Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

10.03.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 25.03.2015 р. з відповідачем зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, а з листопада 2015 р. проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, спільне господарство не ведеться. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові, заперечив проти призначення строку для примирення. Відповідач позов визнала і пояснила, що дійсно з листопада 2015 р. з чоловіком проживають окремо в різних населених пунктах, шлюбних стосунків не підтримують через втручання в їхню сім'ю батьків позивача. Просила суд призначити строк для примирення в один місяць і висловила надію на відновлення шлюбних стосунків. В разі розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище. Вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі письмові докази, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред'явлення позову, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 25 березня 2015 року у виконавчому комітеті Саївської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 3. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають (а.с. 4). Шлюбні відносини між подружжям припинені з 01 листопада 2015 року і не поновлювалися. Встановлюючи мотиви, причини та підстави розірвання шлюбу суд з'ясував, що сторони як подружжя шлюбні стосунки тривалий час не підтримують, не поновлювали їх і такого наміру не мають, проживають окремо в різних населених пунктах, тому суд робить висновок, що морально-правові основи шлюбу втрачені, збереження шлюбу не можливе, оскільки почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки втрачені. При цьому суд бере до уваги пояснення відповідача, яка висловилася про можливість примирення, але у випадку, що розглядається, призначення строку для примирення суд вважає неефективним з різних точок зору, у тому числі з погляду на ставлення подружжя до шлюбу, адже з листопада 2015 р. сторони не намагалися відновити шлюб, весь цей час проживають окремо, фактично не спілкуються, а позивач категорично не схиляється до примирення і до його позиції не слід виявляти зневагу, тому суд вважає недоцільним формально призначати строк для примирення подружжя. Крім того, суд не зобов'язаний призначати строк для примирення, а це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях, які є морально-правовою основою шлюбу. Спір про поділ майна на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. На підставі ст. ст. 104, 105 ч. 3, 110-112, 113, 115 СК України та

Outcome: approved