Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

10.03.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного агентства резерву України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, викликаного невиконанням рішення суду в частині поновлення на роботі в сумі 137013,82 грн. В позові зазначив, що 06.04.2009 року наказом Державного комітету України з державного матеріального резерву № 116-к позивач був звільнений з посади директора Державної організації «Комбінат «Зірка» у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці п.1 ст.40 КЗпП України. Рішенням Заводського суду м.Запоріжжя від 26.08.2009р. по справі № 2-1252/2009 позов [PERSON] про поновлення його на роботі був задоволений. В добровільному порядку Держагенство резерву України рішення суду про його поновлення на роботі не виконав, а тому позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби з відповідною заявою з наданням виконавчого листа, виданого судом 26.09.2009 р., про примусове виконання рішення суду. 09.10.2009 р. було відкрито виконавче провадження в частині поновлення позивача на посаді, а 25.01.2010 р. - про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Незважаючи на зусилля державної виконавчої служби, рішення суду в частині поновлення позивача до цього часу не виконане. Оскільки Держагенство резерву України з моменту набуття чинності рішенням Заводського суду від 26.08.2009 року не виконав його, не поновив його на посаді, то на підставі ст.236 КЗпП України позивач в позові просить стягнути середній заробіток за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення його на посаді, а саме за період з 16 вересня 2014 р. по 4 березня 2016 р. в сумі 137013,82 грн. Позивач в судове засідання не зявився. Суду надав заяву з проханням справу розглянути без його участі позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав до суду свої письмові заперечення, в яких просить у задоволенні позову відмовити. Але своїх причин неявки суду не повідомив і від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Разом з тим, суду надані письмові заперечення відповідача проти позову відповідно до яких відповідач просить відмовити в задоволенні позову до Держагенства з тих мотивів, що на сьогоднішній день у ДО «Комбінат «Зірка» не існує посади директора, на яку необхідно поновити [PERSON], окрім того, позивач мав трудові відносини з ДО «Комбінат «Зірка» і отримував зарплату на вказаному підприємстві, а тому вказане підприємство повинно сплачувати позивачу компенсацію по заробітній платі, просили в задоволенні позовних вимог до Державного агентства резерву України відмовити. Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 30 червня 1993 року позивач працював директором Комбінату «Зірка». 06 квітня 2009 року наказом Державного комітету України з державного матеріального резерву № 116-к позивач був звільнений з посади директора державної організації «Комбінат «Зірка» у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці п.1 ст.40 КЗпП України. Оскільки цей наказ був виданий в той час, коли позивач перебував на лікуванні, то після надання листків непрацездатності до Державного комітету України з державного матеріального резерву, його керівництво 16 червня 2009 року видало новий наказ № 176-к «Про внесення змін до наказу від 06.04.2009р. № 116-к», яким змінено п.1 попереднього наказу, а саме дата звільнення була змінена з 06 квітня на 16 червня 2009р. Тобто в частині визначення дати звільнення було дотримано вимог ч.3 ст.40 КЗпП України. Не погоджуючись зі звільненням з посади, позивач звернувся до суду з позовом до Державного комітету України з державного матеріального резерву про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Рішенням Заводського суду м.Запоріжжя від 26.08.2009р. по справі № 2-1252/2009 позов був задоволений. Запорізький апеляційний суд рішенням від 28.09.2009 р. по справі № 22-4475/2009 змінив рішення Заводського районного суду в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, а в частині поновлення на роботі рішення місцевого суду залишено без змін. Таким чином, рішення про поновлення на роботі набуло законної сили з 26.08.2009р.. В добровільному порядку Державний комітет України з державного матеріального резерву рішення суду про його поновлення на роботі не виконав, а тому позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби з відповідною заявою з наданням виконавчого листа, виданого судом 26.09.2009 р., про примусове виконання рішення суду. 09.10.2009 р. було відкрито виконавче провадження в частині поновлення позивача на посаді, а 25.01.2010 р. - про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Незважаючи на зусилля державної виконавчої служби, рішення суду до цього часу не виконане - на роботі позивач не поновлений. У період з моменту набуття чинності рішення про поновлення його на посаді по теперішній час він неодноразово звертався до суду з позовними вимогами до Державного комітету України з державного матеріального резерву про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, які кожного разу задовольнялись на користь позивача. Указом Президента України № 1085/2010 від 09.12.2010р. Державний комітет України з державного матеріального резерву було перетворено на Державне агентство резерву України, що стало правонаступником вказаного Державного комітету. Так, в черговий раз, рішенням Заводського суду м. Запоріжжя від 15.01.2016 р., яке набуло чинності 05.02.2016 р., його позов був задоволений та вирішено стягнути з Державного агентства резерву України середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з листопада 2013 року по жовтень 2014 р. в сумі - 40288 грн. 22 коп. Відповідно до статті 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами, зокрема, керівника підприємства, установи, організації, керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого та регіонального самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян, з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень. Стаття 233 КЗпП України передбачає, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Оскільки Державне агентство резерву Україниз моменту набуття чинності рішенням Заводського суду від 26.08.2009 року не виконав його, не поновив його на посаді, то позивач має право на підставі ст.236 КЗпП України на виплату середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення його на посаді. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На час звільнення його середня заробітна плата за останні два календарні місяці роботи в березні-лютому 2009 року складала 185 грн. 66 коп. в день, що зазначено в рішенні апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2009 року по справі №22-4475/2009. Суд сприймає як доказ розрахунок позивача розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, викликаного невиконанням рішення суду в частині поновлення на роботі, а саме: На день звільнення позивача посадовий оклад працівника І тарифного разряду Єдиної тарифної сітки становив 625,00 грн., що було визначено наказом Державного комітету України з державного матеріального резерву від 22.05.2008 р. №164. З 01.01.2014 року посадовий оклад працівника І тарифного розряду Єдиноі тарифної сітки був встановлений на рівні 852,00 грн наказом Мінекономрозвитку Украіни №763 від 01.07.2014 року. Співвідношення розмірів посадових окладів на час звільнення позивача і станом на 16.09.2014 р становить коефіцієнт підвищення 1,3632 (852,00:625,00). З 01.10.2014 року посадовий оклад працівника І тарифного розряду Єдиноі тарифної сітки був визначений на рівні 1218,00 грн. наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 01.07.2014 р. № 763 «Про внесення змін до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 3 січня 2012 року № 4». Тобто співвідношення розмірів цих основоположних розмірів посадових окладів Єдиноі тарифної сітки ( 1218.00:625.00) в період з 01.10.2014р. по 01.12.2015р. становить коефіцієнт підвищення 1,9488. Це відповідає вимогам, зазначеним в постанові КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» згідно п. 10. У випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Отже, середня заробітна плата в день за період з 16.09.2014 р по 01.10.2014 р. повинна бути скорегована на коефіцієнт підвищення 1,3632 і має становить 185,66x1,3632=253.09. З 01.10.2014р. по 12 02 2016 р повинна бути скоригована на коефіцієнт підвищення 1,9488 і має становить: 185,66грн. х 1,9488 = 361,81грн. За час з 16.09.2014 р. по 01 грудня 2015 р. загальна кількість робочих днів становить 304 ( вересень 2014 р. - 11, жовтень 2014 р. - 23, листопад - 20, грудень - 23; січень 2015 р. - 20. лютий - 20. березень -21, квітень -21, травень - 18, червень - 20, липень - 23, серпень - 20, вересень - 22. жовтень -21, листопад -21). За період з 01.12.2015 р. 04.03.2016 р. кількість робочих днів становить: грудень - 23. січень - 22, лютий - 21 ,березень-4, тобто ще 70 днів. Тому помісячна сплата компенсації за вимушений прогул становить; За вересень 2014 р. 253.09 грн. х 11 дн. = 2783.99грн. За жовтень 2014 р. 361,81 грн. х 23 дн. = 8321,63грн. За листопад 2014 р. 361,81 грн х 20 дн. =: 7236,20грн. За грудень 2014 р. 361,81 грн. х 23 дн. = 8321,63грн. За січень 2015 р. 361,81 грн. х 20 дн. = 7236.20грн. За лютий 2015р. 361,81 грн. х 20 дн. = 7236,20грн За березень 2015р. 361,81 