Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

09 липня 2021 року Служба у справах дітей Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] , звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому просить: - позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з відповідача аліменти на користь дітей аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідачів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04 червня 2021 року до служби у справах дітей Піщанської сільської ради надійшла заява вх. № 219 від гр. [PERSON] про те що він відмовляється забрати своїх дітей із КЗО «Котовська спеціальна школа» ДОР, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та надає згоду на усиновлення дітей. Відповідною інформацією КЗО «Котовська СШ» ДОР» відносини батька [PERSON] до дітей були нейтральні, батько уникав взаємин з дочкою і сином, забирав їх додому лише по дзвінку та вимозі адміністрації. Часто відмовлявся забирати дітей на вихідні дні, мотивуючи тим, що не має змоги утримувати їх. Приїжджаючи з дому, діти часто проявляли агресію, могли бути схильні до імпульсивної поведінки. Батько зв`язок із педагогами не підтримував, успіхами у навчанні та здоров`ям дітей не цікавився, не забезпечував дітей особистими речами, шкільним приладдям, сезонним одягом, речами особистої гігієни. 30 червня 2021 року [PERSON] не поїхав за дітьми в інтернатний заклад КЗО «Котовська НРЦ`ДОР», внаслідок чого діти залишилися без батьківського піклування, та в подальшому були тимчасово влаштовані в родину. Зазначені обставини стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав та вирішення питання щодо стягнення аліментів на утримання дітей. Ухвалою суду від 09 липня 2021 року відкрите провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явилася, був повідомлений належним чином про час, дату і місце розгляду справи, причина неявки невідома, тому суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку. Судом подано копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.8), свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.9), відповідно до яких батьком дітей є відповідач по справі. Матір дітей - [PERSON] , - померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с. 7). Суду подано копію заяви [PERSON] , адресовану на адресу служби у справах дітей Піщанської сільської ради, у якій [PERSON] відмовляється забирати своїх дітей з навчального закладу, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та усиновлення дітей (а.с. 17). В свою чергу, Комунальний заклад освіти «Котовська спеціалізована школа» Дніпропетровської обласної ради повідомляє, що за час перебування дітей в інтернатному закладі, відносини батька [PERSON] до дітей були нейтральні, батько уникав взаємин з дочкою і сином, забирав їх додому лише по дзвінку та вимозі адміністрації. Часто відмовлявся забирати дітей на вихідні дні, мотивуючи тим, що не має змоги утримувати їх. Приїжджаючи з дому, діти часто проявляли агресію, могли бути схильні до імпульсивної поведінки. Батько зв`язок із педагогами не підтримував, успіхами у навчанні та здоров`ям дітей не цікавився, не забезпечував дітей особистими речами, шкільним приладдям, сезонним одягом, речами особистої гігієни (а.с. 20). З поданих доказів вбачається, вбачається наявність спору, що врегульована нормами СК України, а саме. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляються від своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного. Згідно висновку органу опіки та піклування Піщанської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 30 червня 2021 року (а.с.21-22), повноважний орган опіки та піклування вважає, що наявні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно їх дітей. При цьому, суду не надано належних доказів того, що відповідачем створено належні умови для розвитку дітей. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що від виконання обов`язків з виховання дітей, визначених ст. 150 СК України, відповідач свідомо ухиляються. Діти ростуть без батьківського піклування, моральної та матеріальної забезпеченості. Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а суд одночасно з позбавленням батьківських прав може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути аліменти з [PERSON] на користь закладу, де будуть знаходитись діти, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) кожного з відповідачів щомісяця, на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved