Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

10.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, у якому зазначив, що відповідно до державного акту від 30.10.1997р. йому на праві приватної власності належить земельна ділянка за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Хабаровська, буд.75. На належній йому земельній ділянці незаконно проживає [PERSON], у звязку з чим просив суд зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, розташованої за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Хабаровська, буд.75 та знести самовільно побудовані споруди, а саме: житловий будинок «А-1», літню кухню «Б», сарай з підвалом «В», сараї «Ж, Г, З», убиральню «Д», гараж «Е». 15.07.2015р. [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив ухвалити рішення яким зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом повернення самовільно зайнятої ділянки, розташованої за адресою: м. Краматорськ, вул. Хабаровська, буд.75 та знести побудовані споруди житловий будинок «А-1», літню кухню «Б», сарай з підвалом «В», сараї «Ж, Г, З», убиральню «Д», гараж «Е». 25.06.2015р. [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] Держземагентства у м. Краматорську Донецької області, [PERSON] селищної ради, [PERSON], про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яку 15.07.2015р. уточнив виключивши з числа відповідачів [PERSON] Держземагентства у м. Краматорську Донецької області. У зустрічному позові [PERSON] зазначив, що 16.09.2011р. придбав за договором купівлі-продажу у [PERSON] житловий будинок №75 по вул. Хабаровській у м. Краматорськ Донецької області. В подальшому з метою приватизації земельної ділянки №75 по вул. Хабаровській у м. Краматорську він звернувся до [PERSON] селищної ради, де йому повідомили , що у 1997р. вона вже була приватизована [PERSON] на підставі рішення [PERSON] селищної ради від 30.09.1997р. та [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю. Враховуючи те, що відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок переходить право власності на землю просив суд скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку №75 по вул. Хабаровський у м. Краматорську на імя [PERSON] Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 26.06.2015р. цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та цивільна справа за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] селищної ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою були обєднані та їм присвоєно номер 2/234/4059/15. У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] вимоги свого позову підтримав у повному обсязі та пояснив суду, що на підставі державного акту є власником земельної ділянки №75 по вул. Хабаровський у м. Краматорську Донецької області. На належній йому земельній ділянці розташований житловий будинок, власником якого є [PERSON], якому на момент купівлі будинку було достовірно відомо про те, що земельна ділянка є його, [PERSON], власністю, однак відповідач все одно придбав спірний будинок і на цей час чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що позбавляє його як власника на свій розсуд вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Просив суд позовні вимоги задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що вони є необґрунтованими, так як на момент приватизації він був власником будинку, процедура приватизації була проведена у відповідності до вимог чинного на той час законодавства, а тому підстав для скасування державного акту немає. Просив у задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] також підтримав позовні вимоги [PERSON] та пояснив суду, що згідно рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06.12.2012р. та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 02.04.2013р. свідоцтво про право на спадщину на імя [PERSON], який продав будинок [PERSON], визнано недійсним, як і договір купівлі-продажу житлового будинку №75 по вул. Хабаровській у м. Краматорську Донецької області. Відтак, у [PERSON] відсутні правові підстави для користування чужою земельною ділянкою, а будинок підлягає знесенню. Зустрічні позовні вимоги не визнав у повному обсязі з аналогічних [PERSON] підстав. Відповідач-позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позові та просив їх задовольнити. Додатково пояснив суду, що на момент укладення договору купівлі-продажу будинку йому не було і не могло бути відомо про те, що будинок якій він набуває знаходиться на чужій землі і її власником є [PERSON] Позовні вимоги [PERSON] не визнав у повному обсязі з тих підстав, що є власником будинку, а тому право власності на земельну ділянку [PERSON] повинно бути припинено, а державний акт скасовано. Представник відповідача-позивача [PERSON] також підтримав зустрічні позовні вимоги у повному обсязі, вимоги первісного позову не визнав у повному обсязі і пояснив суду, що ухвала Апеляційного суду Донецької області від 02.04.2013р., на яку посилається позивач-відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], ухвалою ВССУ від 23.10.2013р. скасована, а справа направлена на новий апеляційний розгляд, за результатом якого, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06.12.2012р. скасоване та ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу житлового будинку відмовлено. Отже, на цей час [PERSON] є власником спірного будинку, у звязку з чим державний акт про право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] необхідно скасувати. Представник відповідача [PERSON] селищної ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву у якій просив суд розглядати справу без його участі. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, повно і всебічно зясувавши обставини справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Приписами ст.316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. (ст.328 ЦК України) Відповідно до ст.22 Земельного кодексу України (1990р. в редакції від 05.05.1993р.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Так, на підставі рішення [PERSON] селищної ради від 30.09.1997р. [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка, розташована за адресою: м. Краматорськ, вул. Хабаровська, буд.75, площею 0.0700 га, в межах згідно з планом, про що видано державний акт на право приватної власності на землю, який зареєстровано у реєстрі за № 1078. (а.с.9) 16 вересня 2011 року [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1-6608, придбав у [PERSON] жилий будинок №75 по вул. Хабаровська у м. Краматорську. (а.с.41) Зазначений договір зареєстровано у Краматорському БТІ 15.10.2011р. за №34197046. (а.с.42) Суд зазначає, що на момент розгляду справи як державний акт, так і договір купівлі-продажу є дійсними. Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06.12.2012р. (а.с.13) та додаткове рішення цього суду про визнання свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу недійсними скасоване рішенням Апеляційного суду Донецької області від 11.12.2013р., яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу жилого будинку відмовлено. (а.с.38) Відтак, [PERSON] є власником земельної ділянки №75 по вул. Хабаровська у м. Краматорську, а [PERSON] є власником будинку за тією ж адресою. Статтею 21 Конституції України проголошено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Відповідно до ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. (ст. 319 ЦК України) Отже, суд наголошує, що [PERSON] та [PERSON] є рівними у своєму праві власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. (ст. 391 ЦК України). [PERSON] як підставу своїх позовних вимог вказує, що [PERSON] самовільно зайняв його земельну ділянку чим чинить йому перешкоди у користуванні своєю власністю. Однак доказів на підтвердження даних обставин позивачем-відповідачем\~не надано. З технічного паспорту на будинок №75 по вул. Хабаровська у м. Краматорську (а.с.5-7) судом вбачається, що житловий будинок «А-1», літню кухню «Б», сарай з підвалом «В», сараї «Ж, Г, З», убиральню «Д», гараж «Е» побудовані в період з 1967р. по 1980р., тобто то моменту набуття [PERSON] права власності на спірний будинок. Таким чином у судовому засіданні [PERSON] та його представником не доведені ті обставини на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог, а отже в позові [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у\~\~користуванні земельною ділянкою та знесення\~слід відмовити. Щодо зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне. Як встановлено судом, 16 вересня 2011 року [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1-6608, придбав у [PERSON] жилий будинок №75 по вул. Хабаровська у м. Краматорську. Тобто, зазначений будинок було придбано [PERSON] у [PERSON], але він знаходиться на земельній ділянці, яка, відповідно до державного акту, належить на праві власності [PERSON] Отже, відчуження будівлі було здійснено особою-власником будівлі, що в той момент не була ані власником, ані користувачем земельної ділянки, тобто фактично мала будівлю на чужій землі. Відповідно до ст. 120 ЗК у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, буз зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Однак, до правовідносин, які виникли між [PERSON] та [PERSON], не може бути застосовані норми ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України, так як, [PERSON] не набув прав на земельну ділянку, адже не відбувся перехід відповідного права (не може перейти те, чого не було), так як продавець будинку [PERSON] не мав права власності або права користування земельною ділянкою за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Хабаровська, буд. 75. Отже, судом не вбачається підстав для припинення права власності [PERSON] шляхом скасування державного акту на земельну ділянку.

Outcome: dismissed