Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

09.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про визнання права власності на спільне майно подружжя, а саме: на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Ухвалою суду від 06.12.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 15.02.2018 року судді Бондар О.О. було заявлено відвід позивачем [PERSON] та справу розподілили судді Шевцовій Л.М. 16.04.2018 року була винесена ухвала про забезпечення позову та накладено арешт на спірну квартиру за №14 по вул.Князів Коріатовичів,78 «б» в місті Камянець-Подільському. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач [PERSON], вказує, що в січні 2010 року фактично створили з відповідачем сімю, почали жити разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. В січні 2011 року офіційно зареєстрували шлюб. В липні 2011 року у них народився син [PERSON]. Ще до спільного проживання [PERSON] уклав договір на будівництво житла. Проживаючи разом, продовжували виплачувати кошти з сімейного бюджету і виплатили повністю кошти за квартиру [ADDRESS]. Будинок в якому знаходиться спірна квартира було введено в експлуатацію на початку серпня 2010 року, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно на вказану квартиру колишній чоловік отримав лише 19.12.2012 року. Просить визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири. 24.10.2018 року збільшила позовні вимоги, просить встановити факт проживання її та [PERSON] однією сімєю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, з січня 2010 року по 22 січня 2011 року , визнати квартиру за №14 по вул.Князів Коріатовичів,78 «б» обєктом спільної сумісної власності та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Представник позивача [PERSON], який представляє інтереси [PERSON] на підставі ордера серія ХМ № 001510 від 01.10.2018 року в судовому засіданні підтримав вимоги позивача і просить позов [PERSON] задовольнити, встановити факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] і визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] «б» в м. Камянець-Подільському, як на обєкт спільної сумісної власності подружжя. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що спірна квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, так як договір інвестування її будівництва він уклав 29.12.2008 року, тобто ще до знайомства з [PERSON] Оплачувати будівництво допомагали його батьки. На даний час ремонт в квартирі відсутній, тобто за час спільного проживання з позивачем ніяких ремонтних робіт не проводили. Кошти [PERSON] не вкладала, щодо встановлення факту проживання однією сімєю, як чоловік та дружина з жовтня 2010 року не заперечує, так як шлюб зареєстрували з позивачкою в січні 2011 року, а до того часу лише зустрічались, ніяких подружніх відносин не підтримували.Не мали на той час спільного бюджету. В позові [PERSON] просить відмовити. Представник відповідача [PERSON], який діє за довіреністю від 11.10.2018 року, в судовому засіданні позов не визнав, вважає його безпідставним і просить суд в позові [PERSON] відмовити. Заслухавши осіб, які беруть участь в судовому розгляді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.01.2011 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 29.12.2008 року [PERSON] уклав з ТзОВ фірма «Марс» ЛТД договір за №14 про інвестування будівництва квартири № 14 в житловому будинку по вул. Князів Коріатовичів, 78 Б в м. Камянець-Подільському, Хмельницької області, тобто ще до реєстрації шлюбу з позивачем [PERSON] Предметом договору є обєднання зусиль сторін Договору для будівництва житлового будинку по вулиці Князів Коріатовичів,78 «б» та передбачено обовязок [PERSON] здійснювати фінансування будівництва квартири №14 у вказаному будинку. Згідно Договору визначено,що кінцевий розрахунок за квартиру має бути проведено не пізніше 01.01.2010 року. Загальна договірна вартість квартири складала-158750 грн.,які відповідач [PERSON] вніс в касу ТзОВ фірми «[PERSON] ЛТД» до 1.01.2010 року згідно договору. 07.12.2012 року згідно рішення виконавчого комітету Камянець-Подільської міської ради за №2255 «Про оформлення свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] «б» за [PERSON] «, було вирішено оформити свідоцтво про право власності на вказану квартиру на імя [PERSON]. Підставою для винесення такого рішення були: договір про інвестування будівництва квартири від 28.12.2008 року,акт прийому-передачі житлової площі від 06.09.2010 року,довідка про внесення платежів по договору інвестування та заява [PERSON] 19.12.2012 року було видано свідоцтво про право власності на квартиру за №14 по вул.Князів Коріатовичів,78 «б» в місті Камянець-Подільському на імя [PERSON] загальною площею-65 кв.м.,житловою-40,8 кв.м. Отже,фінансування будівництва квартири по вул.Князів Коріатовичів відбулося повністю за кошти [PERSON] до реєстрації шлюбу із [PERSON] Отримання свідоцтва про право власності на квартиру не є підставою для визнання квартири спільною сумісною власністю,так як згідно п.1 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю чоловіка,дружини є майно,набуте нею,ним до шлюбу. А відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю чоловіка,дружини є також майно,набуте ним,нею за час шлюбу,але за кошти, належні йому,їй особисто. Частиною 1 статті 60 Сімейного кодексу України, передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 22 січня 2011 року. Будинок по вул.Князів Коріатовичів,78 «б» було збудовано та здано в експлуатацію в серпні 2010 року та передано квартири інвесторам по акту прийому - передачі 06.09.2010 року,тобто також до реєстрації шлюбу сторін. Позивачем не надано суду ніяких доказів,що вона також приймала участь у фінансуванні будівництва квартири [ADDRESS] «б» до 1.01.2010 року та після реєстрації шлюбу. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не приймає як доказ доходів позивача отримання нею аліментів на утримання сина від першого шлюбу,так як дані кошти мали своє призначення-утримання дитини. Ніяких доказів внесення коштів в будівництво квартири також позивач не надала. Судом не здобуто, а позивачем [PERSON] не надано доказів, про внесення коштів в будівництво спірної квартири, чи таких, які б підтвердили, що квартира придбана під час шлюбу і є їх спільною сумісною власністю. [PERSON] вказує, що вона вкладала кошти в ремонт спірної квартири, проте суд такі покази оцінює критично, оскільки зі світлин,які були зроблені оцінювачем [PERSON] 05.09.2016 року, приєднаних до матеріалів справи, вбачається, що на сьогоднішній день в квартирі ремонт не зроблено. Стеля не поштукатурена,туалет не обліцований,а лише встановлена сантехніка. Після отримання свідоцтва про право власності на вказану квартиру 19.12.2012 року,будучи в зареєстрованому шлюбі,подружжя [PERSON] не підтвердили документально,що купували які-небудь будівельні матеріали та проводили ремонтні роботи в квартирі,навпаки позивач [PERSON] ,що також підтвердив відповідач [PERSON], заселила в дану квартиру свою сестру,яка також не надала доказів проведення в квартирі ремонтних робіт та вкладення коштів в неї. В апеляційному суді перебуває справа про виселення сестри з квартири,але рішення суду ще не набрало законної сили. Отже, спірна квартира не використовувалась для потреб сімї [PERSON]. Щодо встановлення оцінки квартири станом на 05.09.2016 року в сумі-470165 грн.,яку надав оцінювач [PERSON] по заявці позивача, не підтверджує,що вартість квартири зросла з січня 2010 року по вересень 2016 року завдяки вкладення коштів в її ремонт,а лише у звязку із ростом долара. Вартість квартири є ринковою на момент оцінки. Оцінюючи надані докази,суд не може визнати квартиру [ADDRESS] «б» в місті Камянець-Подільському спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] а також визнати право на 1/2частину квартири за [PERSON],оскільки нею не надано жодних доказів щодо її участі у збільшенні вартості квартири після того як вони стали проживати з [PERSON] однією сімєю. Суд вважає,що встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з жовтня 2010 року по 22 січня 2011 року, підлягає задоволенню згідно ст. 315 ЦПК України. Відповідач [PERSON], дізнавшись про вагітність позивачки [PERSON], зробив їй пропозицію в жовтні 2010 року і вони стали проживати разом,а до цього часу вони тільки зустрічалися. А за час спільного проживання з жовтня 2010 року до розірвання шлюбу,вони не вкладали спільних коштів в спірну квартиру. Квартира є його особистою власністю,оскільки придбана за його особисті кошти і до шлюбу з [PERSON]

Outcome: partial