Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

09 березня 2017 року приватне акціонерне товариство Страхова компанія Українська страхова група ( далі ПрАТ СК УСГ ) звернулося до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми різниці страхового відшкодування. У позові зазначило, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01 квітня 2014 року у місті Миколаєві по вулиці Московській, 34, за участю транспортних засобів Daewoo Sens, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та Geеly FE1, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль останнього було пошкоджено, чим заподіяно матеріальних збитків. Обидва транспортні засоби були застраховані. Постановою Заводського районного суду міста Миколаєва від 07 травня 2014 року [PERSON] визнанно винним у вчиненні ДТП. Страховиком відповідача було відшкодовано частину суми страхового відшкодування у розмірі 30546,72 грн. Загальний розмір страхового відшкодування складає 43067,93 грн. У зв'язку з тим, що розмір заподіяних збитків перевищує розмір виплаченого страховиком відповідача страхового відшкодування, ПрАТ СК УСГ просить суд стягнути з [PERSON] різницю суми страхового відшкодування, яка складає 12521,21 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити їх. Відповідач у судове засідання не з'явився, направив письмове заперечення проти позову, посилаючись на те, що відповідати за даним позовом повинен не він, а його страховик - ПрАТ СГ ТАС. Також просив розглядати справу за його відсутності. Суд дослідивши матеріали справи та докази, що містить справа, доходить наступного. 01 квітня 2014 року у місті Миколаєві по вулиці Московській, 34, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Daewoo Sens, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та Geеly FE1, державний номер ВВ 4208, під керуванням [PERSON], що вбачається з копії довідки про ДТП № 9368972 від 05 червня 2014 року ( а. с. 5 ). Винним у вчиненні ДТП визнано відповідача, що підтверджено копією постанови Заводського районного суду міста Миколаєва від 07 травня 2014 року ( а. с. 17 18 ). Транспортні засоби на момент ДТП були застраховані: Geеly FE1 - ПрАТ СК УСГ, згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 25-1210-13-00023 від 24 грудня 2013 року ( а. с. 6 ); Daewoo Sens - ПрАТ СГ ТАС, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3467324 від 11 жовтня 2013 року ( а. с. 40 ). Загальний розмір матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП транспортному засобу Geеly FE1 складає 43067,93 грн., що вбачається з ремонтної калькуляції ( а. с. 7 - 8 ), рахунку-фактури ( а. с. 9 ), страхових актів № ПСКА-4036 від 07 липня 2014 року ( а. с. 10 ), № ПСКА-4036/1 від 17 липня 2014 року ( а. с. 11 ) та платіжних доручень № 16047 від 08 липня 2014 року ( а. с. 13 ), № 1256 від 09 липня 2014 року ( а. с. 14 ) та № 16924 від 18 липня 2014 року ( а. с. 15 ). Страховиком транспортного засобу відповідача позивачеві було відшкодовано шляхом перерахування на рахунок частину суми страхового відшкодування у розмірі 30546,72 грн., згідно платіжного доручення № 22744 від 16 вересня 2014 року ( а. с. 16 ). Решта суми залишилась невідшкодованою. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). У відповідності з ч.ч.1 та 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати діяльність пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1194 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її завдала. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Виходячи з вищевикладеного, та враховуючи що виплати, здійсненої страховиком відповідача, недостатньо для відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у вчиненні якої визнано винним відповідача, суд вважає позовні вимоги ПрАТ СК УСГ про стягнення з [PERSON] суми різниці між завданою шкодою та страховим відшкодуванням є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання, що викладене відповідачем у запереченні проти позову, а саме - з приводу того, що [PERSON] являється неналежним відповідачем у цій справі, як він стверджує в наданому запереченні, суд доходить висновку про його безпідставність виходячи з наступного. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч.2 ст.16 ЦК України. Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право на стягнення страхового відшкодування з винної у вчиненні ДТП особи в порядку регресу, а також визначати коло відповідачів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року по справі № 6-2587цс15. Однак, особа, яка завдала матеріальної шкоди та цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірі та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року по справі № 6-2808цс15. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з цією статтею, суд ухвалює стягнення судового збору з відповідача у сумі 1600 грн. на користь позивача.

Outcome: approved