Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

08.07.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи Головне управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області, [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, який в послідуючому уточнила, в обґрунтуванні своїх вимог зазначила, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] та її правонаступником. Відповідач по справі є колишнім співмешканцем померлої. Через реєстрацію відповідача позивач змушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] У судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. (а.с.26-30,34-46,49 повідомлення, а.с.52-55 оголошення). Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справ, третя особа [PERSON] просив розглядати справу у його відсутність, проти позову не заперечував, третя особа Головне управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області надали заяву про розгляд справи без участі представника, покладались на розсуд суду. (а.с.47,50-51 заяви). Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач є донькою [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] В спірній квартирі зареєстровані відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] Відповідач [PERSON] припинив мешкати у квартирі з січня 2013 року. ( а.с. 5 довідка, а.с.6 копія свідоцтва про смерть, а.с.10 копія свідоцтва про народження, а.с.12 копія витяга про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а.с.13 копія свідоцтва про шлюб, а.с.14 акт). Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, тому суд приходить до висновку, що право позивача на користування власністю, а саме квартирою [ADDRESS] порушено й потребує захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved