Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

07 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП України в Донецькій області, Управління Державної казначейської служби України у м. Добропіллі Донецької області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої неправомірною бездіяльністю посадової особи Добропільського ВП Покровського відділу поліції ГУНП України в Донецькій області у розмірі 2 000 грн., суму компенсації за відрив від звичайних занять у розмірі 739,53 гривень, та витрати на проїзд до суду. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31.07.2018 року визнано протиправною бездіяльність уповноважених осіб Добропільського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 12.07.2018 року про вчинення ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] злочину, передбаченого ст. 366 КК України. Позивач відчуває душевний неспокій та моральні страждання, образу та знаходиться у стресовому стані, оскільки посадовою особою Національної поліції України було порушено його законні права, як заявника так і потерпілого. За для того, щоб змусити працівників відділу поліції діяти у рамках Конституції та Законів України, позивач відволікається від своїх звичайних занять, звертається до суду та приймає участь у нескінченних судових тяжбах. Також, позивач вважає, що має право на справедливу компенсацію за відрив від звичайних занять, згідно наданого розрахунку, оскільки через брак коштів не має змоги звернутися до адвоката та змушений самостійно вивчати законодавство України з метою звернення до суду за захистом своїх порушених прав, витрачати час та грошові кошти на поїздки до суду. 12 вересня 2018 року ухвалою суду залучено до участі у розгляді справи за позовом [PERSON] до Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП України в Донецькій області, Управління Державної казначейської служби України у м. Добропіллі Донецької області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої неправомірною бездіяльністю посадової особи Добропільського ВП Покровського відділу поліції ГУНП України в Донецькій області Костянтинівську місцеву прокуратуру Донецької області. 29 листопада 2018 року ухвалою суду за клопотанням позивача замінено неналежного відповідача Добропільське відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП України в Донецькій області на належного відповідача Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 січня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28 січня 2019 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, та просив суд позов задовольнити у повному обсязі посилаючись на наявні в матеріалах справи докази. Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Окорокова Є.Є заперечувала проти задоволення позову, посилаючись, що позивач не довів наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову. Представник відповідача Управління Державної казначейської служби України у м. Добропіллі Донецької області, Прудіннік Н.Ф. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вважає, що позивачем під час судового розгляду не надано доказів спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв'язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Представник Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідив матеріали справи, суд встановив такі обставини справи. Судом установлено, що ухвалою слідчого судді Добропільського міськрайонного суду 31 липня 2018 року задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність уповноважених осіб Добропільського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 12.07.2018 року щодо вчинення ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] злочину. Визнано протиправною бездіяльність уповноважених осіб Добропільського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області. Зобов'язано уповноважених осіб Добропільського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви [PERSON] від 12.07.2018 р. у відповідності до ст. 214 КПК України. Вказане судове рішення є належним доказом на підтвердження допущеної бездіяльності уповноваженої особи Добропільського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області. Разом із тим, вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував бездіяльністю слідчого Добропільського ВП Покровського відділу поліції ГУНП України в Донецькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою, що було встановлено слідчим суддею. Такі дії слідчого, на які посилався позивач, та розцінені ним як бездіяльність, інше визначення слідчим обсягу і характеру дії при перевірці заяви про скоєння злочину, є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. Так, відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Так судом, встановлено, що підставою для відшкодування моральної шкоди позивач посилався на встановлену ухвалою суду бездіяльність слідчого органу досудового розслідування, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, тому спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України відсутні. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив відповідачами Головне управління Національної поліції в Донецькій області, Управління Державної казначейської служби України у м. Добропіллі Донецької області. Згідно зі статтею 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. ЇЇ в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах. Відповідно до частини другої статті 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Згідно з пунктом 1 пункту 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Державна казначейська служба України. Відповідно до покладених завдань Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 цього Положення). Отже, належним відповідачем у спірних правовідносинах є держава Україна в особі відповідних органів, оскільки відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, здійснюється державою, у порядку визначеному законом, а Державна казначейська служба України є органом влади, яка здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Аналогічний висновок зроблений Верховним судом у постанові № 61-1385св17 від 13.06.2018 року (справа № 755/12621/16-ц). Конституційний Суд України у рішенні від 03 жовтня 2001 року у справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) зазначив, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів. Клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача держави Україна в особі Державної казначейської служби України позивач у судовому засіданні не заявляв, проте судом в підготовчому засіданні пропонувалось позивачу замінити не належного відповідача Управління Державної казначейської служби України у м. Добропіллі Донецької області. За ст. 51 ЦПК України суд має право лише за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Позивач [PERSON] звертаючись до суду із вищевказаним позовом, не зазначив відповідачем державу Україну в особі відповідних органів та не звертався до суду із клопотанням про заміну відповідача чи залучення співвідповідача. В Постанові Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі №752/19715/14-ц зазначено, що позивач визначає відповідача у справі самостійно. Суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов'язується вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. Разом із тим, позивач не позбавлений права звернутися до суду із позовом до належних учасників справи, тому його право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не порушене. Враховуючи вище викладене, у задоволенні позовуслід відмовити.

Outcome: dismissed