Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

09.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Троковицької сільської ради Черняхівського району Житомирської області та [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер його рідний дядько [PERSON] , який до дня смерті проживав в [ADDRESS] . За життя спадкодавець [PERSON] уклав заповіт, яким заповідав йому [PERSON] усе майно, що буде належати йому на день смерті, в тому числі Ѕ житлового будинку та земельної ділянки, розташованих в [ADDRESS] . Заповіт посвідчений Троковицькою сільською радою Черняхівського району Житомирської області 20.03.2006 року. Заповіт не змінено та не скасовано. Спадщину він як спадкоємець за заповітом прийняв шляхом подання заяви про прийняття спадщини у шестимісячний термін до Черняхівської державної нотаріальної контори. Однак оформити право власності на спадкове майно не має можливості, оскільки відсутні документи, які посвідчували право власності на дане майно. Факт належності спадкового майна спадкодавцю підтверджується поданими ним документами, зокрема, довідками Троковицької сільської ради. Спірний будинок побудовиний спадкодавцем під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , будівництво не є самовільним, що підтверджується архівним витягом Черняхівської РДА. А тому просив визнати за ним [PERSON] , [INFO] , право власності на Ѕ частку житлового будинку, дерев`яного, обкладеного цеглою, загальною площею 90,3 кв. м., в тому числі житловою 45,0 кв.м., з надвірними будівлями сарай Б, уборна У, вартістю 47872 грн., що знаходиться в [ADDRESS] в порядку успадкування за заповітом, після смерті заповідача [PERSON] , померлого [INFO] . 07.10.2016 року [PERSON] , відповідач за первісним позовом, звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та Троковицької сільської ради Черняхівського району з участю третьої особи: Черняхівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним заповіту. В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що вона [PERSON] з 1987 року перебувала у шлюбі із [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . У 1988 році вона, розпочала будівництво житлового будинку в [ADDRESS] . Будівництво житлового будинку здійснювала самостійно за особисті кошти та власними силами. Покійний чоловік до будівництва будинку жодного відношення не мав. Відповідно до ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Житловий будинок по [ADDRESS] вона побудувала за особисті кошти. Також за особисті кошти вона проводить ремонт та веде господарство у вказаному будинку. Крім того, детально ознайомившись із копією заповіту свого покійного чоловіка, вона виявила, що заповіт є підробленим, підпис в заповіті її покійному чоловіку не належить. За таких обставин просила визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] від 20.03.2006 року, посвідчений секретарем Троковицької сільської ради Черняхівського району Житомирської області Жовтовською Жанною Олександрівною, зареєстрованого в реєстрі №33. 27.02.2017 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] та Троковицької сільської ради Черняхівського району з участю третьої особи - Черняхівської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним до спільного розгляду із первісним позовом та об`єднано їх в одне провадження. 11.04.2017 року [PERSON] подано заперечення на позовні вимоги відповідача за зустрічним позовом. 27.03.2019 року ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області призначено за клопотанням відповідача-позивача [PERSON] почеркознавчу експертизу, провадження у даній справі зупинено на час проведення експертизи. 14.05.2019 року призначено повторний автоматизований розподіл невирішеної судової справи №293/897/16-ц. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено Бруховського Є.Б. 10.04.2019 року матеріали цивільної справи разом з клопотанням повернуто суду та в подальшому 29.05.2019 року, у зв`язку із невиконанням вимог експерта, направлено повідомлення про неможливість проведення експертизи. 24.06.2019 року ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області поновлено провадження по справі за позовом [PERSON] до Троковицької сільської ради Черняхівського району Житомирської області та [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] та Троковицької сільської ради Черняхівського району з участю третьої особи: Черняхівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним заповіту, та прийнято до провадження суддею Бруховським Є.Б. Розгляд справи розпочато спочатку та призначено підготовче судове засідання. 08.01.2020 року ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області за клопотанням відповідача-позивача [PERSON] призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Житомирського НДЕКЦ МВС України. Експертизу не проведено з підстав її не оплати та не надання відповідних матеріалів для її проведення відповідачем-позивачем [PERSON] 10.04.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті на 02.10.2020 року. Позивач за первісним позовом в судове засідання не з`явився, від його представника за довіреністю [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Заявлений позов її довірителя просила задовольнити з викладених у позові підстав. У зустрічному позові просила відмовити за безпідставністю вимог. Також просила суд звернути увагу на тривалий розгляд справи із-за невиконання вимог відповідачем [PERSON] вимог експерта щодо заявленого нею клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Відповідач-позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча і була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Представник відповідача також в судове засідання не з`явився. Представник відповідача Троковицької сільської ради в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява з сільської ради, в якій висловлене клопотання про слухання справи у відсутності їх представника, позов [PERSON] визнав в повному обсязі. Представник третьої особи Черняхівської державної нотаріальної контори за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи має місце заява Черняхівської державної нотаріальної контори про розгляд справи у відсутності їх представника, при ухваленні рішення покладались на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги кожного з позивачів, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та про відмову у позові [PERSON] , виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлені наступні обставини: [INFO] в с. Троковичі Черняхівського району Житомирської області помер [PERSON] у віці 49 років, про що в Книзі реєстрації смертей 23.01.2009 року зроблено актовий запис за №17 (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с.7). Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, зокрема, Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] , який побудований останнім 1983 році під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За життя, 20.03.2006 року, [PERSON] уклав заповіт, яким заповідав своєму племіннику [PERSON] , позивачу по справі, усе майно, що буде належати йому на день смерті, в тому числі Ѕ житлового будинку та земельної ділянки, розташованих в [ADDRESS] . Заповіт посвідчений Троковицькою сільською радою Черняхівського району Житомирської області 20.03.2006 року та зареєстровано в реєстрі за №33. Заповіт не змінено та не скасовано. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Черняхівської державної нотаріальної контори у встановлений законом строк. Однак, постановою нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Федорчуку І.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ (одну другу) частку житлового будинку за [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] , в зв`язку з тим, що не було подано правовстановлюючий документ на спірний житловий будинок. За життя спадкодавець [PERSON] не оформив право власності на спірний житловий будинок, про що свідчить довідка БТІ №585 від 30.08.2016 року (а.с.15). Тому оформити право на спадщину в позасудовому порядку позивач не має можливості. Реєстрація спірного будинку проведена згідно діючого на той час законодавства шляхом внесення відповідного запису до погосподарської книги сільської ради, у відповідності з яким в погосподарській книзі №9 за 1986-1990 роки, №17 за 1991-1995 роки, №9 за 1996-2000 роки по особовому рахунку № [NUMBER] , [NUMBER], [NUMBER] [PERSON] значився власником спірного будинку (а.с.11). Спірний будинок не є самовільною забудовою, що підтверджується архівним витягом, виданим завідувачем архівного сектору Черняхівської РДА Столяренко Л.С., рішенням 15 сесії 21 скликання Троковицької сільської ради народних депутатів від 02.12.1993 року про передачу земельних ділянок у приватну власність за яким [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлових будинків (а.с.20,21). У відповідності до довідки Троковицької сільської ради №1080 від 02.09.2016 року земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд площею 0,2500 га та ведення особистого селянського господарства площею 0,1400 га загальною площею 0,3900 га, яка знаходиться в [ADDRESS] , передана у власність померлому [PERSON] рішенням 15 сесії 21 скликання від 02.12.1993 року (державний акт не виготовлено (а.с.14). Відповідно до копії спадкової справи №29/2009 та відповіді Черняхівської державної нотаріальної контори спадкоємцями за заповітом щодо майна [PERSON] є його племінники [PERSON] (заповіт за реєстровим номером №33, посвідчений 20.03.2006 року) та [PERSON] (заповіт за реєстровим №100, посвідчений 06.09.2007 року) та за законом дружина померлого [PERSON] (а.с. 28, 133-150). Вказані обставини представником відповідача Троковицької сільської ради не оспорюються. Вказані обставини відповідачем [PERSON] належними та допустимими доказами не спростовано. Суд не приймає до уваги довідку Троковицької сільської ради №958 від 02.08.2016 року в частині проведення в 2001 році запису працівниками Троковицької сільської ради зміни власника (голови двору) житлового будинку [ADDRESS] з [PERSON] на [PERSON] з підстав, що законом визначений чіткий порядок внесення таких змін, однак доказів внесення відповідних змін у встановленому законом порядку не надано. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними (частина перша статті 70 СК України). Таким чином, чинне законодавство вказує на презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічну правову позицію визначено в правовому висновку Верховного Суду (постанова від 12.02.2020 року справа №725/1776/18). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя та на час відкриття спадщини, мав право на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] , та вважає, що право на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] , увійшло до складу його спадщини в силу ст. 1218 ЦК України. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В зв`язку з цим, право на Ѕ частку спірного житлового будинку належить позивачу, як спадкоємцю за заповітом після смерті [PERSON] з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. У відповідності із ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на викладене, враховуючи, що документи, які посвідчували право спадкодавця на спірне майно, за життя останнім не отримано, нотаріус відмовив спадкоємцю у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, іншого, позасудового порядку, для визнання такого права не існує, вказані обставини не спростовано належними та допустимими доказами, та те, що визнання права власності на спадкове майно не порушує прав та інтересів інших осіб, суд визнає за позивачем право на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] , як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, відповідач-позивач [PERSON] в зустрічному позові ставлячи вимоги про визнання недійсним заповіту, складеним [PERSON] від 20.03.2006 року, та посилаючись на те, що спірний житловий будинок є її особистою власністю, не надає належних та допустимих доказів, які підтверджували дані обставини. Таким чином, зокрема, враховуючи ухилення відповідача-позивача від участі в експертизі, а саме в її оплаті та надання відповідних документів для її проведення, суд застосовує наслідки ст. 109 ЦПК України та відмовляє в задоволенні позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved