overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

08 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що згідно до укладеного договору № б/н. від 23.08.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5 200.00 грн. у вигляді встановлене кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 31.05.2015 року за відповідачем наявна заборгованість по поверненню заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом в сумі 17 124, 81 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 5 198 ,63 гривень; заборгованість по відсоткам - 8 843,48 гривень; заборгованість за пеню та комісію 1791,04 ; штраф (фіксована частина) - 500 гривня; штраф (процентна складова) - 791,66 гривні. Просять стягнути з відповідача заборгованість, витрати по сплаті судового збору 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подали заяву в якій позов підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач по справі в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Виходячи з вищенаведеного та зі згоди позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

08 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем перебувають в шлюбі з 29 вересня 1990 року, який зареєстрований Костянтинівською селищною радою Краснокутського району Харківської області, актовий запис № 14. Даний факт підтверджений оригіналом свідоцтва про шлюб серії ІІІ-ВЛ № 309786 виданого 29 вересня 1990 року. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не має. Протягом шлюбу сімейні стосунки з не склалися, втрачено почуття любові внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сімю сторони не мають, в звязку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному, позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не прибула, однак через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання не прибуа, через канцелярію суду надаа заяву, згідно якої проти розірвання шлюбу не заперечує та просить розглядати справу у його відсутність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

08 липня 2015 року, позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06 серпня 2004 року він уклав шлюб з відповідачкою. 05 грудня 2004 року у них народилась дочка [PERSON], яка проживає з відповідачем, спору про її місце мешкання немає. Шлюбні відносини не підтримують з лютого 2011 року, підставою розпаду сім`ї стало те, що на протязі спільного проживання між ними постійно виникали сварки, які призвели до втрати взаєморозуміння та почуттів любові. На даний час спільне господарство не ведуть, проживають окремо, кожен створив нову сімю, тому вважає збереження шлюбу не можливим. У судове засідання позивач надав заяву з проханням справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також направила письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі, згодна з розірванням шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Черниш) [PERSON] перебувають у шлюбі, укладений 06 серпня 2004 року відділом РАЦС Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №\~475 (копія свідоцтва про шлюб, а.с. 5). Від шлюбу подружжя мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Дочка проживає разом з матірю, спору про її подальше місце мешкання у сторін не має. Сімейні відносини між сторонами були припинені у лютому 2011 року, з вказаного часу подружжя спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стало те, що на протязі спільного проживання між сторонами виникали постійні сварки, що призвело до втрати порозуміння та почутті любові. Позивач вважає збереження сімї неможливим, оскільки він мешкає з іншою жінкою, з якою має намір створити нову сімю. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб за вимогою позивачки суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

08 липня 2015 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 14 лютого 2009 року між ним та відповідачкою по справі, [PERSON], був укладений шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №8. Від спільного шлюбу з відповідачкою у них народився син, [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу, приблизно півтора року, сторони по справі мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Позивач вважає, що спільне проживання стало неможливим через різні погляди на сімейне життя. У зв'язку з вищенаведеним, а також тим, що стосунки з відповідачкою у нього не склалися, подальше збереження сім'ї не має сенсу, а також, зважаючи на те, що відповідачка створила нову сім'ю і їх шлюб носить тільки формальний характер, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак направив до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав (а.с.12). Відповідачка, [PERSON], у судове засідання не з'явилася, однак направила до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги визнала (а.с.14). Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із свідоцтва про одруження (а.с.3) видно, що 14 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис за №8. Прізвище дружини після укладення шлюбу замінено на «[PERSON]». Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами наразі носить тільки формальний характер, їх сім'я фактично розпалася, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а, в першу чергу, інтересам дитини, у зв'язку з чим, суд вважає, що шлюб має бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

08 липня.2015 року позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що 25 травня 1997 року вона придбала квартиру [ADDRESS]. В цій квартирі зареєстровані вона, її син, [PERSON] та [PERSON], відповідач у справі. Остання не є їй родичкою, а була зареєстрована за цією адресою на прохання її, позивача , знайомих у січні 2009 року. Саме з цього часу відповідач за спірною адресою не проживає, місце її знаходження їй невідоме. Просила визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з*явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з*явилась, на адресу суду з місця її реєстрації повернувся конверт з судовою повісткою з позначкою, що [PERSON] . за зазначеною адресою не проживає . Відповідно до частини 5 статті 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу заочно, на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі - продажу від 29 травня 1997 року є власником квартири [ADDRESS] ( а.с.34). В зазначеній квартирі зареєстрована, але не проживає з моменту реєстрації, тобто з січня 2009 року [PERSON], що підтверджується актом на а.с. 17. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач понад один рік без поважних на то причин не проживає за адресою : [ADDRESS] є підстави для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням за вказаною адресою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

08 липня 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що 23 вересня 1995 року зареєструвала шлюб з відповідачем, про що свідчить свідоцтво про одруження, серія І-ВЛ №032265 видане Валківським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис №85. Позивач ставить питання про розірвання шлюбу, вважає, що вони не зійшлися характерами з відповідачем та мають різні погляди на життя. Спільне життя між сторонами не склалося, в даний час вони проживають окремо, з квітня місяця 2015 року, вони не підтримують подружніх стосунків, сім'я існує формально. В судовому засідання позивач була відсутня, але від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутності, просить позов задовольнити в повному об'ємі. Відповідач в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про слухання справи без його участі, позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи видно, що 23 вересня 1995 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження, серії І-ВЛ №032265 видане Валківським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис №85. Спільне життя між сторонами не склалося, в даний час вони проживають окремо, з квітня місяця 2015 року, вони не підтримують подружніх стосунків, сім'я існує формально. При таких обставинах, суд вважає, що сім'ю зберегти не можливо, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно і відновити їх подружні стосунки немає можливості, сторони миритися не бажають. Згідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини звернення до суду про розірвання шлюбу, та інші обставини із життя подружжя. Суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Питання про розподіл майна сторони не порушують. При таких обставинах суд вважає, що шлюб носить формальний характер, тому повинен бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

08 липня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вони мають дитину [PERSON], [INFO]. З відповідачем вони розірвали шлюб та проживають окремо, дитина проживає разом з нею, знаходяться на її утриманні та вихованні, що потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив слухати справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у суді, та вбачається зі свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, у звязку з тим, що дитина мешкає разом із матірю та знаходиться на її утриманні, а відповідач не заперечує проти сплати аліментів дитині, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

08 липня 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 19 червня 2014 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Анастасію, [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалося, так як відповідач вживав алкогольні напої, виганяв її з будинку, а її свекруха її побила. З жовтня 2014 року їх шлюбні відносини припинені та вони проживають окремо. Тому вона вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і просила їх шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу бажає і надалі іменуватись шлюбним прізвищем «Недайвода». Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала та пояснила, що ще під час її вагітності відповідач її ображав, але вона терпіла заради дитини. Після народження доньки, відношення відповідача до неї не змінилося. У жовтні 2014 року відповідач повернувся додому у пяному вигляді, вигнав її з будинку та викинув її речі, а її свекруха взагалі її побила. З цього часу вони разом не проживають. Вона намагалася налагодити їх відносини, але їй це не вдалося. Щодо її слів, що відповідач не є батьком [PERSON], то це неправда, вона їх говорила лише в поривах злості під час їх сварок. На даний час і у неї, і у відповідача утворилися інші сімї. Відповідач позов визнав, пояснивши, що дійсно їх спільне життя не склалося, позивач не раз йому казала, що Анастасія не його донька, хоча він знає, що це неправда. На даний час і у нього, і у позивача утворилися інші сімї. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 19 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Красноокнянському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №25 /а.с.3/. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Анастасію, [INFO] /а.с.5/. Частиною 1 ст.24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що протягом часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, проживають окремо, у сторін утворилися інші сімї. На думку позивача, примирення та збереження сімї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сімї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

08 липня 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають доньку Анастасію, [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому вона просила стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.15/. Відповідач в судове засідання не зявився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає в повному обсязі /а.с.16-18/. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 19 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Красноокнянському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №25 /а.с.15/. Від шлюбу мають доньку Анастасію, [INFO] і, згідно наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком /а.с.4/. Дитина проживає разом з позивачем /а.с.5/. Відповідач працює, має постійний заробіток /а.с.6/. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і тому позов підлягає задоволенню. При цьому, розмір аліментів, відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути менший, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Тому згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

08 липня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони 26 листопада 2011 року зареєстрували шлюб, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити (а.с.22). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі (а.с.25-26). З'ясувавши позицію позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони 26 листопада 2011 року уклали шлюб (а.с.4), [INFO] народилась [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області (а.с.5). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

08 липня 2015 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила з відповідача [PERSON]. стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], 02.08.2012 року, в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що син проживає разом з нею, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. У судовому засіданні позивачка свій позов підтримала. Відповідач позов визнав. Заслухавши сторони, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2010 року по вересень 2014 року. Мають сина, [PERSON], [INFO] , батьком якого є відповідач (а.с.4). Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні (а.с.5). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дитину. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони в даний час спільно не проживають, дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач не працює і добровільно матеріальну допомогу на неї не надає. За таких обставин з нього необхідно стягнути аліменти через суд в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно. Крім того, в силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved