Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

09 листопада 2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєві надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» до [PERSON] про стягнення суми, а саме 7 980,67 грн страхового відшкодування та судовий збір. Позов мотивований тим, що постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2018 року відповідача визнано винною у скоєнні ДТП за участю транспортного засобу SsangYong під керуванням [PERSON] та т/з Opel Astra р.н. [NUMBER] . Заподіяна відповідачем шкода була відшкодована потерпілому позивачем, а тому на підставі ст. 1191 ЦК України, позивач має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. 18 листопада 2020 р. суддею Сухаревич З.М. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив не надіслала. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 11 травня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та [PERSON] укладено договір-поліс № АК/4012055 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого ПрАТ «Страхова група «ТАС» взяло на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди внаслідок експлуатації транспортного засобу SsangYong, д/н [NUMBER] . Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.08.2018 року, яка набрала законної сили 17.08.2018 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, а саме у тому, що 13.04.2018 року о 19:00 годин, [PERSON] керувала т/з Ssang Young н/з [NUMBER] , по вул. Московської та на регульованому перехресті з пр.. Центральний, виконуючи маневр повороту ліворуч на пр. Центральний, не надала переваги в русі та допустила зіткнення, з рухаючимся у зустрічному напрямку т/з Opel Astra н/з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила п.п. 16.6 ПДР. Також, 13.04.2018 року о 19:00 годин [PERSON] керувала т/з Ssang Young н/з [NUMBER] , по вул. Московської та на регульованому перехресті з пр.. Центральний допустила зіткнення з т/з Opel Astra н/з [NUMBER] , після чого місце пригоди залишила, чим порушила п. 2.10А ПДР. 14.09.2018 року було складено страховий акт № 25164Р/19/18, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 7980,67 грн. Згідно з платіжним дорученням № 98967 від 26 вересня 2018 року, [PERSON] виплачено страхову виплату у розмірі 7980,67 грн. Підпунктом «в» частини 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно постанови Заводського районного суду м. Миколаєва, [PERSON] самовільно залишила місце ДТП. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, як зазначено вище, встановивши факт настання події, передбаченої підпунктом «в» частини 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілого, а отже виконав покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 22 зазначеного Закону. Частинами 3, 4 статті 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Також відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем доведені обставини, на які він посилається. З урахуванням вимог статті 1191 ЦК України, суд дійшов, до висновку про наявність у позивача, після проведеної виплати потерпілій особі, права зворотної вимоги до відповідача, у зв`язку з чим з останнього на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» підлягає стягненню в порядку регресу виплачена сума у розмірі 7980,67 грн. Розподіляючи судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню 2102,00 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved