Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

07.10.2016 р. керівник Львівської місцевої прокуратури № 2 в інтересах Львівської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в якій просить витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради 1/4 та 3/4 часток нежитлового приміщення по [ADDRESS] загальною площею 847, 2 м.кв., а саме: А-1 площею 53, 6 м.кв., А2-1 площею 336, 9 м.кв., АЗ-1 площею 456, 7 м.кв., вартістю 458 105 грн. та зобов'язати повернути вказане майно за актом приймання- передачі територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради, Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на 3/4 нежитлових приміщень у [ADDRESS] загальною площею 847, 2 м.кв., а саме: А-1 площею 53, 6 м.кв., А2-1 площею 336, 9 м.кв., АЗ-1 площею 456, 7 м.кв., вартістю 458 105 грн., здійснену Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 06.09.2012 року (реєстраційний № об'єкта нерухомого майна 36601617), та перенесену до Державного реєстру прав на нерухоме майно Львівським міським управлінням юстиції 13.05.2015 (реєстраційний № об'єкта нерухомого майна №639120046101, номер запису про право власності №9713447), скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на А нежитлових приміщень у [ADDRESS] загальною площею 847,2 м.кв., а саме: А-1 площею 53,6 м.кв., А2-1 площею 336,9 м.кв., АЗ-1 площею 456, 7 м.кв.. вартістю 458 105 грн., здійснену Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 01.10.2012 року, (реєстраційний № об'єкта нерухомого майна 36601617), та перенесену до Державного реєстру прав на нерухоме майно Львівським міським управлінням юстиції 13.05.2015 (реєстраційний № об'єкта нерухомого майна №639120046101, номер запису про право власності №9713543) та стягнути судові витрати. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що рішенням Шевченківського райвиконкому м.Львова № 192 від 14.04.1987 року оформлено право власності територіальної грамади м.Львова на нежитлові приміщення площею 847,2 кв.м. на [ADDRESS]. 04.10.2007 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєстровано право власності територіальної громади м.Львова на нежитлові приміщення площею 847,2 кв.м. на [ADDRESS]. Згідно рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації Український правовий альянс від 25.03.2009 року у справі № 1-25/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» визнано за [PERSON] право приватної власності на об'єкт нерухомості - нежитлові приміщення будівлі загальною площею 53,6 м.кв., нежитлові будівлі загальною площею 336,9 м.кв. та нежитлові приміщення будівлі загальною площею 456,7 м.кв., які розміщені на [ADDRESS] та зобов'язано ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєструвати право приватної власності та видати витяг про реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на вищевказані житлові приміщення. На підставі вказаного рішення третейського суду ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 08.05.2012 року зареєстровано право власності [PERSON] на нежитлові приміщення на [ADDRESS], загальною площею 847,2 м.кв., а саме: А-1 площею 53,6м.кв., А2-1 площею 336, 9м.кв., АЗ-1 площею 456, 7м.кв. Вартість об'єкта нерухомого майна - 458 105,00 грн. В подальшому, нежитлові приміщення загальною площею 847,2 м.кв. відчужено за договорами дарування частки нежитлових приміщень, а саме: згідно договору від 03.09.2012 року за реєстровим №3-2261 відчужено 3/4 частки та згідно договору дарування від 26.09.2012 року за реєстровим №3-2423 відчужено 1/4 частки на користь [PERSON]. На підставі вказаних договорів ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 06.09.2012р. та 01.10.2012р. реєстровано право власності [PERSON] на спірні приміщення, що підтверджується витягами №35408823 від 06.09.2012р. та №35681731 від 01.10.2012р. відповідно, а також інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 69027410 від 26.09.2016 р. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» № 1076-VI від 05.03.2009 року внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про третейські суди», за наслідками чого, з 31.03.2009 року справи щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки, виключені з підвідомчості третейських судів. Оскільки після прийняття третейським судом рішення і до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» № 1076-VI від 05.03.2009 державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON], не здійснено, дії ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» щодо здійснення реєстрації права власності на вищезазначену нежитлову будівлю є неправомірними, а тому прокуратура в інтересах громади м.Львова змушена звернутися до суду. У судовому засіданні прокурор Юрчишин Я.М., яка діє в інтересах держави в особі Львівської міської ради вимоги підтримала та надала пояснення, аналогічні змісту позову. Представник Львівської міської ради Шмотолаха О.П., яка діє на підставі довіреності від 13.09.2016 року №1104-вих-841, від 27.01.2017 року №2901-вих-100 /а.с.47,87 позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, однак довірив представляти свої інтереси адвокату Гаврушко А.І на підставі довіреності від 25.01.2017 року посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. за №95 /а.с.108/, який заперечував щодо задоволення позовних вимог, з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи. /а.с.104-107/. В останнє судове засідання представник не прибув, 17.05.17 подав через канцелярію клопотання про відкладення розгляду справи. Оскільки клопотання є необгрунтоване, суд вважає, що слід продовжувати розгляд справи у відсутності відповідача та його представника. Представник відповідача ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлявся про час та дату розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями, що повернулися на адресу суду та долучені до матеріалів справи./а.с.42,61,77,84,99,110/. Представник третьої особи Львівського міського управління юстиції у судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлявся про час та дату розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями, що повернулися на адресу суду та долучені до матеріалів справи./а.с.40,60,85, 109/. Представник третьої особи Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради Мартиняк Р.М., яка діє на підставі довіреності від 11 січня 2017 року № 2302-вих-94 /а.с.113/ позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з мотивів, викладених у письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи./а.с.143/. Заслухавши доводи прокурора, представників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського райвиконкому №192 від 14.04.1987 року затверджено реєстр житлових будинків, які знаходяться на балансі місцевих Рад по Шевченківському районі, а саме: будинок на [ADDRESS] в цілому /а.с.13/. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер витягу 4938452 виданого 04.10.2004р. Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки зареєстровано право власності територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради на майно, що розташоване за адресою [ADDRESS] та підтверджується виданим ОКМ ЛОР «БТІ та ЕО» витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно номер витягу №5003302 від 08.10.2004 року з описом об'єкта майна, який виданий як дублікат на реєстраційне посвідчення від 18.07.1987 року /а.с.14,15/, а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна./а.с.16-21/. Згідно рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації Український правовий альянс від 25.03.2009 року у справі № 1-25/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» визнано за [PERSON] право приватної власності на об'єкт нерухомості - нежитлові приміщення будівлі загальною площею 53,6м.кв., нежитлові будівлі загальною площею 336,9м.кв. та нежитлові приміщення будівлі загальною площею 456,7м.кв., які розміщені на [ADDRESS] та зобов'язано ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєструвати право приватної власності та видати витяг про реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на вищевказані житлові приміщення /22-27/. Судом встановлено, що 03.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування ? частки нежитлових приміщень, посвідченого державним нотаріусом п'ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М. та зареєстровано в реєстрі за №3-2261, згідно якого [PERSON] прийняв в дар 3/4 (три четвертих) частки цегляних нежитлових приміщень, позначених в плані літ.А-1, площею 53,6 кв.м., літ. А2-1 площею 336,9 кв.м. та літ. А3-1 площею 456,7 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 847,2 кв.м. /а.с.28-29/. 26.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування ? частки нежитлових приміщень, посвідченого державним нотаріусом п'ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М. та зареєстровано в реєстрі за №3-2423, згідно якого [PERSON] прийняв в дар 1/4 (одну четверту) частку цегляних нежитлових приміщень, позначених в плані літ.А-1, площею 53,6 кв.м., літ. А2-1 площею 336,9 кв.м. та літ. А3-1 площею 456,7 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 847,2 кв.м. /а.с.30-31/. На підставі зазначених договорів ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 06.09.2012р. та 01.10.2012р. зареєстровано право власності [PERSON] на спірні приміщення, що підтверджується витягами про державну реєстрацію прав №35408823 від 06.09.2012р. та №35681731 від 01.10.2012р. відповідно /а.с. 32-33/, а також інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 69027410 від 26.09.2016 р./ а.с.16-21/. Згідно з ст. 121 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, передбачених законом. Виходячи з вимог п. п.1, 2 ч.1 ст. З Закону України «Про прокуратуру», діяльність органів прокуратури ґрунтується на засадах верховенства права та законності. Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з ст.45 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. За приписом ч. 1 ст. 221 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Держава гарантує рівний захист усіх суб'єктів права (ч. 1 ст. 86 ЦК України). Відповідно до статті 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин. Згідно ст. 2 Закону України «Про третейські суди», третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про третейські суди», сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов'язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Згідно ст.2 Закону України «Про третейські суди», сторони третейського розгляду - позивач та відповідач. Позивачами є фізичні та юридичні особи, що пред'явили позов про захист своїх порушених чи оспорюваних прав або охоронюваних законом інтересів. Відповідачами є фізичні та юридичні особи, яким пред'явлено позовні вимоги. Сторонами, згідно з рішенням третейського суду від 25.03.2009 року, є позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] , ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» залучено до розгляду справи в якості третьої особи. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» № 1076-VI від 05.03.2009 внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про третейські суди», за наслідками чого, з 31.03.2009 року справи щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки, виключені з підвідомчості третейських судів. Даний Закон набрав чинності після його опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті «Урядовий кур'єр» №57 від 31.03.2009 року. Окрім цього, відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» № 1076-VI від 05.03.2009, не підлягають примусовому виконанню рішення третейських судів, прийняті до набрання чинності цим Законом і не виконані на день набрання чинності цим Законом, у справах, які відповідно до цього Закону не підвідомчі третейським судам. Оскільки після прийняття третейським судом рішення і до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» № 1076-VI від 05.03.2009 державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON], не здійснено, дії ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» щодо здійснення реєстрації права власності на вищезазначену нежитлову будівлю є неправомірними. Обов'язковість виконання рішення третейського суду передбачена тільки для сторін третейського розгляду справи. Так, ОКП JIOP «БТІ та ЕО» залучено до розгляду справи в якості третьої особи, водночас за наслідками розгляду спору третейським судом протиправно зобов'язано зареєструвати право приватної власності та видати витяг про реєстрацію права власності за [PERSON], на вищезазначені нежитлові приміщення. Тобто, рішення третейського суду від 25.03.2009 не створило для ОКП JIOP «БТІ та ЕО» жодних правових наслідків, а отже, не підлягало добровільному виконанню, оскільки ОКП JIOP «БТІ та ЕО» будучи залучене до розгляду в якості третьої особи, не може бути зобов'язаною особою за таким рішенням суду. Таким чином, виконання рішення третейського суду від 25.03.2009 ОКП JIOP «БТІ та ЕО » суперечить п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» № 1076-VI від 05.03.2009 року, про що зазначено в п.5 Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 26 травня 2009 року N 914/5. Враховуючи викладене, рішення третейського суду від 25.03.2009 у правовід- носинах з ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» не є рішенням суду в розумінні п.10 додатку 2 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав, затвердженого Наказом Міністерств юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, суперечить пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» № 1076- VI від 05.03.2009 року, а тому реєстрація ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» права власності на спірну нежитлову будівлю здійснена на підставі рішення третейського суду від 25.09.2009 року за [PERSON] є неправомірною. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 187 ЦК України власник майна має право витребувати від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача із використанням правового механізму, передбаченого статтями 215, 216 ЦК України. У разі встановлення наявності речово-правових відносин до таких відносин не застосовується зобов'язальний спосіб захисту. У зобов'язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Відповідно до ст.388 ЦК України ,якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння у набувача за ст. 387, 388 ЦК України. Якщо в такій ситуації пред'явлений позов про визнання недійсним договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені ст.ст. 387, 388 ЦК України. У зв'язку з цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі ст. 388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування мийна у добросовісного набувача. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчужуване майно. Відповідно до п. 26 Постанови ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. №5 та ч.1 ст.388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Про цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 388 ЦК України. У разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло із володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо ж набувач, який набув майно за недійсним правочином, надалі відчужив таке майно іншій особі, потрібно звертатись з віндикаційним позовом - про витребування майна з чужого незаконного володіння. У даному випадку - майно - нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою [ADDRESS] вибуло з володіння власника територіальної громади м.Львова на підставі рішення третейського суду, ухваленого щодо цього майна 25.03.2009 року, без залучення до розгляду територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради. Відтак вказане майно слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. А тому, суд вважає, що вимоги Львівської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Львівської міської ради про витребування майна за правилами ст..388 ЦК України є обґрунтованими та підставними, а тому такими, що підлягають до задоволення . Така позиція у даній категорії справ була висловлена у постановах Верховного Суду України від 28.01.2015 р. при розгляді справи №6-218цс14, 02.09.2015 р. у справі №6-1168 цс15, 24.06.2015 р. у справі №6-251 цс 15, від 11.06.2014 р. у справі №6-52 цс 14. Зважаючи, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових права на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та обмежень, тому повноцінний захист прав та інтересів позивача можливий шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння останнього набувача в сукупності із скасуванням державної реєстрації права власності на осіб, що незаконно набули це право. Крім того, відповідно до ст88 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути в користь прокуратури Львівської області 9627, 57 грн. судового збору.

Outcome: approved