Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

09.09.2015р. позивачка звернулася до Комінтернівського районного суду з даним позовом та в обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на наступне. [INFO] померла її матір [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS]. В якому [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті. Як донька померлої і спадкоємець першої черги [PERSON] у зазначений законом строк звернулася до державного нотаріуса Комінтернівської районної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на даний житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. За таких обставин, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки, крім судового, іншого шляху в неї немає можливості оформити спадщину. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, проте надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок, що за життя належало спадкодавцю, оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. У судовому засіданні встановлено, що згідно довідки Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №590 від 03.08.2015 року, відповідно до запису в погосподарській книзі № 7, особовий рахунок [NUMBER] житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить нині померлій [PERSON].(а.с.8) Згідно технічного паспорту, виготовленого Комінтернівським РБТІ станом на 25.06.2015 року, вищевказаний житловий будинок має загальну площу 710 кв. м.(а.с. 9-16) [INFO] [PERSON] померла, про що в виконкомом Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області складено відповідний актовий запис №39 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 03.12.2015р.(а.с.4) При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04.10.1991 року №7, з наступними змінами і доповненнями, у п.9 зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеної йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до Цивільного кодексу УРСР 1963 року та інших нормативно-правових актів, що регулювали правовідносини по державній реєстрації права власності на нерухоме майно до набуття чинності новим Цивільним кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №195-ІУ, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Діючим на той час законодавством передбачалася тільки державна реєстрація будівель споруд, реєстрація права власності на нерухоме майно, доказом чому, відносно будинків і будівель, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, записи у погосподарських книгах сільських рад. Статтею 3 Закону №195-ІУ визначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набула право власності на житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] і це право підлягає успадкуванню в загальному порядку. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В силу положення ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1216-1218, 1221, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved