Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

10.07.2017 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, з позовом про позбавлення батьківських прав, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з [PERSON] позивач не перебувала у офіційно зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], однак з червня 2009 року по липень 2013 року вони знаходились в фактичних шлюбних відносинах, мешкали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали взаємні права і обов'язки, як подружжя, спільний бюджет. Від відповідача вона має малолітнього сина - [PERSON], [INFO], біологічним батьком якого є відповідач, про що свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02.11.2011 року. Однак з моменту народження дитина постійно перебувала з нею, а відповідач, не іспитував до неї ніяких батьківських почуттів і проживаючи окремо, повністю усунувся від виконання своїх обов'язків по вихованню, розвитку та утриманню сина, фактично відмовившись від нього. У зв'язку з вказаним вона неодноразово зверталась до відповідача з приводу необхідності виконання їм своїх обов'язків по утриманню та вихованню дитини, попереджала його, що буде змушена ставити питання про позбавлення його батьківських прав, однак він на це не реагує, фактично погоджуючись про позбавлення батьківських прав відносно їх дитини. Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2012 року, з відповідача стягнуті аліменти на її користь на утримання їх дитини в розмірі ? частини усіх доходів відповідача. Аліменти стягуються з пенсії відповідача. Відповідач знаходиться на обліку в наркологічному диспансері та у психдиспансері у зв'язку з його захворюванням, так як він є інвалідом з дитинства. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його розвитку і вихованні, тобто жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Микита батька практично не згадує. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Для розвитку дитини позивачка прикладає всі свої зусилля та можливості. Однак із-зі відповідача, вона не може вивезти дитину за межі України у разі загрози її здоров'ю та життю у зв'язку з проведенням АТО на території Донецької області. Вона вважає, що ухилення батька від виконання покладених на нього функцій по вихованню та розвитку дитини протягом всього життя сина, відсутність уваги та спілкування з ним, незацікавленість його долею, життям і станом здоров'я, небажання нести витрати по повноцінному утриманню і розвитку дитини, заподіює велику шкоду його розвитку. Позивач вважає, що є всі законні підстави для позбавлення батьківських прав відносно їх сина - [PERSON], [INFO], що у першу чергу буде відповідати інтересам самого сина Просить суд: - позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. - стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Позивач [PERSON] до суду не з'явилася, надала заяву, у якій просила справу за її позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав, розглядати в її відсутність, але за участю її представника [PERSON] (а.с. 45) Представник позивача - адвокат Клочкова О.В., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги (а.с.28), до суду не з'явився, надав заяву, у якій просив справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, справу розглянути без його участі, не заперечує проти розгляду справи з постановленням заочного рішення, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві (а.с.44 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач та її представник не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, Шевченко М.В., який діє на підставі довіреності (а.с.21), в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримує у повному обсязі (а.с. 41). Згідно з ч. 2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних стосунках з червня 2009 року по липень 2013 року. Від даних шлюбних стосунків [INFO] року у позивачки з відповідачем народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3), який проживає разом з позивачкою. Ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та належне виховання і утримання [PERSON] його матір'ю [PERSON] підтверджується: - довідкою про склад сім'ї від 27.06.2017 року, з якої вбачається, що з [PERSON], яка проживає у [ADDRESS] і разом з нею мешкає її син: [PERSON], [INFO] (а.с.6); - актами обстеження від 31.01.2017р., від 28.02.2017р., від 31.03.2017р., від 30.04.2017р., від 31.05.2017р., від 30.06.2017р., з яких вбачається, що перелічених вище місяців батько дитини [PERSON], [INFO], - [PERSON], за місцем проживання дитини - [ADDRESS], не провідував, життям хлопчика не цікавився (а.с.8,9,10,11,12,13). Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно ч. 3 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. В сенсі ч. 3 ст. 155 СК України відмовою батьків від дитини вважається відмова від батьківських прав та обов'язків. Отже, зглядаючись на правову природу ч. 3 ст. 155 СК України суд вважає, що, зглядаючись на обставини справи, встановлені в судовому засіданні, відповідачка фактично відмовився від своєї дитини, та ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. У відповідності з ч. 4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Отже, частина четверта статті встановлює норму щодо позбавлення батьківських прав або відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав через ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області № 29/01-1389 від 31.07.2017 року, [PERSON] свої батьківські обов'язки не виконує протягом тривалого часу, та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, вихованням та утриманням дитини займається мати, яка створила належні матеріально-побутові умови для свого сина, орган опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.42). Судом встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], виховання та утримання сина не займається, і дані факти суд розцінює як ухилення відповідача від виховання сина та свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками. На підставі наданих доказів суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO], обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками і, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини та конкретних обставин справи, немає можливості вплинути на відповідача з метою змінити ставлення до виховання свого сина, відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачкою документально підтверджено сплата нею судового збору при зверненні до суду з даним позовом в розмірі 640,00 грн. (а.с.1), який відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на її користь в повному обсязі. На підставі Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 81, 150, 155, 164, ст. 166 СК України, ст. ст. 10, 11, 62, 63, 64, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved