overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

08.06.2018 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було укладено з відповідачем 15.04.2011 року та зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №100. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що вони втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На думку позивача, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам кожного. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 11.07.2018 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 38). Відповідач в судове засідання не з`явився, однак про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 15.04.2011 року, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №100 (а.с. 4). Однак, спільне життя з відповідачем у позивача не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідностідо частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати повязані з розглядом справи потрібно покласти на відповідача. На підставі викладеного ст.ст. 4, 10,76, 141, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~08.06.2018 року позивачка звернувся до суду із вказаною вище позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 19\~вересня 2012\~року між\~нею та\~відповідачем відділом\~ДРАЦС Ленінського\~районного управління\~юстиції у\~м.\~Донецьку був\~зареєстрований шлюб,\~актовий запис\~№412\~від 19.09.2012\~р.\~ Сторони\~не мають\~спільних дітей.\~Позивачка посилаючись\~на те,\~що вони\~з відповідачем\~однією сімєю\~не проживають\~та спільне\~господарство не\~ведуть,\~а відповідач\~не бажає в\~добровільному порядку\~припинити шлюб\~в органах\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану, просить шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~Позивачка в судове засідання не зявилась, але звернулася до суду із заявою, відповідно до якої позов підтримала та просила розглядати справу у її відсутність. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов у встановлений строк не надав.\~\~ \~ \~ \~ \~Ознайомившись з позовом, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Так судом встановлено, що 19 вересня 2012 року між позивачкою та відповідачем відділом ДРАЦС Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку був зареєстрований шлюб, актовий запис № 412 від 19.09.2012 року. \~ \~ \~ \~Сторони спільних дітей не мають, однією сімєю не проживають та спільне господарство не ведуть. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.110 СК України шлюб може бути розірваним за заявою одного з подружжя. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні встановлено, що спільне проживання сторонами фактично припинено, подальше спільне проживання чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечить істотним інтересам позивача, тобто наявність підстав для розірвання шлюбу, передбачених ст.112 ч.2 СК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

08.06.2018 р. позивач звернулася до суду зі вказаним позовом, та просить визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] свого сина - [PERSON]. В обґрунтування позову зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2011 р., належить квартира [ADDRESS]. Відповідач у вказаній квартирі не мешкає з 2016 р. та не сплачує за комунальні послуги. В добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстрації. Відповідач відгук на позов не надав. Перевіривши матеріали справи - докази: копії: акт від 29.05.2018 р. про не проживання; довідку від 29.05.2018 р. ТОВ «Нова -Ком»; витягу про державну реєстрацію прав; свідоцтва про право на спадщину за законом; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; технічного паспорту (а.с. 7, 8, 9, 10, 11?12), судом встановлені такі факти, що мають значення для справи і відповідні їм правовідносини. Позивач, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2011 р. є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач є сином позивача, який у спірній квартирі не проживає з 2016 р.. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, вони вважаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми згідно до ст. ст. 76-80 ЦПК України, і вони свідчать про наявність перешкод позивачу у користуванні належною їй власністю та підстав для визнання відповідачів, членів її сім'ї, такими, що втратили право користування житлом, так як вони понад рік відсутні в ньому. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

08.06.2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна транспортна компанія -1», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов`язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

08.06.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] .. Провадження у справі було відкрито 18 червня 2021 року з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, позивачка зазначила , що у шлюбі з відповідачем перебувають з 24.09.1994 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Розірвати шлюб через органи РАЦСу немає можливості через відсутність між ними порозуміння. Стверджувала, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не є можливим. Останнім часом шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу відсутні. Просила шлюб розірвати. У судове засідання сторони не з`явились. Звертаючись до суду з позовом, позивачка просила суд розглянути справу за її відсутності, повідомила суд, що не буде заперечувати щодо ухвалення заочного рішення у випадку неявки у судове засідання відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим, правом подачі відзиву на позов не скористався, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, ухваливши заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін фактично розпалась, сумісне проживання подружжя припинено, шлюб сторін існує формально. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

08.06.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник відповідача [PERSON] адвокат Кіблицький А.О. (далі заявник) з заявою про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить суд: - ухвалити додаткове рішення в цивільній справі № 203/3421/20 про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, сплачених за надання правничої допомоги адвоката у розмірі 16195,00 грн з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своєї заяви про ухвалення додаткового рішення представник відповідача зазначив, що в судовому засіданні 02.06.2021 року у справі було подано заяву про надання можливості представлення доказів розміру понесених судових витрат на правову допомогу. Так, як зазначив заявник на підставі умов договору про надання правової допомоги № 7 від 02.11.2020 року розмір гонорару адвоката було визначено після виконання адвокатом всіх дій по справі до ухвалення рішення на підставі рахунків та квитанцій про сплату послуг адвоката у загальному розмірі 16195,00 грн. Тому, з огляду на рішення суду про відмову у задоволенні позову, відповідач просить суд ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути на його користь судові витрати зі сплати судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Позивач, заперечуючи проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, надав суду відзив на заяву та заяву про зменшення розміру судових витрат. В обґрунтування своїх заперечень представник позивача зазначив, що сума витрат, заявлена відповідачем до стягнення значно перевищує встановлені діючим законодавством та нормативно-правовими актами граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, сума витрат є неспівмірною зі складністю цивільної справи, яка віднесена судом до малозначних справи та не є пропорційною щодо витраченого часу, не є доведеною та не є неминучою. Тому представник позивача просить суд зменшити до мінімально розумної суму, що підлягає компенсації, відповідно до діючого законодавства, та відмовити у задоволенні заяви відповідача. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Відповідач у судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просив суд задовольнити їх повністю. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте надав суду відзив на заяву та заяву про зменшення розміру судових витрат, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

08.06.2021 року КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» звернулось до суду із зазначеним позовом, у якому просили стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 16.10.2020 року до 27.04.2021 року в розмірі 12118 грн. 98 коп.; заборгованість по сплаті внесків за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку за IV квартал 2020 року та І квартал 2021 року в розмірі 131 грн. 12 коп.; заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування за період з жовтня 2020 року до квітня 2021 року включно в розмірі 128 грн. 45 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] , а також між ним та позивачем 15.02.2007 року ло укладено договір за №25019 про надання населенню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Тому відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач. У порушення вимог нормативно-правових актів відповідач своєчасно не оплатив надані послуги з централізованого опалення квартири, у результаті чого утворилась заборгованість в сумі 12 378,55 грн. Відповідач на усні та письмові повідомлення не реагує, борг не сплачує. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. Представник позивача в судове засідання не прибула, надала письмову заяву, у якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі і просить позов задовольнити, розгляд справи проводити у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

08.06.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 07.11.1996 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд\~ доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 07.11.1996 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст.\~24\~Сімейного\~кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

08.07.2008 р. ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON].. уклали кредитний договір без номера, у відповідності до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% річних . Крім того, відповідач , підписуючи заяву про надання кредиту, ознайомився та дав свою згоду на встановлені позивачем Умови надання банківських послуг .Строк дії договору відповідно до Умов визначався протягом 12 місяців з моменту його підписання, а в разі , якщо жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Взяті на себе зобов»язання відповідач належним чином не виконував та станом на 30.04.14 р утворилась заборгованість на загальну суму 13104.66 грн, яку просить суд стягнути, справу розглядати у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача. У зв»язку з відсутністю сторін, на підставі ст..197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти - кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит на умовах договору. 08.07.2008 р. між банком та [PERSON]. був укладений кредитний договір без номера та надана згода на Умови користування кредитом , за яким відповідач отримав кредит у розмірі 6900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. а.с.8-26. Факт невиконання взятих на себе зобов»язань з боку [PERSON]. підтверджується розрахунком заборгованості а.с.8-12, за яким відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання по поверненню кредиту .Згідно до п. 9.12 Умов надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання та автоматично лонгується, якщо протягом зазначеного терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору. Наміру припинення дій договору сторони не виказували. Згідно до ст.ст. 629, 526 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами, а самі зобов»язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Оскільки вимоги позивача обгруновані, суд вважає задовольнити їх в повному обсязі. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати згідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

08.07.2010 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить поділити майно набуте ними за час шлюбу, визнавши за [PERSON] право власності на автомобіль [NUMBER], та стягнути з відповідача на її користь половину вартості автомобіля в сумі 4\~000 гривень. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги в повному обсязі, та зазначила, що 15 листопада 2003 року уклала шлюб з [PERSON] За час шлюбу вони придбали автомобіль [NUMBER] за 8000 гривень. Автомобіль знаходиться у кристуванні відповідача. Тому вона просить визнати право власності на автомобіль за чоловіком, при цьому стягнути з нього 4000 гривень. Витрати по розгляду справи не стягувати. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував, щоб за ним визнали право власності на автомобіль, при цьому він сплатить позивачу 4000 гривень. Заслухавши позивача і відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 4), та згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу, даний шлюб розірвано 13 липня 2010 року (а.с. 10). До матеріалів справи залучено копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 2101 д/н [NUMBER], яке видано на підставі договору купівлі продажу від 29.03.2008 року, вартість автомобіля всудовому засіданні стронами було визнано у розмірі 8\~000 гривень. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що за час перебування у шлюбі сторонами по справі було придбано автомобіль [NUMBER], вартістю 8000 гривень. Згідно із ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. \~ Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. \~ Ст. 372 ЦК України, передбачає, що майно, яке є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, \~ \~тому суд вважає за можливе в сенсі положень ст. 70 СК України задовольнити позовні вимоги позивача. \~ На підставі ст.ст. \~60-61, 63, 70 Сімейного кодексу України, ст. 372 ЦК України

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

08.07.2011 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від подружнього життя у сторін народилась дитина син [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою [PERSON]. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що далі їхнє спільне проживання не можливе. Спільне життя з відповідачем не склалось, основна причина - цілковита психологічна несумісність їхніх характерів, відсутність взаємоповаги, взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного побуту. Відповідач [PERSON] постійно ображав і принижував [PERSON] честь і гідність, свідком яких нерідко ставала їхня дитина. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони не проживають разом, помиритися не бажають, фактично сім? я розпалась і подальше спільне проживання подружжя і збереження сім ?ї не можливе. На підставі викладеного

Outcome: approved