Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

09.04.2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.10.2001 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира за адресою: [ADDRESS] була передана у приватну, спільну часткову власність. 31.10.2001 року право власності на квартиру було зареєстровано в БТІ та РОН. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частки у спільній сумісній власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Звернувши до нотаріальної контори для оформлення спадщини, позивач отримала відмову, оскільки у свідоцтві про право власності не вказано частки кожного із власників, що і стало підставою для звернення до суду. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 02.10.2001 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира за адресою: [ADDRESS] була передана у приватну, спільну часткову власність. 31.10.2001 року право власності на квартиру було зареєстровано в БТІ та РОН. Позивачка звернулась до нотаріальної контори з усною заявою про прийняття спадщини, де отримала усне роз'яснення про те, що у свідоцтві про право власності не вказано частки кожного із власників, а тому нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. При цьому, частиною 3 статті 370 Кодексу передбачено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 364 Кодексу. Тобто, в порядку, передбаченому для виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 1-3 ст. 372 ЦК). При цьому, договори про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна та поділ нерухомого майна, що є у спільній власності, укладаються у письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню. На цей час таке виділення (визначення) не може бути зроблено, у зв'язку з тим, що в зазначеній квартирі один з власників, а саме [PERSON] померла [INFO]. Враховуючи те, що між співвласниками спірної квартири не було встановлено домовленості щодо розміру часток, суд виходячи із рівності часток кожного співвласника вважає можливим визначити рівними частки у спільній частковій власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] її співвласників [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 за кожним. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved