Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

07 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 10 червня 2006 року. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час вони проживають окремо. Сімя фактично розпалась, основою розпаду сімї стало те, що сторони не зійшлись характерами, різні погляди на життя, з цього приводу виникають сварки та суперечки. Вказані обставини призвели до втрати почуттів, поваги та любові між ними. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечить його інтересам та інтересам дитини, тому позивач звернувся до суду з даним позовом і просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надавши письмову заяву про те, що позов підтримує, просив розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не зявилась, надавши письмову заяву про розгляд справи в її відсутність. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до \~ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та Мальована (дошлюбне прізвище) [PERSON] зареєстрували шлюб 10 червня 2006 року у виконкомі Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 03. Після укладення шлюбу відповідачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 112102 (а. с. 4). Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 211746 (а. с. 5). Як вбачається з позовної заяви, причиною розпаду сімї стало те, що між сторонами втрачено порозуміння, різні погляди на життя, через що виникають суперечки. Суд зазначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а, як встановлено при дослідженні матеріалів справи та заяви позивача, він не має наміру зберегти шлюб з відповідачкою. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, подальше спільне проживання неможливе, так як суперечить інтересам сторін та дитини, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У звязку з наявністю заяви відповідачки, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved