Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 06 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 289. Під час спільного проживання у них 07.10.2014 року народився син [PERSON]. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Малолітній син залишився разом з нею, повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в вихованні дитини не приймає, матеріально її не забезпечує. Відповідач є працездатною особою, тому на її думку може сплачувати аліменти на утримання дитини. В подальшому, позивач уточнила свої позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця. Позивач в судове засідання не зявилася, просила суд розглянути справу без її участі, уточнені заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Крім того, просила суд залишити їй прізвище «Очеретна». Належно повідомлений через свою матір [PERSON] відповідач в судове засідання не з'явився, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони по справі припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Позивачу по справі залишити прізвище Очеретна. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітнього син, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 07 жовтня 2014 року під час спільного проживання у сторін по справі народився син [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження батьком дитини є відповідач по справі [PERSON] (а.с. 5). Згідно довідки про склад сімї б/н від 18.08.2016 року (а.с. 12) позивач по справі [PERSON] разом з малолітнім сином проживає в [INFO]. Факт того, що малолітня дитина проживає разом з матірю, позивачем по справі та повністю знаходиться на її утриманні підтверджується довідкою голови будинкового комітету за вих.№ 74 від 18.08.2016 року (а.с. 13). Проте, із змісту позовної заяви вбачається, що відповідач по справі з сімєю не проживає, участі в вихованні дитини не приймає, матеріально не забезпечує (а.с. 2; 11). При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї, батьків, дітей. Судом зясовано, що [PERSON] якими-небудь захворюваннями не страждає, на утриманні інших дітей та непрацездатних членів родини не має, матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає, є працездатним, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини, як вимагає позивач. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини може складати 1/4 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved