Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

10.05.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить суд зобов`язати відповідача [PERSON] , не чинити перешкод [PERSON] , у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , відповідно до порядку, встановленого Розпорядженням служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 19.02.2019 №105, яким визначено вільне спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] у першу, третю суботу та другу, четверту неділю щомісяця з 10:00 до 18:00 години та протягом 50% канікулярного періоду, а також спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] за домовленістю з матір`ю дитини - [PERSON] - у буденні дні. Свої вимоги мотивує тим, що з 19.06.2010 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який було розірвано рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14.05.2018. [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON] . Вказує, що до розірвання шлюбу, 27.11.2017 між позивачем та відповідачем було укладено договір про визначення місця проживання дитини, участі батьків у вихованні дитини та сплату аліментів. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нациною-Марченко О.О. та зареєстровано в реєстрі за №1113. Зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач перешкоджає спілкуванню з дитиною, позбавляє позивача можливості приймати участь у вихованні дитини, навіть в ті дні, які визначені Розпорядженням Служби у справах дітей Києво-Святошинської РДА Київської області від 19.02.2019 №105. Оскільки згоди між батьками щодо участі у спілкування з дитиною не досягнуто, позивач був змушений звернутися до суду та просить задовольнити позовні вимоги. 10.05.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 14.05.2019 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 14.05.2019 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. 23.07.2019 від Служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації надійшов лист в якому просять суд розглядати справу за їх відсутності. 16.09.2019 Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області направила до суду висновок органу опіки та піклування від 23.08.2019 № 07-21/2519 «Про встановлення способу участі батька - гр. [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з нею». Ухвалою суду від 04.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 11.03.2021 до суду надійшла заява від представника позивача в якій останній просив долучити до матеріалів справи скриншоти листування між позивачем та відповідачем, які підтверджують те, що відповідач отримала судову повістку-повідомлення про її виклик до суду. Просить врахувати зміст долучених до заяви документів при вирішенні питання про можливість розгляду справи без участі відповідача у разі її неявки без поважних причин. Крім того, 11.03.2021 до суду надійшла заява від представника позивача в якій останній позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Рішення просить ухвалити із урахуванням висновку органу опіки та піклування. Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву в становленні строки подано не було. Третя особа -служба у справах дітей Києво-Святошинської РДА в м. Києві просила розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що сторони з 19.06.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14.05.2018 року, справа №760/26881/17-ц. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 27.11.2017 між позивачем та відповідачем було укладено договір про визначення місця проживання дитини, участі батьків у вихованні дитини та сплату аліментів. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нациною-Марченко О.О. та зареєстровано в реєстрі за №1113. Згідно п.1.2 Договору сторони визначили місцем проживання дитини місце проживання матері. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При цьому, згідно з ч.1 ст. 150 та ч.ч.1, 3 ст. 151 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Положеннями ст. 157 СК України, серед іншого, визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Встановлено, що розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 19.02.2019 №105 визначено порядок участі батька [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] та встановлено наступний графік спілкування з дитиною: у першу, третю суботу та другу, четверту неділю щомісяця з 10:00 до 18:00 години та протягом 50% канікулярного періоду, а також спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] за домовленістю з матір`ю дитини - [PERSON] - у буденні дні. Цим же розпорядженням зобов`язано матір дитини - [PERSON] , не перешкоджати батькові бачитись та спілкуватися з дитиною та брати участь у її виховані. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні та вихованні дитиною, що визначено вказаним вище розпорядженням. Доказів того, що спілкування позивача з донькою негативно впливає на розвиток дитини, матеріали справи не містять. Таким чином, вчинення відповідачкою перешкод для позивача щодо спілкування останнього з донькою, суд визнає доведеним, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідачки не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною підлягають задоволенню. Водночас, відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Положеннями ч.ч.4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 23.08.2019 Києво-Святошинською РДА Київської області складено висновок №07-21/2519, згідно якого на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській РДА Київської області від 20.08.2019 року (протокол №16) орган опіки та піклування на теперішній час вважає за доцільне встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні батька - гр. [PERSON] , у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з нею, встановивши йому наступний графік спілкування з дитиною: перша, третя субота та друга, четверта неділя щомісяця з 10:00 до 18:00 години та протягом 50% канікулярного періоду, а також спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] за домовленістю з матір`ю дитини - [PERSON] - у буденні дні. Вказаний висновок відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржений та доказів на його спросування не надано. Згідно із ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В той же час, згідно положень ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка була ратифікована Україною 27.02.1991 та набрала чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Як встановлено рішенням Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 по справі «Хант проти України», дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Суд вважає, що відповідачем не надано допустимих та беззаперечних доказів того, що позивач, який є батьком дитини, несе загрозу та його подальше спілкування з дитиною суперечило б її інтересам. Таким чином, на підставі, встановлених судом обставин, враховуючи рекомендації, викладені у Висновку органу опіки та піклування Києво-Святоштнської РДА Київської області від 23.08.2019, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, виходячи виключно з інтересів та віку малолітньої дитини, а також балансу інтересів батьків, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визначення порядку його спілкування з дитиною та участі у її вихованні слід задовольнити та визначити наступний графік їх побачень: перша, третя субота та друга, четверта неділя щомісяця з 10:00 до 18:00 години та протягом 50% канікулярного періоду, а також спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] за домовленістю з матір`ю дитини - [PERSON] - у буденні дні. Суд вважає, що такий порядок участі батька у спілкуванні та вихованні з донькою буде достатнім для спілкування із дитиною у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; забезпечить можливість батьку надавати дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; сприятиме засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Тобто, відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права обох батьків на спілкування з донькою. Враховуючи законодавчі рекомендації при вирішенні питань, пов`язаних з розглядом спорів щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд вважає, що розлучення малолітньої доньки з матір`ю на вказаний вище час не буде суперечити її інтересам та способу життя, до якого вона звикла і який склався. Враховуючи наявні характеризуючі дані щодо особи позивача, суд вважає, що виходячи з його життєвого досвіту, соціальної зрілості та усвідомлення значення виконання батьківських обов`язків, останній може якнайкраще створити та забезпечити належні умови утримання та догляду за донькою у визначений судом час. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Суд звертає увагу, що відповідач не позбавлена права контролювати регламент побачень батька з донькою та у передбаченому законом порядку звернутися до компетентних органів щодо усунення порушень прав дитини. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved