overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

08 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 27 липня 1996 року у Козельщинському районному відділі реєстрації актів громадянського стану зареєструвала шлюб із відповідачем, актовий запис № 18. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, майновий спір відсутній. Спільне проживання сторони припинили з жовтня 2017 року та тривалий час не проживають разом з підстав виникнення між ними частих сварок та непорозумінь, що призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного, в результаті чого сімя розпалася, тому позивач прохала шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити, залишивши їй після розлучення прізвище «Григоренко». Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю. 15 грудня 2017 року набрав чинності Цивільний процесуальний кодекс України в новій редакції. В порядку п. 9 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, розглянувши, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання з жовтня 2017 року та тривалий час проживають окремо один від одного, неповнолітніх дітей не мають, майновий спір відсутній, а отже подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому шлюб, зареєстрований 27 липня 1996 року у Козельщинському районному відділі реєстрації актів громадянського стану між [PERSON] та [PERSON] потрібно розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачеві «Григоренко». Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

08 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем у справі перебуває в шлюбі зареєстрованому 26 серпня 1989 року Письменською селищною радою Дніпропетровської області, актовий запис №16. Від шлюбу мають вже повнолітніх дітей. Спільне життя не склалося, особливо в останній час, відповідач зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, допускає шлюбну навірність, на прохання та зауваження змінити свій спосіб життя не реагує і тому подальше сумісне життя і збереження шлюбу з вини відповідача стало не можливим. Просила розірвати шлюб. В заяві на ім'я суду позивачка підтримала позовні вимоги, просила розглядати справу у її відсутність, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за їх відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з'явилися до суду. Судом встановлено, що 26 серпня 1989 року сторони зареєстрували шлюб Письменською селищною радою Дніпропетровської області, актовий запис №16. Вiдповiдно до частини другоїстатті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересамодного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін на даний час фактично припинені, на примирення не згодні, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача, суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

08 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що 15 жовтня 2010 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В даний час сім'я позивача та відповідача розпалася, подружні відносини припинені. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюбу між нею та [PERSON], ат також стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не зявилася, направивши до суду заяву в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі, та просила стягнути аліменти в розмірі 1/3 заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання також не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, з уточненими позовними вимогами погодився. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 15.10.2010 року між сторонами було укладено шлюб , зареєстрований виконкомом Кровненської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 11 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7,8). За час перебування у шлюбі сімейні стосунки між позивачем і відповідачем не склалися внаслідок різних поглядів на сімейне життя. Між подружжям втрачено почуття любові, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Примирення між сторонами неможливе. За таких обставин суд вважає, що сімя існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить як інтересам подружжя, так і інтересам їхніх дітей, а тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач як батько дітей зобовязаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, тому з нього належить стягувати аліменти. Оскільки діти проживають з позивачкою, відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, суд з врахуванням обставин, викладених в ст.182 СК України, визначає розмір аліментів на дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

08 грудня 2017 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якій вказав, що 10 травня 2017 року між банком та відповідачкою був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 93818115000, згідно якого відповідачка отримала кредит у сумі 45 144 грн. 14 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 55.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка свої зобовязання по кредитному договору не виконує. В звязку з чим просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 45 144 грн. 14 коп.та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, з позовом погоджується. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 10 травня 2017 року відповідачка [PERSON], [INFO], (код [NUMBER]) отримала кредит у сумі 45 144 грн. 14 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка свої зобовязання по кредитному договору не виконує. Станом на 28 листопада 2017 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом 44 491,55 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 8166,98 грн.; - заборгованість за комісією 600,00 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 32,09 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 210,60 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії 7,09 грн. А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 45 144 грн. 14 коп. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1600 грн., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

08 грудня 2017 року до Овідіопольського райсуду Одеської області звернулась позивачка з вищеназваним позовом в якому просить усунути перешкоди у користуванні його власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням: розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Лиманка, масив «Радужний», ж/масив «Ульянівка» [ADDRESS]. В ході судового розгляду представник позивачки вимоги підтримав, в подальшому подав заяву з якої видно, що на позові наполягає, просить справу розглянути в його відсутності не заперечує проти заочного рішення. Відповідач до суду повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Представник селищної ради до суду не зявився. Представник центу до суду не зявився. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Так судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.04.2015 року індексний номер № 358561190, який належним чином зареєстрований у компетентних установах є власником квартири, однокімнатна, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Лиманка, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка» [ADDRESS]. З матеріалів справи видно, що відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований як фізична особа за вищевказаною адресою, його реєстрація перешкоджає власнику нерухомого майна належним чином користуватись квартирою, тягне за собою додаткові витрати по комунальним послугам. Добровільно знятись з реєстрації він не бажає. Відповідач до кримінальної відповідальності не притягувався, виконавче провадження відносно відповідача не відкривалось. В ході розгляду справи судом було зясовано, що відповідач по справі має інше житло, згідно акту обстеження житлового будинку від 27 листопада 2017 року відповідач по місцю мешкання не зберігає особистих речей, однак власник квартири [PERSON] при наявності зареєстрованих фізичних осіб несе додаткові витрати по користуванню нерухомим майном, що обмежує її права як власника нерухомого майна. Тому суд вважає, що відповідач перешкоджає здійснювати право власності, тому що оплата комунальних і інших платежів провадиться виходячи з кількості зареєстрованих осіб. При подані позову позивачка сплатила судовий збір у повному обсязі, суд прийшов до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в повному обсягу в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

08 грудня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, звернулися до суду із заявою про слухання справи у їх відсутність. Позивач зазначає, що підтримує заявлені вимоги та просить їх задовольнити, а відповідач - не заперечує проти їх задоволення. А тому у відповідності до положень ст.223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 05 липня 2003 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, про що зроблено актовий запис №449. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Так, згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи що позивач бажає розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити її інтересам, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

08 грудня 2017 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись з даною завою до суду. Свої вимоги мотивували тим, що 02.10.2010 року вони зареєстрували шлюб, від якого мають сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя та збереження сім'ї стали неможливим. Сторони досягли згоди щодо утримання, проживання та виховання дітей, просили розірвати шлюб між ними. Заявники у судове засідання не з'явилися, однак подали до суду заяву, у якій вимоги заяви про розірвання шлюбу підтримали, просили їх задовольнити та розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч.4 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 02.10.2010 року заявники [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом № 2447. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. Заявники спільно подали заяву про розірвання шлюбу, яка відповідає їх дійсній волі. Після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей; про місце проживання та умови виховання яких між заявниками укладений письмовий договір (згідно вимог ч.1 ст. 109 СК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

08 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 05 червня 2009 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб, про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції був здійснений відповідний актовий запис № 283. Разом з тим їх сімейне життя із відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного тривалий час. Мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що звернулася до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] та її представник судове засідання не зявились, в позовній заяві позивач зазначила, що просить розглянути за її відсутності. У разі задоволення позову, просила залишити їй прізвище присвоєне при реєстрації шлюбу - Бардецька . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений за місцем реєстрації належно, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 28), а тому суд вважає можливим на підставі ст. 223 ЦПК України розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб 1-ФП № 053146, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 05 червня 2009 року, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за № 283. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Лохматової» на «Бардецьку» (а.с.6). Сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-ФП № 116888 (а.с. 7) та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФП № 163605 (а.с.8). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного протягом тривалого часу. Про спір між сторонами щодо місця проживання дітей та розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судові витрати на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

08 грудня 2017 року позивач завернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 06.10.1984 року вони разом з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Новоодеським районним відділом РАЦСу Миколаївської області. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначила, що уже близько 8 років шлюбні відносини між ними фактично припинені. Між ними постійно виникають сварки, відповідач пиячить, створює нестерпні умови проживання. Тому, посилаючись на вищевикладене, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, та що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач, будучи в судовому засіданні, позовні вимоги не визнав та просив їх не задовольняти. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 06.10.1984 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Новоодеському районному відділу РАЦСу Миколаївської області, (актовий запис № 102), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія ІІ-ФП № 271691. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, більше 8 років шлюбні відносини існують формально, позивач категорично заперечує можливість примирення з відповідачем. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України). Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами розірванню. Клопотання відповідача про залишення їй, після розірвання шлюбу, прізвища «Чемересюк» підлягає задоволенню.

Outcome: approved