Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

08.02.2021 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних. В обґрунтування позову зазначив, що 28.08.2007 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-302/293/2007, за умовами якого остання отримав кредит в сумі 90 320,00 швейц. франків. Також, 28.08.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №SR-302/293/2007 за умовами якого остання прийняла на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] всіх боргових зобов`язань, які виникають з умов кредитного договору №ML-302/293/2007 від 28.08.2007, та як солідарні із позичальником боржники. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором позивач був вимушений звернутись до суду для захисту своїх прав, а тому рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.07.2010 року позовні вимоги позивача було задоволено та стягнуто з відповідачів солідарно суму боргу за кредитним договором №ML-302/293/2007 від 28.08.2007 у сумі 102 888,75 швейц. франків, еквівалент 789 358,71 грн. Отже, рішенням суду, яке набрало законної сили, було стягнуто з відповідачів заборгованість у національній валюті України - гривні. Вищевказане рішення суду на теперішній час фактично не виконано. Згідно довідки від 15.12.2020 заборгованість за кредитним договором №ML-302/293/2007 від 28.08.2007 не погашена та складає: 688 210,14 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 75 473,01 грн. - заборгованість за відсотками по кредиту, 25 675,57 грн. - пеня, 1820,00 грн. - судовий збір. Позивачем нараховано інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором №ML-302/293/2007 від 28.08.2007 у сумі 194 114,62 грн. за останні 3 роки, що передували зверненню до суду, зокрема: 112 395,26 грн. - інфляційні витрати за кредитом за період з 18.01.2018 року по 18.01.2021 року; 61 995,47 грн. - 3 % річних по тілу кредиту за період з 18.01.2018 по 18.01.2021 року; 12 385,12 грн. - інфляційні втрати по відсоткам за період з 18.01.2018 по 18.01.2021; 6 798,77 грн. - 3 % річних по відсоткам за період з 18.01.2018 по 18.01.2021 року. Нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з даним позовом, де просив стягнути з відповідачів нараховані інфляційні витрати та 3% річних, а також судові витрати по справі. Ухвалою суду від 05.03.2021 року відкрито провадження у цивільній справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву в якій просив розглянути справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини неявки до суду не повідомили, не направили відзив на позовну заяву, на адресу суду повернулися конверти із судовими повістками із рекомендованими повідомленнями із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 28.08.2017 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №ML-302/293/2007, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 90 320,00 швейц. франків, цільове використання - на купівлю нерухомого майна, з кінцевим терміном повернення до 28.08.2037 року, зі сплатою фіксованого відсотку в розмірі 4,49 % річних + FIDR. Крім того, в забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №ML-302/293/2007 від 28.08.2007 року, 28.08.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено Договір поруки №SR-302/293/2007 від 28.08.2007 року, відповідно до умов якого [PERSON] взяла на себе зобов`язання відповідати перед Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» по зобов`язанням [PERSON] в повному обсязі таких зобов`язань, які виникають з умов Кредитного договору №ML-302/293/2007 від 28.08.2007 року, та як солідарні із позичальником боржники. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 12.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно умов якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги, в тому числі за кредитним договором №ML-302/293/2007 від 28.08.2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів. Відповідач [PERSON] скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість та в 2010 році ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.07.2010 року по справі №2-899/2010 солідарно стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-302/293/2007 від 28.08.2007 року в розмірі 102 888,75 швейцарських франків, що становить 789 358 грн. 71 коп., а саме: непогашеної суми кредиту у розмірі 688 210 грн. 14 коп., несплаченої суми відсотків у розмірі 75 473 грн. 01 коп., пеню 25 675 грн. 75 коп., а також судових витрат по справі в сумі 1 820 грн.00 коп., а всього 791 178 грн. 71 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили 10.08.2011 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевказаного заочне рішення суду Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 28.07.2010 року по справі №2-899/2010 видано відповідні виконавчі листи. Утім, головним державним виконавцем Індустріального ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Данилевською Т.М. 23.03.2018 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в рамках виконавчого провадження №51343471 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. 21.05.2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-899/2010 виданого 27.05.2016 року. На теперішній час рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.07.2010 року по справі №2-899/2010 відповідачами не виконано, заборгованість на користь позивача відповідачами не сплачена. Так, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №ML-302/293/2007 від 28.08.2007 року станом на 18.01.2021 року заборгованість складає 787 304,29 грн., з яких: 688 210,14 грн. - заборгованість за кредитом; 73 418,58 грн. - заборгованість по відсоткам; 25 675,57 грн. - сума пеня за прострочення зобов`язання. На підставі викладено, у лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3% річних. Слід також зазначити, що ухвалення судом рішення про стягнення грошових коштів з боржника або звернення кредитора з заявою про примусове виконання рішення суду до органів державної виконавчої служби не виключає відповідальність боржника за порушення строків розрахунку за грошовим зобов`язанням, передбачену ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що на теперішній час рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.07.2010 року по справі №2-899/2010 відповідачами не виконане та заборгованість за кредитним договором не погашена, слід дійти висновку про наявність законних підстав, для притягнення відповідачів до передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності за порушення ними строків виконання грошового зобов`язання. Як вже зазначалось вище, сума заборгованості відповідачів по тілу кредиту становить 688 210,14 грн., а сума заборгованості за відсотками становить 73 418,58 грн. Позивач просить стягнути з відповідачів 3% річних за період з 18.01.2018 року по 18.01.2021 року, тобто за останні три роки, що передували зверненню до суду з даним позовом. Таким чином, 3% річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту за період з 18.01.2018 року по 18.01.2021 року складає 61 995,47 грн., тоді як 3% річних від простроченої суми заборгованості по відсоткам за період з 18.01.2018 року по 18.01.2021 року складає 6 798,77 грн. За таких обставин суд вважає, що з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути солідарно 3% річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту за період з 18.01.2018 року по 18.01.2021 року у розмірі 61 995,47 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості за відсотками за період з 18.01.2018 року по 18.01.2021 року у розмірі 6 798,77 грн., а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується індексу інфляції, то згідно із Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженою Наказом Держкомстату №265 від 27 липня 2007 року індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Розрахунок індексу інфляції повідомляється Листом Національного банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Таким чином, сума індексу інфляції від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту за період з 18.01.2018 року по 18.01.2018 року становить 112 935,26 грн., тоді як сума індексу інфляції від простроченої суми заборгованості за відсотками за період з 18.01.2018 року по 18.01.2021 року становить 12 385,12 грн. Отже, з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту за період з 18.01.2018 року по 18.01.2021 року у розмірі 112 935,26 грн. та інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості за відсотками за період з 18.01.2018 року по 18.01.2021 року у розмірі 12 385,12 грн., а отже позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. За таких обставин, з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно 3% річних та інфляційні втрати за період з 18.01.2018 року по 18.01.2021 року у загальному розмірі 194 114,62 грн. Враховуючи наведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачі свої зобов`язання по поверненню суми боргу не виконали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» підлягають задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, то з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2911,72 грн., тобто по 1 455,86 грн. з кожного.

Outcome: approved