Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

07.09.2018 року до суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини до відповідача [PERSON], треті особи, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації 04.10.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 05.10.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 21.11.2018 року. 21.112018 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою позивача в підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду на 04.02.2019 року. 08.01.2019 року заява про збільшення позовних вимог. 04.02.2019 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 03.04.2019 року. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 12.12.2018 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 27 червня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 41 та визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] разом з ним за адресою: вул. Шевченка, 44 Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 27 червня 2014 року був зареєстрований шлюб між ним та відповідачкою у Верхньодніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 41. В період шлюбу у них народилася донька - [PERSON],[INFO]. Їх одруження виявилось невдалим. Протягом останнього часу їх сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. З зими 2017 року вони шлюбні відносини не підтримують та спільне господарство не ведуть та проживають окремо одне від одного. Причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що вони мають різні погляди на життя. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними постійно виникали сварки, свідком яких ставала їхня донька, що врешті решт стало підставою для припинення шлюбних відносин. Вважає, що як сім'я вони перестали існувати. Тому продовження перебувати у шлюбних відносинах порушуватиме його інтереси та інтереси їхньої дитини. Також після розірвання шлюбу просить визначити місце проживання дитини разом ним. Так як він любить свою доньку та спроможний забезпечити її всім необхідним. Крім того дитині подобається місце його проживання де дитина почуває себе найбільш комфортно та захищено. Проживаючи разом з ним донька буде отримувати все необхідне. В даному віці дитина може обійтися без щоденної материнської турботи. Його особисті моральні якості дозволяють, щоб визначити його місце проживання і місцем проживання дитини. Він характеризується за місцем роботи та проживання позитивно. Веде нормальний спосіб життя, працює та отримує прибуток, тому в змозі забезпечити матеріальні потреби дитини. Тому вважає що саме з ним дитина матиме нормальні умови для проживання, належного виховання та розвитку, що й стало підставою звернення до суду. В судому засіданні позивач пояснив, що позовні вимоги за поданою ним позовною заявою підтримує в повному обсязі за підставами, викладеними в позовній заяві. Також пояснив, що з 28.12.2018 року і по цей час дитина проживає разом з ним. Дитині подобається проживати разом з ним. Він водить дитину в дитячий садочок та забирає її звіти. Коли дитина захворіла саме він перебував поряд з дитиною та виконував всі вимоги лікарів. А відповідачка лише зрідка навідувала дитину. Відповідач в судове засідання не з'явилась подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно якої позовні вимоги визнала як в частині розірвання шлюбу так і в частині визначення місця проживання дитини з позивачем у справі. Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: органу опіки та піклування Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та служби у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2014 року. Шлюб між сторонами був зареєстрований у Верхньодніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 41, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В період шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження , в якому сторони записані батьками дітей. Судом встановлено, що з зими 2017 шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння в результаті діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, через що в сторін виникають постійні сварки та конфлікти, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, яка є свідком сварок та конфліктів між сторонами. При цьому суд не вбачає підстав для надання сторонам строку для примирення, так як сторони настоюють на розірванні шлюбу і строк для примирення просять не надавати . З чого суд приходить до висновку, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини та спільне проживання сторони не бажають відновлювати, та не підтримують шлюбних відносин. Тому відповідно до обраного позивачем способу захисту цивільних прав у вигляді припинення шлюбних правовідносин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги Після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити відповідачці прізвище, обране при реєстрації шлюбу - «Бондаренко». Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за позовними вимога про розірвання шлюбу, суд вважає за можливе покласти на позивача [PERSON] Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд вважає за можливе покласти на відповідача [PERSON], враховуючи вину обох сторін у розірванні шлюбу. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд виходить з наступного . Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України - Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків . Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України - Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.1.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» - Сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Донька сторін відносно якої вирішується спір щодо визначення місця її проживання, на час розгляду справи не досягла десятирічного віку, тому її думка судом не з'ясовувалась, так як дитина перебуває ще в досить малолітньому віці. Крім того відповідачем не заперечується, щоб було визначене місце проживання дитини разом з батьком дитини позивачем у справі. З наданих суду доказів встановлено, що позивач у справі забезпечений житлом, що підтверджується копією договору дарування частки житлового будинку від 19 квітня 2017 року. Так, позивач є власником Ѕ частини будинку, розташованого за адресою: вул.. Шевченка 44 м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідача від 03.01.2019 року встановлено, що дитина [PERSON] мешкає в будинку, який складається із двох жилих кімнат, столової, кухні санвузла та коридору. Дитяча кімната облаштована всіма необхідними меблями. Софія забезпечена всім необхідним для її виховання та проживання. Мати дитини у вихованні доньки участі не бере. Згідно наданої характеристики судом встановлено, що за місцем роботи позивач характеризується позитивно. Відповідно до довідки КЗ «Верхівцевський дошкільний навчальний заклад «Теремок» Верхівцевської міської ради» від 12.10.2018 року встановлено, що з 05.09. 2018 року по 08.10.2018 року [PERSON] відвідувала дитячий садочок. Софію приводив та забирав із садочка батько. Всі питання щодо перебування дитини в дитячому садочку вирішувались батьком. Жодного разу за час перебування у садочку дитини вихователі не спілкувались із її матір'ю. Відповідно до виписки із амбулаторної карти на дитину встановлено, що з 21.08.2018 року по 05.092018 року [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні. На прийом до лікаря звернувся батько дитини [PERSON]М,. який протягом всього курсу лікування здійснював нагляд та лікування своєї дитини. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини від 29.01.2019 року № 4 визнано за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] Романівни.10 січня [INFO] разом з батьком [PERSON]. Враховуючи всі наведені обставини, а також той факт, що батько дитини працює та має прибуток, характеризується позитивно . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов забезпечений житлом в якому створені необхідні умови для проживання в тому числі і малолітньої дитини. Оцінюючи всі надані суду докази в їх сукупності та враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку про можливість визначити місце проживання малолітньої доньки сторін - [PERSON]. [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою: вул. Шевченко, 44 м. Верхівцеве. Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Так як дитина протягом тривалого часу проживає разом з батьком та позивачем підтверджено, що саме батько бере активну участь у вихованні дитини, створенні належних умов для її всебічного розвитку. Тому визначення місце проживання дитини разом з батьком на думку суду буде якнайбільше відповідати інтересам дитини та її гармонійному розвитку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача за позовними вимогами про визначення місця проживання дитини підлягає стягненню судовий збір в сумі 768.40 грн.

Outcome: approved