Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

09.07.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] зареєстрований 02.05.1998 року, та стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття доньки. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем мають різні погляди на права та обов'язки подружжя, відсутні спільні інтереси та порозуміння під час вирішення сімейних проблем. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе. Місцем проживання дитини просить визначити з нею, прізвище залишити без змін, судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову в частині стягнення аліментів посилається на те, що донька повністю знаходяться на її утриманні. Чоловік проживає окремо від сім'ї і матеріальної допомоги на утримання доньки в добровільному порядку не надає. Інших утриманців не має. Сторони в судове засідання не прибули. Надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, проти чого відповідач не заперечив та позов визнав повністю. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та вважає можливим згідно ч.3 ст.200 ЦПК України ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах, судом встановлено наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 травня 1998 року (а.с. 4), та є батьками неповнолітної [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до положень ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання ллюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлббу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення. Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, шлюбних відносин не підтримують та поновлювати їх наміру не мають. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Питання щодо місця проживання доньки сторонами визначено відповідно до вимог ст. 160 СК України, тому суд вважає доцільним подальше проживання доньки визначити разом з матір'ю. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2018 року - 1492 грн., з 01.07.2018 року - 1559, з 01.12.2018 року - 1626 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2018 року - 1860 грн., з 01.07.2018 року - 1944 грн., з 01.12.2018 року - 2027 грн. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач - здоровий та працездатний, інших утриманців не має, в письмовій заяві до суду позовні вимоги визнав повністю, а тому суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Судові витрати суд розподіляє на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. за позовні вимоги про стягнення аліментів, а також з відповідача на користь позивача стягує судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved