Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

08 липня 2014 року [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у сумі 10000,00 гривень, свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] одержав у позивача в борг гроші у сумі 10000,00 гривень, які зобов'язувався повернути до 25.03.2014 року, про що власноруч написав розписку, проте борг не повернув, тому позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. В призначене попереднє судове засідання позивач не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяви, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без його участі, проти ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні не заперечує. В призначене судове засідання відповідач не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки в судове засідання не повідомив, надав суду заяву, в якій визнає позовні вимоги та просить розглянути справу без його участі, проти ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні не заперечує Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 06.11.2013 року отримав від [PERSON] гроші в сумі 10000,00 гривень та зобов'язувався їх повернути до 25.03.2014 року, про що в матеріалах справи міститься оригінал розписки відповідача (а.с. 3). Таким чином, вищевикладене свідчить про те, що сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про укладення договору позики між позивачем та відповідачем, відповідно до якого відповідач отримав від позивача 10000,00 гривень, які він зобов'язувався повернути до 25.03.2014 року. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку, що встановлені договором. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач не повернув борг, доказів в спростування цих обставин відповідачем суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав свого обов'язку з повернення позики у встановлений строк, чим припустив порушення умов договору позики. Відповідно до заяви відповідача [PERSON] від 08.09.2014 року, останній визнає позов [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно з ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або письмову, яка приєднується до справи, у цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з врахуванням порушення [PERSON] умов договору позики щодо своєчасного і повного повернення боргу, а також визнання позову відповідачем, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 10000,00 гривень обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved