Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

07 березня 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування від 01.07.1992 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Другої Первомайської державної нотаріальної контори, [PERSON], за реєстровим номером 1-1999, вона є власником квартири № 46, що розташована в будинку № 137 по вулиці Одеській в місті Первомайську Миколаївської області. Даний договір дарування не був зареєстрований у Первомайському МБТІ, оскільки на той час така реєстрація не була обовязковою відповідно до вимог ЦК України. 17.03.2009 року її брат, [PERSON], отримав на належну їй квартиру свідоцтво про право власності серії САС № 317545, а потім подарував її співвідповідачу по справі, своєму синові [PERSON], про що був укладений договір дарування від 22.04.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], за реєстровим номером 2018. За рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 19.04.2016 року у справі № 484/4416/14-ц вищезазначене свідоцтво про право власності на квартиру було скасоване, а питання визнання недійсним договору дарування, укладеного на його підставі, та скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вказаної квартири на імя відповідача залишилося неврегульованим. Оскільки договір дарування від 22.04.2009 року був укладений для приховання її братом незаконної повторної приватизації належної їй квартири та в звязку з відсутністю можливості за собою зареєструвати право власності на неї, враховуючи вимоги ст. 234 ЦК України, позивачка просить визнати договір дарування від 22.04.2009 року недійсним та скасувати запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру № 46, що розташована в будинку № 137 по вулиці Одеській в місті Первомайську Миколаївської області, реєстраційний номер майна 26742817, номер запису про право власності 12427 в книзі 45. В судове засідання позивачка та її представник не зявились, представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність та у відсутність його довірительки, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач Первомайська міська рада Миколаївської області, в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовій заяві, відсутність подання до суду відповідачами відзиву на позовну заяву та будь-яких інших з їх боку клопотань, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В порядку ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача. Дослідивши письмові докази по справі, матеріали цивільної справи № 2/484/44/15 (484/4416/14-ц) суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, ознайомившись з матеріалами цивільної справи № 484/4416/14-ц провадження № 2/484/44/15, судом встановлено, що на підставі довідки житлово - будівельного кооперативу «Олімпійський» від 12 червня 1992 року, зареєстрованої у Первомайському МБТІ за реєстровим № 12427 від 30 червня 1992 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру № 46, що розташована в будинку № 137 по вулиці Одеській в місті Первомайську Миколаївської області. 01 липня 1992 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON], за реєстровим номером 1-1999, згідно з яким [PERSON] подарував належну йому на праві власності квартиру № 46, що розташована в будинку № 137 по вулиці Одеській в місті Первомайську Миколаївської області [PERSON], яка є його рідною сестрою (а.с. 12-13). З 08 вересня 1992 року, тобто після укладення договору дарування [PERSON] постійно зареєстрована у спірній квартирі. Незважаючи на наявність договору про відчуження спірної квартири і зміну її власника, 17 березня 2009 року виконавчим комітетом Первомайської міської ради Миколаївської області на імя [PERSON] видано свідоцтво про право власності на квартиру № 46, що розташована в будинку в будинку № 137 по вулиці Одеській в місті Первомайську Миколаївської області, серії САС №317545. Після одержання [PERSON] свідоцтва про право власності, 22 квітня 2009 року, останній на підставі нотаріально посвідченого договору повторно подарував цю ж квартиру своєму синові - [PERSON]. Із системного аналізу положень ст. 41, 42, 227, 243, 244 ЦК УРСР суд апеляційної інстанції в своєму рішенні від 19.04.2016 року дійшов висновку про те, що оскільки спірну квартиру було придбано [PERSON] на підставі договору дарування, тобто в установленому законом порядку, то у неї виникло право власності на зазначене нерухоме майно. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 06.03.2018 року № 116448539 квартира № 46, що розташована в будинку № 137 по вулиці Одеській в місті Первомайську Миколаївської області, належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування від 22.04.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] за реєстровим номером 2018 (а.с. 10,11). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Враховуючи, що укладення договору дарування житла, в якому зареєстрована позивачка, порушує її права та інтереси, а саме: позбавляє права користування та розпорядження належним їй майном, а дарувальник [PERSON] не був власником цієї квартири, оскільки був чиним, не розірваним та не оскарженим договір дарування від 01 липня 1992 року, згідно якого право власності на вказану квартиру набула [PERSON]Г, тому договір дарування квартири від 22 квітня 2009 року необхідно визнати недійсним з моменту його укладення. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 19.04.2016 року у справі № 484/4416/14-ц було визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру № 46, що розташована в будинку № 137 по вулиці Одеській в місті Первомайську Миколаївської області, серії САС №317545 видане 17.03.2009 року на імя [PERSON] (а.с. 6-9). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державна реєстрація права власності на квартиру № 46, що розташована в будинку № 137 по вулиці Одеській в місті Первомайську Миколаївської області, здійснена за свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконавчим комітетом Первомайської міської ради 17 березня 2009 року серії САС № 317545 на [PERSON], та за договором дарування від 22 квітня 2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] за реєстровим номером 2018, на [PERSON], підлягає скасуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved