Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

09.10.2020 року позивач [PERSON] , через адвоката Гусельщикову М.А., звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Прокуратури Одеської області, Державної казначейської служби України, в якому просить відшкодувати за рахунок Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з рахунку державного бюджету на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 350 000 гривень, завданої останньому незаконними діями посадових осіб Головного управління національної поліції в Одеській області та посадовими особами Прокуратури Одеської області; стягнути з відповідачів судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що в провадженні СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. [PERSON] є потерпілим у даному кримінальному провадженні. На думку позивача в матеріалах кримінальної справи достатньо підстав для притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, проте, досудове розслідування триває з вересня 2016 року, жодних слідчих дій направлених на встановлення винних осіб не проведено, не допитано усіх осіб, яким відомо про скоєний злочин. У зв`язку з чим, представником потерпілого [PERSON] неодноразово направлялись на ім`я слідчого різні клопотання, однак вони не були розглянуті як слідчим так і органами прокуратури, тому потерпілий був змушений звертатися до слідчого судді із відповідними скаргами на дії слідчого та прокурора, та вказані скарги судом було задоволено. Позивач вважає, що протиправними діями відповідачів йому було спричинено моральну шкоду, розмір якої він оцінює в сумі 350000 грн. та просить стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області та Одеської обласної прокуратури. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану цивільну справу 09.10.2020 року передано судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13.10.2020 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Прокуратури Одеської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди. Відповідачами Головним управлінням Національної поліції в Одеській області, Одеською обласною прокуратурою, Державною казначейською службою України було надано до суду відзиви на позов, яким просили у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі./а.с.30,50,81/ Позивач [PERSON] до судового засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] - адвокат Гусельщикова М.А. до судового засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Одеській області Бушилова Ю.О. до судового засідання з`явилась, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у повному обсязі. Представник відповідача Одеської обласної прокуратури Андріяш В.М. до судового засідання з`явився, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у повному обсязі. Представник відповідача - Державної казначейської служби України до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що в провадженні СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016160480004125 від 24.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, потерпілим у даному кримінальному провадженні визнано позивача [PERSON] . В матеріалах справи є докази звернення представника позивача до слідчого судді із відповідними скаргами на дії слідчого та прокурора, та вказані скарги судом було задоволено. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 13.06.2018 року скаргу адвоката Гусельщикової М.А., що діє в інтересах [PERSON] на бездіяльність слідчого в порядку ст.303 КПК України задоволено та зобов`язано слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження, невідкладно розглянути клопотання потерпілого [PERSON] про проведення слідчих (розшукових) дій./а.с.8/ Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2018 року скаргу представника [PERSON] адвоката Гусельщикової М.А. на бездіяльність прокурора задоволено та зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Одеської області розглянути клопотання [PERSON] та адвоката Гусельщикової М.А. у відповідності до вимог ст. 220 КПК України./а.с.10/ Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.12.2019 року скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого в порядку ст.303 КПК України задоволено та зобов`язано слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Прохорова К.І., який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, невідкладно розглянути клопотання представника [PERSON] про проведення слідчих дій./а.с.13/ Судом було досліджено вказані ухвали суду та встановлено, що скарги представника потерпілого були пов`язані з несвоєчасним розглядом клопотань потерпілої сторони, та судом було зобов`язано розглянути по суті клопотання потерпілого при цьому факт протиправності дій з боку слідчого або прокуратури судом не визнавався. Із пояснень, наданих представниками поліції та прокуратури вбачається, що досудове слідство триває, було змінено як слідчих так і прокурорів, органами поліції було надано усі відповіді на клопотання потерпілої сторони, слідчими проводяться різні процесуальні дії, на підтвердження суду було надано хронологічну довідку щодо руху кримінальної справи/а.с.205/, також, представник позивача неодноразово знайомилась з матеріалами кримінальної справи, тобто було надано доступ до справи, про що є докази в матеріалах справи/а.с.64,65,218,235/. Представник позивача зазначає, що на протязі досудового розслідування та по даний час позивач не перестає зазнавати сильного стресу, душевного та морального страждання, оскільки досудове розслідування проводиться неефективно, необхідні слідчі дії не проводяться, надмірна тривалість кримінального провадження призвела до моральних страждань позивача, а тому мінімальний розмір відшкодування завданої йому моральної шкоди складає 350 000,00 грн., яку просить стягнути з відповідачів - Головного управління Національної поліції в Одеській області та Одеської обласної прокуратури. Суд зазначає, що статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1167 ЦК України передбачено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень даної статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Положеннями ст.56 Конституції України передбачено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади або місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень. У відповідності до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі ст.1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16, шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди вказаними органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Отже, з матеріалів справи вбачається, що фактично підставою звернення до суду з дійсним позовом є бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області як структурного підрозділу Головного управління національної поліції в Одеській області, та при вирішені спору щодо стягнення моральної шкоди в даному випадку слід керуватись положенням ч.2 ст. 1176 ЦК України, яка наголошує на те, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконним діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках передбачених законом. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Разом з тим, слід зазначити, що у вказаному спорі позивач має довести факт наявності моральної шкоди та її розмір. До даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди. Це право реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди та її розміру. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, в які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами у цивільній справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення справи. Позивач посилається на те, що він неодноразово звертався до слідчого судді зі скаргами на бездіяльність слідчого або прокурора, однак суд звертає уваги на те, що суди, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого чи прокурора, забезпечують дотримання основних прав та інтересів особи та реалізують відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. При цьому, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність або протиправність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Стосовно завданої позивачем шкоди, внаслідок бездіяльності посадових осіб СВ Київського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області та бездіяльності органів прокуратури, яка встановлена ухвалами слідчих суддів від 13.06.2018 року, 01.11.2018 року, 06.12.2019 року, та яка полягає у не розгляді посадовими особами клопотань [PERSON] в передбачений законом строк, суд зазначає наступне. Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (ч.1 ст. 1 КПК України). Статтею 220 КПК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй. У відповідності до ч.1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На досудовому провадженні, у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, у вказаній редакції, можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Таким чином, Кримінальним процесуальним кодексом України встановлена певна процедура подання скарг щодо оскарження бездіяльності слідчого у нездійсненні процесуальних дій, та позивач та його представник скористався правом звернення до суду щодо оскарження процесуальних рішень посадових осіб органів поліції та прокуратури. Згідно зі статтею 130 КПК України, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом. Держава, відшкодувавши шкоду, завдану слідчим, прокурором, застосовує право зворотної вимоги до цих осіб у разі встановлення в їхніх діях складу кримінального правопорушення за обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, або дисциплінарного проступку незалежно від спливу строків застосування та дії дисциплінарного стягнення. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Для наявності підстав для зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України. В судовому засіданні позивачем [PERSON] та його представником не доведено належними і допустимими доказами факт завдання йому моральної шкоди внаслідок тривалості досудового розслідування, а також причинного зв`язку між діями посадових осіб відповідачів та настанням тих негативних наслідків, про які він вказує в позові. В тому числі, позивачем не надано суду і доказів того, що він звертався зі скаргами (як про це зазначено в позові) на бездіяльність органу досудового розслідування та органів прокуратури та що така бездіяльність, в передбаченому законом порядку, визнана протиправною. Представник прокуратури у судовому засіданні пояснив, що сам факт тривалості досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, не є підставою для відшкодування моральної шкоди, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди - протиправності дій, причинного зв`язку, наявності факту шкоди та обгрунтування її розміру, крім того у разі невиконання письмових вказівок прокурора слідчим, останній не несе дисциплінарної відповідальності. Також, представник прокуратури пояснив, що після набуття змін 15.03.2018 року до КПК України, встановлено остаточний строк проведення досудового розслідування, але для розгляду даного кримінального провадження, строки, передбачені законом ще не сплинули. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12016160480004125 на даний час триває. Сам по собі факт того, що слідчим своєчасно не розглядуються клопотання потерпілої сторони, не тягне наслідків цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність посадових осіб органів внутрішніх справ, прокуратури чи суду заподіяли йому моральної шкоди. На підставі вищевикладеного, після дослідження та оцінки доказів у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Головного управління національної поліції в Одеській області, Прокуратури Одеської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed