Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

10.02.2016 року Заявник звернувся в суд із заявою про встановлення юридичного факту, який полягає в тому, що він, [PERSON], [INFO], та зазначений в заповіті [PERSON], посвідченому 3 лютого 2006 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Симоненко І.М., [PERSON], 1971 р.н, є однією і тією самою особою. Крім цього, Заявник просить встановити юридичний факт належності документів, виданих на ім'я [PERSON], саме [PERSON]: -посвідчення водія [NUMBER], виданого 01.04.2005 року; -свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 26.10.2007 року [NUMBER]; -свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 25.09.2008 року [NUMBER]. Заявник посилається на те, що метою встановлення даного факту є необхідність оформлення права на спадщину за заповітом та усунення розбіжностей у написанні його прізвища для належного використання зазначених документів. В обґрунтування заявлених вимог Заявник зазначає, що [INFO] року помер його рідний батько [PERSON], який 03.02.2006 року склав на ім'я Заявника заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Симоненко І.М. За вказаним заповітом належну йому на праві приватної власності 1/4 частину квартири [ADDRESS] після своєї смерті [PERSON] заповідав [PERSON]. Після смерті батька Заявник звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, проте йому було відмовлено, оскільки прізвище у заповіті та паспорті Заявника не збігаються. У зв'язку з цим Заявник звернувся до суду і просить встановити факт, що спадкоємцем за заповітом від 03.02.2006 року є саме він. У судовому засіданні Заявник свою заяву підтримав, просив суд її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась, проте на адресу суду надійшла заява з проханням слухати заяву [PERSON] про встановлення юридичного факту у відсутність представника нотаріальної контори. Вислухавши пояснення Заявника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 3 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено, що 03 лютого 2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Симоненко І.М. було посвідчено заповіт [PERSON], яким він заповідав належну йому на праві приватної власності 1/4 частину квартири [ADDRESS] [PERSON] (а.с.11). В паспорті громадянина України прізвище Заявника записане як «[PERSON]» (а.с.5). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.03.1971 року вбачається, що батьком «[PERSON].» (рос.) є «[PERSON].» (рос.) (а.с.12). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Як вбачається з постанови Державного нотаріуса Баришівської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії, Заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на підставі невідповідності прізвища спадкоємця «[PERSON]», прізвищу, зазначеному в заповіті «[PERSON]». Згідно з ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оцінюючи надані докази суду у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що в заповіті [PERSON] від 03.02.2006 року, вчиненому на користь Заявника, допущена помилка у написанні його прізвища, а саме замість «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». Судом береться до уваги, що встановлення даного юридичного факту необхідне Заявнику для оформлення спадщини після померлого [PERSON] Що стосується встановлення факту належності посвідчення водія та свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, суд дійшов висновку, що Заявник не зазначив доказів наявності обставин, які перешкоджають йому у встановленому порядку здійснити перереєстрацію транспортного засобу та отримати посвідчення водія на прізвище «[PERSON]», а тому в цій частині вимог слід відмовити. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: partial