Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

07 травня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Український фінансовий світ», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію [PERSON], (надалі-позивач) звернулося до суду з зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що між ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та громадянином України [PERSON] (надалі-відповідач), 25 липня 2013 року укладений договір № 042/031-Кс про надання споживчого кредиту, згідно з п. 2.1 якого банк надав позичальнику споживчий кредит на наступних умовах: сума кредиту 10000,00 гривень; термін повернення кредиту - згідно графіку, наведеному в Додатку № 2 до цього договору, дата остаточного повернення кредитних коштів 24 липня 2015року; тип річної процентної ставки фіксована; розмір річної процентної ставки за користування кредитом 25, 00 %; комісійна винагорода за надання кредиту 0,5 % від суми кредиту, сплачується одноразово в день укладення кредитного договору; комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості 0,5% від первісної суми кредиту, щомісячно. Відповідно до пункту 2.2 Кредитного договору, кредитні кошти надаються банком позичальнику за умови: набуття чинності цим Договором, а відповідно до пункту 7.1., Договір набуває чинності з моменту його підписання. За умовами пунктом 3.3.1. Кредитного договору, позивач зобовязався здійснити видачу кредиту в порядку та на умовах передбачених цим Договором. У свою, чергу відповідач взяв на себе зобовязання, згідно з пунктом 3.4.1. Кредитного договору, вчасно повернути кредитні кошти, сплачувати відсотки за користування ними та комісійну винагороду у терміни, встановлених цим договором. Пунктом 3.4.3. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязується сплачувати нараховані відсотки в період з першого по десяте число місяця. Разом із цим, відповідно до пункту 3.4.4. Кредитного договору, позичальник зобовязується сплачувати Банку комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в період з першого по десяте число місяця. Позивач, надав відповідачу кредит у сумі 10000,00 гривень (десять тисяч гривень 00 копійок), що підтверджується меморіальним ордером № TR. 44043.161.290 від 25 липня 2015 року. Однак, відповідач вчасно, тобто згідно з графіком повернення кредиту (додаток № 2 до Кредитного договору), не повернув кредитні кошти. Внаслідок прострочення (затримки) повернення кредитних коштів (кредиту) та згідно із розрахунком, станом на 15 квітня 2015 року розмір загальної заборгованості складає 4547,70 грн. Позивач у позов зазначає, що відповідач порушив зобовязання умови Кредитного договору, щодо вчасного повернення кредитних коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором, застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не впливає із суті кредитного договору. Згідно з положеннями частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Умовами п. 3.1.3. Кредитного договору встановлено, що Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення кредиту і сплати відсотків .у разі затримки сплати Позичальником чергової частини кредиту і/або відсотків на один календарний місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. 15 серпня 2014 року Фондом на своєму офіційному веб-сайті оприлюднено оголошення про те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 14 серпня 2014 року № 491 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14 серпня 2014 року № 69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «УФС», згідно з яким з 15 серпня 2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та визначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «УФС». На підставі постанови правління Національного банку України від 10 листопада 2014 року № 717 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13 листопада 2014 року № 119 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «УФС» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «УФС» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на 1 рік, з 13 листопада 2014 року по 12 листопада 2015 року включно. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (право чинів), інших документів від імені банку. Відповідності до ч. 1 ст. 48 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: виконує повноваження органів управління банку. З зазначених підстав позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 042/031-Кс в розмірі 4547,70 грн. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача, за довіреністю - [PERSON], позов підтримав, відповідач позов визнав, проти розміру заборгованості не заперечував. Згідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 липня 2013 року між сторонами укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу споживчий кредит на наступних умовах: сума кредиту 10000, 00 гривень; термін повернення кредиту - згідно графіку, наведеному в Додатку № 2 до цього договору, дата остаточного повернення кредитних коштів 24 липня 2015 року (а.с.6-9); тип річної процентної ставки фіксована; розмір річної процентної ставки за користування кредитом 25, 00%; комісійна винагорода за надання кредиту 0,5% від суми кредиту, сплачується одноразово в день укладення кредитного договору; комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості 0,5% від первісної суми кредиту щомісячно. Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. У порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі вимог ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, належним виконанням зобовязань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Згідно до вимог ст. 599 ЦКУ зобовязання, припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобовязання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем, в порушення зазначених вимог, суду не надано ні заперечень до позову, ні доказів у підтвердження виконання взятих на себе зобовязань за кредитним договором. За правилом ч. 3, ч. 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи, обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані. Відповідач заперечень до позову не надав. З зазначених підстав з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 4547,79 гривень, що підтверджується розрахунком та виписками до нього (а.с.10, 39-52). Враховуючи викладене вище, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved