Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

07 серпня 2017 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» звернулась із позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, які мотивує тим, що 25 вересня 2014 року сталося ДТП, у результаті якої застрахований автомобіль ПАТ С «АСК «ІНГО Україна» під керуванням водія [PERSON] отримав механічних ушкодження. За умовами договору страхування, було складено акт № 122359 від 04 грудня 2014 року і сплачено страхове відшкодування в розмірі 54 707 грн. 42 коп. на підставі рахунку № 7539 від 30 жовтня 2014 року що підтверджується платіжним дорученням № 219 від 12 січня 2015 року. З огляду на викладене позивач просить стягнути із відповідача вказану суму на відшкодування шкоди, а також 1 600,00 грн сплаченого судового збору. 18 серпня 2017 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрите провадження у цивільній справі. 28 листопада 2017 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва залучено Приватне акціонерне товариство «Український страховий дім» у якості третьої особи без самостійних вимог в межах розгляду цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди у порядку регресу. 07 лютого 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва, призначено у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до [PERSON] , третя особа Приватне акціонерне товариство «Український страховий дім» про відшкодування шкоди у порядку регресу, судову автотоварознавчу експертизу та зупинено до проведення експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз судової автотоварознавчої експертизи. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Ухвалою від 12 жовтня 2018 року, Дніпровським районним судом міста Києва, відновлення провадження по справі та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день час та розгляд справи повідомленні належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 275 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом в судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 29 жовтня 2013 року у Приватному акціонерному товаристві «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» було здійсненно добровільне страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасни випадків, страхувальник ТОВ «Перша лізингова компанія» застраховано транспортний засіб «RENAULT Fluence 1.6 M/T Authentigue» державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується договором страхуванням № 250578813.13. (а.с.26) Судом встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу «RENAULT Fluence 1.6», державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ААВ293168 від 25 жовтня 2012 року. (а.с.28) 25 вересня 2014 року потерпілий звернувся до позивача із повідомленням про аварію. (а.с. 32) 23 жовтня 2014 року постановою Печерського районного суду м. Києва [PERSON] визначено винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу. (а.с.34) За змістом вказаної постанови вбачається, що [PERSON] , [INFO] 2014 року о 18 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Кутузова, е/о № 2 від вул. Цитадельна в м. Києві, в залежності від обставин, що склалися не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Рено», державний номерний знак [NUMBER] , водій [PERSON] , в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим водій [PERSON] порушила п. 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинила правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Відповідно до Звіту № 630 від 03 жовтня 2014 року, оцінку виконано суб`єктом оціночної діяльності СПД - фізична особа [PERSON] (сертифікат № 15996/14 суб`єкта оціночної діяльності від 04.02.2014 року Фонду Державного майна України) на підставі договору, укладеного з ПрАТ АСК «ІНГО Україна» вартість відновлюваного ремонту автомобіля «RENAULT Fluence 1.6», державний номерний знак [NUMBER] після його пошкодження при ДТП складає: 71951,29 грн. Матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «RENAULT Fluence 1.6», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП складає: 57816,14 гривень. (а.с.35-37) Пошкодження транспортного засобу «RENAULT Fluence 1.6» д.н.з. [NUMBER] , що спричинені в результаті вказаної вище ДТП, підтверджуються актом огляду транспортного засобу від 01 жовтня 2014 (а.с. 38). Згідно рахунку на оплату № 7539 від 30 жовтня 2014 року (а.с.56-60) було направлено заяву на виплату відшкодування страхового відшкодування по полісу № 250578813.13, по страховому випадку який стався 25 вересня 2014 року Голові Правління ПрАТ «АСК «ІНГО-Україна» (а.с.61) На підставі страхового акту № 122359 від 04 грудня 2014 року складеного на суму 54 707,42 грн (а.с.62) було сплачено суму страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 219 від 12 січня 2015 року. (а.с.63). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року задоволено клопотання представника відповідача Конюшко Д. Б . про призначення судової автотоварознавчої експертизи, судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с. 97-99). На вирішення експертів поставлено питання, яка вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Renault Fluence», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, що сталась 25.09.2014 року. 10 жовтня 2018 року повернулася цивільна справа з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На підставі висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 19 вересня 2018 року № 8910/18-54, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Renault Fluence», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, що сталася 25 вересня 2014 року складає: 82 512,43 гривні. (а.с.105-111) Предметом спірних правовідносин у цій праві є відшкодування заподіювачем шкоди в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтями 3, 22, 28 цього Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальника. При настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Аналогічні правові висновки висловлені у постанові Верховного Суду України від 03.12. 2014 у справі № 6-183цс14, а також у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 686/20040/2012, провадження № 61-672 св 18. Матеріалами справи підтверджено та стороною відповідача не оспорено наявність судового рішення про визнання [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, відповідно до постанови Перечерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року у справі № 757/28809/14-п. Зібраними у справі доказами підтверджено розмір страхового відшкодування, який сплачено Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» За приписами статей ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Деліктне зобов`язання - це зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Отже, з огляду на обов`язок заподіювача шкоди відшкодувати збитки в повному обсязі, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» страхового відшкодування в прядку регресу у розмірі 54 707,42 грн, оскільки позивачем доведено факт завдання шкоди відповідачем, що стороною відповідача за відсутності відзиву не заперечувалося, дії відповідача були неправомірними, між нею і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, [PERSON] не доведено, що шкоду завдано не з її вини, а тому вона є заподіювачем шкоди, тобто особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, стороною відповідача не спростовано в установленому процесуальним законодавством порядку докази позивача щодо розміру позовних вимог, тому вимога страховика, пред`явлена у порядку регресу до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування за ремонт забезпеченого договором страхування автомобіля, є правомірною. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача ( ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З огляду на викладене підлягає стягненню із відповідача на користь позивача сума судового збору у розмірі 1 600,00 грн, сплаченого відповідно до платіжного доручення № 6658 від 14 липня 2017 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved