Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

08.06.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому уточнивши позовні вимоги просила стягнути з останнього на її користь 19 717 грн. 50 коп. витрат на їх сина, [PERSON], [INFO], у звязку з його навчанням, та стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно на час його навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2013 року їх спільний з відповідачем син навчається на денній формі в Національному Університеті імені [PERSON] (далі Університет), який розташований в м. Київ. Оплата за навчання за 2013-2015 роки склала 39\~435 грн., половину з яких просить стягнути з відповідача. Одній тяжко утримувати сина та сплачувати за його навчання. Відповідач здоровий та працездатний, офіційно не працює, та має мінливі заробітки, в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, яка продовжує навчатись. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надіслала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позові, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками повнолітнього (на день розгляду справи) [PERSON], [INFO] /а.с.9/, який з 01.09.2013 року навчається в Університеті на медичному факультеті, зі сплатою 7\~887 грн. за семестр згідно договору № 2013/л-1-1059 від 19.08.2013 року, та повністю знаходиться на утриманні позивача. Закінчує навчання в червні 2019 року (а. с. 10). Освітні послуги [PERSON] надаються на платній основі і загальна їх вартість за період з 2013 р. по 2015 р. становить 39435 грн. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідач здоровийта працездатний, постійного місця роботи не має, інших утриманців не має, а тому суд приходить до висновку, що він, також як і позивач, повинен брати участь в додаткових витратах на сина у звязку з його навчанням. Спільний син сторін, навчається в Університеті на платній основі, який розміщений в іншому населеному пункті у звязку з чим позивач понесла затрати, зокрема, на оплату навчання в сумі 39 435 грн. (період навчання 2013- 2015 роки). Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, брати участь у витратах на неї, відтак половина фактично понесених позивачем витрат в сумі 19717,50 грн. підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина та платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дочки, сина; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином;\~ інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абзацу 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, спільний син сторін: [PERSON], який на момент подачі позовної заяви до суду досяг повноліття, навчається в Університеті, та додатково потребує матеріальної підтримки з боку батьків. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, суду надано не було. Будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не існує. Аналізуючи вищевикладене та враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, офіційно не працює, проте має мінливі заробітки, не надає добровільно позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати як інтересам самої дитини, зокрема, для задоволення її мінімальних життєвих потреб, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved