overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

07 серпня 2018 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON], в якому просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований між ними 12 липня 2008 року в Новосілко-Гостиннівській сільській раді Самбірського району Львівській області, актовий запис №12, та стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обгрунтування своїх вимог зазначала, що від подружнього життя з відповідачем в них є двоє вищевказаних неповнолітніх дітей, однак подружнє життя між ними не склалося через різні погляди на життя та різні характери. Відповідач не приділяв належної уваги сім'ї та дітям, приховував свої заробітки, принижував її людську та це призвело до того, що вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства та стали проживати. Шлюб з відповідачем носить формальний характер, збереження сім'ї є неможливим, а тому вона вирішила звернутись в суд. В підготовче судове засідання, яке було призначено на 06 вересня 2018 року о 09.30 год., учасники справи не з'явились, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому порядку, та подали заяви, з яких убачається, що позивач [PERSON] зменшує розмір своїх вимог і просить ухвалити рішення лише про розірвання шлюбу, відповідач [PERSON] позов про розірвання шлюбу визнає, та вони просять проводити розгляд справи без їх участі. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, фіксування підготовчого судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони міцної сім'ї не створили, вони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позову про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує чиїх-небудь прав чи охоронюваних законом інтересів. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

07 серпня 2018 року головний лікар Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 звернувся до суду із заявою про надання дозволу на примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO]. Заява мотивована тим, що [PERSON] , перебуваючи у хворобливому стані, 05 серпня 2018 року почала агресивно переслідувати свою мати, наздогнала її на вулиці та почала бити, спочатку руками, а коли мати впала на землю, то била її ногами до тих пір, поки та не покликала людей на допомогу. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити. Хвора [PERSON], в судовому засіданні зрештою проти необхідності її лікування не заперечувала. Законні представники хворої - матір [PERSON] та чоловік [PERSON] заяву підтримали, оскільки хвора перестала ночами спати, стала збудженою, з'явилися перепади настрою. Прокурор вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Вислухавши думку сторін, вивчивши доводи заяви та матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно зі ст.14\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона:\~\~вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. В цьому\~випадку судом\~встановлено,\~що [PERSON] страждає\~на шизоафективний\~розлад,\~маніакальний стан\~психотичного рівня з агресивною поведінкою. При цьому вона схильна до висловлювання маячних ідей, у які вплутує свою матір, та виявляє агресію до останньої. При цьому корекція її поведінки є доцільною в умовах стаціонару, адже - потребує безпосереднього спостереження за хворою з метою визначення ліків, що сприяють належній корекції. За такого суд приходе до висновку про те, що вимоги заяви є обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

07 серпня 2018 року (згідно поштового штампу) [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем , вказавши, що з [PERSON] перебувають у шлюбі з 06 травня 2015 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачем стали неможливі через наявність різних поглядів на життя, втрату взаєморозуміння. Оскільки примирення неможливе, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати . В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив , відзив на позов не надав , в зв»язку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 06 травня 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Як вбачається з пояснень, викладених позивачем в позовній заяві, вона не бажає більше підтримувати шлюбні стосунки з [PERSON]. Вважає, що сім'я розпалась остаточно, на примирення не згодна. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. На підставі ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

07 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 21 жовтня 2000 року виконавчим комітетом Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №21. В обґрунтування позову вказував, що сімейне життя між сторонами не склалося, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу він вважає неможливим. В судове засідання позивач не зявився, в позовній заяві просив суд справу розглянути за його відсутності. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Ухвалою суду від 03 грудня 2018 року постановленою у судовому засіданні без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 21 жовтня 2000 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, про що зроблено актовий запис №21 (а.с.9). Від даного шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка на день предявлення позову була неповнолітньою (а.с.10). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Ухвалюючи рішення по справі суд не вирішує питання щодо прізвища подружжя після розірвання шлюбу, оскільки відповідачем зазначене питання перед судом не порушується.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

07 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 14 лютого 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 9, від спільного проживання дітей не мають, також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з початку 2016 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, мешкають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно не з'явився до суду без поважних причин, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю, відзиву не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 14 лютого 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 9, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 268814 (а.с.5). Сторони від спільного проживання дітей не мають. На теперішній час з початку 2016 року сторони мешкають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. \~Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. В порядку ст.141 ЦПК України в звязку із задоволенням позовних вимог [PERSON], яку було звільнено від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, встановленому на дату подання позову до суду, 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

07 серпня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 22.02.2012, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], спільне життя не склалось та шлюбні відносини між ними припинені. Позивач в судове засідання не зявилась, надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається\~з матеріалів\~справи, сторони зареєстрували шлюб 22 лютого 2012 року, актовий запис № 162 (а/с 5). Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

07 серпня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 01 грудня 1975 у Ново-Дмитрієвському ЗАГС Мілютинського району Ростовської області, актовий запис № 14, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають, також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з 1995 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, не спілкуються, не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився без поважних причин, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю, відзив не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 01 грудня 1975 у Ново-Дмитрієвському ЗАГС Мілютинського району Ростовської області, актовий запис № 14, що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АН № 385315 (а.с.17). Сторони від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини припинили з 1995 року через непорозуміння і виникаючим в зв'язку з цим сварками, не спілкуються, не ведуть спільного господарства. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

07 серпня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 02 грудня 2016 року у виконкомі Курахівської селищної ради м.Селидове Донецької області, також зазначила, що від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають, шлюбно-сімейні відносини припинили з 21 лютого 2018 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, декілька років мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище Мирна. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 02 грудня 2016 року у виконкомі Курахівської селищної ради м.Селидове Донецької області, актовий запис № 27, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії № І-НО № 457338 (а.с.6). Сторони від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час сторони спільного господарства не ведуть, спільним побутом не пов'язані, майновий спір відсутній. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. \~Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved