overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

07.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.09.2004 року виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 91, посилаючись на те, що шлюбні відносини припинено, сторони втратили почуття любові й поваги один до одного, отже збереження сімї неможливе. Подружжя має дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які за домовленістю сторін залишаються проживати разом з матірю. На підставі викладеного, [PERSON] просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] [PERSON] у судове засідання не зявився, до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій вказала, що не заперечує проти розірвання шлюбу, справу просила розглядати за її відсутності. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Катеринюк». Крім того, позивач надала копії свідоцтв про народження їх з відповідачем дітей, вказавши, що сторони мають три дитини, а не дві, як вказав у позовній заяві [PERSON] У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб, серія І-ВЛ № 269850, 18.09.2004 року між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 91 /а.с. 3/. Сторони мають дітей [PERSON], [INFO], копія Свідоцтва про народження, серія 1-ВЛ № 292768, актовий запис № 12, [PERSON], [INFO], копія Свідоцтва про народження, серія 1-ВЛ № 033383, актовий запис № 3, [PERSON], [INFO], копія Свідоцтва про народження, серія 1-ВЛ № 130613, актовий запис № 102. За домовленістю сторін діти проживатимуть разом із [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, проживають окремо, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Спільне господарство не ведеться, спору про майно немає. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

07.10.2015 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 10.08.2002 року Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 4, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились у червні 2015 року, причиною розлучення є несумісність характерів. Позивачка в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, також просила справу слухати без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення, у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про відкладення розгляду справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 10.08.2002 року. Від даного шлюбу мають дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживає разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Шлюбні відносини подружжя припинились у червні 2015 року, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з не проживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

07.10.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вона вказала, що 10.11.2007 року вступила в шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №162. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначила позивачка, сумісне життя з відповідачем не склалось через втрату почуття любові та поваги один до одного, небажанням відповідача цікавитись сім?єю. [PERSON] зазначила, що подальше сумісне життя неможливе. Після розірвання шлюбу син залишається проживати з нею, а питання щодо виховання та утримання дитини буде вирішене з відповідачем за домовленістю. [PERSON] звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову, просила стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з?явився, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд розглядає справу у порядку ч.2 ст.197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони уклали шлюб 10.11.2007 року, який було зареєстровано Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №162, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 10.11.2007 року. ( а.с.5) Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 06.05.2009 року, виданого Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області. (а.с.4) Шлюбні відносини припинені з серпня 2015 року. Судом встановлено, що припинення шлюбних відносин сталося за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Судом приймались заходи щодо примирення сторін. Ухвалою суду від 22.12.2015 року сторонам надавався строк для примирення. Однак, як зазначила позивачка, примирення не відбулось, вона наполягає на розірванні шлюбу. Ст.112 СК України передбачає, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Причини припинення шлюбу, на які вказала позивачка, визнаються такими, що є підставою для розірвання шлюбу. За таких обставин, подальше збереження сім'ї сторін є неможливим та суперечить інтересам позивача. Про наявність спору про поділ майна сторони не вказали. Згоди про місце проживання малолітнього сина [PERSON] досягнуто, він після розірвання шлюбу залишається проживати з матір'ю [PERSON] Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно ст..88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

07.10.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в праві користування домоволодінням №3 по вул. Грузинська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та зняття з реєстрації [PERSON] за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона, згідно рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.10.2006 року, є власником домоволодінням №3 по вул. Грузинська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. В даний час у вищевказаному домоволодінні зареєстрований її син [PERSON] відповідач по справі, який з 14.05.1984 року в зазначеному домоволодінні не проживає. В наслідок того, що відповідач фактично в домоволодінні не проживає, комунальні платежі, які на нього нараховуються не сплачує, тим самим перешкоджає позивачу у здійсненні її права власності на житло, зокрема вільно володіти та користуватися домоволодінням. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд усунути перешкоди у здійсненні її права власності на належне їй домоволодінням №3 по вул. Грузинська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування домоволодінням №3 по вул. Грузинська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та знявши [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судове засідання позивач не зявилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена у встановленому законом порядку. Оскільки відповідач позов визнав, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності на своє майно. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі, ст.ст.391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

07.10.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що з 04 серпня 2006 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, господарство між сторонами не ведеться. Позивач вважає збереження сім'ї неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 04 серпня 2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Спільне життя між сторонами не склалося. Шлюбні відносини припинено. Майновий спір на даний час між сторонами відсутній. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечить маючим істотне значення інтересам кожного з них. За такими обставинами шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

07.10.2015 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що з 23.12.2013 року по 17.07.2015 року вона працювала у відповідача на посаді техніка по роботі з технічною документацією. 17.07.2015 року була звільнена за власним бажанням на підставі ст.. 38 КЗпП. Однак, на момент звільнення та до теперішнього часу заробітна плата не виплачена та складає 2697,75 грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 2697,75 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Ухвалою від 09.11.2015 року позовні вимоги [PERSON] до Українсько-Німецького ТОВ «Інжиніринг-Україна» про стягнення заробітної плати при звільненні в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку залишено без розгляду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просить стягнути на її користь нараховану але не виплачену при звільненні заробітну плату в сумі 2697,75 грн. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в зв»язку з чим суд зі згодою представника позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення по наявним у справі доказам. Вислухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] згідно до наказу № 103 від 23.12.2013 року прийнята на роботу до Українсько-Німецького ТОВ «Інжиніринг-Україна» на посаду техніка по роботі з технічною документацією та зроблена відповідна запис в трудовій книжці. 17.07.2015 року наказом № 48 від 17.07.2015 року [PERSON] була звільнена з Українсько-Німецького ТОВ «Інжиніринг-Україна» за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП. Заборгованість підприємства по заробітній платі перед звільненою [PERSON] складає 2697,75 грн., яка нарахована, але до теперішнього часу позивачу не виплачена. Відповідно до ст.. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Заборгованість по заробітній платі в сумі 2697,75 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 487,20 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

07.10.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося і він не надає допомоги в утриманні дитини. Відносини між ними погіршились, виникають непорозуміння, сварки, вони проживають окремо біля 6 місяців, спільного господарства не ведуть, у звязку із чим подальше збереження сімї вважає неможливим. Позивачка також наполягає на задоволенні вимог про стягнення аліментів з відповідача на користь малолітньої дитини. Відповідач у судове засідання зявився, визнавши позовні вимоги в повному обсязі просив про їх задоволення. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03.09.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Чорноминською сільрадою Піщанського району Вінницької області. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт збереження сімї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку Анну, [INFO]. Батьком дитини є відповідач, який не надає регулярної матеріальної допомоги. Дитина знаходиться на її утриманні. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі ? усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 07.10.2015 року щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідач має постійний, регулярний заробіток. Задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, зважаючи на їх доведеність і обгрунтованість. Допускає негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

07.10.2015 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що у них з відповідачем є спільна дитина син [PERSON] [INFO], який після досягнення повноліття продовжив навчання в Професійно-технічному училищі №44 м. Миргорода. Термін закінчення навчання -28.02.2017 року. Син на період навчання потребує матеріальної допомоги. Вона по мірі можливості таку допомогу надає, а відповідач ні, що спонукало її звернутися з даним позовом до суду. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] на період його навчання в розмірі ? частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і на весь час навчання. Відповідач [PERSON] позов визнав, дав свою згоду на стягнення аліментів на утримання сина, що продовжує навчання на період такого навчання в тому розмірі, в якому просить позивачка. Третя особа [PERSON] просив суд задовольнити позов його матері. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони мають спільного сина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 4) Син сторін [PERSON], після закінчення школи продовжив навчання в Професійно-технічному училищі №44 м. Миргорода, термін навчання з 01.09.2015 року по 28.02.2017 року (а.с. 8). Згідно ст.ст. 199; 200 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідач погодився сплачувати аліменти на період навчання свого сина в тому розмірі, в якому просила позивачка, а отже позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь держави на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

07.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON], [PERSON] аліменти на своє утримання, в зв'язку з продовженням навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку з кожного. Вказуючи, що є студенткою денного відділення Державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет». Матеріальної допомоги на її утримання батьки не надають. Позивач позов підтримує в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов слід задовольнити. Судом встановлено, що згідно довідки Державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет» № 15110 від 14.09.2015 року [PERSON], навчається на денному відділені Державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет», термін навчання по 30.06.2019 року. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. А тому, відповідно до ст.ст. 198, 199, 200 Сімейного кодексу України з відповідачів слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку з кожного, до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. На підставі ст.ст.198, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

07.10.2015 року [PERSON] звернулася з позовом до Жванецької сільської ради Кам»янець- Подільського району Хмельницької області про визнання за нею права власності на спадкове майно - квартиру № 9, яка знаходиться у с. Жванець по вул. Центральній, 1 Камянець- Подільського району після смерті [PERSON], яка померла 30 березня 2015 року у с. Жванець Камянець- Подільського району Хмельницької області. В обґрунтування вимог вказує, що після смерті тітки [PERSON] відкрилася спадщина. Спадковим майном є вищевказана квартира. Вона є спадкоємицею за заповітом, який тітка склала ще при житті. Проте при зверненні до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини їй було відмовлено, оскільки [PERSON] не зареєструвала право власності на квартиру. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] і просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності представника Жванецької сільської ради Камянець-Подільського району. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 30 березня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 251947 від 01.04.2015 року. Після її смерті залишилось спадкове майно - квартира [ADDRESS]. [PERSON] є спадкоємицею за заповітом, складеним [PERSON], ще при житті 22 січня 2013 року та посвідченим секретарем Жванецької сільської ради Камянець-Подільського району і зареєстрованим в реєстрі за № 3, але в оформленні спадщини їй відмовлено, так як право власності на квартиру не зареєстровано, що вбачається з листа приватного нотаріуса Камянець-Подільського районного нотаріального округу [PERSON] за № 578/02-14 від 01 жовтня 2015 року, приєднаного до матеріалів справи. Відповідно до ст.1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 ЦК України - право на спадкування мають особи , визначенні у заповіті. Відповідно до ст.1234 ЦК України - право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ст.392 ЦК України - власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Те, що спадкодавець була власником квартири [ADDRESS] підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло ,посвідченого комунальним підприємством «Лебідь» Орининської сільської ради, згідно розпорядження № 71 від 26 грудня 2012 року та копією технічного паспорта на квартиру складеного 20.12.2012 року. [PERSON] являється спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом , тому в порядку спадкування за [PERSON] слід визнати право на спадкове майно відповідно до ст. 1234 Цивільного кодексу України.

Outcome: approved