overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

08 липня 2015 року [PERSON], звернулась до суду з заявою про визнання безвісно відсутнім її чоловіка, [PERSON], [INFO], уродженця [INFO]. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи - Котовський МРВ ГУ Державної міграційної служби в Одеської області у судове засідання не зявився, не надав цьому поважних підстав, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені, чому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, вислухавши заявницю, суд приходить до висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця, [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому Артемівським відділом ДРАЦС міста Луганськ, шлюбі з 18 червня 2011 року та які постійно мешкали за адресою: м. Луганськ селище Тепличне [ADDRESS]. В шлюбі сторони народили двох доньок - Уляну, [INFO] та Кароліну, [INFO]. У звязку загостренням ситуації та проведення в м. Луганську та Луганській області антитерористичної операції, в червні 2014 року заявниця та її донька Уляна, [INFO] виїхали на тимчасове проживання до м. Одеси, що підтверджується довідкою № 5415 від 11 липня 2014 року виданої Департаментом соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації. Із пояснень заявниці, вбачається, що на час виїзду з місяця свого постійного мешкання вона була вагітною, а тому друга донька Кароліна, [INFO], народилась в Одеській області. З червня 2014 року заявниці нічого не відомо про свого чоловіка, з його родичами вона жодних звязків не підтримує, оскільки останні також виїхали з міста Луганська у невідомому їй напрямку. Як вбачається з матеріалів справи, з 18 червня 2015 року заявниця, [PERSON] офіційно зареєстрована [INFO], що також підтверджується довідкою № [NUMBER] від 08 червня 2015 року видану Управлінням соціального захисту населення Котовської міської Ради Одеської області. З часу відсутності [PERSON] минуло більше року, жодним чином заявниці не вдалося зясувати його місце перебування, що позбавляє її самостійно та належним чином піклуватися дітьми. Зокрема, на даний час вона виявила бажання виїхати до Російської Федерації, оскільки там проживають її родичі, але за відсутності дозволу батька своїх дітей на виїзд неповнолітніх за межі України вона не має можливості це здійснити самостійно. Отже, відповідно до ст. 43 ЦК України громадянина може бути визнано безвісно відсутнім, якщо протягом одного року в місці його постійного проживання немає відомостей про місце його перебування. На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що відомостей про місце перебування [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] в постійному місці його проживання немає протягом одного року, суд вважає необхідним заяву [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

08 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07 червня 1997 року. Від шлюбу мають двоє дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. З квітня 2015 року не підтримують подружніх відносин через відсутність взаєморозуміння. Вказуючи на те, що збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, та неможливість примирення, просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові, просила їх задовольнити Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч. 2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 червня 1997 року Коськівською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 3. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 липня 1998 року, виданим Коськівською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області, та малолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 листопада 2001 року, виданим Коськівською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. З матеріалів справи вбачається, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, внаслідок чого почуття любові та поваги між ними зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюються судом, як таке, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Встановлено, що сім'я фактично розпалась, враховуючи особливий характер сімейних відносин подружжя, суд вважає примирення сторін неможливим, а тому шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати. На підставі ч.1 ст. 110, ст. 112, ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

08 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 27 червня 2009\~року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, внаслідок чого в сім'ї стали відбуватися сварки. Спільне господарство разом не ведуть, проживають окремо з 2010 року. Спору щодо поділу майна та утримання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що позивач і відповідач зареєстрували шлюб 27 червня 2009 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний запис за № 11 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 4). 20 жовтня 2009 року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 5). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого в сім'ї стали відбуватися сварки. З квітня 2010 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство з того часу вони не ведуть та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

08 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 29 серпня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя та сімейні обовязки, через, що постійно виникали сварки та непорозуміння. Спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо з 01 травня 2013 року. Спору щодо поділу майна та утримання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечавула. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що позивач і відповідач уклали шлюб 29 серпня 2009 року, про що в книзі реєстрації шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 317 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 5). 15 серпня 2011 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 6). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та сімейні обовязки, через, що постійно виникали сварки та непорозуміння. З 01 травня 2013 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

08 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 квітня 2009 року виконкомом Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, вказавши, на протязі останніх років відносини між ним погіршувались, через непорозуміння між ними та різні погляди на вирішення сімейних питань. Один до одного проявляють неповагу, що привело до припинення шлюбних відносин. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги. Надання строку на примирення не бажає. Бажає залишити прізвище «Фармагей». Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Надання строку на примирення не бажає. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2009 року. Шлюб зареєстрований виконкомом Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 09(а.с. 5). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO](а.с. 6). Через непорозуміння між ними та неналежну поведінку відповідача сімя розпалась. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Фармагей». Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони миритись не бажають, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вирішує справу по суті, - тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

08 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 15 грудня 2006 року, про що було зроблено актовий запис № 2606. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з 2013 року, спільне господарство не ведеться. В сім'ї часто виникали сварки та суперечки з важливих питань. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 15 грудня 2006 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15 грудня 2006 року, про що було зроблено актовий запис № 2606 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

08 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Другої Чернігівської державної нотаріальної контори, в якому просить встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] року її матері, [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року померла її мати, [PERSON], якою за життя було складено заповіт, відповідно до якого спадкоємицею належної їй на праві власності квартири [ADDRESS] є позивач. Позивач стверджує, що після смерті матері вона перебувала у край важкому моральному стані, а в кінці червня захворіла, і тому звернулась до нотаріальної контори лише 01 липня 2015 року із пропуском 6 місячного строку, встановленого для прийняття спадщини. Пояснює, що за таких обставин нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та відкриття виконавчого провадження. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Додатково зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду від відповідача надійшла заява в якій просять судове засідання проводити без участі їх представника, на розсуд суду. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 02 грудня 1997 року [PERSON] залишила заповіт на ім'я [PERSON] на все своє майно (а.с. 4). Даний заповіт посвідчений Оникієнко Г.А., державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори. 26 грудня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що суду надані докази про поважність причини пропуску строку для прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON], суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк - три місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

08 липня 2015 року [PERSON], звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що за рішенням Бердичівського міськрайонного суду відповідач сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку на її користь на утримання сина [PERSON] [INFO]. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, приховуює своє місце роботи, в наслідок чого є заборгованість по аліментах. Рішення суду фактично не виконується, а тому вона просить суд стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі, а саме по 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, і просила суд її вимоги задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги частково, погодився сплачувати щомісячно по 300 гривень. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі та мають сина [PERSON] 07.02.2009 року, батьком якого, згідно свідоцтва про народження, є відповідач по справі. Всупереч положень ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, [PERSON] як батько, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, від сплати аліментів в частці ухиляється приховуючи місце роботи, внаслідок чого утворилась заборгованість. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до положень ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що матеріальний стан відповідача періодично змінюється, змінюючи місце роботи він не повідомляє про це державного виконавця, ухиляючись в такий спосіб від сплати аліментів. За таких обставин, суд вважає можливим змінити розмір аліментів з частки від заробітку (доходу) на тверду грошову суму. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дитину, суд, враховуючи положення ст.182, 184 Сімейного Кодексу України, з врахуванням того, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку вважає, що аліменти слід стягувати у розмірі, який буде достатнім для утримання дитини, в розмірі по 600 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Вказаний розмір аліментів не буде суперечити вимогам закону. Судові витрати згідно ст.79, 81, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

08 липня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], вказавши на те, що відповідач є її батьком. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.10.2011 року. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини. Дочка перебуває на повному утриманні матері. Сам матеріально добровільно допомагати утримувати дитину належним чином відповідач відмовляється, хоча зобов'язаний це виконувати. Відповідач є працездатною людиною, має можливість забезпечити належне виховання та утримання дитини, а тому позивач просить стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на неповнолітню дочку щомісячно в примусовому порядку в розмірі 1 000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Проаналізувавши документи справи, врахувавши ту обставину, що відповідач має не достатній хоча і стабільний дохід, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.10.2011 року, проте на даний час в суді розглядається заява про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження дитини (а.с. 5). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч вимогам ст. 181 Сімейного Кодексу України сторони не досягли домовленості щодо утримання дочки, а тому даний позов підлягає до задоволення. Сторони проживають окремо, свого обов'язку утримувати дитину відповідач не виконує, неповнолітня дочка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, а тому суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дочки. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліменти у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки та відповідача, який є працездатним, інших утриманців у нього немає. Суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітній дочці в розмірі - 600 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial