Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

07 травня 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилається на те, що 12 вересня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 05007405549. Відповідно до умов цього договору товариство надало [PERSON] кредит у сумі 15193 грн., а відповідач зобовязалась повернути кредит в повному обсязі. 18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязувались передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобовязувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує. Станом на 08 квітня 2015 року заборгованість відповідача становить у розмірі 45970 грн. 06 коп., та складається з наступного: -15193 грн. заборгованість за кредитом; -5383 грн. 35 коп. заборгованість по відсотках; -21181 грн. 98 коп. заборгованість за комісією; -4211 грн. 73 коп. штраф. У судове засідання представник позивача не зявилась, надала клопотання, в якому вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі. (а.с. 27). Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в частині стягнення заборгованості по відсотках та комісії. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 вересня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 05007405549. Відповідно до умов цього договору товариство надало [PERSON] кредит у сумі 15193 грн., а відповідач зобовязалась повернути кредит в повному обсязі (а.с. 5-6). 18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязувались передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобовязувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами (а.с. 10-14). Договір № 05007405549 укладений 12 вересня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] входить до купленого ТОВ «Кредитні ініціативи» 18 травня 2012 року кредитного портфелю, що підтверджено витягом з додатку № 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с. 15). Відповідно до пункту 4.2.1. договору, відповідач зобовязується повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії за надання та управління кредитом та виконати інші грошові зобовязання, передбачені цим договором, в повному обсязі, в строки та у порядку, що визначені цим кредитним договором. Відповідач свої зобовязання за умовами кредитного договору не виконує. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови кредитного договору не виконуються, кредит, відсотки та комісія за його користування не повертаються. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобовязання клієнта перед фактором. Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобовязань або відповідальності перед боржником у звязку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Станом на 08 квітня 2015 року заборгованість відповідача становить у розмірі 45970 грн. 06 коп., та складається з наступного: -15193 грн. заборгованість за кредитом; -5383 грн. 35 коп. заборгованість по відсотках; -21181 грн. 98 коп. заборгованість за комісією; -4211 грн. 73 коп. штраф. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору № 05007405549 станом на 08 квітня 2015 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 24). Відповідачу розяснено вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України щодо зобовязання довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Однак будь-яких доказів відповідачем суду не надано. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 459 грн. 70 коп.

Outcome: approved