Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

07 лютого 2020 року [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] звернулась до Вінницького міськрайонного суду Вінницької області суду із позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» (далі - ТДВ «СК «Київ Ре») про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову позивач зазначала, що 25 квітня 2019 року її син [PERSON] уклав з ТДВ «СК «Київ Ре» договір добровільного медичного страхування подорожуючих за кордон, на підтвердження чого видано страховий поліс серії KRN№1454773 від 25 квітня 2019 року, програма страхування «В»; група ризику 1, 2, 3, 4; період страхування з 25 квітня 2019 року до 15 листопада 2019 року; територія «Увесь світ»; страхова сума - 60 000 євро, франчиза - 0 євро. При цьому програма «В», за якою було укладено договір страхування, включає здійснення страхових виплат за програмою «А» + адміністративні послуги. [INFO] під час перебування за кордоном [PERSON] внаслідок нещасного випадку помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23 липня 2019року. Місце смерті - м. Роудніце-над-Лабем район Літомержеце, Чеська Республіка. 14 липня 2019 року [PERSON] оплатила транспортування тіла свого сина з Чехії до України в сумі 1900 євро, що еквівалентно 55784 грн і підтверджується товарним чеком від 14 липня 2019 року. Після похорон [PERSON] позивач отримала його особисті речі, де виявили страховий поліс та дізнались про те, що [PERSON] уклав договір страхування з відповідачем. 23 липня 2019 року донька позивача повідомила про страховий випадок асистуючу компанію та надіслала копії документів щодо договору страхування. 24 липня 2019 року даний страховий випадок був зареєстрований, а страхова компанія про нього проінформована. Згідно зі свідоцтвом приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Білоус від 10 січня 2020 року №01/02-14 позивач є єдиним спадкоємцем після [PERSON] . Відповідно до пункту 1.4 Умов страхування вигодонабувачем у разі смерті повнолітньої застрахованої особи є її спадкоємець (спадкоємці). 27 серпня 2019 року позивач на адресу відповідача направила заяву про виплату страхового відшкодування, однак дана заява не була отримана відповідачем та повернулась з відміткою «за закінченням терміну зберігання», в той час, як в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань значиться саме таке місцезнаходження відповідача, на яке і було направлено вказану заяву. 21 грудня 2019 року позивач повторно направила заяву про виплату страхового відшкодування, однак і ця заява повернулась позивачу. Таким чином, позивач не може отримати страхове відшкодування в позасудовому порядку через несумлінні дії та бездіяльність відповідача. У зв`язку з наведеним, позивач просила стягнути з відповідача на її користь 1 647 336 грн, у тому числі на відшкодування витрат на репатріацію (транспортування) тіла [PERSON] з Чехії в Україну в сумі 55 784 грн. До позовної заяви позивач додала клопотання про витребування доказів, в якому просила витребувати з Державної прикордонної служби України відомості про дати перетинання [PERSON] державного кордону України у період з 01 квітня 2019 року. Ухвалою Вінницького міськрайонного суду Вінницької області суду від 11 лютого 2020 року цивільну справу передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. 27 лютого 2020 року позивач подала апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду. Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 06 квітня 2020 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, ухвалу Вінницького міськрайонного суду Вінницької області суду від 11 лютого 2020 року залишено без змін. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків позовної заяви. 15 червня 2020 року позивач подала заяву про звільнення від сплати судового збору, у зв`язку з тяжким матеріальним станом позивача. Ухвалою суду від 16 червня 2020 року позивача звільнено від сплати судового збору. Ухвалою судді від 16 червня 2020 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Державної прикордонної служби України відомості про дати перетинання [PERSON] державного кордону України у період з 01 квітня 2019 року. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов просив задовольнити. Відповідач повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно достатті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Судом встановленов, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який 25 квітня 2019 року уклав з ТДВ «СК «Київ Ре» договір добровільного медичного страхування подорожуючих за кордон. Згідно страхового полісу серії KRN№1454773 від 25 квітня 2019 року, програма страхування «В»; група ризику 1, 2, 3, 4; період страхування з 25 квітня 2019 року до 1 листопада 2019 року; територія «Увесь світ»; страхова сума - 60 000 євро, франчиза - 0 євро. Програма «В» включає здійснення страхових виплат за програмою «А» + адміністративні послуги. Складовою частиною договору страхування є Умови страхування подорожуючих за кордон за Правилами добровільного страхування медичних витрат від 12 липня 2013 року. Пунктом 2.1 розділу 2 Умов страхування передбачено, що страховик та страхувальник уклали цей договір, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані із життям, здоров`ям застрахованої особи, під час подорожі (поїздки) за межами України, її непередбачуваними медичними та додатковими витратами, які були безпосередньо пов`язані з настанням страхового випадку та сплачені на території тієї держави, куди здійснювалась подорож (поїздка). Відповідно до пункту 3.1 Умов страхування одним із страхових ризиків за вказаним договором є смерть застрахованої особи у зв`язку з гострим захворюванням або нещасним випадком, що в свою чергу передбачає виплату страхового відшкодування у випадку смерті застрахованої особи. Згідно з пунктом 4.1.1 Умов страхування відшкодуванню підлягають витрати на репатріацію тіла у разі смерті застрахованої особи. Згідно зі свідоцтвом про смерть від 23 липня 2019 року [PERSON] [INFO] помер. Згідно зі свідоцтвом на «мертве тіло» від [INFO] причиною смерті [PERSON] є нещасний випадок. Згідно із товарним чеком від 14 липня 2019 року доставка (транспортування) тіла з Чехії в Україну (1900 євро), що еквівалентно 55784 грн. Замовником транспортування тіла є [PERSON] 23 липня 2019 року до асистуючої компанії SavitaGroupUkraine було надіслано повідомлення про зазначений страховий випадок та надіслано копії документів. 24 липня 2019 року асистуюча компанія SavitaGroupUkraine було надала відповідь про реєстрацію страхового випадку та інформування страхової компанії. Відповідно до пункту 1.4 Умов страхування вигодонабувачем у разі смерті повнолітньої застрахованої особи є її спадкоємець (спадкоємці). Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21 жовтня 2019 року зареєстровано спадкову справу, спадкодавець - [PERSON] . Згідно з довідкою про надання інформації від 10 січня 2020 року, виданою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Герасимнюк Г.Й., вона є єдиним спадкоємцем після [PERSON] 27 серпня 2019 року позивач на адресу відповідача направила заяву про виплату страхового відшкодування. 21 грудня 2019 року позивач повторно направила заяву про виплату страхового відшкодування. Відповіді від відповідача не надійшло. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтею 4 Закону України від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР) предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані зокрема з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування). Видами добровільного страхування можуть бути: 1) страхування життя; 2) страхування від нещасних випадків; 3) медичне страхування (безперервне страхування здоров`я); 4) страхування здоров`я на випадок хвороби (статті 6 цього Закону№ 85/96-ВР). Згідно з частиною п`ятою статті 6 Закону № 85/96-ВР страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Умови договору страхування життя можуть також передбачати обов`язок страховика здійснити страхову виплату у разі нещасного випадку, що стався із застрахованою особою, та (або) хвороби застрахованої особи. У разі, якщо при настанні страхового випадку передбачено регулярні послідовні довічні страхові виплати (страхування довічної пенсії), обов`язковим є передбачення у договорі страхування ризику смерті застрахованої особи протягом періоду між початком дії договору страхування та першою страховою виплатою з числа довічних страхових виплат. В інших випадках передбачення ризику смерті застрахованої особи є обов`язковим протягом всього строку дії договору страхування життя. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхові виплати за договором страхування життя здійснюються в розмірі страхової суми (її частини) та (або) у вигляді регулярних, послідовних виплат обумовлених у договорі страхування сум (ануїтету) (частина 3 статті 9 Закону № 85/96-ВР). Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 22 Закону № 85/96-ВР у разі смерті страхувальника - фізичної особи, який уклав договір майнового страхування, права і обов`язки страхувальника переходять до осіб, які одержали це майно в спадщину. Відповідно до розділу 8 Умов страхування при настанні події, яка має ознаки страхового випадку, застрахована особа або її довірена особа зобов`язана протягом 24 годин зателефонувати на контактний номер асистуючої компанії за вказаним у цьому договорі телефонами і повідомити інформацію щодо застрахованої особи та детальний опис обставин страхового випадку. Оскільки позивач дізналася про укладення [PERSON] договору страхування після отримання його особистих речей вже після спливу 24 годин, тому відповідно до умов договору та якомога скоріше повідомила асистанську компанію про настання страхового випадку. Згідно з пунктом 9.2 Умов страхування для здійснення страховиком страхової виплати у разі смерті застрахованої особи третя особа, яка сплатила витрати на репатріацію тіла застрахованої особи, повинна подати страховику заяву про страхову подію та документи, передбачені пунктами 9.2.1-9.2.4 Умов страхування. Документи надаються українською/російською мовою або з наданням перекладу на українську/російську мову. Статтею 988 ЦК України та статтею 20 Закону № 85/96-ВР передбачено, що страховик зобов`язаний на умовах договору страхування при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ураховуючи те, що позивач здійснила усі дії та надала передбачені договором страхування документи на підтвердження настання страхового випадку та витрат, понесених на репатріацію свого сина, слід дійти висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 10 510 грн.

Outcome: approved