Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

10.06.2020 позивач звернулася до Радомишльського районного суду Житомирської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що із 30.10.2015 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем не проживають разом як подружжя через те, що кожен з них має протилежні погляди на шлюб і сім`ю, відсутнє взаєморозуміння. На даний момент сторони спільне господарство не ведуть, спільно не проживають, шлюб має формальний характер, тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами. Ухвалою від 22.06.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання з викликом сторін. Судом сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу також надіслано і копію позову з додатком. В судове засідання сторони не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримала та просила суд повернути їй дошлюбне прізвище, а відповідач визнав\~позов у повному обсязі, примирення не бажає, відводів не має, складу суду довіряє, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 30.10.2015 перебувають у шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 30.10.2015 серії [NUMBER] (а.с.7). Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 12.04.2016 серії [NUMBER] (а.с.8). Як зазначає позивач у позовній заяві, з відповідачем не можуть проживати разом як подружжя через відсутність порозуміння, втрати почуття кохання. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами. У відповідності до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 3 ст. 115 СК України регламентовано, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав та також просить шлюб між ними розірвати то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Положеннями статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що позивачка просила місцем проживання малолітньої дитини визначити її місце проживання, та те, що відповідач повністю визнав позовні вимоги, суд вважає, що місцем проживання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , слід визначити місце проживання її матері. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору. Враховуючи викладене та на підставі ст.ст. 7, 24, 110, 112, 113, 115, 141, 157, 160 СК України,

Outcome: approved