грн. х 21 дн. = 7598,01грн. За квітень 2015р. 361,81 грн. х 21 дн. = 7598,01грн. За травень 2015р. 361,81 грн. х 18 дн. = 6512,58грн. За червень 2015р. 361,81 грн. х 20 дн. = 7236,20грн. За липень 2015р. 361,81 грн. х 23дн. = 8321,63грн. За серпень 2015р. 361,81 грн. х 20дн. =7236,20грн. За вересень 2015р. 361,81 грн. х 22дн. = 7959,82грн. За жовтень 2015р. 361,81 грн. х 21дн. = 7598,01грн. За листопад 2015р. 361.81 грн. х 21дн. = 7598,01грн. З 01.12.2015 р. згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» у штатному розписі посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери посадовий оклад 1 тарифного розряду встановлений на рівні 1378 гривень. Тобто підвищення відбулось ( 1378:1218= 1,13) на коефіцієнті 1,13. За цей період помісячна компесація заробітноі плати за час вимушеного прогулу складає: За грудень 2015р. 408,85 грн. х 23 дн. = 9403,55грн. За січень 2016р. 408,85грн. х 22дн. = 8994.70грн. За лютий 2016р. 408.85грн. х 21дн. = 8585.85грн. За березень 2016 р. 408,85грн. х 4дн. = 1635,40грн. Таким чином на користь позивача з Державного агентства резерву України належить стягнути 137013,82 грн. Ця сума підлягає стягненню з відповідача, враховуючи наступне. Відповідно до п.п.1, 10, 14, 22 п.4 Положення «Про Державне агентство резерву України», яке затверджено Указом Президента України № 463/2011 від 13.04.2011р., Держрезерв України: здійснює відповідно до законодавства управління об'єктами державної власності, що належать до сфери управління Держрезерву України; здійснює розрахунки з постачальниками за матеріальні цінності, що поставляються до державного резерву за державним контрактом (договором); здійснює у встановленому законодавством порядку фінансування витрат на утримання і розвиток системи державного резерву; Відповідно до п.п.2, 3 п.5 вказаного Положення «Про Державне агентство резерву України» Держрезерв України: здійснює в установленому порядку добір кадрів в апарат Держрезерву України та на посади керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, формує кадровий резерв на відповідні посади, організовує роботу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників апарату Держрезерву України; організовує планово-фінансову роботу в апараті Держрезерву України, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку; Відповідно до п.п.13 п.9 вказаного Положення «Про Державне агентство резерву України» Голова Держрезерву України: в установленому законодавством порядку укладає та розриває контракти з керівниками державних підприємств, установ, організацій, які належать до сфери управління Держрезерву України. Відповідно до п.1.3 Статуту ДО «Комбінат «Зірка» засновником вказаного підприємства є держава в особі Державного агентства резерву України (далі уповноважений орган управління). Згідно п.5.2 Статуту майно ДО «Комбінат «Зірка» є державною власністю і закріплюється за ним тільки на правах оперативного управління. Згідно п.5.4 Статуту кошторис ДО «Комбінат «Зірка» затверджується уповноваженим органом управління (тобто Держрезервом України). Згідно п.7.2 Статуту керівник ДО «Комбінат «Зірка» призначається уповноваженим органом управління (тобто Держрезервом України). Згідно п.п.13 п.8.1 Статуту кошторис ДО «Комбінат «Зірка» на поточний рік затверджується уповноваженим органом управління (тобто Держрезервом України). Окрім того, відповідно до п.1 ч.2 ст.22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно, в т.ч., інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників. Відповідно до п.3 вказаного Положення «Про Державне агентство резерву України» основними завданнями Держрезерву України є реалізація державної політики у сфері державного матеріального резерву та внесення пропозицій щодо її формування. Отже, розпорядником грошових коштів ДО «Комбінат «Зірка» є Державне агентство резерву України. При цьому тільки голова Держрезерву вправі приймати на роботу керівника ДО «Комбінат «Зірка». А відповідно до п.34 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам розяснено, що стосовно до правил ст.24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим органом наказу про це. Повноваження про прийняття на роботу керівника ДО «Комбінат «Зірка» має тільки голова Держрезерву, а тому ДО «Комбінат «Зірка» позбавлено можливості виконати рішення суду про поновлення позивача на роботі, що вказує на відсутність вини посадових осіб вказаного підприємства. З норми ст.236 КЗпП України вбачається обовязок виплати середнього заробітку працівнику у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. З матеріалів справи вбачається, що таким органом є Держрезерв України. На підставі викладеного та

Outcome: approved