Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

09.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи позовні вимоги [PERSON] зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.11.1998 року. Від даного шлюбу вона та відповідач мають одну неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, так як це суперечить її інтересам, шлюб існує лише формально, на примирення з відповідачем вона не згодна. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на ті самі обставини. Суду пояснила, що має стійке волевиявлення, спрямоване на розірвання шлюбу, так як перебування в шлюбі суперечить її інтересам. Однією сім'єю з відповідачем на даний час вона не проживає з того часу, як звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. За час, наданий судом для примирення, вона та відповідач не помирилися, їх стосунки не покращилися, оскільки розлад в її з відповідачем сім'ї носить тривалий характер. У зв'язку із наведеним, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, щодо розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.11.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.6). Від даного шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Позивачка не бажає миритися з відповідачем, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Причиною розладу в сім'ї стали різні характери та погляди на сімейне життя, що призводить до сварок і непорозумінь в сім'ї та суперечить інтересам позивачки, шкодить її здоров'ю, а також інтересам неповнолітньої дитини. Наданий судом строк для примирення не покращив стосунків подружжя. За час, наданий судом для примирення подружжя, сторони не помирилися, однією сім'єю не проживають з грудня 2014 року. Відтак, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивачки. Крім того, суд, при вивченні і оцінці мотивів розлучення та фактичних взаємин подружжя, не вбачає підстав для повторного вжиття заходів до примирення подружжя. Тому, у суду склалася переконаність, що є достатні підстави для розірвання шлюбу. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивачка наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивачки, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки сплачений нею при зверненні в суд судовий збір в сумі 243,60 грн. (а.с.1).

Outcome: approved