Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

07 жовтня 2014 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 2, 3, 27-29). Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні, в обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень, посилались на те, що 12 серпня 2014 року [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху та скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої було завдано механічних ушкоджень автомобілю [NUMBER], який належить на праві власності позивачу. Цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Україна». Автомобіль [PERSON] на момент ДТП був застрахований в ПрАТ «СК «Юнівес», від якої вона отримала страхове відшкодування у розмірі 33\~731,52 грн., однак позивач зазнала набагато більшої шкоди, тому позивач звернулась до суду та просила суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі - 16\~268,48 грн. (а.с. 27-29). Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, враховуючи вищезазначені обставини суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 12 лютого 2015 року Кіровським районним судом винесено рішення по цивільній справі № 203/6347/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи ПрАТ «СК «Юнівес», ПрАТ «СК «Україна» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за позовом ПрАТ «СК «Юнівес» до [PERSON], ПрАТ «СК «Україна», третя особа [PERSON] про відшкодування витрат в порядку регресу. Оскільки дане рішення суду набрало законної сили, викладенні в ньому фактичні обставини спричинення майнової шкоди, вини [PERSON] у її спричиненні, факт існування правовідносин між останнім та ПрАТ «СК «Україна», розмір матеріальної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12 серпня 2014 року, а також факт сплати ПрАт «СК «Юнівес» страхового відшкодування [PERSON], відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню (а.с. 64-66). Встановлено, що 12 серпня 2014 року об 17 год. 20 хв. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] у м. Дніпропетровську на перехресті пр. [PERSON] та вул. Половецької при виконанні повороту ліворуч не надав дорогу зустрічному напрямку чим скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], після чого автомобіль останньої по інерції зіткнувся з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] [PERSON] порушив вимоги п.16.13 ПДР України, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження, завдано матеріальні збитки, винним у скоєнні ДТП було визнано [PERSON], ці обставини підтверджуються копією постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2014 року, наявною в матеріалах справи (а.с. 9). Судом встановлено, що автомобіль [NUMBER] на момент ДТП належав на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 880708, що підтверджується зазначеною копією свідоцтва, наявною в матеріалах справи (а.с. 10). Встановлено, що на момент ДТП між ПрАТ СК «Україна» та [PERSON] був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС № 3973833, як водія транспортного засобу «Мітсубісі Галант», д.н. [NUMBER], за яким визначено розмір ліміту за шкоду майну 50\~000 грн. та розмір франшизи 1\~000 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 64-66). Судом встановлено, що 22 серпня 2014 року судовим експертом [PERSON] на підставі заяви [PERSON] від 18 серпня 2014 року визначена вартість матеріальної шкоди заподіяної власнику автомобіля [NUMBER], в результаті пошкодження автотранспорту при ДТП, у розмірі 226\~809,88 грн., що підтверджується копією висновку авто-товарознавчого дослідження, наявною в матеріалах справи (а.с. 11-16). Крім того, встановлено, що на момент ДТП між ПрАТ «СК «Юнівес» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 306-а/13/зп від 24 вересня 2013 року, щодо страхування автомобіля [NUMBER], що підтверджується матеріалами справи (а.с. 20-22). 28 серпня 2014 року [PERSON] зверталась до ПрАТ СК «Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування та повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 64-66). Встановлено, що 05 вересня 2014 року [PERSON] отримала страхове відшкодування у розмірі 33\~731,52 грн. від ПрАТ «СК «Юнівес», що підтверджується копією платіжного доручення, наявною в матеріалах справи (а.с. 23). Також встановлено, що вищезазначеним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2015 року судом вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12 серпня 2015 року 178\~569,88 грн. та на користь ПрАТ «СК «Юнівес» франшизу у розмірі 1\~000 грн. Також вирішено стягнути з ПрАТ «СК «Україна» на користь ПрАТ «СК «Україна» у рахунок повернення страхового відшкодування в порядку регресу 32\~731,52 грн., що підтверджуються матеріалами справи (а.с. 64-66). Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного Кодексу України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Цивільно-процесуального Кодексу України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодування в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» в Україні здійснюється обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася, і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. За приписами ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування). Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Статтею 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Так, відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до змісту ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у судовому засіданні у їх сукупності та вирішуючи вимоги позивача до відповідача про стягнення страхового відшкодування, приймаючи до уваги, що між [PERSON] та ПрАт «СК «Україна» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 50\~000 грн. та з урахуванням суми франшизи 1\~000 грн., враховуючи, що позивач зазнала матеріальну шкоду у розмірі 228\~569,88 грн., при цьому остання отримала від ПрАТ «СК «Юнівес» страхове відшкодування у розмірі 33\~731,52 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та вважає за необхідне стягнути з ПрАт «СК «Україна» на користь [PERSON] у рахунок страхового відшкодування матеріальної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12 серпня 2014 року 16\~268,48 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок повернення судових витрат 243,60 грн. На підставі викладеного

Outcome: approved