Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

08.10.2020 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом який мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі зареєстрованому 12 липня 2019 року у Баришівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 59. Від спільного подружнього проживання мають сина, [PERSON] [INFO] . Посилаючись на відсутність взаєморозуміння у відносинах та втрати почуття любові один до одного, та як наслідок припинення сімейних відносин, просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Також відповідач не надає допомоги в утриманні сина, тому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на користь [PERSON] починаючи, з дня пред`явлення даного позову і до моменту досягнення дитиною повноліття. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності заявлений позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з`явився надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлений позов визнав в повному обсязі. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с.11) Від спільного подружнього проживання мають сина, [PERSON] [INFO] . На момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач проживає з дитиною, а відповідач не надає їй допомоги в утримування дитини. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнала, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, Суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам одного з них, а тому вважає достатні підстави для його розірвання. Нормою ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду, позивачем згідно квитанції №N1FDK3330M від 08.10.2020 року сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн. (а.с. 1). Так як суд задовольняє позов повністю, судові витрати у справі складають 840.80 грн. судового збору та у відповідності до положень ст.ст. 133, 141ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному розмірі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Нормою ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача. З цих підстав,

Outcome: approved