Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

10.03.2017 року до суду звернулась [PERSON] із зазначеним позовом на обґрунтування якого вказала, що їй на праві власності належить автомобіль марки ВАЗ 217130, днз.СВ9543АР, який був на час ДТП знятий з обліку для продажу та мав тимчасовий номерний знак АІ259517. 17 серпня 2016 року о 21 годині 30 хв. в с.Журавка Варвинського району Чернігівської області відбулось ДТП за участю її сина [PERSON], який керував належним їй авто та автомобілем Івеко, днз. СВ3093АХ під керуванням [PERSON]. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ становить 15613,17 грн., вартість матеріального збитку 12258,55 грн., вартість експертного дослідження 615,00 грн. За наслідками ДТП працівниками поліції складено адміністративний протокол відносно [PERSON], за ст. 124 КУпАП. Постановою Варвинського районного суду Чернігівської області від 06.12.2016 року провадження було закрито у звязку із закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності. Відповідальність власника автомобіля марки Івеко, днз. СВ3093АХ застрахована в страховій компанії ПрАТ «СК»Уніка», відповідно до полісу №АЕ8843982. Посилаючись на ст. 22, 1166, 1187 ЦК України, ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просила суд стягнути з відповідача на її користь 15613,17 грн. заподіяної матеріальної шкоди в наслідок ДТП та 615 грн. за проведення авто товарознавчого дослідження. Стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу. В подальшому позивач, діючи через свого представника [PERSON] подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, та просила суд стягнути з відповідача на її користь 15613,17 заподіяної матеріальної шкоди та 430 грн. за проведення авто товарознавчого дослідження. Заява про зменшення позовних вимог ґрунтувалась на тому, що частка вини водія [PERSON] складає 30%, а вина водія [PERSON] 70%. В судове засідання позивач не зявлялась, діючи через своїх представників [PERSON] та [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в позові. В судове засідання 18.09.2017 року не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача [PERSON] в судове засідання 18.09.2017 року не зявився, засобами електронного звязку подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надіслав письмове заперечення в яких позов не визнав, зауважив, що справа про притягнення до адміністративної відповідальності була порушена саме щодо [PERSON], доказів щодо наявності вини водія автомобіля Івеко позивачем не подано. В судовому засіданні третя особа [PERSON] пояснив суду, що він 17 серпня 2016 року близько 21 год. 30 хв. рухався в с.Журавка по вул.\~Незалежності автомобілем ВАЗ 217130 (Пріора) в напрямку від смт.\~Ладан до центру с.Журавка. В подальшому помітив незрозумілий маневр зустрічного автомобіля, та відпустив педаль акселератора та почав пригальмовувати. Швидкість його руху становила 60 км/год. Авто, яке розташовувалось на зустріч його руху засліпило його дальнім світлом фар, пригальмовуючи водій намагався рухатись якомога ближче до правого краю проїзної частини дороги. В момент, коли водій розминувся з фарами вказаного транспортного засобу, він побачив, що задня частина зустрічного авта знаходиться на його полосі руху. При цьому на лівій стороні вказаного транспортного засобу були відсутні габаритні вогні оранжевого кольору. Після чого [PERSON] наскільки йому дозволила дорожня ситуація повернув праворуч, однак зіткнення не вдалось уникнути. Після чого [PERSON] зупинив своє авто, та побачив біля іншого транспортного засобу «метушню» людей. В салон автомобіля сів інший водій та відїхав з місця зіткнення до правого краю проїзної частини. Як пояснив представник позивача, швидкість руху автомобіля «ВАЗ» складала 60 км/год., події відбувались в темну пору доби. Автомобіль «Івеко» виїхав на проїжджу частину для повороту ліворуч та зупинився. В момент зіткнення не рухався. Задня частина автомобіля «Івеко» знаходилась за умовною осьовою лінією дороги на 30-50 см. Повідомив, що інших вихідних даних він повідомити не може. Крім того, із пояснень [PERSON]П, наданих безпосередньо в судовому засіданні вбачається, що зустрічний автомобіль марки «Івеко» він побачив за 100-150 метрів до зіткнення. Його транспортний засіб був технічно справний. В момент ДТП він перебував в автомобілі один. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 17.08.2016 року [PERSON], близько 21 години 30 хвилин їхав на автомобілі марки «Івеко» в с.Журавка, по вул.\~Незалежності, точної адреси будинку він не знає, та [PERSON] необхідно було зробити поворот ліворуч та пересікти зустрічну смугу, щоб заїхати до будинку. В цей час він зауважив, що назустріч йому зі сторони смт.\~Ладан, рухається автомобіль ВАЗ 217130. Водій зупинився і пропускав зустрічний автомобіль, при цьому в його машини були включене ближнє світло фар та покажчик лівого повороту, а його автомобіль розташовувався повністю на своїй смузі руху. Коли поруч нього проїжджав автомобіль ВАЗ 217130, він почув удар у ліву частину автомобіля. Зупинив автомобіль та вийшовши побачив, що його автомобіль пошкоджено. Другим учасником ДТП був мешканець с. Журавка [PERSON] Пошкодження повністю співпадають із обставинами ДТП, що підтверджується фотокартками. На момент ДТП Автомобіль був технічно справним. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомляв. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи,представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON]П, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 серпня 2016 року близько 21 год. 30 хв. в с.Журавка по вул.\~Незалежності відбулось ДТП за участю автомобіля ВАЗ 217130 (Пріора) д.н.з. 25 АІ 9517 під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно висновку №089/16 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля ВАЗ 217130 вартість відновлювального ремонту становить 15613,17 грн., вартість матеріального збитку 12258,55 грн. Автомобіль ВАЗ 217130, днз. СВ9543АР відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного знаку належав [PERSON]. Та під час дтп рухався із тимчасовими номерами АІ259517. У відповідності до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Івеко [PERSON], днз. СВ3093АХ належить [PERSON]. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 217130 забезпечена страховим полісом №АЕ 6654171 ПрАТ «СТ «Гарантія», що підтверджується копією відповідного страхового полісу. Цивільно правова відповідальність водія транспортного засобу Івеко [PERSON] забезпечена страховим полісом №АЕ 8843982 ПрАТ «СК «Уніка», що підтверджується копією відповідного страхового полісу. Водій [PERSON] під час участі у ДТП мав право керувати транспортними засобами категорії С, що вбачається із копії посвідчення, та постановою серії ПС2№581017 від 17.08.2016 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за керування автомобілем не маючи відповідної категорії за ч.2 ст.126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі 510 грн., що встановлено із оглянутого в судовому засіданні оригіналу постанови. За наслідками ДТП працівниками поліції відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП серії АП2№146527. Постановою Варвинського районного суду Чернігівської області від 06.12.2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. У матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні письмові пояснення [PERSON], які є аналогічними викладеним ним в судовому засіданні. Письмові пояснення [PERSON] зводяться до того, що він виїжджаючи із двору сусіднього будинку виїхав на власну смугу руху та після чого відчув удар в ліве заднє крило. У письмових поясненнях гр.\~[PERSON] повідомив, що безпосередньо очевидцем ДТП він не був, однак чув, як на великій швидкості їхав легковий автомобіль та почув звук зіткнення. Оглядаючи додаток до протоколу про адміністративне правопорушення суд зауважує, що викладена в ньому схема місця ДТП виконана із певними неточностями, зокрема щодо позначення руху автомобілів, та крім того відсутні позначки місць осипу уламків, відсутні позначки місця зіткнення. Так, в судовому засіданні безпосереднім учасником ДТП [PERSON] та представником третьої особи [PERSON] було підтверджено, що автомобіль ВАЗ рухався по вулиці Незалежності в с.Журавка Варвинського району зі сторони м.\~Прилук, в бік центру с.Журавка, при цьому автомобіль Івеко [PERSON] розташовувався назустріч руху автомобіля ВАЗ, та після зіткнення автомобіль ВАЗ не зупинився біля правої сторони проїзної частини. В матеріалах цивільної справи наявна копія заяви відповідача про отримання довідки про ДТП (т.1 а.с. 78), копія довідка про ДТП (а.с. 79), в якій винуватцем зазначено [PERSON], та копія бланку повідомлення про ДТП, подану [PERSON] Допитаний в судовому засіданні 21.04.2017 року свідок [PERSON] повідомив, що їхав в смт. Ладан в темну пору доби, та безпосередньо моменту зіткнення не бачив. Машина постраждалого [PERSON] стояла з його сторони по якій він їхав із смт. Ладана, мікроавтобус стояв біля правого краю дороги. Мікроавтобус на його думку здавав назад в двір та перегородив дорогу автомобілю «ВАЗ». Здаючи назад мікроавтобус був із ввімкнутими дальнім світлом фар і внаслідок чого засліплював водія «ВАЗ». Свідок [PERSON] в судовому засіданні 27.04.2017 року повідомив, що в темну пору доби в кінці серпня на початку вересня 2016 року, по вулиці Незалежності в с.Журавка, він ішов із магазину та побачив, як мікроавтобус намагався заїхати в двір та два-три рази робив спроби повернути. Після чого виїхав на дорогу та стояв на її середині. Свідок знаходився за 30-40 метрів від місця події. В цей час на зустріч їхав інший автомобіль зі сторони смт.\~Ладан та між ними відбулось зіткнення. Підійшовши до мікроавтобуса, свідок побачив, що задня сторона машини стоїть на зустрічній полосі руху на 40-50 см. З легкової машини ніхто не вийшов, а з мікроавтобуса вийшов водій, подивився, сів у машину і відїхав до обочини. В автобусі горіли габаритні вогні, та ввімкнене світло фар, які освітлювали бордюр. Коли свідок підійшов до автомобіля Івеко, який стояв біля правого краю дороги то зауважив, що уламки бампера автомобіля Івеко знаходились на його ж полосі руху, ближче до середини проїзної частини був осип грязі. На полосі руху автомобіля ВАЗ находились деякі уламки лакофарбового покриття автомобіля Івеко. Потім приїхали працівники поліції, втім вони його не опитували. Для встановлення місця зіткнення транспортних засобів представником позивача суду було надано фотографії з місця події, на яких зображено фрагменти лакофарбового покриття, що розташовувались на дорозі. За клопотанням представника позивача судом було призначено авто технічну експертизу, на вирішення якої було поставлено наступні питання - Чи мав водій автомобіля марки ВАЗ, [PERSON] рухаючись в темну пору доби із швидкістю 60 км/год. на сухому асфальтному (бетонному) покритті технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Iveko Turbo Daily, під керуванням [PERSON], який являючи собою небезпеку для руху водія автомобіля ВАЗ, виїжджав із двору житлового будинку на головну дорогу? - Як повинен був діяти в даній дорожній обстановці відповідно до ПДР України водій автомобіля ВАЗ [PERSON] та водій автомобіля Iveko Turbo Daily [PERSON]? - Чи мав водій автомобіля марки ВАЗ [PERSON] технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем марки Iveko Turbo Daily, під керуванням [PERSON]? - Чи мав водій автомобіля Iveko Turbo Daily [PERSON] технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем марки ВАЗ, під керуванням [PERSON]? - Чиї дії із водіїв (учасників ДТП) не відповідають ПДР України і які саме, та чиї дії знаходяться в причинно наслідковому звязку з настанням ДТП? Так, із дослідної частини висновків експерта вбачається, що порівнюючи покази автомобіля ВАЗ [PERSON] з наданими документальними матеріалами, слід дійти висновку, що через неповноту та не якість оформлення матеріалів місця даного ДТП, з технічної точки зору, взагалі не є можливим визначити геометричне розташування місця первинного контакту в межах різних смуг для проїзної частини. Крім того експерт звертає увагу, що на представлених фотознімках адвокатської контори «Логос» позначений лише один найбільший фрагмент лакофарбового покриття, за яким з технічної точки зору, місце первинного контакту взагалі не встановлюється, при цьому на вказаних фотознімках дрібні фрагменти білого кольору візуально розташовуються по ширині проїзної частини включно до автомобіля Івеко і не позначені та не виділені. Втім, експерт, відповідаючи на поставлені питання вказує, що в умовах місця події, викладених в ухвалах суду за показами водія автомобіля ВАЗ [PERSON], з технічної точки зору, водій автомобіля ВАЗ [PERSON] рухаючись в темну пору доби керованим автомобілем ВАЗ, із швидкістю 60 км/год на сухому асфальтному (бетонному) покритті, мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Івеко під керуванням [PERSON], за умови, що останній являючи собою небезпеку для руху водію автомобіля ВАЗ, виїжджав на головну дорогу і зупинився засліпивши водія автомобіля ВАЗ на відстані 100-150 м до місця зіткнення, шляхом своєчасного нормативного застосування екстреного гальмування, тобто виконання вимог п. 19.3 ПДР України. Відповідаючи на друге питання експерт вказує, що за показами водія [PERSON] з технічної точки зору водій автомобіля ВАЗ [PERSON] повинен був діяти в відповідності до технічних вимог п. 12.2 з моменту засліплення в відповідності до технічних вимог п. 19.3, після того як пройдуть негативні наслідки засліплення в відповідності до вимог п. 13.3 ПДР України, а дії водія автомобіля Івеко [PERSON] регламентувались вимогами п.19.2, 19.4, 15.1, 15.2, 15.14, 9.9 а), 9.11 ПДР України. Відповідаючи на пяте питання експерт вказує, що в умовах місця події за показами водія автомобіля ВАЗ [PERSON], з технічної точки зору, дії водія автомобіля ВАЗ [PERSON] щодо подовження руху керованим автомобілем з моменту засліплення не відповідають технічним вимогам п. 19.3 ПДР України, і з технічної точки зору, перебувають в причинному звязку з виникненням події даної ДТП. В умовах місця події за показами водія автомобіля ВАЗ [PERSON], з технічної точки зору, визначення відповідності дій водія автомобіля Івеко [PERSON] вимогам п.19.2, 19.4, 15.1, 15.2, 15.14, 9.9а), 9.11 ПДРУ, як і наявність причинного звязку між його діями та подією виникнення даної ДТП, не потребує застосування спеціальних пізнань в галузі судової інженерно-трасологічної експертизи через свою очевидність, тому відповідно виходить за межі компетенції даного виду експертизи. Крім того, до відома, експерт інформує, що з технічної точки зору, в умовах місця події викладених в ухвалах Варвинського районного суду за показами водія автомобіля ВАЗ [PERSON], водій автомобіля Івеко [PERSON] своїми діями щодо зупинки автомобіля Івеко з ввімкненим дальнім світлом фар з частковим розташуванням на зустрічній смузі руху без ввімкненої аварійної сигналізації та непрацездатними бічними габаритними вогнями, утворив небезпечну ситуацію для водія ВАЗ, який в момент виникнення небезпеки вказаного в питанні №1 мав технічну можливість уникнути зіткнення з нерухомою перешкодою у вигляді зупиненого автомобіля Івеко, тобто дії водія автомобіля ВАЗ [PERSON], в яких вбачається невідповідність вимогам п.19.3 ПДРУ, є причиною виникнення події даної ДТП, а дії водія автомобіля Івеко [PERSON], є необхідною умовою її виникнення. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона, (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що в разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Перевіряючи обставини справи суд доходить висновку, що між сторонами виник спір щодо виплати страхового відшкодування. При цьому, підставою виникнення даного спору є те, що в ході розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності винна особи, щодо вчинення ДТП встановлена не була. Аналізуючи надані докази, суд зважає на те, що з матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності встановити достеменно місце зіткнення автомобілів, та їх розташування в момент контакту не є можливим, отже, стороною позивача та третьої особи було висловлено дві протилежні версії розвитку ДТП. Так, версія третьої особи - водія [PERSON] в частині того, що в момент зіткнення його автомобіль розташовувався повністю на його смузі руху, та не створював будь-яких перешкод іншому автомобілю, що виключає його вину в скоєнні ДТП. Навпроти, версія третьої особи водія [PERSON], ґрунтувалась на тому, що в момент зіткнення, автомобіль Івеко, виїжджаючи засліпив його дальнім світлом фар, та задня частина цього автомобіля розташовувалась приблизно на 30 - 50 см. за роздільною лінією, що стало в тому числі причиною ДТП. Проведеною судовою експертизою було здійснено аналіз версії водія [PERSON], і експерт вказав, що дії водія [PERSON] були лише необхідною умовою виникнення ДТП, однак, дії водія [PERSON], за його ж версією розвитку ДТП, є причиною виникнення ДТП. Слід зауважити, що необхідними умовами виникнення ДТП є такі обставини, які необхідні, але не достатні для того, щоб сталася пригода; вона може і не відбутися, якщо б не було причини. Отже, самі по собі дії водія [PERSON] були лише умовою створення небезпечної ситуації, яка б сама по собі не спричинила події ДТП, однак, причиною виникнення ДТП, за версією водія [PERSON], є нехтування ним правил дорожнього руху, який маючи технічну можливість уникнути зіткнення з нерухомою перешкодою, порушив пп.12.2, 19.3, 13.3 ПДР України, що і спричинило відповідну подію. Зважаючи на те, що позивач не довела в судовому засіданні, що дії третьої особи [PERSON] були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, отже позивач набула права на страхове відшкодування, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed