Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

08.01.2015 року позивач подав в суд позов, в якому просив стягнути за рахунок Державного бюджету України на його користь 12\~441 грн. 05 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, яка була завдана незаконними діями службових осіб УДАІ ГУМВС України в Харківській області. В обґрунтування вимог [PERSON] посилався на те, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2003 року було задоволено його цивільний позов і стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку 225\~000 грн. В забезпечення виконання судового рішення слідчим було накладено арешт на автомобіль [NUMBER], який належав цивільному відповідачу [PERSON] Вказаний автомобіль було передано УДАІ ГУМВС України в Харківській області на відповідальне зберігання, проте, без належних правових підстав, автомобіль був переданий службовими особами УДАІ ТОВ «Росукрсоюз» і на даний час його місцезнаходження невідоме. Дані обставини призвели до того, що у державного виконавця відсутня можливість звернути стягнення на арештоване майно боржника і виконати судове рішення. Розмір матеріальної шкоди позивач визначає виходячи визначеної експертом реальної ринкової вартості автомобілю ВАЗ 2109. Крім того, через усвідомлення неможливості отримання компенсації матеріальної шкоди, спричиненої злочином, і втрати через службову недбалість працівників ДАІ майна, за рахунок якого можливо було хоча б в якійсь частині отримати відшкодування, позивач зазнав негативних психо-емоційних переживань, що відобразилось на його поведінці, настрої і фізичному стані. Представник УДАІ ГУМВС України в Харківській області подав заперечення, в яких посилався на безпідставність позовних вимог. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не оспрюється сторонами, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2003 року було задоволено цивільний позов [PERSON] і стягнуто на його користь з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку 225\~000 грн. В забезпечення виконання судового рішення слідчим було накладено арешт на автомобіль [NUMBER], який належав цивільному відповідачу [PERSON] Вказаний автомобіль було передано УДАІ ГУМВС України в Харківській області на відповідальне зберігання, проте, без належних правових підстав, автомобіль був переданий службовими особами УДАІ ТОВ «Росукрсоюз» і на даний час його місцезнаходження невідоме. Дані обставини підтверджуються висновком за матеріалами службової перевірки від 14.09.2007 року, якою встановлено, що відповідальність за зберігання транспортного засобу повинно нести УДАІ ГУМВС України в Харківській області. Про вину управління ДАІ в зникненні автомобілю [NUMBER], також свідчить постанова Київського районного суду від 2 жовтня 2008 року, якою було закрите провадження з підстав сплину строку притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальній справі, порушеній за фактом службової недбалості працівників ДАІ за ч. 2 ст. 367 КК України. Статтею 1174 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Вартість автомобілю і, відповідно, розмір майнової шкоди встановлений висновком судової авто товарознавчої експертизи № 11185 від 28.11.2012 року. Зважаючи на те, що кримінальна справа за фактом службової недбалості працівників ДАІ закрита з нереабілітуючих обставин, службовою перевіркою від 14.09.2007 року встановлено, що відповідальність за зберігання ВАЗ 2109, д/н [NUMBER] повинно нести УДАІ ГУМВС України в Харківській області, зникнення даного авто призвело до неможливості задоволення майнової вимоги стягувача до боржника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в даній частині. В задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд відмовляє через їх недоведеність. На підставі викладеного,

Outcome: partial