Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

08.08.2018 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Ніженський ремонтний завод інженерного озброєння» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом №41-к від 11.05.2017 року був прийнятий на роботу до ДП «Ніженський ремонтний завод інженерного озброєння» на посаду заступника директора підприємства. Починаючи з першого місяця роботи на підприємстві йому не виплачувалась заробітна плата, що і послужило підставою для звільнення, яке відбулось 05.02.2018 року. У зв'язку із чим, просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 38 393,48 грн.; суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.02.2018 року по день прийняття рішення по справі; компенсацію втрат частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати у розмірі 729,47 грн.; зобов'язати відповідача здійснити внесення єдиного соціального внеску за застраховану особу - [PERSON] до органів ДФС України за період з травня 2017 року по лютий 2018 року. В подальшому уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з ДП «Ніженський ремонтний завод інженерного озброєння» заборгованість по заробітній платі у розмірі 38 393, 48 грн., а інші позовні вимоги залишити без розгляду. Позивач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив провести розгляд справи за його відсутності. Представники відповідача до судового засідання не з'явились про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважність неявки суд не повідомили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу №41-к від 11.05.2017 року [PERSON] було прийнято на посаду заступника директора ДП «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння». Відповідно до наказу №12-к від 05.02.2018 року його було звільнено з займаної посади. Відповідно до ст.43 Конституції України, постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» (Далі Постанова) - кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб, а також гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні - добровільність праці, вибір або зміну професії та виду діяльності; захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ст..94 КЗпроП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. За положеннями ст.47 КЗпроП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Згідно ст..116 КЗпроП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, проводиться у день звільнення. Відповідно до наданого суду позивачем розрахункового листа на момент звільнення ДП «Ніженський ремонтний завод інженерного озброєння» [PERSON] не було виплачено належну за відпрацьований час заробітну плату у розмірі 38393,48 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 38393,48 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України, з дотриманням положення ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved