Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

08.09.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 16 198,09 грн. та судові витрати. В обґрунтування вимог покликається на те, що 30.09.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н згідно умов якого Позивачем було надано останньому кредит в сумі 8000 грн., шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Проте, відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків та допустив заборгованість перед позивачем, яка станом на 22.06.2016р. становить 16 198,09 грн., з яких 9991,25 грн. - тіло кредиту, 3547,80 грн. - заборгованість за відсотками, 3995,18 грн. - пеня за прострочене зобов'язання, 850 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. та 747,53 грн. штрафу. В зв'язку з викладеним, змушений звернутись до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, при подачі позову подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що на даний час не має можливості погашати кредит, заборгованість допустив у зв'язку із скрутним матеріальним становищем. Проте має намір на стадії виконання судового рішення укласти угоду щодо порядку погашення боргу. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.09.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н на суму 8000 грн., згідно умов якого, Позивачем було надано останньому кредит, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Прийняті на себе зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» виконав. З умов кредитного договору вбачається, що відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, а також сплачувати комісію, на умовах, визначених даним договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договорів відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаними договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим допустив заборгованість перед позивачем, що стверджується розрахунком заборгованості в матеріалах справи /а.с. 8-9/. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виключаючи вимогу про стягнення штрафів в розмірі 500 грн. та 747,53 грн. з наступних підстав. Кредитним договором передбачено сплату неустойки в разі порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків, а також сплату штрафу за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом. У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення. Штраф і пеня відносяться до одного виду юридичної відповідальності. Отже Кредитним договором передбачено подвійну відповідальність позичальника за порушення строків погашення кредиту та сплати відсотків, що суперечить Конституції України. Суд вважає, що у стягненні штрафів, нарахованих по кредитному договорі слід відмовити. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: partial