Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

09 січня 2018року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підтвердження позовних вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного 09.02.2013року договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної лінії №005-14153-090213 відповідачу [PERSON] в установі позивача було відкрито картковий рахунок №26255907866909 в гривні з відновлювальною кредитною лінією з лімітом на день укладання договору 24500грн., а також видано кредитну картку та ПІН код до неї. Відсоткова ставка за користування кредитною лінією в торговельно-сервісній мережі становить 0,0001% річних, після закінчення пільгового періоду та для операцій з видачі готівки з карткового рахунку - 55% річних, за недозволений овердрафт 48% річних. Моментом надання банком позичальнику кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів позичальника. Відповідач зобовязалася щомісяця в строки встановлені договором здійснювати погашення частини заборгованості за кредитною лінією, сплачувати заборгованість за овердрафтом, відсотки та комісію за попередній звітний місяць. Позивач вказує, що станом на 29.11.2017року відповідач порушила умови кредитного договору і має заборгованість у сумі 44856,37грн., з яких прострочене тіло кредиту 26977,64грн , заборгованість за відсотками 17878,73грн. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також витрати понесені по справі. Представник позивача в судове засідання не зявилася, але позовній заяві просила справу розглядати в її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася, але надіслала відзив на позовну заяву в якому вказала, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду. Так останній платіж по кредиту відповідачем здійснено 21.03.2014року, а останній раз вона знімала кошти із кредитної картки 30.04.2014року, тобто на 30.05.2014року виникла ситуація, що [PERSON] не погасила борг у будь-який спосіб у будь-якому розмірі і з цього часу відповідач дізнався про порушення його права. Проте до суду відповідач звернувся лише 09.01.2018року тобто вже після закінчення трирічного строку позовної давності. Посилаючись на вищевикладене відповідач просила суд відмовити позивачу у задоволенні його вимог у повному обсязі у звязку із закінченням строку позовної давності. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи (заяву №005-14153-090213 від 09.02.2013року про відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної лінії, Тарифи на обслуговування платіжних карток, розрахунок заборгованості) суд встановив, що 09.02.2013року ПАТ «Дельта Банк» за заявою [PERSON] відкрив їй картковий рахунок №26255907866909 в гривні з відновлювальною кредитною лінією з лімітом на день укладання договору 24500грн., а також видав кредитну картку та ПІН код до неї. Згідно розділу 1 Тарифів на обслуговування платіжних карток до вищевказаного кредитного договору відсоткова ставка за користування кредитною лінією в торговельно-сервісній мережі становить 0,0001% річних, після закінчення пільгового періоду та для операцій з видачі готівки з карткового рахунку - 55% річних, за недозволений овердрафт 48% річних. Згідно умов договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки №005-14153-090213 від 09.02.2013року укладеного між сторонами відповідач зобовязалася щомісяця в строки встановлені Правилами здійснення операцій з картковими рахунками здійснювати погашення частини заборгованості за кредитною лінією, сплачувати заборгованість за овердрафтом, відсотки та пеню які виникли за попередній звітний місяць (здійснювати обовязковий місячний платіж) Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. З умовами укладеного договору відповідач ознайомлена, нею він підписаний. Вказаним кредитним договором передбачено умови надання позичальнику грошових коштів Банком у тимчасове платне користування . Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. За вищевказаних обставин суд вважає доведеним, що станом на 29.11.2017року відповідач порушила умови кредитного договору і має заборгованість у сумі 44856,37грн., з яких прострочене тіло кредиту 26977,64грн , заборгованість за відсотками 17878,73грн. Відповідач наявність заборгованості не заперечує, проте заявляє клопотання про застосування до вимог банку строку позовної давності. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як видно із розрахунку заборгованості останній платіж по кредиту відповідачем здійснено 21.03.2014року, а останній раз вона знімала кошти із кредитної картки 30.04.2014року. Оскільки згідно умов кредитного договору позичальник зобовязана була щомісяця здійснювати погашення частини заборгованості за кредитом у вигляді обовязкового місячного платежу то станом на 30.05.2014року виникла ситуація коли відповідач з відсутності обовязкового місячного платежу дізнався про порушення його права. Тобто 30.05.2014року є датою початку перебігу позовної давності. Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Проте до суду відповідач звернувся лише 09.01.2018року тобто вже після закінчення трирічного строку позовної давності. Відповідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, є підставою для відмови у позові. З наведеного видно, що позивач звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором після закінчення строку позовної давності, а відтак клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до вимог банку слід задовольнити, а в задоволенні позову - відмовити. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed