Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

08.04.2021 представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить відібрати у [PERSON] , [INFO] , дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] без позбавлення її батьківських прав. Вимоги вмотивовані тим, що відповідачка народила трьох дітей. У свідоцтвах про народження двох малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьком записаний [PERSON] , [INFO] . Батько неповнолітнього [PERSON] , [INFO] записаний за вказівкою матері. Сім`я [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах з лютого 2017 року. Підставою взяття на облік були ті обставини, що батько дітей [PERSON] , маючи громадянство РФ, часто був відсутній вдома, працюючи за межами України, а відповідачка неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки. У квітні 2017 року діти були вперше вилучені з сім`ї та влаштовані до Хоружівського центру соціально - психологічної реабілітації у зв`язку з неадекватною та агресивною по відношенню до дітей поведінкою матері, що створювало постійну загрозу їх здоров`ю та життю. Відповідачка проходила стаціонарне лікування у КЗ СОР «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня №2», після якого її стан здоров`я значно покращився, діти були повернуті в сім`ю. Проте ситуація у сім`ї щодо утримання, забезпечення та виховання дітей всім необхідним не змінилася. Наприкінці квітня 2020 року [PERSON] у черговий раз була госпіталізована у зв`язку із загостренням стану здоров`я матері та її неадекватним, агресивним відношенням до дітей, які вдруге 14.05.2020 вилучені з сім`ї [PERSON] та влаштовані у дитячий заклад до Хоружівського центру соціально - психологічної реабілітації дітей області. З 17.08.2020 неповнолітній [PERSON] направлений до Сумського центру соціально - психологічної реабілітації дітей області, де знаходиться на даний час, та з 01.09.2020 навчається на 1-му курсі ДНЗ «Сумське міжрегіональне вище професійне училище» за професією «Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування; електрогазозварник». За інформацією адміністрації закладу за час перебування дитини в центрі мати [PERSON] жодного разу не відвідувала [PERSON] та допомоги не надавала. У вересні 2020 року [PERSON] повернувся до України з метою постійного проживання та отримання громадянства України. З 16.01.2021 сестри [PERSON] та [PERSON] були повернуті в сім`ю, так як батько дітей повернувся для постійного проживання в м. Охтирка. Неповнолітній [PERSON] продовжує перебувати у центрі реабілітації та навчатися у ДНЗ «Сумське міжрегіональне вище професійне училище». [INFO] [PERSON] помер. Разом з тим, відповідачка не може забезпечити своїм дітям спокійне та стійке середовище, не проявляє належної уваги до своїх дітей, не займається належним чином їх вихованням. Вона самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не проявляє належного батьківського піклування, а тому, на думку позивача, наявні всі законні обставини для відібрання дітей у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. 14.04.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Представник позивача та представник третьої особи в підготовчому судову засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідачка у підготовчому судовому засіданні заявлені вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, про що подала письмову заяву (а.с. 42). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його матір`ю є [PERSON] , відомості про батька записані за заявою матері згідно із ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 14). Згідно копій свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьками дітей зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11,12). З копії паспорту [PERSON] вбачається, що 07.05.2011 вона уклала шлюб із [PERSON] , 1951 року народження, зареєстрований у відділі ДРАЦС м. Охтирка, актовий запис № 51 (а.с. 10 зворот). Відповідно до актів обстеження умов проживання від 21.02.2017 та від 20.09.2019 родина проживає у приватному будинку, який належить [PERSON] . Будинок обладнаний усіма комунальними зручностями, у дітей окрема кімната, вони забезпечені продуктами харчування, одягом, взуттям, приладдям, однак недостатньо уваги приділено дотриманню санітарно-гігєнічних норм, у будинку брудно. Батько працює за межами України, вдома буває періодично, мати, на час відвідування, поводилась агресивно, голосно кричала на чоловіка, відмовлялася відвідувати доньку [PERSON] у лікарні, повідомила, що син [PERSON] не відвідує школу, однак впливу на нього не має. Доглядом за дітьми займався батько, але він планував їхати на роботу в Росію (а.с. 22,23). Згідно листа Охтирської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 11 Охтирської міської ради Сумської області від 22.02.2017 № 86 [PERSON] , [INFO] станом на 22.02.2017 тридцять сім робочих днів не відвідує школу без поважної причини, мати попереджена адміністрацією школи у письмовому вигляду про обов`язковість загальної середньої освіти та покладення відповідальності за її здобуття на батьків, проте не спілкувалася з класним керівником, не впускала під час відвідування її до своєї оселі, не відповідала на телефонні дзвінки. 22.02.2017 під час візиту комісії до родини учня виявлено, що в будинку кімнати перебувають в брудному стані, мати [PERSON] поводила себе неадекватно, при індивідуальній бесіді з [PERSON] виявлено, що останній висловлює думки суїцидального характеру та виявляв небажання відвідувати школу. Чоловік матері [PERSON] постійно з родиною не проживає та працює за межами України, тому не може контролювати ситуацію в родині. Адміністрація закладу прохала допомоги у розгляді питання щодо вирішення подальшої долі та медичного обстеження неповнолітнього [PERSON] (а.с. 19). Згідно листа Охтирської ЗОШ І-ІІ ступенів № 6 від 22.02.2017 № 01-08/62 [PERSON] , [INFO] , є ученицею 1 класу та перебуває у складних життєвих обставинах. 21.02.2017 комісія обстежила житлово-побутові умови проживання родини та встановила, що при наявності усіх зручностей у будинку недостатньо уваги приділено дотриманню санітарно-гігієнічних норм. Мати [PERSON] поводила себе агресивно, голосно кричала на чоловіка, розповіла, що [PERSON] перебуває в лікарні та відвідувати її відмовляється, перекладаючи батьківські обов`язки на чоловіка. На момент обстеженні доглядом за дітьми займався батько, але планує їхати на роботу в Росію. Адміністрація установи прохала взяти дану родину під соціальний супровід та максимально допомогти родині (а.с. 20). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взяті на облік служби у справах дітей як діти, що опинилися у складних життєвих обставинах (а.с. 25-26, 28-31). Встановлено, що [PERSON] є інвалідом другої групи загального захворювання та не здатна до систематичної праці, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-санітарної експертної комісії від 27.10.2020 № 757 (а.с. 24). Згідно інформації директора Комунального закладу Сумської обласної ради - Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області від 29.03.2021 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували в закладі з 14.05.2020 по 16.01.2021. Мати [PERSON] дітей в закладі самостійно не відвідувала, матеріальної допомоги на утримання дітей не надавала, в заклад приїздила лише з чоловіком - батьком дітей [PERSON] (а.с. 21). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Охтирської міської ради від 15.01.2021 ухвалено рекомендувати органу опіки і піклування (виконавчий комітет) Охтирської міської ради затвердити висновок щодо доцільності повернення дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в сім`ю матері [PERSON] та батька [PERSON] (а.с. 17). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 24.03.2021 (а.с. 16). За повідомленням директора Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області від 26.03.2021 № 158/01-07 [PERSON] з 01.09.2021 навчається у Державному навчальному закладі «Сумське міжрегіональне вище професійне училище» за професією «Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування; електрогазозварник». За час перебування в центрі з 26.08.2020 по 26.03.2021 мати [PERSON] його жодного разу не відвідувала, ніякої допомоги не надавала, не спілкувалася із практичними психологами закладу, не телефонувала адміністрації, не цікавилась станом здоров`я сина у медичних працівників. Зі слів [PERSON] , він особисто інколи спілкується з матір`ю в телефонному режимі, за період перебування в центрі ніякої допомоги від матері не отримував (а.с. 18). Згідно довідки директора відокремленого структурного підрозділу «Охтирський фаховий коледж Сумського національного аграрного університету» від 29.03.2021 № 142 [PERSON] , [INFO] навчався в установі за спеціальністю 208 «Агроінженерія» з 01.09.2019 по 18.08.2020 та був відрахований за невиконання вимог навчального плану та графіка навчального процесу. За час навчання мати [PERSON] не цікавилася навчальними досягненнями неповнолітнього сина, не підтримувала зв`язок з адміністрацією та педагогами закладу, не проявляла ініціативи та зацікавленості щодо виховання сина, будучи повідомленою про його неуспішність, пропуски занять без поважних причин (а.с. 27). Відповідно до повідомлення начальника Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради від 30.03.2021 № 1933 сім`я [PERSON] перебуває на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах у відділі з питань соціальної підтримки сім`ї, дітей та молоді з 2017 року і неодноразово бралася під соціальний супровід у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків. Мати [PERSON] має інвалідність другої групи та періодично проліковується в психіатричній лікарні. Батько [PERSON] помер. Діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , навчаються в ЗОШ № 6. Син [PERSON] , [INFO] , перебуває в Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області. У зв`язку з ситуацією, яка виникла в цій родині, - систематичне невиконання батьківських обов`язків, службою у справах дітей у квітні 2017 року та у травні 2020 року діти були вилучені та направлені до Комунального закладу Сумської обласної ради - Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області. Після смерті батька діти залишились з матір`ю, яка за станом свого здоров`я не може виконувати батьківські обов`язки. Крім того, згідно інформації від сусідів та зі школи, [PERSON] не займається вихованням дітей, не приділяє їм достатньої уваги, не готує їсти, не прибирає в будинку, не допомагає виконувати домашні завдання. У матері виникають прояви агресивної та неконтрольованої поведінки по відношенню до дітей, її психічний стан є прямою загрозою життю та здоров`ю дітей (а.с. 32). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно вимог ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визнають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. За приписами ч. ч. 1, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно вимог ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Відповідно до роз`яснень п. 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси). З аналізу приведених норм права, вбачається що основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або морального виховання. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, і з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Таким чином, суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак, вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дитини, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Крім того, суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), в якій зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Судом встановлено, що мати неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належним чином не виконує батьківських обов`язків щодо належного виховання та розвиту дитини. З наявних у справі письмових доказів встановлено, що мати протягом тривалого часу з 2017 року не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного матеріального утримання, їх життям не цікавиться, хоча має реальну можливість виконувати свої батьківські обов`язки стосовно своїх дітей. Така поведінка відповідачки [PERSON] відносно неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] свідчить про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. У судовому засіданні було встановлено, що неповнолітній [PERSON] перебуває в Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] навчаються в ЗОШ № 6. Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Охтирської міської ради надав суду висновок, згідно якого вбачається, що [PERSON] не виконує свій обов`язок по утриманню дітей, не створює умов для належного їх розвитку, не забезпечує їх моральне виховання, а за таких умов проживання є реальна небезпека їх здоров`ю та життю і тому відібрання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дітей (а.с. 7-9). Згідно вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Таким чином, відібрання дитини у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків, яка не є крайнім і незворотним заходом. Отже, відповідачка не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їй дітей. Згідно з вимогами ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачка у підготовчому судовому засіданні заявлені вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги, що у даному випадку відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав сприятиме захисту їх інтересів, з метою унеможливлення негативного розвитку дітей, суд приходить до висновку про наявність підстав для відібрання неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від матері, без позбавлення її батьківських прав.

Outcome: approved