Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

08 серпня 2019 року ПП «ХОЛДИНГ ШЕРИФ» звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання послуг охорони квартири від 22 березня 2018 року № 127344КВ/А в розмірі 3 702, 00 гривень, суму пені 491,19 гривень, інфляційні витрати в розмірі 307,06 гривень, 3% річних у розмірі 102,70 гривень; вартості обладнання, яке надане в користування - 5 300 грн 00 копійок та штрафу за несвоєчасне повернення обладнання - 1017 грн 60 копійок та судові витрати. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що між ПП «ХОЛДИНГ ШЕРИФ» та [PERSON] укладено договір про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 22 березня 2018 року № 127344 КВ/А. Згідно положень п. 1.2 Послуги за цим Договором надаються за адресою [ADDRESS] . Згідно п. 2 Додатку 1 до Договору вартість за один місяць надання послуг обраних відповідачем складає 450 гривень. Крім того, в розділі 5 Додатку 1 до Договору міститься перелік обладнання (ППК МАКС 3718Р (комплект)), яке було надано відповідачу в користування, загальна вартість якого складає 5 300 гривень. Підписанням даного договору відповідач підтвердила, що обладнання ним отримано та має бути повернуто після його розірвання (припинення). Так, позивач повною мірою надав послуги, визначені положенням Договору. Відповідач з моменту підписання договору здійснила лише одну оплату на виконання умов договору, якою було покрито надані послуги в березня та частину наданих в квітні 2018 року. В подальшому відповідачем не оплата взагалі не здійснювалась, тому станом на момент розірвання договору в неї виникла заборгованість за наданні послуги в розмірі 3 702,00 тисячі. 13 грудня 2018 року відповідачу біла направлена вимога про розірвання договору № 127344 КВ/А з цінним листом з описом вкладення. Разом із вимогою відповідачу було направлено 2 екземпляри акту звіряння стану взаємних розрахунків по даному Договору з метою підписання одного та повернення одного екземпляру відповідачу, проте вище вказаний акт відповідачу не повернувся. У зв`язку із невиконанням умов договору позивач просить стягнути з відповідача основну суму заборгованості, а також пеню, 3 % річних та індекс інфляції. Крім того, на відповідача покладений обов`язок в частині повернення обладнання або сплати коштів у встановлений строк, однак остання дану вимогу також не виконала. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача вартість обладнання в сумі 5 300, 00 гривень та штраф у розмірі подвійної ставки НБУ від вартості обладнання за кожен день прострочення. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 22 березня 2018 року між ПП «ХОЛДИНГ ШЕРИФ» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг охорони за допомогою технічних засобів № 127344 КВ/А. Відповідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Додатком № 1 до Договору про надання послуг охорони за допомогою технічних засобів (далі договору) визначено, що вартість послуг складає 450 гривень на місяць, що включає такі послуги : охорона об`єкта та реагування на сигнал «тривога». Відповідно до пункту 2.1 договору оплата за договором здійснюється на умовах передплати і проводиться щомісячно, в термін перших п`ятнадцяти календарних днів місяця в якому надаються послуги. Згідно пункту 8.1 договору, договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та діє протягом календарного року, але, в будь-якому випадку до моменту повного виконання обома сторонами прийнятих на себе зобов`язань. За правилами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з акту звіряння взаємних розрахунків між сторонами, заборгованість [PERSON] за період з 22.03.2018 року по 13.12.2018 року становить у розмірі 3 702 грн. В спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано, тому вказана заборгованість повинна бути стягнута з відповідача. Позивачем на адресу відповідача надсилалася вимога № 257/12 ВСК від 13 грудня 2018 року про розірвання договору та належне виконання зобов`язань, сплати боргу у розмірі 3 252 гривень, також повернути обладнання ППК «МАКС 3718Р» (комплект), яке взято відповідачем в користування або сплатити його вартість 5 300 гривень. Однак дана вимога була проігнорована відповідачем. За вищевикладених обставин суд приходить до висновку, що позов у частині стягнення заборгованості вимог знайшов своє підтвердження, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також позивачем заявлена вимога про стягнення пені за період 16.12.2017 року по 31.12.2018 року у розмірі 1361,28 гривень. Сторонами, відповідно п. 5.1.1 укладеного договору визначено, що за несвоєчасну оплату або неналежне виконання своїх обов`язків щодо оплати наданих виконавцем послуг замовнику нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний прострочений день на суму невиконаних зобов`язань. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та індексу інфляції на загальну суму 900,95 гривень підлягає задоволенню. За вищевикладених обставин суд приходить до висновку, що позов у частині стягнення заборгованості за договором надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 22.03.2018 року № 127344 КВ/А, а також суми пені, інфляційних збитків та 3% річних знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму вартості обладнання , яке було надано в користування в розмірі 5 300,00 гривень, а також 1 017,30 штрафу за несвоєчасне повернення обладнання. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Також, п. 3.2.13 Договору передбачає, що замовник зобов`язаний після припинення договірних відносин впродовж двох днів повернути виконавцю та зазначене в Додатку 1 до даного Договору у стані придатному до подальшої експлуатації або сплатити його вартість, в разі пошкодження або втрати. Згідно п. 5.1.2 за несвоєчасне повернення замовником обладнання виконавцю, у випадку отримання такого обладнання Замовником тимчасове користування згідно п. 3.2.13 Договору, замовник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості обладнання за кожен день прострочення, починаючи з першого дня і закінчуючи фактичним днем повернення. Так, відповідач власноруч підписала договір від 22 березня 2018 року, а також додаток №1 до даного договору, чим підтвердила факт надання обладнання в користування (оренду) на суму 5300,00 гривень, а також з наслідками його не повернення в разі припинення договірних відносин. Крім цього, в матеріалах відсутні будь які заперечення відповідача та/або зауваження щодо умов договору та додатку №1 до договору. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 22 березня 2018 року № 127344 КВ/А у розмірі 10 920,55 гривень, яка складається із: заборгованості за надані послуги - 3702, 00 гривень., пеню в розмірі 491,19 грн., інфляційні збитки в розмірі 307,06 грн. та 3% проценти річних за порушення виконання зобов`язань у розмірі 102,70 грн., вартості обладнання, яке було надане в користування в розмірі 5300,00 гривень та штрафу за несвоєчасне повернення обладнання в розмірі 1017,60 гривень. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 1921грн.

Outcome: approved