Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

07 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власницею житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідач у справі в належній позивачу частині житлового будинку не проживає понад два роки, витрати по утриманню будинку відповідач не несе. Перешкод у користуванню позивачу житловим приміщенням позивач не чинить. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 вересня 2021 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешку М.М. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 15 вересня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , станом на 16.09.2021, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено судове засідання на 19 листопада 2021 року на 14.00 год. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, розгляд справи, призначеної на 19 жовтня 2021 року, відкладено та повторно призначено на 22 грудня 2021 року на 15.30 год. В судовому засіданні 19 листопада 2021 року позивач підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задоволити. Відповідач є її сином і з 2019 року в даному житловому будинку не проживає так як проживає з дружиною в належному їй будинку місті Узин. В квітні 2021 року відповідач поїхав на роботу до Чехії. Син не є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала суду, що проживає по сусідству з позивачкою. З 2019 року син позивачки [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не проживає. Позивачка проживає одна, їй нічим опалювати будинок. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона є сусідкою позивачки. Син позивачки, [PERSON] не проживає в будинку матері з 2019 року Відповідач в судові засідання, призначені на 19 листопада 2021 року та 22 грудня 2021 року не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Рекомендовані повідомлення про вручення відповідачу поштових відправлень повернулися на адресу суду 26 листопада 2021 року за закінченням терміну зберігання та 26 листопада 2021 року через відмову адресата в його отриманні. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є однособовою власницею житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності від 14.10.2009 року. В даному житловому будинку станом 25.08.2021 зареєстровано двоє осіб позивач та відповідач. Актом № 26/4 про фактично проживаючих осіб від 03.09.2021, складеному в приміщенні КП БМР ЖЕК № 1, засвідчено, що в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровано 2 осіб, але лютого 2019 року [PERSON] , [INFO] в даному будинку не проживає. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1,2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з вимогами абзацу 3 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] . Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, понад один рік за місцем реєстрації відсутній. За таких обставин, суд вважає, що відповідач, відповідно до вимог статей 391, 405 ЦК України втратив право на користування житлом. Подібна правова позиція висловлена у Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 502/922/18 (провадження № 61-1913св20. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною шостою вказаної статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved