overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

08.06.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 15.11.2008 року виконкомом Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №30, зазначивши в обґрунтування позову, що від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка на теперішній час проживає разом з нею. З відповідачем шлюбні стосунки припинили з жовтня 2014 року, з того часу проживають окремо і спільного господарства не ведуть. Шлюб розпався тому, що за весь час спільного проживання вони з відповідачем так і не змогли порозуміти один одного, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сімю, у звязку з чим ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, а виникла неприязнь, тому за таких умов збереження їх шлюбу не можливо. Підстав для надання строку на примирення не існує, оскільки жодний з них не бажає зберегти сімю, якої вже фактично не існує. Спору про місце проживання дитини між ними не має, донька залишається проживати разом з нею. За викладених обставин просить позов задовольнити, справу розглянути за її відсутність та після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутність /а.с.11/. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 15.11.2008 року виконкомом Олександрівської сільської ради Комінтер-нівського району Одеської області, актовий запис за №30, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №091237 /а.с.5/. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO] /а.с.8/. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з позовної заяви, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини ними припиненні з жовтня 2014 року, між подружжями склалися неприязні відносини та відсутнє бажання на збереження сімї, тому підстав для надання сторонам строку на примирення не вбачається. За таких обстави, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.105,110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

08.06.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 16.01.2010 року Другим Малиновським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис за №19. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, зазначивши, що у шлюбі прожили пять років. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили з листопада 2014 року і з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб розпався тому, що чоловік перестав матеріально забезпечувати сімю, із-за чого між ними почалися сварки, образи, зникли порозуміння та любов. Відповідач залишив її з дитиною на зиомній квартирі та уїхав жити до своїх батьків в Миколаївську область. На теперішній час сімю зберегти не можливо, оскільки вона не бажає підтримувати з відповідачем шлюбні відносини та жити разом з ним, тому строк на примирення просить не надавати. Спору про місце проживання дитини не мають, дитина залишається проживати разом з нею. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвище. Відповідач позов визнав, проти його задоволення не заперечує. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 16.01.2010 року Другим Малиновським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], актовий запис за №19. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №120168 /а.с.5/. Від шлюбу подружжя мають сина - [PERSON], [INFO], /а.с.6/. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з пояснень сторін суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, шлюбні відносини ними припиненні з листопада 2014 року, шлюб носить формальний характер, сторони наполягають на розірвання шлюбу, тому підстав для надання сторонам строку на примирення не вбачається. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.105,110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

08.06.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, площею 1,8661 га, розташовану на території Несолонської сільської ради Новоград-Волинського району (далі Земельна ділянка). В обґрунтування своїх вимог зазначила, що після смерті матері [PERSON], яка померла 01.05.2007 року, відкрилась спадщина, що, крім іншого, складалась з Земельної ділянки. Як спадкоємиця за заповітом, прийняла спадщину, однак у видачі відповідного свідоцтва їй було відмовлено, у звязку з відсутністю державного акту на право власності на земельну ділянку. За життя мати правомірно набула на землю право власності, зареєструвала її в державному земельному кадастрі та отримала державний акт, який в подальшому був втрачений. Сторони в судове засідання не прибули. До суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що 01.05.2007 року померла [PERSON], мати позивача, після смерті якої відкрилася спадщина на Земельну ділянку, яка, згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку та Витягу з Державного земельного кадастру, належала померлій. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши 28.11.2006 року заповіт на імя позивача. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.03.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Земельну ділянку у звязку з відсутністю державного акту на право власності на земельну ділянку. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, за життя [PERSON] правомірно набула на землю право власності та отримала Державний акт на неї. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у державній нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на Земельну ділянку. Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

08.06.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з 29.10.2011 р. вони перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №440, від шлюбу мають малолітню доньку- [PERSON]. Спільне господарство не ведеться з травня 2015 року. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Шлюбні відносини припинені з травня 2015 року, разом не проживають з того ж часу. У судове засідання від позивача надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провадити розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання також подав заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить провадити розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 29 жовтня 2011 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №440. Після реєстрації шлюбу подружжя не обрало спільне прізвище. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї на думку сторін стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно ст.105 ч.3 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього ж Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

08.06.2015 року позивачі звернулися з позовом до [PERSON] міської ради про визнання за ними права власності по ? частині квартири за кожним із них, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування. У судове засідання позивачі не з»явилися, хоча про час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивачів просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] міської ради подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення поклався на думку суду. Третя особа - Приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] до суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 02.12.2014 року помер батько позивачів [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на кооперативну квартиру №8 в будинку №12 корпус 2 по вулиці Рокосовського в м. Чернігові загальною площею 66,6 кв.м. На даний час в квартирі проживає [PERSON] разом зі своєю родиною. Згідно довідки №87 від 10.03.2015 року, виданої Обєднанням житлово-будівельних кооперативів, батько позивачів в 1979 році вступив в члени ЖБК, а в 1990 році спірна квартира ним була вже виплачена. Але протягом життя [PERSON] не отримував свідоцтва про право власності на квартиру. 21.05.2015 року було виготовлено та видано новий технічний паспорт на квартиру №8 в будинку 12 корп. 2 по вул. Рокосовського в м. Чернігові. Відповідно до інформаційної довідки №1559 від 22.05.2015 року, виданої Комунальним підприємством «ЧМБТІ», право власності на квартиру №8 в будинку 12 корп. 2 по вул. Рокосовського в м. Чернігові не було зареєстровано. Згідно висновку про вартість майна від 26.05.2015 року, оціночна вартість квартири №8 в будинку 12 корпус 2 по вул. Рокосовського в м. Чернігові складає 115822 грн., вартість ? частки становить 57911 грн. Згідно ч.3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті свого батька, що підтверджується матеріалами спадкової справи №5/2014, прийняли спадщину на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], тому суд виходячи з вищевикладеного, приходить до висновку про визнання за [PERSON] право власності на ? квартири та за [PERSON] право власності на ? квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування. Дане знайшло своє підтвердження в усіх матеріалах справи та нічим не спростовано у судовому засіданні. Інших спадкоємців не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

08.06.2015 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 27.07.2013 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні стосунки між ними припинені. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні з травня 2015 року. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Просить суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частині від усіх видів заробітку. щомісячно на її користь до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, допитаний в порядку окремого доручення, не заперечує сплачувати аліменти у розмірі ? частини заробітку на утримання доньки. Також доповнив, що він надав та надає матеріальну допомогу на дитину. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки забовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі зареєстрованому 27 липня 2013 року у відділі державної РАЦС по Приднепровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актова запис № 197. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час малолітня [PERSON] проживає разом з матір»ю за адресою м. Херсон, пр.. Будівельників, 3 кв. 5 та знаходиться на її утриманні. [PERSON], який є батьком малолітньої [PERSON] забов»язанний утримувати останню до досягненням нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд, при вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів враховує відсутність аліментів на інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення та вважає можливим встановити розмір аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

08.06.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що з 28.02.2008 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому у Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 41. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, їй самій важко утримувати дитину, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частині з усіх видів його заробітку до досягнення нею повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглянути позовні вимоги за її відсутністю, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, на утримання його дитини - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до представленої суду копії свідоцтва про народження, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров'я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

08.06.2015 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому після уточнення позовних вимог просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дітей. Вимоги мотивує тим, що 07.09.2002 року з відповідачем було укладено шлюб, від якого мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] ніякої допомоги на утримання дітей не надає, інших дітей немає, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивачка не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Судом встановлено, що сторони 07.09.2002 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4), дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5), дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дітей в достатньому розмірі не надає. В заяві про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров'я дітей та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, відсутність на утриманні у відповідача інших осіб, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

08.06.2015 року позивачка звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], що народився 11.09.2011 року в розмірі 1\\4 частини заробітку відповідача, щомісячно. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 05.03.2011 року і 11.09.2011 року у них народився син [PERSON]. Відповідач допомоги їй на утримання дитини, яка проживає із нею, не надає після припинення шлюбних відносин. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву в якій підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, а справу просила розглядати в її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій позов про стягнення аліментів на користь позивачки на утримання сина визнав, а справу просив розглядати в його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копій паспорта позивачки, свідоцтва про шлюб та народження видно, що позивачка зареєструвала шлюб 05.03.2011 року з [PERSON], [INFO], і 11.09.2011 року у них народився син [PERSON]. Із довідки квартального комітету №47 від 03.06.2015 року видно, що [PERSON] та її син [PERSON] мешкають по вул. М.Громова, 1-б в м. Первомайськ. Ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 182 ч.1 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Ст. 183 ч. ч. 1, 2 СК України передбачають, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі викладеного, враховуючи відсутність заперечень відповідача проти позовних вимог, суд знаходить позовні вимоги доведеними і підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved