Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

09 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Жовтневий РВ у м. Харкові ГУ ДМС України у Харківській області, в якому просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №28 по пров. Кропивницького у м. Харкові та скасувати його реєстрацію. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку №28 по пров. Кропивницького у м. Харкові. В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] Позивач вказує, що [PERSON] більше року фактично не проживає в будинку, його реєстрація носить формальний характер, а позивач змушений сплачувати комунальні послуги, які нараховуються в тому числі й на відповідача, внаслідок чого зазнає матеріальних збитків. У зв'язку з викладеним позивач і був змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В подальшому в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач по справі в судове засідання також не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і позивач по справі. Представник третьої особи Жовтневого РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями №28 по вул. Кропивницького у м. Харкові. Право власності зареєстровано 17.04.2014 року. (а.с. 7) Згідно Довідки [PERSON] №14 Комітету району в місті жителів приватного сектору Жовтневого району м. Харкова №122 від 22.05.2016 року в будинку №28 по вул. Кропивницького у м. Харкові зареєстрований [PERSON], [INFO]. (а.с. 47) Як пояснив суду позивач, відповідач в житловому будинку дійсно зареєстрований, але більше 1 року не проживає, що порушує його права. Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача, у належній їй квартирі, порушує його права, як власника, оскільки він змушений сплачувати рахунки відповідача за надані комунальні послуги, що є порушенням його прав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Також, враховуючи ту обставину, що відповідач за місцем реєстрації тривалий час не проживає, позивач вважає його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У пункті 33 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є дії (бездіяльність) відповідача, не повязані з позбавленням володіння, якими порушується право власності власника житла. [PERSON] №14 Комітету району в місті жителів приватного сектору Жовтневого району м. Харкова №123 від 22.05.2016 року встановлено, що [PERSON], [INFO], у будинку №28 по вул. Кропивницького у м. Харкові не проживає. (а.с. 48) В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які пояснили суду, що вони є знайомими позивача та відповідача, та вони разом з позивачем кілька разів бували в будинку №28 по вул. Кропивницького у м. Харкові. В будинку ніхто не мешкає. Факт не проживання [PERSON] за вказаною адресою також підтверджується висновком Жовтневого відділення Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області від 23.05.2016 року. (а.с. 49) Таким чином, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] відсутній за місцем своєї реєстрації, по вул. Кропивницького, б. 28 у м. Харкові, його реєстрація за вказаною адресою носить формальний характер, та порушує права власника [PERSON] При цьому, суд не вбачає підстав для скасування реєстрації [PERSON] Згідно п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. За таких обставин, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням саме по собі є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Відтак, суд частково погоджується з доводами позивача, та вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial