overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

09 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.03.2017р. о 16 год. 50 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.03.2017р. о 16 год. 50 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова лікарні КЗ «ДСШМД» ДОС. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, маніакальний, збуджений. Скаржиться на роздратування, безсоння, «голоси». [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

09 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.03.2017р. о 17 год. 59 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.03.2017р. о 17 год. 59 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОС. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, занепокоєний, непосидючий, багатомовний. Висловлює маячні ідеї відносини на адресу сусідів. Поведінкою виявляє слухові обмани сприйняття, до чогось прислуховується. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

09 березня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особу такою, що втратила право користування житлом. Вказав, що договором купівлі-продажу квартири від 26 грудня 2003 року йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У квартирі є зареєстрованим його племінник [PERSON] З липня 2014 року відповідач не мешкає у квартирі. Своїми діями відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу у користуванні і розпорядженні своєю власністю. Позивач несе витрати по сплаті комунальних послуг за відповідача. Позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні його власністю, визнавши відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловою площею у квартирі [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином: судовою повісткою. До суду він надав заяву, в якій просить розглянути цивільну справу без його участі. Надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Судові повістки відповідачу вручалися комунальним підприємством «Комсервіс» Дружківської міської ради. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26 грудня 2003 року № 2430 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки, виданою комунальним підприємством «Комсервіс» Дружківської міської ради № 634 від 01 березня 2017 року, з 09 квітня 2017 року відповідач [PERSON], [INFO] значиться зареєстрованим у [INFO]. Відповідно до акту б/н від 01 березня 2017 року з серпня 2014 року [PERSON] не проживає у [INFO]. У квартирі відсутні його особисті речі. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. І власник, згідно зі ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм будинком. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Та обставина, що відповідач зареєстрований у квартирі позивача, порушує його права як власника квартири, а саме: позивач, не отримуючи ніяких доходів відповідача, оплачує за нього комунальні послуги. Крім того, він не має можливості розпорядитися майном, яке йому належить. Відповідач є членом сімї власника квартири - його племінником, але він з серпня 2014 року не проживає у квартирі без поважних причин, тобто, відповідно до ст. 405 ЦК України, він втратив право на користування цим житлом, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

09 березня 2017 року позивач, [PERSON], звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліменти у розмірі 800 грн. щомісяця на період навчання доньки, [PERSON], [INFO], але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. Посилалась на те, що вона з 10.10.1998 року по 01.01.2016 року перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем. Мають доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. [PERSON] є ученицею Полтавського професійного ліцею сфери послуг, знаходиться на неповному державному утриманні та отримує стипендію в розмірі 415 грн., форма навчання денна, у звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Просила, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн. щомісячно, але не більше ніж \~ до досягнення нею 23-х років, починаючи з 09 березня 2017 року. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. \~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є \~ батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с.7). [PERSON] є ученицею Полтавського професійного ліцею сфери послуг, знаходиться на неповному державному утриманні та отримує стипендію в розмірі 415 грн., форма навчання денна, що підтверджується довідкою № 6 від 16.01.2017 року ( а.с.8). \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються \~ \~ за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують \~ \~ матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. [PERSON] є ученицею Полтавського професійного ліцею сфери послуг, знаходиться на неповному державному утриманні та отримує стипендію в розмірі 415 грн., форма навчання денна, засобів для існування немає, перебуває на утриманні своєї матері [PERSON] Вирішуючи питання про стягнення аліментів, які відповідач повинен сплачувати на утримання своєї повнолітньої доньки, суд враховує те, що відповідач працездатний за віком, не інвалід, має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та ту обставину, що він визнає позовні вимоги. Підлягають стягненню з відповідача на користь \~ \~ держави \~ \~ \~ \~ судові \~ \~ витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

09 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28 серпня 1999 року. Вони мають неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що вони з чоловіком припинили подружнє життя у грудні 2015 року, мешкають за різними адресами, не ведуть спільного господарства. Сумісне сімейне життя між ними стало неможливим, у них різні погляди на подружнє життя, вони втратили почуття любові, довіри та поваги один до одного. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, місце мешкання дітей визначити разом з нею, залишити їй прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Пояснив, що він намагався зберегти родину, але дружина в односторонньому порядку вирішила шлюб з ним припинити. Він вважає, що використав всі можливі засоби, аби відновити сімейні стосунки, але ніякого результату це не дало. Зараз діти мешкають разом з ним, як буде далі йому не відомо. Згоден на розірвання шлюбу і на визначення місця мешкання дітей разом з матір'ю. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд встановив, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Суд вважає за можливе визначити місце проживання неповнолітніх дітей з матір'ю, оскільки батько дітей не заперечує проти цього. Суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

09 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, в якому вказала, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 серпня 2014 року по 29 червня 2016 року. Вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем припинили сумісне життя, дитина мешкає разом з нею. Останні три місяці відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться життям доньки, не спілкується з нею. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. Просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що вони домовилися з [PERSON] про сплату ним аліментів у розмірі 2000 грн. щомісяця, але у січні він мав перебої з роботою, тому сплатив лише 1000 грн. Якщо [PERSON] бажає утримувати з нього аліменти за рішенням суду, він не заперечує проти цього. Згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини свого заробітку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини. Сторони перебували у шлюбі з 09 серпня 2014 року по 29 червня 2016 року і мають неповнолітню доньку [PERSON], 24 лютого 2015 року. Відповідно до довідки комунального підприємства «Комсервіс» неповнолітня дитина проживає з матір'ю. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач визнає позов в повному обсязі, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

09 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 21 серпня 1991 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Черноградського міськвиконкому Львівської області був здійснений відповідний актовий запис № 441. Разом з тим їх сімейне життя із відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного. Неповнолітніх дітей не мають. Відповідач покинув родину та виїхав в невідомому напрямку. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що звернулася до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позову, просила залишити їй прізвище, обране під час державної реєстрації шлюбу «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належно, що підтверджується оголошенням в газеті про виклик відповідача до суду (а.с. 15), у зв'язку з чим та за згодою позивачки, суд допустив заочний розгляд справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Черноградського міськвиконкому Львівської області, сторони зареєстрували шлюб 21 серпня 1991 року, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за №441. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.4). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного протягом тривалого часу. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

09 березня 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]з 01 травня 1982 року. Шлюб був зареєстрований Гущанською сільською радою Любомльського району Волинської області, актовий запис №7. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей у них немає, однак відповідач відмовляється реєструвати розлучення в органах РАЦС. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально, мають різні погляди на сімейне життя та обовязки. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що підтримує позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 травня 1982 року, який зареєстрований Гущанською сільською радою Любомльського району Волинської області, актовий запис №7 (а.с.5), під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю» встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку, що шлюб слід розірвати. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

09 березня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 14 липня 2015 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання 19.09.2015 року народилася дочка [PERSON]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, через різні погляди на життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння спільне проживання та збереження сім»ї є неможливими. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали. Позивач просила позов задовольнити, вказала, що більше року спільно із відповідачем не проживають,тому примирення між ними не можливе. Зазначила,що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Проць». Просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] позов визнав, просив шлюб розірвати. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що зберегти сім?ю не бажає жоден із подружжя. При таких обставинах зберегти шлюб неможливо. Позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved