Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

08.05.2018 року позивач - Виконком Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області, як орган опіки та піклування, звернувся до суду з вищезазначеним позовом в інтересах малолітньої дитини [PERSON], посилаючись на те, що на засіданні ради опіки та піклу4вання при Павлівській сільській раді було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дитини [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження батьками дитини значаться відповідачі [PERSON] та [PERSON], які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріально дитині не допомагають, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною взагалі. Таким чином, Виконком Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області, як орган опіки та піклування просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Ухвалою суду від 29.05.2018 року провадження у справі відкрито. Представник позивача Виконкому Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області, як органу опіки та піклування [PERSON] в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позов підтримала, просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дитини [PERSON], [INFO]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину своєї неявки в судове засідання відповідачі суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. В судове засідання представник третьої особи - органу опіки та піклування Арцизької районної державної адміністрації Одеської області не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Крім того, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як видно з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області від 23.04.2018 року № 74-02-14, протоколу ради опіки та піклування № 69-02-14 від 06.04.2018 року та рішення № 14 від 18.04.2018 року, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дитини [PERSON], [INFO], так як вихованням та утриманням дитини вони не займаються, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків (а.с. 5 - 7). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.11.2005 року, відповідачі по наявній справі [PERSON] та [PERSON] значаться батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Як вбачається з копій актів обстеження житлово-побутових умов від 30.05.2014 року, 25.11.2014 року, 23.02.2018 року, батьки дитини [PERSON] та [PERSON] дитиною не опікуються, не допомагають матеріально, не відвідують (а.с. 10 - 12). Як вбачається з повідомлення Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, відповідач по наявній справі [PERSON] з 07.12.2017 року знаходиться у розшуку (а.с. 13, 14). Відповідно до копії характеристики виконавчого комітету Павлівської сільської ради Арцизького район Одеської області № 607 від 20.04.2018 року, за період проживання на території Павлівської сільської ради, [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, не працювала та не намагалась працевлаштуватись, зловживала спиртними напоями. До виконавчого комітету неодноразово надходили скарги на [PERSON], що вона пиячить та не займається вихованням дитини (а.с. 15). Відповідно до копії довідки від 05.05.2018 року та характеристики директора Павлівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Арцизької районної ради Одеської області Павлової Г.Д. на [PERSON], [INFO], за час навчання дитини в навчальному закладі, батьки жодного разу не відвідували батьківські збори, не цікавились навчанням дитини, не відвідували свята та позакласні заходи. [PERSON] почав пропускати заняття у школі без поважних причин у зв'язку з відсутністю контролю його батьків щодо відвідування дитиною школи та його відношення до навчання, іноді не ночував вдома. Дитина фактично залишилась без батьківського піклування (а.с. 16, 23). Як вбачається з копії акту опитування свідків від 11.04.2018 року, при опитуванні сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що [PERSON], [INFO] мешкає разом з дідусем [PERSON] у будинку, який належить дідусеві, за адресою: [ADDRESS] Батько дитини [PERSON] з сім'єю не мешкає з 2006 року, мати [PERSON] не мешкає разом з дитиною з 2011 року, батьки не відвідують та матеріально не забезпечують сина впродовж 10 років, участі у вихованні дитини не приймають (а.с. 17). Відповідно до копій довідок, виданих Центром соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 19.04.2018 року № 02-02/176, 26.04.2018 року № 20, 26.02.2018 року згідно направлення ССД Арцизької РДА № 01-22/86 від 26.02.2018 року у зв'язку зі складними життєвими обставинами до закладу був влаштований [PERSON], який до влаштування до закладу проживав за адресою: [ADDRESS] разом з дідусем [PERSON] [PERSON], [INFO], дійсно перебуває у закладі з 26.02.2018 року по теперішній час на повному державному забезпеченні. За час перебування дитини у закладі батько дитини - [PERSON] та мати - [PERSON] сина не відвідували, не цікавились його життям, здоров'ям та розвитком навіть в телефонному режимі. Вони фактично самоусунулись від виконання батьківських обов'язків. Під час бесіди з дитиною стало відомо, що його батьки тривалий час не приймають участі в його житті, не телефонують і не допомагають, останній раз він бачив матір, коли був у 5 класі. [PERSON] виявив бажання жити разом з дідусем [PERSON] (а.с. 18 - 20, 24). Як вбачається з копії повідомлення завідуючої ФАП в с. Павлівка Ганєвої П.Д. Павлівському сільському голові Горяйнову В.М. від 27.04.2018 року, батьки малолітньої дитини [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON] жодного разу не звертались на ФАП щодо здоров'я своєї дитини., не піклувались його здоров'ям, не приходили з дитиною на огляд та на щеплення, навіть не цікавились його розвитком (а.с. 21). Згідно з копією довідки, виданої виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області № 609 від 20.04.2018 року, дійсно [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але за даною адресою не проживає з 2011 року, місце перебування її не відомо (а.с. 25). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] неналежним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов'язків, не зустрічаються з сином, не займаються його вихованням, не цікавляться його життям та здоров'ям, коштів на його утримання та розвиток не надають, тобто систематично не виконують своїх батьківських обов'язків. Як видно з висновку органу опіки та піклування Арцизької районної державної адміністрації Одеської області № 01-34/1343 від 13.07.2018 року, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дитини [PERSON], [INFO], оскільки вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріально дитині не допомагають, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною взагалі. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов'язковою. Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд звертає увагу, що Виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області, як органом опіки та піклування та Арцизькою районною державною адміністрацією Одеської області, як органом опіки та піклування були надані висновки щодо доцільності позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. З наданого висновку вбачається, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини відповідачі не були присутні. Було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов'язків, матеріально дитині не допомагають, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною взагалі. Таким чином, суд дійшов висновку щодо наявності відомостей про свідоме нехтування відповідачами батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дитини. Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, тому у кожному випадку слід виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Якщо такий результат не передбачається, позбавлення батьківських прав не дасть дитині полегшення. Позивачем надано суду достатні відомості, які безумовно свідчать про злісне ухиляння відповідачів [PERSON] та [PERSON] від виховання своєї дитини, що у відповідності з вимогами ст. 164 СК України є підставою для застосування такого крайнього заходу, як позбавлення їх батьківських прав. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі - Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідачами не надано суду жодного доказу, який би свідчив про виконання ними батьківських обов'язків. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п. 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при винній поведінці когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні з досліджених судом доказів встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, матеріальної допомоги на його утримання не надають, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Невиконання батьківських обов'язків відповідачами підтверджується письмовими доказами по справі. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ніякої уваги дитині не приділяють, відмовилися від дитини. На даний час дитина перебуває в Центрі соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області та знаходиться на повному державному утриманні. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи самоусунення відповідачів від виховання дитини, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, з огляду на вищевикладене, виходячи з інтересів дитини, враховуючи усі вищевикладені обставини, що мають істотне значення для справи, суд вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дитини [PERSON], [INFO]. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, зокрема стягнення суми судового збору, судом враховується положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України відповідно до якої якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про позбавлення батьківських прав на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а сума судового збору зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України та спрямовується на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ст. 9 Закону України «Про судовий збір»), сума судового збору у наявній справі має бути стягнута з відповідачів до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі ст. ст. 15, 150, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 165 СК України,

Outcome: approved