Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~07.12.2017 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] « Про визначення місці проживання дитини », посилаючись на те, що з останнім вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач. \~ \~ \~ \~Після припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачем, яке мало місце в жовтні 2013 року, за згодою відповідача, малолітня донька [PERSON] мешкає разом з нею і до теперішнього часу виховується та утримується нею. Вона сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обовязків, виховує, піклується та забезпечує доньку, з якою у неї склався міцний емоційний звязок. Матеріально та житлом забезпечена, нею створені нормальні житлово побутові умови для життя, розвитку, навчання та дозвілля доньки. Позивач вважає, що в інтересах малолітньої доньки, на теперішній час її місцем мешкання треба визнати разом з нею, тому просить суд позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не прибули, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надавши суду заяву про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі. ( а.с.а.с. 48, 62 ). У судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надавши суду заяву про розгляд справи у підготовчому та у судовому засіданні за його відсутності, позовні вимоги відповідач визнає в повному обсязі. ( а.с. 44 ). Представник третьої особи органу опіки та піклування Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, надавши суду письмовий висновок органу опіки та піклування щодо визначенням місця проживання дитини сторін.( а.с. 56 ). При таких\~обставинах,\~суд враховуючи\~позицію позивач,\~відповідача та\~третьої особи і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розглянути справу у підготовчому судовому засіданні у відсутності зазначених осіб. \~ \~ \~ \~Суд, враховуючи позиції сторін, третьої особи та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~ подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов'язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Згідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. \~ \~ \~ \~Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки також зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки повинні поважати права дитини та її людську гідність. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, який проживає окремо від дитини має право на спілкування з дитиною, а батько з яким проживає дитина не має право перешкоджати такому спілкуванню. Згідно ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. У відповідності до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні питання щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Згідно з ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України « Про охорону дитинства » кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. ( а.с.а.с. 11). Також у судовому засіданні встановлено, що малолітня [PERSON] з народження по теперішній час мешкає разом з матірю [PERSON], за адресою : м. Харків, пр-т Перемоги 62-б/15. Крім того, позивач має у приватній власності житлове приміщення, розташоване за адресою : м. Харків, вул. Шатилівська 29/72. ( а.с.а.с. 12, 13, 15, 16 ). Згідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 30.07.2018, за адресою : м. Харків, пр-т Перемоги 62-б/15 позивачем [PERSON] для дитини створено належні умови для проживання та розвитку. Квартира складається з 2 кімнат, має всі зручності та оснащена відповідними житлово побутовими предметами, у тому числі і дитячого призначення. ( а.с. 59 ). Позивач [PERSON] працює в ТОВ « КБС Трейд », характеризується з позитивної сторони, має матеріальний дохід, достатній для утримання своєї доньки, на наркологічному та психоневрологічному обліку у відповідних лікарняних закладах не перебуває. (а.с. 60, 61) Згідно з довідкою, наданими адміністрацією КЗОЗ « Харківська міська дитяча лікарня № 4 » від 09.07.2018, де малолітня [PERSON] перебуває на амбулаторному обліку з дня народження, на прийом до лікаря дитина приходить у супроводі матері. ( а.с. 60 ). \~ \~ \~ \~З висновку наданого органом опіки та піклування Департаменту служб у справах дітей за № 543 від 14.08.2018 вбачається, що на підставі вивчення даних, які характеризують особи сторін, ретельного розгляду питання, що до визначення місця проживання малолітньої доньки сторін, виходячи з інтересів малолітньої дитини, було прийнято рішення про те, що дитина повинна мешкати разом з матірю [PERSON] ( а.с.а.с. 57-58 ). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 (далі ? Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови від 18.12.2009 № 11 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Крім того, згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Позиція, що дитина може бути розлучена з матір'ю у виняткових випадках, також викладена у рішенні ЄСПЛ від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України». Виходячи з вимог чинного законодавства та обставин справи, враховуючи, що малолітня [PERSON] з дня народження по теперішній час мешкає разом з матірю, враховуючи висновок органу опіки та піклування, беручи до уваги, що відповідач визнає в повному обсязі зазначені позовні вимоги, а також неявку в судове засідання відповідача без поважних причин, що в свою чергу розцінюється судом, як втрату інтересу відповідача до суті спору та як байдужістю до долі доньки, суд вважає, що дитина має більш тісний психологічний зв'язок саме з матірю, яка забезпечить права дитини на належне утримання, виховання, лікування, розвиток, оздоровлення та безпеку. За таких обставин, суд вважає, доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини разом з матірю [PERSON], а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. При зверненні до суду з зазначеним позовом, позивачем [PERSON] був сплачений судовий збір в сумі 680 гривень. ( а.с. 6 ). Суд вважає за необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] вказану суму судового збору, так як відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 150-155, 157, 160-161 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 № 16 « Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України », ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

Outcome: approved