Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

08.07.2013р. ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з повозом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 22.05.2014р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним правочину. В позові зазначив, що банком пред'явлено до суду позов до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № SAMDN20000003983563 від 22.09.2005р., укладеного між [PERSON] та ПАТ «КБ «Приватбанк». Однак, зазначений кредитний договір він не укладав та не підписував, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи. Просив вказаний правочин визнати недійсним. Ухвалою суду від 27.08.2014р. справи за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання правочину недійсним та за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором об'єднані в одне провадження. Ухвалою суду від 09.09.2014р. позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором за клопотанням банку залишені без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав та пояснив, що кредитні кошти у Приватбанка він не отримував і кредитний договір не укладав і не підписував. В 2005 році він бажав придбати у розстрочку товари у магазині «Домотехніка» в районі «Лахті» у м.Запоріжжі, тому отримав довідку про зарплату за місцем роботи та зробив ксерокопію паспорта і податкового коду, але у видачі кредиту в магазині йому було відмовлено. В подальшому в роздягальні спорткомплексу «Манеж» в нього були викрадені копії його паспорту, ідентифікаційного коду та довідки про заробітну плату. В міліцію з цього приводу він не звертався, оскільки вкрадені були копії документів, а не сам паспорт та податковий код. З Приватбанком він ніяких відносин не мав, волевиявлення на отримання кредиту в нього не було, кредитних договорів з Приватбанком він не оформлював, кредити не отримував, тому просив позов задовольнити та визнати кредитний договір недійсним. Аналогічні пояснення надала представник позивача [PERSON] Представник ПАТ «КБ «Приватбанк» в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що зазначений кредитний договір не може бути визнаний недійсним, оскільки згідно висновку почеркознавчої експертизи [PERSON] кредитний договір не підписував, а отже фактично і не укладав, тому [PERSON] повинен був пред'явити позов про визнання договору неукладеним, просив в позові відмовити. ПАТ «КБ «Приватбанк» надав суду також письмові заперечення на позов, де викладена аналогічна правова позиція (т.1 а.с.141-142). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.09.2005р. ПАТ «КБ «Приватбанк» було видано кредит на ім'я [PERSON] в сумі 4000 грн. Підставою для видачі кредитна був кредитний договір № SAMDN20000003983563, оформлений 22.09.2005р. між ПАТ «КБ «Приватбанк» та від імені [PERSON], а також заява на оформлення кредитної карти, оформлена на ім'я Приватбанку від імені [PERSON] (т.1 а.с.5-6, 47-51). Однак, відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 31 від 03.03.2014р.: 1. Підпис від імені [PERSON] в Договорі SANDN20000003983563 про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної картки від 22.09.2005р., виконаний не [PERSON] ним, або іншою особою. 2. Підпис від імені [PERSON] в Заяві на оформлення кредитної карти від 22.09.2005р. виконані не [PERSON], а іншою особою. (т.1 а.с.71-74). В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що кредитні кошти у Приватбанка він не отримував і кредитний договір не укладав і не підписував. В 2005 році він бажав придбати у розстрочку товари у магазині «Домотехніка» в районі «Лахті» у м.Запоріжжі, тому отримав довідку про зарплату за місцем роботи та зробив ксерокопію паспорта і податкового коду, але у видачі кредиту в магазині йому було відмовлено. В подальшому в роздягальні спорткомплексу «Манеж» в нього були викрадені копії його паспорту, ідентифікаційного коду та довідки про заробітну плату. В міліцію з цього приводу він не звертався, оскільки вкрадені були копії документів, а не сам паспорт та податковий код. З Приватбанком він ніяких відносин не мав, волевиявлення на отримання кредиту в нього не було, кредитних договорів з Приватбанком він не оформлював, кредити не отримував. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 ст. 203 цього кодексу. Положеннями ч.1-3, 5 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, судом встановлено, що [PERSON] не мав волевиявлення на отримання кредитних коштів від ПАТ «КБ «Приватбанк», фактично [PERSON] не вчиняв будь-яких дій, які були направлені на реальне настання правових наслідків у вигляді отримання кредитних коштів. Окрім того, згідно наданого банком розрахунку [PERSON] не здійснював жодного разу погашення кредиту та вчиняв інші дії, які б вказували на виконання з його боку договірних відносин по сплаті кредитних зобов'язань (т.1 а.с.3-4). Частинами 1, 2 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Отже, враховуючі викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору № SAMDN20000003983563 від 22.09.2005р., засновані на законі та є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд вважає, що кредитний договір № SAMDN20000003983563 від 22.09.2005р. був укладений та підписаний від імені [PERSON] іншою особою, яка не встановлена судом, і суду не було надано доказів, що саме [PERSON] укладав кредитний договір № SAMDN20000003983563 від 22.09.2005р. та отримував кредитні кошти за цим договором. Суд вважає необґрунтованими доводи представника ПАТ «КБ «Приватбанк» стосовно того, що [PERSON] повинен був пред'являти позовні вимоги про визнання кредитного договору неукладеним, оскільки згідно абз. 6 п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом, тому суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. В силу ст.ст.79, 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову суд вважає за необхідним стягнути з ПАТ «КБ «Приватбанк» витрати по сплаті за проведення судової почеркознавчої експертизи на суму 900 грн. 48 коп., які підтверджені рахунком експертної установи та квитанцією про оплату експертизи (т.1 а.с.63, 144). На підставі викладеного та

Outcome: approved