Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

09 серпня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування позову позивач вказує, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2012 шлюб між сторонами розірвано, та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно на утримання спільної дитини до досягнення дитиною повноліття. Після вказаного рішення відповідач періодично надавав ці кошти, проте їх катастрофічно не вистачало. Фактично спільна дитини перебувала на повному утриманні позивача. Коли дитина підросла, витрати на її утримання дуже суттєво збільшились у зв`язку із чим матеріальне становище позивача погіршилось. При цьому відповідач відмовляється добровільно збільшити допомогу на дитину, посилаючись на рішення суду та відсутність роботи та стабільного заробітку. Проте, від спільних знайомих, позивачу стало відомо, що відповідач працевлаштувався на іншу роботу з більшою заробітною платою. Позивач просить збільшити розмір аліментів на утримання дитини, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно від дня винесення рішення до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 18.09.2019 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач заявив про повне і безумовне визнання вимог про збільшення розміру аліментів у заявленому розмірі. За приписом частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що розмір аліментів не є достатнім для утримання дитини та відповідач погоджується надавати кошти на утримання дитини в розмірі 2000 гривень. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.10.2012 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , 2008 р.н. у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. 00 коп., починаючи з 30.05.2012 до досягнення дитиною повноліття. (а.с.6). Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За приписом частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, а тому за цю вимогу суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. Розмір судового збору, який повинен сплатити відповідач в дохід держави, визначається за правилами статті 176 ЦПК України як сукупність всіх виплат за шість місяців.

Outcome: approved