Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

09.09.2015 року позивач звернувся в суд з позовом, який згодом уточнив, до відповідача про стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 50 649 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 04.03.2013 року по 05.09.2015 року працює на посаді палітурника ТзОВ « Зерцало». Однак, за період її роботи з 01.05.2014 року по 31.08.2015 року заробітна плата відповідно до умов укладеного договору не виплачувалася, як і не була виплачена при звільненні з роботи. Згідно з відомостями з-Державного реєстру фізичних осіб-платників податків № 10108 від 14.12.15. у графі «дата звільнення з роботи» записано, що [PERSON] була звільнена з роботи 1 червня 2014 року. 30 березня 2015 року позивач подала заяву до ТзОВ «Зерцало», і просила звільнити її з посади палітурника, видати довідку про належні позивачу суми коштів при звільненні, і повернути трудову книжку. 30 листопада 2015 року вдруге написала заяву до ТзОВ «Зерцало» про звільнення, яку надіслала рекомендованим листом 1 грудня 2015 року. Незважаючи на численні звернення, відповідач не повернув трудової книжки. А тому просить стягнути з ТзОВ «Зерцало» середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за період з 1 червня 2014 року по 1 грудня 2016 року (усього 30 місяців затримки). Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків №-10108 від 14.12.15 р. заробітна плата за четвертий квартал 2013 року - 5 052, 00 грн. за перший квартал 2014 року - 4 725, 87 грн., за два місяці другого кварталу 2014 року - 3 728, 56 грн. Отже, середня заробітна плата становить: (5 052, 00 + 4 725. 87 + 3 728, 56) / 8 = 1 688. 30 грн. За час затримки видачі трудової книжки мені повинні заплатити: 1 688, 30 грн. х 30 = 50 649, 00 грн. (п'ятдесят тисяч шістсот сорок дев'ять гривень 00 коп.). У зв'язку із наведеним просить позов задоволити. Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явилися, подали заяву у якій просять проводити судовий розгляд у їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечили. Представник відповідача в судовому засіданні відносно позову заперечив, суду пояснив, що з 01.01.2013 року позивач працювала у ТОВ Зерцало на посаді палітурника, що підтверджується копією заяви та наказу про прийняття. Палітурники у ТОВ Зерцало працювали за підсумковим обліком часу, за кожний відпрацьований день та кількість відпрацьованих годин заповняли власноручно у картках обліку робочого часу, що також робила Позивачка. Позивачка має значні пропуски (прогули) у свої роботі без зрозумілих на це причин. Згідно табелю обліку робочого часу за травень 2014 року позивачці нараховувалась та виплачувалась заробітна плата за травень 2014 року. Починаючи із 01 червня 2014 року і до цього часу Позивачка жодного дня не виходила на роботу та не виконувала своїх трудових обов'язків. Заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд у задоволенні позовних вимог відмовляє з наступних підстав. Як вбачається з копії трудової книжки, позивач [PERSON] з 01.03.2013 року працювала в ТзОВ «Зерцало» на посаді палітурника, куди прийнята наказом від 01.03.2013 року № 7 на підставі строкового трудового договору. Відповідно до ст. 61 КЗпП України на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин. Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Однак, відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дійсно, у відповідності до ч.1 ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно довідки № 23 від 31.01.2017 року працівник-палітурник, [PERSON], була відсутня на своєму робочому місці в період з 01.06.2014 року до 31.01.2017 року включно, не подавала карток обліку робочого часу за цей період часу. Як вбачається із наявного в матеріалах справи позивачем не надано доказів про виконання трудових обов'язків в період з 01.06.2014 до 31.01.2017 року. Як вбачається із представленої довідки про доходи від 06.12.2016 року виплата заробітної плати за період з січня 2014 року по червень 2014 року виплачувалася позивачу [PERSON] регулярно та отримана нею. Відповідно до виписки по рахунку [NUMBER] у банку, позивачу виплачувались кошти за червень 2014 року. А відтак, суд вважає доведеними обставини про те, що ТзОВ «Зерцало» належним чином та у строки визначені трудовим договором та чинним законодавством, що регулює оплату праці, здійснювало виплату заробітної плати позивачу. При цьому, покликання позивача на ту обставину, що позивача звільнено 01.06.2014 року є безпідставними, оскільки згідно копії трудової книжки позивача, запис про звільнення відсутній. На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що оскільки позивачем не доведено перед судом факту існування на даний час у відповідача перед ним заборгованості по заробітній платі, а також факту звільнення, а відповідачем у встановленому законом порядку доведено перед судом виплату працівникові за виконану ним роботу, тому підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості по заробітній платі немає, у зв'язку з чим в його задоволенні слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed