квартирою повністю та не надає можливості іншим власникам навіть увійти до належного їм житла. Вказані обставини і вимусили позивачів звернутися до суду з вищезазначеним позовом. Позивач [PERSON] та представники позивачів [PERSON], [PERSON] в судовому засідання позов підтримали в повному обсязі, просили суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі Довіреності від 12 вересня 2017 року, проти задоволення позову заперечували в повному обсязі, зазначили, що ніяких перешкод в користуванні квартирою відповідач не чинить. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] належить на праві власності 2/6 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 29.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 29.07.2016 року, та зареєстровано в реєстрі за № 1452 та 1/6 частина вищезазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.2016 року, виданого Пятою Харківською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 7-235. (а.с. 12, 13) Всього позивачу [PERSON] на праві власності належить 3/6 частини квартири [ADDRESS]. Позивачу [PERSON] належить на праві власності 2/6 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 29.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 29.07.2016 року, та зареєстровано в реєстрі за № 1452. (а.с. 12) Відповідачу [PERSON] на праві власності належить 1/6 частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Пятою Харківською державною нотаріальною конторою 07.06.2016 року за реєстровим № 7-286, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.01.2017 року № 78799267. (а.с. 14) В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] користується усією квартирою та не дає іншим власникам права вільного доступу до квартири, чинить перешкоди у користуванні квартирою. Позивачі не мають ключів від спірної квартири, а отже не можуть вільно потрапити до житлового приміщення. Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини 3 статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. А тому сторони у справі мають рівні умови на здійснення своїх прав на спірне майно. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом статті 383 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР власник житла має право використовувати свою власність для свого проживання та проживання членів своєї родини. Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди у користуванні житловим приміщенням позивачам, що порушує їх права як співвласників квартири [ADDRESS], суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] в повному обсязі. Крім того, позивачі просять стягнути з відповідача на їх користь витрати на правову допомогу, а саме на користь [PERSON] у розмірі 1\~000 грн., на користь [PERSON] у розмірі 2\~000 грн. та судовий збір, сплачений ними при зверненні до суду з позовом. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правову допомогу. Частинами 1,2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи безстроково. ( а.с. 34) Згідно п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: інваліди I та II груп. Оскільки відповідач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України він відшкодовується на користь позивачів за рахунок держави. Що стосується вимог позивача про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд вважає необхідним у задоволенні відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правову допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Але в супереч вищезазначеній нормі закону позивачами не були надані суду детальний опис робіт, виконаних адвокатом. Крім того, надані квитанції про оплату послуг, які не мають печатки, а отже не можуть являтися достовірними доказами в розумінні ст. 79 ЦПК України. На підставі викладеного та керу ючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-80, 133, 137, 141, 259, 263-266 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 19, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, суд

Outcome: approved