Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

07.10.2016р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі - відповідач), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що шлюбні відносини фактично були припинені та з серпня 2016 року вони почали жити окремо, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки у них різні погляди на ставлення до їхнього сімейного життя та на виховання дитини, спільне господарство ними разом не ведеться. Від даного шлюбу є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають біля позивача. Спору щодо проживання, виховання та утримання дітей, поділу майна у сторін немає, діти будуть проживати разом з позивачем. Також позивач вказує на те, що спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, які мають істотне значення. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, також просила не надавати строку для примирення. Крім того, позивач просила витрати зі сплати судового збору розподілити порівну між нею та відповідачем. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги та просив не надавати строку для примирення, витрати зі сплати судового збору просив розподілити порівну між ним та позивачем. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність визнання відповідачем позову, суд вважає вимоги, викладені в заяві, такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, як вбачається з матеріалів справи, 03.08.2002р. сторони уклали шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис № 27 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 029033 від 03.08.2002р. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного Продан було змінено на Антонюк. Від шлюбу є спільні неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ФП № 149549 від 13.11.2003р.) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ФП № 141686 від 08.02.2011р.), які проживають біля матері. Спору щодо місця проживання дітей та майнового у сторін немає. Фактично сторони з серпня 2016 року не проживають однією сім'єю та не підтримують один одного, не мають будь-яких відносин, не ведуть спільного побуту. Згідно ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред'явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дітей. Подальше спільне життя подружжя Антонюк і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі ст. 88 ЦПК України та враховуючи думку позивача та відповідача, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. підлягають розподілу між позивачем та відповідачем в рівних частинах, а відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 275 грн. 60 коп.

Outcome: approved