Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

09.10.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, відповідно до якого просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], що помер 14.02.2018 року. В обґрунтування позову вказував, що він є батьком [PERSON], що підтверджується рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11.03.2010 року Після смерті останнього відкрилась спадщина на належне спадкодавцю майно, а саме 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка належала померлому на праві спільної сумісної власності подружжя. Інша 1/2 частина спірної квартири належала його дружині [PERSON], яка померла 11.07.2014 року. Після її смерті спадщину прийняли на підставі заповіту [PERSON] та [PERSON]. В оформленні речових прав в порядку встановленому Законом України «Про нотаріат» на 1/2 частку квартири [ADDRESS], що належала померлому на праві спільної сумісної власності, позивачу було відмовлено у звязку з не наданням нотаріусу оригіналів правовстановчих документів щодо належності майна саме спадкодавцеві. Позивач позбавлений\~можливості надати\~нотаріусу правовстановчий\~документ оформлений на імя [PERSON] на\~частку у\~спірній квартирі\~оскільки, за життя\~він не\~оформив свідоцтва\~про право\~власності на частку в спільному майні подружжя після смерті [PERSON]. Неможливість в порядку встановленому чинним законодавством оформити та зареєструвати право власності на 1/2 частку спірної квартири стало підставою для звернення до суду. 11.10.2018 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та витребувано копії спадкових справ. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21 січня 2019 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до спільного розгляду, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідно до зустрічної позовної заяви [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що померла 11.07.2014 року. В обгрунтування\~зустрічного позову\~зазначала,\~що 11.07.2014\~року померла\~її рідна\~сестра [PERSON],\~яка за\~життя склала\~заповіт на\~її ім'я\~та [PERSON]\~в рівних\~частинах.\~[PERSON]\~у встановлений\~законом строк\~ не\~зверталась із\~заявою про\~прийняття спадщини.\~Батьки померлої\~[PERSON]\~та \~[PERSON]\~такі заяви\~подали,\~однак,\~справжність підписів\~нотаріально не\~засвідчена.\~Тому,\~звернувшись у\~передбачений законом\~строк із\~заявою про\~прийняття спадщини,\~вона є\~єдиним спадкоємцем. У видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на спірну квартиру їй було відмовлено у звязку з не наданням оригіналів правовстановчих документів щодо належності майна саме спадкодавцеві, тому була змушена звернутись до суду. Ухвалою від\~11.03.2019\~року Ппийнято\~відмову від\~позовних вимог\~до відповідача\~[PERSON]\~про визнання права власності, провадження у справі за позовом [PERSON] до\~\~[PERSON] про\~визнання права\~власності на\~нерухоме майно\~в порядку\~спадкування за\~законом закрито. В судове засідання сторони не зявились. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] направила заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в частині вимог до [PERSON], в частині вимог до [PERSON] від позовних вимог відмовилась. Також направлено відзив, згідно якого зустрічний позов [PERSON] визнає. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] направив заяву про розгляд справи за його відсутності, зустрічні позовні вимоги підтримав, а також визнав первісний позов [PERSON] Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що 03.04.1985 року в м.Полтаві у міському Палаці шлюбів зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (після шлюбу прізвище [PERSON]), актовий запис № 642, свідоцтво про шлюб серії 1-КЕ №459761 (а.с.13). За час шлюбу, на підставі договору від 12.05.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстровій книзі № 116 за № 16053 в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації, [PERSON] набула у власність квартиру [ADDRESS] (а.с.14-15). Викладене також підтверджується інформацією ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за вих. № 9751 від 21.09.2018р. про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] за реєстровим № 16053 в реєстровій книзі № 116 (а.с.16). Не дивлячись на розбіжності в написанні прізвища власника [PERSON] у вказаному договорі, Експертним висновком «Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України» від 17.09.2018р. за № 056/398-п підтверджується, що записи прізвища [PERSON] у договорі купівлі-продажу і [PERSON] у свідоцтві про смерть та свідоцтві про укладення шлюбі є ідентичними (а.с.17). 11 липня 2014 року [PERSON] померла, свідоцтво про смерть серії 1-КЕ №268115 ( а.с.18). На виконання ухвали суду від приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи за № 21-2014, яка була відкрита після смерті 11.07.2014 року [PERSON] ( а.с.99-130). З матеріалів вказаної спадкової справи судом встановлено, що 08 серпня 2014 року відкрита спадкова справа №21-2014 після померлої 11 липня 2014 року [PERSON], що до дня смерті була зареєстрована за адресою: [INFO], яка залишила заповіт, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Карлівського районнного нотаріального округу Полтавської області 23.09.2011 року за реєстровим №2244, згідно якого все своє майно заповіла в рівних частках [PERSON] та [PERSON]. Із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася [PERSON], а також звернувся чоловік померлої - [PERSON]. До нотаріуса надійшла заява від батьків померлої [PERSON] та [PERSON] про намір прийняти спадщину, справжність підписів на якій нотаріально не засвідчена. Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] від 06.08.2018 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право спадщину за заповітом на квартиру №55, в житловому будинку №22 по вулиці Гребінки у місті Полтава, гараж №14 ряд по вулиці Ярошенка, 25г в м.Полтаві в обслуговуючому кооперативі автогаражний колектив Сади, належних [PERSON], померлій 11 липня 2014 року, у звязку з неможливістю надання правовстановлювальних документів. Судом встановлено та підтверджено документально, що 14 лютого 2018 року помер [PERSON], свідоцтво про смерть серії 1-КЕ №374277 ( а.с.10). На виконання ухвали суду від приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи за № 10-2018, яка була відкрита після смерті 14.02.2018 року [PERSON] ( а.с.60-94). З матеріалів вказаної спадкової справи судом встановлено, що 05 квітня 2018 року заведена спадкова справа за № 10/2018 до майна померлого 14 лютого 2018 року [PERSON]. Заяву про прийняття спадщини подав батько [PERSON]. Інших заяв в спадковій справі, не має. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №51504100 від 05 квітня 2018 року спадкодавець заповітів не складав. Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] від 17.08.2018 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] на квартиру №55 за адресою: м.Полтава, вул. Гребінки, будинок №22 після померлого 14 лютого 2018 року [PERSON], у звязку, зокрема, з неможливістю надання правовстановлюючих документів. Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 11.03.2010 року у справі № 2-0-77/10, яким встановлено, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] ( а.с.11). Таким чином, у сторін відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавців на вказану квартиру, що стало підставою для відмови у видачі їм свідоцтва про право власності на спадкове майно. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів є, серед іншого, визнання права (ст. 16 ЦК України). Нормами ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України в редакції від 20.06.1969, що була чинною на момент виникнення права власності на спірну квартиру, встановлено, що майно,\~нажите подружжям\~за час\~шлюбу,\~є його\~спільною сумісною\~власністю.\~Кожен з\~подружжя має\~рівні права\~володіння,\~користування і\~розпорядження цим\~майном. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України в редакції від 20.06.1969р., в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. З наведеного\~слідує,\~що спірна\~квартира була\~обєктом спільної\~сумісної власності [PERSON] та [PERSON], частки яких є рівними. Відповідно до ч. 1 ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст.\~1223\~ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст.\~1241\~ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п. 19\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений\~статтею 1241 ЦК України\~є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Позбавлення особи права на обов'язкову частку судом\~ЦК України\~не передбачає, хоча особа, яка має право на обов'язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до\~статті 1224 ЦК. Судом встановлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] не усувався від права на спадкування у встановленому законом порядку. Положення\~статті 1258 Цивільного кодексу України\~розяснюють, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до приписів\~статті 1261 зазначеного кодексу, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Разом з тим, у відповідності зі\~ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до вимог\~ст. 1233-1236 ЦК України\~заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно\~ст. 1217-1218 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1296\~ЦК України передбачено,що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до положень ч. 1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.. 77 ЦПК України \~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що \~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання. Одночасно із цим, згідно ч. 2 ст.\~77\~та ч. 1 ст.\~82 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, аналізуючи вищевикладене, дослідивши усі обставини, матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, про доведеність позовних вимог [PERSON] за первісним позовом та [PERSON] за зустрічним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: approved