overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

08 листопада 2016 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 липня 2014 року у виконкомі Метанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 2. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Вказала, що спільне життя із відповідачем не склалося, він не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, не займався вихованням дитини, постійно проявляв неповагу, вчиняв сварки та ображав. Фактично шлюбні відносини між ними припинено з 17 листопада 2014 року. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, строк на примирення не бажає. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, строк на примирення не бажає. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2014 року. Шлюб зареєстрований у виконкомі Метанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 2. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Подальше збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам позивача та унеможливлює примирення з відподачем. Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони миритись не бажають, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вирішує справу по суті, - тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

08 листопада 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся із вказаним вище позовом та зазначив, що він з [INFO] перебуває в шлюбних відносинах з [PERSON] (далі відповідач). Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Їхнє спільне життя не склалося. Упродовж останнього часу вони проживають окремо як байдужі один до одного люди. На ґрунті частих непорозумінь між ними виникають сварки, все це призвело до втрати взаємних почуттів, розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя та примирення між ними не можливе, оскільки суперечить інтересам позивача. З огляду на вказане, позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 21.06.1997 року Гребінківським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 49. 23.11.2016 року відповідач подала до суду заяву згідно якої просила надати їй строк для примирення шість місяців для збереження сімї. Ухвалою суду від 23.11.2016 року провадження у справі зупинено, сторонам надано строк для примирення чотири місяці. Ухвалою судді від 23.03.2017 року провадження у справі відновлено у звязку з закінченням строку наданого сторонам для примирення. В судове засідання сторони не зявилися, подали заяви згідно яких просять справу розглядати без їх участі. Позивач на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити, відповідач проти позовних вимог не заперечує. Зясувавши обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 1 статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 015784 сторони з 21 червня 1997 року перебувають в зареєстрованому шлюбі /а.с. 7/. Згідно наданої копії свідоцтва про народження серії І-КЕ № 323423 суд встановив, що у шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO] /а.с. 8/. Як вбачається із позовної заяви шлюбні стосунки між сторонами припинені. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Вказане згідно частини 2 статті 112 СК України є підставою для постановлення рішення про розірвання шлюбу з огляду на вимоги частини 1 статті 24 СК України, де встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому суд, вбачає підстави для постановлення рішення про розірвання шлюбу. На підставі, викладеного, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю. З огляду на вищевикладене, на підставі частини 1 статті 24, статті 112, частини 3 статті 160 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

08 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою в сумі 1\~182 889 гривень, з них 500\~000 грн. - основний борг, 122\~500 грн. - урахування 3 % річних (помісячно), 560\~389 грн. з урахуванням індексу інфляції за останні 3 роки (190,44%) та повернутих 2600 грн. та всі судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 01 липня 2008 року гр. [PERSON] під розписку взяв в борг у позивача грошові кошти у сумі 500\~000 грн. Відповідач зобовязувався повернути борг у вищевказаній сумі протягом двох місяців, тобто до 01 вересня 2008 року, але у визначений термін взяті в борг кошти не повернув. З 01.09.2008 року по теперішній час позивач намагався повернути борг але відповідач ухилявся та обіцяв повернути борг найближчим часом. 06.10.2016 року, через спільних знайомих, [PERSON] передав [PERSON] 100 доларів США, що складає 2600 грн. та вкотре пообіцяв повернути борг. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованими повідомленнями, причини неявки до суду не повідомляв. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд встановив, що відповідно до богової розписки 01 липня 2008 року гр. [PERSON] під розписку взяв в борг у позивача грошові кошти у сумі 500\~000 грн. У визначений сторонами термін борг не повернув. У звязку з невиконанням відповідачем зобовязань, позивач змушений був звернутися до суду з дійсним позовом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а згідно з ч. 1 ст. 622 ЦК України сплата боржником неустойки за порушення зобовязання не звільняє його від обовязку виконати зобовязання в натурі. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін, відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно вимог ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

08 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 серпня 2008 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, за актовим записом № 340, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЖД № 083144. У позові вона зазначила, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у звязку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії 1-ЖД №240036 за актовим записом №823, виданий Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

08 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що 03 березня 1990 року у Товстівській сільській раді, Семенівського району, Полтавської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №6. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач не зявився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 03 березня 1990 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, видане Товстівською сільською радою, Семенівського району, Полтавської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №6 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони хоч і проживають разом, однак спільне господарство не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

08 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що 14 квітня 2009 року у виконкомі Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою - [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №1. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сім'я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. В судове засідання відповідач не з'явився, однак надав письмову заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 14 квітня 2009 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, видане виконкомом Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №1 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони хоч і проживають разом, однак спільне господарство не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у зв'язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

08 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 10 липня 1998 року він вступив у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося за причиною непорозуміння та різних поглядів на життя. З 2007 року шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна на теперішній час не існує, місце проживання дитини разом з матір'ю визначене за спільною згодою. Просив позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в шлюбі з 10 липня 1998 року, який зареєстрували у Роганській селищній раді Харківського району Харківської області, свідоцтво про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 38. (а.с. 4) Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надасть, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спору про майно між сторонами не теперішній час не існує. За взаємною згодою сторін, дитина залишається проживати разом із матір'ю - [PERSON] Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

08 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 06 серпня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №444. Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 06 серпня 2005 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №444. Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

08 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить (з урахуванням уточнення до позову) суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трирічного віку. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач уточнені позовні вимоги визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved