Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

08 липня 2015 року прокурор м. Кіровограда в інтересах держави звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що рішенням [PERSON] міської ради від 16.09.2008 року № 1302 «Про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вул. Чорноморській» надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам міста Кіровограда у власність по вул. Чорноморській для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та для ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі згідно до додатку. Як видно з додатку до вказаного рішення [PERSON] ( з 27.09.2013 року має прізвище [PERSON]) надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1000,0 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 1200,0 кв.м. для ведення садівництва в районі вулиці Чорноморської в м. Кіровограді. Пунктом 25 рішення [PERSON] міської ради від 03.09.2009 року № 2469 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по вул. Чорноморській» затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2200,00 кв.м. по вул. Чорноморській для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і для ведення садівництва та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, повязаних з вилученням земельної ділянки. Пунктами 26, 27 зазначеного рішення передано [PERSON] у власність земельні ділянки по вул. Чорноморській площею 1000,00 кв.м. (землі одно- та двоповерхової житлової забудови) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови та площею 1200,00 кв.м. (рілля) для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі. На підставі вказаного рішення [PERSON] отримала державні акти на право власності на земельні ділянки: серії ЯИ № 790236 від 18.10.2010 року щодо земельної ділянки площею 1000,0 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); серії ЯИ № 790237 від 18.10.2010 року щодо земельної ділянки площею 1200,0 кв.м. для ведення садівництва. Пункти 25-27 рішення [PERSON] міської ради від 03.09.2009 року № 2469 є незаконними та підлягають скасуванню з наступних підстав. Управлінням містобудування та архітектури [PERSON] міської ради 12.08.2009 року видано висновок № 3615 по проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вул. Чорноморській в м. Кіровограді. Так, проект землеустрою погоджено за умови внесення змін до містобудівної документації (генерального плану м. Кіровограда). Враховуючи, що вимоги висновку не виконані, висновок вважається не чинним. Крім того, Генеральним планом м. Кіровограда, що затверджений рішенням [PERSON] міської ради від 12.09.2000 року № 627, землі в районі вулиці Чорноморської в м. Кіровограді, в тому числі спірні земельні ділянки, віднесено до території зелених насаджень загального користування, про що свідчить інформація [PERSON] міської ради від 05.09.2014 року та відповідне викопіювання з генерального плану м. Кіровограда. Так, ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України передбачено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Зміни до містобудівної документації (генерального плану м. Кіровограда) стосовно вищезазначених земельних територій не вносились. Будь-яких рішень про зміни функціонального призначення спірної земельної ділянки, зміни цільового призначення земельної ділянки [PERSON] міською радою не приймалось. Таким чином, земельні ділянки в районі вул. Чорноморської в м. Кіровограді, що передані у власність [PERSON], відносяться до земель загального користування населеного пункту, а тому не можуть бути передані у приватну власність. Самостійною підставою для визнання недійсними спірних пунктів рішення є наступне. Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про основи містобудування» містобудівна документація затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій. Містобудівна документація є основою для, зокрема, вирішення питань вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи користування земель для містобудівних потреб. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про основи містобудування» визначення територій і вибір земель для містобудівних потреб здійснюється на підставі затвердженої містобудівної документації з урахуванням планів земельно-господарського устрою. За частиною 4 статті 3 Закону України «Про планування і забудову територій» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) врегульовано, що рішення органів місцевого самоврядування з питань забудови та іншого використання територій, вибору, вилучення (викупу) і надання земельних ділянок для містобудівних потреб приймаються в межах, визначених законом, відповідно до містобудівної документації за погодженням з спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури. За статтями 38, 39 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших обєктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних і місцевих правил забудови. Враховуючи, що землі зелених насаджень загального користування згідно містобудівної документації (генерального плану м. Кіровограда) не призначені для будівництва на них будівель і споруд, їх передача для потреб містобудування, а так само для ведення садівництва, суперечить вищезазначеним нормам чинного законодавства. Вказане є підставою для визнання недійсними спірних пунктів рішення [PERSON] міської ради. За ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Внаслідок невідповідності зазначеного рішення [PERSON] міської ради вищевказаним вимогам чинного законодавства порушено визначений ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» принцип законності місцевого самоврядування. Статтею 19 Конституції України встановлено обов'язок органів місцевого самоврядування діяти тільки на підставах, у межах повноважень і способів, які передбачені Конституцією України. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Відповідно до ч. 10 цієї статті акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Статтею 21 Цивільного кодексу України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно вимог статті 116 Земельного кодексу України набуття громадянами права власності на земельні ділянки із земель комунальної власності здійснюється на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Тобто, наявність рішення відповідного органу про передачу земельної ділянки у власність визначається в якості обов'язкової передумови подальшого отримання особою державного акту на земельну ділянку. Державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право (ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів АРК, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. У спорах, повязаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування. Згідно зі ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Збитки, завдані власникам земельних ділянок внаслідок видання зазначених актів, підлягають відшкодуванню в повному обсязі органом, який видав акт. Таким чином, за змістом ст.ст. 152, 155 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), визнання недійсним рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування, яким земельну ділянку передано у власність, має наслідком визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯИ № 790236 та № 790237 видано на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке визнається недійсним, і яке, відповідно, не створює юридичних наслідків, державні акти, видані на підставі цього рішення, також є недійсними та підлягають скасуванню. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ч. 1 ст. 1213 ЦК України). З огляду на недійсність державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯИ № 790236 та № 790237, наявні підстави для повернення [PERSON] міській раді земельних ділянок з кадастровими номерами 3510100000:45:372:0025 та 3510100000:45:372:0026. Нормативна грошова оцінка зазначених земельних ділянок згідно інформації Управління Держземагентства у [PERSON] районі Кіровоградської області складає 177964,95 грн. та 1619,32 грн. відповідно. Відповідно до ст.121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно зі ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Враховуючи особливу суспільну значущість земель, незаконна передача у власність спірних земельних ділянок, свідчить про порушення інтересів держави у сфері використання та охорони земель, ефективного використання земельних ресурсів. Враховуючи, що на сьогоднішній день спірні земельні ділянки знаходяться в рекреаційній зоні активного відпочину згідно Плану зонування території м. Кіровограда, використання їх для будівництва будівель і споруд, а також для ведення садівництва, порушує ландшафт території, призводить до скорочення озеленених територій в межах міста та територій, на яких можливий активний відпочинок мешканців міста. Зазначене відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом предявлення цього позову. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Таким центральним органом виконавчої влади відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011 року № 459/2011 «Про Державну інспекцію сільського господарства України» є Держсільгоспінспекція України. Разом з тим, ст. ст. 6, 9, 10 зазначеного Закону, якими передбачено повноваження згаданого органу, визначено способи здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, а також встановлено повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використання та охороною земель, не передбачено повноважень щодо звернення центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, до суду про визнання незаконними (недійсними) рішень органів державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження землею, а також визнання недійсними правочинів щодо передачі у користування земельних ділянок державної та комунальної власності. Не передбачено таких повноважень і Положенням про Державну інспекцію сільського господарства в Кіровоградській області, затвердженого наказом Державної інспекції сільського господарства України від 28.02.2012 року № 99, яка є територіальним органом Державної інспекції сільського господарства України. Відповідно до ч. 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Зважаючи на викладене та враховуючи, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак у вказаного державного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду, прокурор наділений правом предявити позов в інтересах держави як позивач. Зважаючи, що про порушення вимог законодавства у звязку з прийняттям [PERSON] міською радою спірного пункту рішення, прокуратура м. Кіровограда дізналася лише у 2014 році при проведені перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів в діяльності [PERSON] міської ради, строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, не вважається пропущеним. В судовому засіданні прокурор в інтересах держави позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, уточнив та зазначив, що під час судового розгляду встановлено додаткові обставини, що свідчать про незаконність пунктів 25-27 рішення [PERSON] міської ради від 03.09.2009 року № 2469. Згідно ч.9 ст.118 ЗК України ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідного органу місцевого самоврядування. Натомість, проект землеустрою щодо відведення у земельної ділянки в районі вул. Чорноморської в м. Кіровограді у власність [PERSON] не відповідає вимогам ч.9 ст.118 Земельного кодексу України. Так, висновок Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області від 03.08.2009 року № 2239-07/06 відкликаний Держуправлінням 25.09.2009 року, отже такий висновок відсутній. Зважаючи на викладене, відсутні достатні правові підстави для передачі земельної ділянки у власність [PERSON], що є додатковими підставами для визнання недійсними пунктів 25-27 рішення [PERSON] міської ради від 03.09.2009 року № 2469. Окрім того, зазначив, що прокурором не пропущено строк звернення з позовом до суду з тих підстав, що за результатами опрацювання даних публічної кадастрової карти України з метою проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням земельного законодавства [PERSON] міською радою відповідно до вимог ст.21 Закону України «Про прокуратуру» прокурором міста винесено постанову про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів від 02 вересня 2014 року. В подальшому, під час проведення перевірки виявлено порушення вимог земельного законодавства при передачі [PERSON] міською радою у власність земельних ділянок з кадастровими номерами 3510100000:45:372:0009-3510100000:45:373:0032, до складу яких входять і земельні ділянки, що є предметом спору, що і стало підставою для предявлення прокурором зазначеного позову. Тим самим, прокурор про порушення законності при передачі спірних земельних ділянок у власність, що слугували підставою для предявлення позову, дізнався лише у 2014 році при проведенні зазначеної вище перевірки в порядку прокурорського нагляду за додержанням та застосуванням законів у [PERSON] міській раді. До проведення перевірки та винесення постанови про її проведення, тобто до 02 вересня 2014 року, прокурору не було та не могло бути відомо про порушення закону при прийнятті рішення [PERSON] міською радою за №2469 від 03.09.2009 року, так як із самого змісту рішення, без проведення відповідних перевірочних дій, не можливо зробити висновок про порушення, допущені органом місцевого самоврядування при прийнятті рішення. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог позивача відмовити, зазначив, що рішенням [PERSON] міської ради від 16.09.2008 року № 1302 «Про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вул. Чорноморській» надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам міста Кіровограда у власність по вул. Чорноморській для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та для ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі згідно до додатку. Як видно з додатку до вказаного рішення [PERSON] надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1000,0 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 1200,0 кв.м. для ведення садівництва в районі вулиці Чорноморської в м. Кіровограді. Пунктом 25 рішення [PERSON] міської ради від 03.09.2009 року № 2469 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по вул. Чорноморській» затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2200,00 кв.м. по вул. Чорноморській для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і для ведення садівництва та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, повязаних з вилученням земельної ділянки. Пунктами 26, 27 зазначеного рішення передано [PERSON] у власність земельні ділянки по вул. Чорноморській площею 1000,00 кв.м. (землі одно- та двоповерхової житлової забудови) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови та площею 1200,00 кв.м. (рілля) для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі. На підставі вказаного рішення [PERSON] отримала державні акти на право власності на земельні ділянки: серії ЯИ № 790236 від 18.10.2010 року щодо земельної ділянки площею 1000,0 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), серії ЯИ № 790237 від 18.10.2010 року щодо земельної ділянки площею 1200,0 кв.м. для ведення садівництва. Вказане рішення [PERSON] міської ради не суперечить вимогам чинного законодавства. Спірним рішенням земельні ділянки по вул. Чорноморській в м. Кіровограді відведені для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення садівництва. На момент прийняття спірного рішення проект землеустрою містив позитивний висновок виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури. В свою чергу [PERSON] міською радою не приймалось рішення та не затверджувався проект землеустрою з організації та встановлення меж території рекреаційного призначення по вул. Чорноморській, тому земельні ділянки не є територією загального користування (рекреаційного призначення). Звертають увагу суду на ту обставину, що оскаржуване рішення [PERSON] міської ради носить ненормативний характер, є актом одноразового застосування, вичерпує свою дію фактом його виконання, а тому не може бути скасоване як таке, що втратило чинність. Подаючи позов в даній справі прокурор порушив строки позовної давності, а в позовній заяві відсутні пояснення цього і до позову не надано клопотання про їх поновлення. Участь прокурора в роботі сесій передбачена регламентом [PERSON] міської ради. Перед кожним пленарним засіданням в прокуратуру міста подається проект порядку денного з зазначенням питань, винесених на розгляд депутатів та проекти всіх рішень, які мають бути розглянуті. Таким чином можна дійти до висновку, що про прийняття вищевказаного рішення позивач дізнався 03.09.2009 року та мав можливість скористатись своїм правом на його оскарження шляхом подачі позовної заяви до суду.

Outcome: dismissed