Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

10.07.2015 року до суду звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу 4 317,75 гривень, та 243,60 гривень за сплату судового збору, мотивуючи його тим, що між ПАТ «СК «Лафорт» та [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Де відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо ДТП визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам правил дорожнього руху. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, проти його задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи суд виходить з наступного. Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що 30 травня 2011 року з вини [PERSON] в м. Одесі по вул. М. Арнаутська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ-2106, н/з [NUMBER], що належить [PERSON] та автомобіля Daewoo, н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON], власником якого є [PERSON]. Відповідач не перевірив та не забезпечив технічний стан транспортного засобу перед виїздом, внаслідок чого сталося розірвання переднього правого гальмівного шлангу, внаслідок чого автомобіль Daewoo, н/з [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ. На момент ДТП між відповідачем по справі та ПАТ «СК «Лафорт» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВЕ-4221543 від 20.11.2010 року, за яким було застраховано цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу ВАЗ-2106 д.н.з [NUMBER]. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2011 року, на підставі якої відповідача було визнано винним у скоєнні ДТП та накладено адміністративне стягнення. На підставі чого потерпіла особа звернулась до ПрАТ «СК «Лафорт» із повідомленням про настання випадку ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі калькуляції AUDATEX № Е072 від 10.07.2012 року фахівцем відділу врегулювання ПрАТ «СК «Лафорт» був складений страховий акт № 1311817-1 від 10.07.2012 року та був виведений розрахунок розміру страхового відшкодування пошкодженого автомобіля потерпілої особи № 1311817-1 від 1007.2012. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування, страхового акту та розрахунку розміру страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Лафорт» було складено розпорядження про виплату страхового відшкодування № 1311817-1 від 17.07.2012 року та відповідно до норм ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було виплачено страхове відшкодування в розмірі 4 317,75 гривень, що підтверджено платіжним дорученням № 3608 від 30.07.2012 року. Відповідно до п.38.1.1 (г) ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо ДТП визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам правил дорожнього руху. Також відповідно до п.33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Аналогічні норми щодо необхідності письмового повідомлення страхувальником страховика у вказані строки про настання ДТП містяться в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного між відповідачем та ПрАТ «СК «Лафорт». Оскільки відповідач не забезпечив технічний стан транспортного засобу відповідно до чинних Правил дорожнього руху та не повідомив письмово протягом 3-х днів про настання ДТП ПрАТ «СК «Лафорт», то останній набув право вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування. Відповідно п 38.1.1 (г) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 ст. 33 цього Закону. 29.04.2013 року між ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» (надалі - фактор) та ПрАТ «СК «Лафорт» (надалі - клієнт) було підписано Договір про надання фінансових послуг факторингу № 01/29-04/2013Р, за якими клієнт відступив фактору свої права грошових вимог до боржників. Згідно п. 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно п. 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Враховуючи вищевикладене, право вимоги до відповідача перейшло позивачу згідно Договору про надання фінансових послуг факторингу № 01/29-04/2013Р від 29.04.2013 року та Додатку № 1 до цього договору. 03.11.2014 року представником позивача на адресу відповідача по справі було направлено лист Претензію № 120 М.К про відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування у досудовому порядку, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення, однак відповідач жодним чином на вимогу не відреагував, вказаної суми заборгованості не сплатив. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь майнової шкоди в розмірі 4 317,75 гривень підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved