Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

08.05.2015 року позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом, який згодом уточнила, про витребування від [PERSON] на її користь, належний їй на праві приватної власності автомобіль марки DAEWOO LANOS, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], вартістю 24\~000 гривень та судовий збір в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON], є власником автомобіля марки DAEWOO LANOS TF69Y, 2008 року випуску, синього кольору, № двигуна A15SMS456620R, № кузова Y6DTF69YP80183727, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідач взяв на себе зобовязання повернути отриманий ним у користування транспортний засіб автомобіль марки DAEWOO LANOS TF69Y, 2008 року випуску, синього кольору, № двигуна A15SMS456620R, № кузова Y6DTF69YP80183727, державний номерний знак [NUMBER] до 01 грудня 2014 року у технічно справному стані. Відповідач належного позивачеві на праві приватної власності транспортного засобу не повертає та місцезнаходження даного автомобіля на даний час не відоме. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявилася, проте подала до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зясувавши думку учасників процесу, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення заочного судового розгляду справи, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що автомобіль марки DAEWOO LANOS TF69Y, 2008 року випуску, синього кольору, № двигуна A15SMS456620R, № кузова Y6DTF69YP80183727, державний номерний знак [NUMBER] згідно баз даних ДАІ «2000» та НАІС ДДАІ станом на 15.01.2015 року, зареєстрований за [PERSON]. Згідно розписки від 21.08.2014 року, наданої [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] взяв вищенаведений автомобіль в оренду до 01.12.2014 року і зобовязався його повернути у вказаний термін в технічно справному стані. З вини відповідача [PERSON] автомобіль, належний [PERSON], вибув у неї з власності поза її волею. Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності . Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння , користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи , якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про його право власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судовий захист права приватної власності громадян може, зокрема, здійснюватися шляхом розгляду справ за позовами про визнання права власності на майно. Згідно із ст.1 Першого Протоколу від 20.03.1952 р. до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушувала право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом , що встановлений договором або законом. Згідно із ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права , свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає позовні вимоги позивача повністю доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved