Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~07 серпня 2018 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області з Апеляційного суду Запорізької області надійшла цивільна справа за позовною заявою [PERSON] (далі позивач) до Державного підприємства «Сніжнеантрацит» (далі відповідач, ДП «Сніжнеантрацит») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для продовження розгляду. \~ \~ \~ \~Так, 24 жовтня 2017 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, які поніс позивач при розгляді даної справи, а саме коштів, витрачених на публікацію в газеті «Урядовий курєр» та «Донеччина» оголошень про виклик відповідача у справі. Позивач у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується оголошеннями про виклик учасника справи від 19.09.2018 року, 18.10.2018 року, 26.11.2018 року. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується оголошеннями про виклик учасника справи від 19.09.2018 року, 18.10.2018 року, 26.11.2018 року. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 220 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. Відповідно до вимог частини другої\~статті 197 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~- ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази суд вважає, що в задоволенні заяви позивача слід відмовити з наступних підстав. \~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1, 2, 3\~ст.\~10\~ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 11 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 09 червня 2017 року задоволено повністю позов [PERSON] та вирішено стягнути з ДП «Сніжнеантрацит» на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 53851,14 гривень та судовий збір у розмірі 640,00 гривень в дохід держави. 24 жовтня 2017 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області [PERSON] звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, які поніс позивач при розгляді даної справи, а саме коштів, витрачених на публікацію в газеті «Урядовий курєр» та «Донеччина» оголошень про виклик відповідача у справі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи, під час ухвалення рішення суд повинен вирішити питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно зі ст. 79 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи, судові витрати судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційної тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно зі ст. 220 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3)суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4)судом не вирішено питання про судові витрати. Із системного аналізу зазначених норм процесуального закону випливає, що суд може ухвалити додаткове рішення щодо понесених судових витрат лише в тому разі, якщо докази таких витрат були надані суду при розгляді справи до ухвалення рішення; ці докази були предметом судового розгляду; були надані іншим особам, які беруть участь у справі, для ознайомлення та були досліджені судом у судовому засіданні, проте стосовно них рішення не було ухвалено. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] надсилався зразок оголошення для публікації в газеті «Урядовий курєр», однак дана вимога суду була позивачем проігнорована і оголошення у пресі не було надруковано, що підтверджується листом до начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області [PERSON] У звязку з несплатою позивачем [PERSON] витрат щодо публікації оголошення про виклик представника відповідача у пресі, останній викликався до суду через оголошення на офіційному сайті Судової влади України, що підтверджується відповідним повідомленням. \~ \~ \~ \~Матеріали цивільної справи не містять документального підтвердження оплати [PERSON] витрат щодо надання оголошення\~у пресі\~для виклику\~відповідача,\~а також\~зазначених доказів позивач не надав ані під час розгляду справи, ані при зверненні з цією заявою, що не дає підстав для вирішення цих вимог на його користь. Згідно з п. 37 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, суд вважає, що у задоволенні заяви [PERSON] щодо розподілу судових витрат, які поніс позивач при розгляді даної справи, а саме коштів, витрачених на публікацію в газеті «Урядовий курєр» та «Донеччина» оголошень про виклик відповідача у справі, необхідно відмовити.

Outcome: dismissed