Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

09 лютого 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що 19 серпня 2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від подружнього життя вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач проживає окремо, матеріально сина не забезпечує, інших платежів аліментарного характеру він не має. Відповідач є працездатним, пенсійного віку не досяг, інших утриманців не має, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їх дитини. Посилаючись на викладені вище обставини, позивачка звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надавши письмову заяву про те, що позов підтримує, просила розглянути справу без її участі (а. с. 13 ). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи (а. с. 12 ). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України та роз'яснень, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька. На підставі ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2006 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Білопільського РУЮ в Сумській області в Книзі реєстрації шлюбів 19 серпня 2006 року зроблено відповідний запис за № 100, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Зі змісту довідки, виданої виконавчим комітетом Білопільської міської ради Сумської області від 09 лютого 2015 року вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і має наступний склад сім'ї: чоловік - [PERSON], 1972 р. н., доньки - [PERSON], 1997 р. н. та [PERSON], 2005 р. н., [PERSON], 2012 р. н. та син - [PERSON], 2008 р.н. (а. с. 3). При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне положення дитини та її матері, а також відповідача, який є працездатним і зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов'язки батьків і дітей випливає, що відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved