Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

08 травня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини. В своєму позові [PERSON] зазначила, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , [INFO] , яка проживала та померла на території, непідконтрольній Україні, в Донецькій області, Тельманівському районі, с. Мічуріно. [PERSON] мала отримувати пенсію з вересня 2014 року по день смерті. Наприкінці жовтня 2016 року поштою позивачем було отримано свідоцтво про смерть від 12 січня 2016 року, видане Мічурінською сільською адміністрацією Тельманівського району Донецької народної республіки, після чого вона одразу звернулась до Пенсійного фонду Заводського району в м. Кам`янське з приводу виплати їй заборгованості з пенсії її матері [PERSON] , але [PERSON] було усно відмовлено та роз`яснено, що спочатку вона має отримати свідоцтво про смерть, яке має юридичну силу на території України. Після цього позивач звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , про що 05 грудня 2016 року отримала відповідне рішення та 07 лютого 2017 року отримала свідоцтво про смерть [PERSON] 14 серпня 2018 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію її померлої матері [PERSON] видане державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В., згідно якого спадщина складається з недоотриманої пенсії в сумі 22610,50 грн., що належала спадкодавцю згідно із довідкою № 918/04-09-09/48 від 01 серпня 2018 року, виданої Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Після цього, позивач звернулась до Пенсійного фонду Заводського району в м. Кам`янське із заявою та свідоцтвом про право на спадщину за законом щодо виплати недоотриманої пенсії. 25 вересня 2018 року відповідач виплатив їй недоотриману пенсію у розмірі 7946 грн., за період з 13 серпня 2015 року по 31 січня 2016 року. Однак, на теперішній час залишається невиплаченою недоотримана пенсія за період з вересня 2014 року по серпень 2015 року у розмірі 14664,5 грн., яка вираховується як різниця недотриманої пенсії, зазначеної у свідоцтві про право на спадщину за законом у сумі 22610,50 грн. та виплаченою пенсією у розмірі 7946 грн. Згідно отриманої відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплата недоотриманої пенсії у розмірі 7946 грн. проведено відповідно до ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». Вважає, що обмеження відповідачем суми недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини, трирічним терміном є неправомірним. Просить стягнути з відповідача на її користь залишок недоотриманої суми пенсії, яка входить до складу спадщини, та належала її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в розмірі 14664,5 грн. Позивач надала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача також надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, 13 червня 2019 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, в якому остання зазначила, що з вимогами, викладеними у позовній заяві, ГУПФУ в Дніпропетровській області не погоджується та вважає їх необґрунтованими, оскільки недоотримана пенсіонером з власної вини пенсія виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії. Недоотриману пенсію [PERSON] було виплачено в сумі 7946 грн. за період з 14 серпня 2015 року по 31 січня 2016 року, оскільки звернення з усіма необхідними документами було здійснено лише 14 серпня 2018 року. Тому, просять суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 серпня 2018 року, яке видане державним нотаріусом державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В., зареєстроване в реєстрі за № 1-1215. Спадкове майно складається з недоотриманої пенсії в сумі 22610,50 грн. (а.с. 13) Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, позивач, у встановленому законом порядку, набула право власності на грошову суму в розмірі 22610,50 грн., шляхом її спадкування після смерті [PERSON] . Як вбачається з письмового відзиву та пояснень Маріупольського об`єднаного управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, відповідач визнає право [PERSON] лише на грошову суму у розмірі 7946 грн., яка була виплачена позивачу. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що право на спадщину [PERSON] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 серпня 2018 року, яке видане на її ім`я та не є предметом спору в даній справі. Відповідно до положення ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду. Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не надано належних доказів недійсності свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 серпня 2018 року, яке видане на ім`я позивача, тому, в цій частині заперечення відповідача є не обґрунтованими та безпідставними. Посилання відповідача на положення ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що «… нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії …», також не мають правових підстав, оскільки жодних доказів в підтвердження наявності вини спадкодавця [PERSON] , суду не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку, що грошова сума, набута позивачкою в порядку спадкування, у розмірі 14664,50 грн., не виплачена їй відповідачем до теперішнього часу. Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст цього права становлять можливості власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. При цьому на зміст права не впливає місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п.2.26 Постанови Правління Пенсійного Фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Зазначені вище вимоги були виконані позивачем. Відповідно до абзацу 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Права і свободи людини та їх гарантії, відповідно до ст. 3 Конституції України, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. З системного аналізу викладених вище норм права, суд вважає, що право позивачки на мирне володіння, користування, розпоряджання власним майном у вигляді отриманої спадщини після смерті [PERSON] порушено з боку відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати розподілити в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved