Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~09.09.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 17 жовтня 1992 року вона уклала шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що було видане відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 102. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказала, що нормальні шлюбні відносини із відповідачем за час спільного проживання не склалися, сторони мають різні погляди на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. \~ \~ \~ \~Сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства вже біля двох років, шлюбні відносини між ними фактично припинено. Позивач вважає, що підтримувати подальше існування сім`ї не вбачається за можливе. Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати за її відсутності, а позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати за його відсутності та вказав що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що було видане відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 102. Нормальні шлюбні стосунки між подружжям за час спільного проживання так і не склались. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння через розбіжності у поглядах на життєві проблеми і шляхи їх вирішення. Сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства близько двох років. Позивач на примирення не згодний та наполягає на розірванні шлюбу оскільки перебування в шлюбі з відповідачем суперечить його інтересам. Відповідач позовні вимоги визнає. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Оскільки відповідачем клопотання про зміну її прізвища після розірвання шлюбу заявлено не було їй слід залишити шлюбне прізвище [PERSON] . Згідно з ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 840,80 грн. \~ \~ \~ \~Зважаючи на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто у розмірі 420 грн. 40 коп. Враховуючи повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору в сумі 420 грн. 40 коп.

Outcome: approved