overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

07 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в позові посилалася на те, що проживала з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 20 липня 2013 року. [INFO] року у них народилась спільна дитина - син [PERSON], який знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач працездатний і в змозі надавати кошти на утримання сина, інших утриманців не має, тому позивачка просила стягувати з нього аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Рішення суду допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу у її відсутність (а.с. 25). Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 17). Враховуючи визнання позову відповідачем, на підставі ст. 174 ЦПК України, суд вважає можливим постановити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 липня 2013 року (а.с. 3), від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4), який проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с.5). Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний її утримувати та має таку можливість, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 180, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше мінімальної суми, встановленої законодавством, до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

07 квітня 2015 року [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] про відшкодування збитків, яка оплачена судовим збором від імені представника [PERSON] До суду надійшла заява [PERSON] про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи №531/191/15-ц провадження №2/531/177/15 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків встановлено, що дійсно до суду 07.04.2015 року було подано [PERSON] зустрічну позовну заяву, яка оплачена судовим збором в розмірі 1827,00 грн. від імені представника [PERSON] В той же час, ціна позову складає 27471 грн., а отже є підстави для повернення судового збору внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

07 квітня 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до ФОП [PERSON] про відшкодування шкоди завданої невиконанням умов договору та стягнення пені за прострочку виконання зобовязання, мотивуючи позов тим, що 05.01.2015 року він та ФОП [PERSON] уклали договір про виготовлення та доставку ПХВ вікна. Цього ж дня він провів оплату за товар, а відповідач зобовязався протягом 35 робочих днів доставити йому товар. Однак відповідач умов договору не виконав. Просив суд розірвати договір №СМ712 від 05.01.2015 року, стягнути 500 грн. моральної шкоди та 1980 грн. суму, яка була сплачена за виготовлення вікон та 2\~376 грн. пені. В судове засідання позивач не з'явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачі ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена, заяв чи клопотання про відкладення розгляду справи, чи розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. За таких обставин суд, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.01.2015 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу № СМ 712, відповідно до якого відповідач зобовязався протягом 35 робочих днів доставити позивачеві ПВХ конструкції, а відповідач вніс плату за товар в розмірі 1980 грн. (а.с.5). Відповідач умов договору не виконав та не доставив ПВХ конструкцію позивачеві. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Ч.1ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на терен торії України, для задоволення своїх особистих потреб мають право майнової та моральної шкоди. Так, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 500 грн. підлягають задоволенню. На підставі вище викладеного, приходжу до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ФОП [PERSON] про відшкодування шкоди завданої невиконанням умов договору та стягнення пені за прострочку виконання зобовязання підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

07 квітня 2015 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач подала до суду заяву, в якій позивач повністю позов підтримала, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, надав суду заяву, якою позовні вимоги повністю підтримав. Перевіривши в судовому засіданні письмову заяву позивача і дослідивши надані суду докази, судом встановлене наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 01 вересня 2008 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис - 52. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON]. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причин неявки суду не повідомив, повідомлявся своєчасно та належним чином, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило, а тому судом ухвалено про розгляд справи за відсутності відповідача. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Суд зазначає про вибір прізвища після розірвання шлюбу позивачем, яка у своїй заяві просить її прізвище «[PERSON]» залишити без змін. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

07 квітня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1938р.н., яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.04.2015р. о 09 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не надала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.04.2015р. о 09 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора при огляді плаче, голосить. Дезорієнтована в часі, календарній даті, місці. Не може назвати свій вік, домашню адресу, адресу родичів. Вважає, що вона на роботі. Мислення торпедне з елементами розірваності, сковзання. Висловлює маячні ідеї відношення, отруєння. Відповіді на запитання формальні, після пауз, примітивні. Голос незрозумілий, дивиться в одну точку. Емоційно неадекватна. Говорить, що дома її переслідують «голоси», їх зміст не розкриває. Критика формальна. Психічно хворою себе не вважає. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний (шизофреноподібний) розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

07 квітня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.04.2015р. о 10 год. 27 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не надала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.04.2015р. о 09 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Синельниківської ЦРЛ. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора лежить в одній позі, сильно зажмуривши очі. Дезорієнтована в часі, календарній даті, місці. Не може назвати свій вік, домашню адресу, адресу родичів. Вважає, що вона на роботі. Мислення торпедне з елементами розірваності, сковзання. Висловлює маячні ідеї відношення, отруєння. Відповіді на запитання формальні, після пауз, примітивні. Голос незрозумілий, дивиться в одну точку. Емоційно неадекватна. Відчуває слухові та зримі галюцинації страхітливого характеру. Психічно хворою себе не вважає. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний (шизофреноподібний) розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

07 квітня 2015 року заявники звернулись до Дарницького районного суду м. Києва із заявою в порядку окремого провадження, про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей. У своїй заяві зазначили, що шлюб між ними був зареєстрований 10 серпня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис за № 630. Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки між подружжям не склалися. З лютого 2015 року подружжя проживає окремо і на протязі останнього року припинені шлюбні відносини. Заявники з посиланням на ч. 3 ст. 234 ЦПК України та ст. 109, 157, 160 СК України, просять суд ухвалити рішення, яким шлюб укладений між ними розірвати. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав свої вимоги та просив розірвати шлюб, пояснивши, що у кожного із них існує своє особисте життя, крім того досягли з заявницею [PERSON] письмової угоди щодо проживання та утримання неповнолітньої доньки. Заявниця [PERSON] підтримала вимоги не заперечувала проти задоволення вимог викладених у заяві. Заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядається справа за заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до вимог ст. 109 ч.1 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Як вбачається з договору про сплату аліментів на утримання дитини, визначення умов проживання та участь у вихованні дитини від 02.04. 2015 року відповідає вимогам ч.2 ст. 109 СК України Суд вважає, що задовольняючи вимоги заяви, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх неповнолітню доньку у відповідності до вимог ч.3 ст. 109 СК України. Вимоги заяви про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, заявники підтримали в судовому засіданні, що свідчить про відповідність дійсній волі дружини і чоловіка. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог заяви. Витрати при оформленні розірвання шлюбу покласти на [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

07 квітня 2015 року заявники звернулися до суду про встановлення їх опікунами над недієздатними племінниками [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з тим, що попередній їх опікун батько [PERSON] - помер [INFO]. В судове засідання заявники не з'явилися подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Зацікавлена особа - виконавчий комітет Полонської міської ради в поданій до суду заяві не заперечував про призначення [PERSON], [PERSON] опікунами над їхніми племінниками, просив розгляд справи проводи у їхню відсутність. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом установлено, що рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 28 березня 2013 року [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] визнано недієздатними та призначено [PERSON], який являвся їхнім батьком опікуном. 28 лютого 2015 року опікун [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с.5) Відповідно до рішення виконавчого комітету Полонської міської ради №1050 від 31 березня 2015 року погодили кандидатури [PERSON], на призначення опікуном над недієздатним племінником [PERSON] та [PERSON], на призначення її опікуном над недієздатним племінником [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ст. 61 ЦК України опіка встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки, або за місцем проживання опікуна. Таким чином, враховуючи, що недієздатні [PERSON] та [PERSON], які проживають у м. Полонному по вул. Залізничній, потребують опіки, а попередній призначений Полонським районним судом [INFO] опікун [PERSON] помер, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

07 квітня 2015 року Любешівським районним судом ухвалено рішення, яким [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON]. 17 квітня 2015 року позивач звернулася з заявою про ухвалення додаткового рішення. Свою заяву мотивує тим, що у справі призначалась судово-генетична експертиза, витрати по оплаті якої було покладено на неї. Ухвалюючи рішення, суд не вирішив питання про розподіл судових витрат у цій частині. На підтвердження оплати судово-медичної експертизи [PERSON] подала рахунок-фактуру, квитанцію про оплату експертній установі 3158,4 гривень за дослідження зразків крові. Сторони, представник третьої особи в судове засідання не зявились. На підставі частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Пунктом 4 частини 3 статті 79 ЦПК визначено, що до судових витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, у тому числі належать витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз. Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 220 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

07 квітня 2015 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області розглянуто цивільну справу за позовом Очаківського міжрайонного екологічного прокурора Дніпровської екологічної прокуратури до Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області та [PERSON] про скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення землі, і постановлено рішення, яким визнано незаконним та скасовано розпорядження Очаківської районної державної адміністрації № 109 від 08 квітня 2011 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України (37 чоловік) для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності не наданих у власність або користування в межах території Солончаківської сільської ради Очаківського району Миколаївської області» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 4825184000:01:000:0820 площею 1 га для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність [PERSON], визнано недійсним на право власності [PERSON] на цю земельну ділянку, а також зобовязано відповідача повернути її у власність держави в особі Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області. Крім цього, рішенням суду стягнуто з Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області та [PERSON] на користь держави по 121 грн 80 коп. судового збору. Під час ухвалення рішення судом не вирішено питання про стягнення з відповідачів суми несплаченого судового збору за вимогу майнового характеру, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, є підставою для ухвалення додаткового рішення. Особи, які беруть участь у розгляді питання, будучи належним чином повідомленими про час та місце його розгляду, в судове засідання не з'явилися. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, присутність сторін не є обовязковою під час ухвалення додаткового рішення. Статтею 220 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з позовної заяви, прокурором було заявлено вимогу як немайнового, так і майнового характеру, а саме повернення земельної ділянки у власність держави. Згідно експертної грошової оцінки земельної ділянки (т. 1 а. с. 26-27), вартість земельної ділянки відповідача [PERSON] становить 32\~200 грн. Відтак, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави й судовий збір у розмірі 322 грн за вимогу майнового характеру, від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом прокурор звільнений, про що не зазначено у рішенні суду. За таких обставин суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved