Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

07 липня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору дарування від 17 березня 2005 року їй належить квартира [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають понад один рік. Факт реєстрації відповідачів порушує права позивача на вільне розпорядження і користування майном та впливає на оплату комунальних платежів. Позовна заява надійшла до суду 07 липня 2021 року. 15 липня 2021 року, після отримання відомостей про зареєстроване місце реєстрації відповідачів, заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у даній справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяви, в яких вказують про визнання позову, справу просять розглянути за їх відсутності (а.с. 51, 54). Третя особа Куликівська селищна рада надала заяву в якій повідомляє, що заперечень проти задоволення заявлених вимог не має, справу просить розглядати у відсутності представника селищної ради (а.с. 35). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених в позові. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9). Згідно з довідкою Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 804 від 01.06.2021, [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] . За даною адресою не зареєстрована та не проживає. В квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до акта № 32 від 11.06.2021 року, підписаного заступником Куликівського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Богданом В.В., завідувачем сектору соціального захисту населення Куликівської селищної ради Парандич О.І., сусідами [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] , але не проживають за даною адресою більше 10 років (а.с.11). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали що проживають в будинку [ADDRESS] . В квартирі [ADDRESS] вказаного будинку мешкає [PERSON] .. Крім [PERSON] у вказаній квартирі більше ніхто не проживає більше 10 років. Вони знають позивача [PERSON] та відповідачів [PERSON] та [PERSON] як дочку [PERSON] та її онуків відповідно. Чи належить квартира саме [PERSON] не знають. Предметом позову, що розглядається, є вирішення питання про втрату права користування житлом громадянина, який відсутній за зареєстрованим місцем проживання понад установлені законом строки. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР) визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. У ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР вказано, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічні норми визначені у ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне з ним господарство. Отже, користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 34 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Надані позивачем докази узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності, у своїй сукупності достатні для висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем реєстрації більше одного року без поважних причин, виходячи з чого його належить визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням за зазначеною адресою. Визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та є підставою для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved