Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

10.05.2017р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Придніпровської ДАБА про стягнення не нарахованої та недоплаченої суми стипендії з урахуванням інфляційних втрат (а.с.№ 3-4). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він з вересня 2012р. по червень 2016р. на пільгових умовах згідно до ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської правці», як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років, навчався у цьому навчальному закладі. Всупереч вимог Закону України «Про підвищення престижності шахтарської правці» відповідачем на його користь нараховувалась стипендія на загальних підставах та була нижчою за рівень прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, чим було порушено її право на належний соціальний захист та спричинило виникнення заборгованості з виплати стипендії за період з вересня 2012р. по червень 2016р. в розмірі 39\~771грн. та інфляційних втрат в розмірі 27\~863,66 грн., а загалом 67\~634,66 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Позивач [PERSON] 20.11.2017р. надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с.№ 74). Представник відповідача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 21.12.2016р. - а.с. № 47) також 20.11.2017р. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами. Окрім того, у заяві просив суд застосувати строки позовної давності при вирішенні спору. Представником відповідача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 21.12.2016р. - а.с. № 33), а також представником відповідача [PERSON] були надані суду письмові заперечення на позов (а.с. № 35-36,42-43, 71), в яких зазначено, що дійсно позивач у період з 01.09.2012р. по 23.06.2016р. був студентом денної форми навчання будівельного факультету академії. Його зараховано поза конкурсом з 01.09.2012р. згідно наказу академії № 448-КС від 11.08.2012р. на денну форму навчання за державним замовленням. Наказом № 356-КС від 23.06.2016р. позивачеві присвоєно кваліфікацію бакалавр за напрямом підготовки 6.170202 «Охорона праці» та відраховано з академії. Представники відповідача зазначали, що навчання студентів за державним замовленням здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, що виділяються на кожного студента через центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки. Статтею 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI на дату зарахування позивача до складу студентів и до внесення змін до абз. 1 статті 5 Законом № 1774-VIII від 06.12.2016р. чітко визначено, що виплата стипендії особам зазначеним у вказаній статті здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Однак, з моменту набрання чинності статтею 5 Закону кошти державою не були передбачені у Законах України про бюджет на 2013, 2014, 2015 та 2016 роки, що відповідач вважає порушенням з боку держави власних зобовязань. Закони України «Про освіту» та «Про вищу освіту» є основними спеціальними законами у системі законодавства України про освіту. Пунктом 3 ст. 71 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що розміри бюджетних призначень на підготовку фахівців з вищою освітою, а також на підготовку наукових і науково-педагогічних кадрів встановлюються у Державному бюджеті України на відповідний рік. Згідно із ч. 5 ст. 62 цього Закону розмір академічної та соціальної стипендії, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України. У визначений позивачем період з 01.09.2012р. по 23.06.2016р. спірних відношень, єдиним нормативним документом, який визначав розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати є постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2004р. № 882 «Питання стипендіального забезпечення» (далі - Постанова № 882), якою на той час не було передбачено виплати стипендій студентам з категорії осіб, зазначених ст. 5 Законі України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі, встановленому цією статтею. Лише після внесення змін Законом України 1774-VIII від 06.12.2016р. до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що стипендія є соціальною та виплачується в порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України. На виконання вимог зазначеної статті Кабінет Міністрів України постановою від 28.12.2016р. № 1050 вніс зміни до Постанови № 882 та передбачив виплату студентам, зазначеним у ст. 5 Закону, соціальної стипендії у розмірі, встановленої Постановою № 1045 від 28.12.2016р., а саме - 1 000грн. Крім того, відповідач відповідно до статуту є бюджетною неприбутковою установою, витрати якої повинні чітко обґрунтовуватися згідно з нормами Бюджетного кодексу України. До того ж, сторона відповідача зазначає, що академія є юридичною особою публічного права, створеним постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.1994р. № 244 та наказом Міністерства освіти України від 18.05.1994р. № 147, тому міністерство повинно бути залучено до справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмету спору. Також звертає увагу на те, що згідно відповіді на звернення відповідача до Міністерства освіти і науки України, останнє листом від 25.10.2013р. №1/11-16215 надало розяснення, що відповідно до статті 51 Закону України «Про освіту», студенти мають гарантоване державою право на забезпечення стипендіями у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вищі навчальні заклади при призначенні і виплаті стипендій керуються положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2004р. № 882. Щорічно, при формуванні державного бюджету Міністерство подає розрахунки щодо збільшення обсягів стипендіального забезпечення згідно з вимогами ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», але пропозиції Міністерства не підтримані. Отже, державою в особі Кабінету Міністрів України не встановлено механізму для реалізації норми ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а тому не можна примушувати відповідача сплачувати спірну стипендію, у зв'язку із чим просить відмовити у задоволенні позову. На підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами, а з урахуванням того, що відповідачем надано суду заперечення, то суд вважає за можливе винести по справі рішення на загальних засадах цивільного судочинства, встановлених главою 7 розділу III ЦПК України. Ухвалою суду від 20.11.2017р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) стороні відповідача було відмовлено у задоволенні клопотання від 20.11.2017р. про залучення Міністерства освіти і науки України у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору з огляду на положення ст.ст. 35, 36 ЦПК України (а.с. № 59-61). Ухвалою суду від 20.11.2017р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) стороні відповідача було відмовлено у задоволенні клопотання від 19.06.2017р. про залишення позовних вимог [PERSON] без розгляду (а.с. № 35-36) з огляду на те, що ухвалою суду від 19.06.2017р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) явку позивача в судове засідання було визнано обовязковою (а.с. № 39, 40, 50), позивач 20.11.2017р. в суд зявився особисто та підтвердив той факт, що особисто підписував свій позов, вважав, що слід писати своє прізвище цілком, а не ставити підпис, крім того, зазначив, що в одному місці всередині позову він припустився описки щодо назви навчального закладу, а саме замість ПДАБА зазначив ДНУ ім. О.Гончара (а.с. № 74). Суд, вивчивши матеріали справи, зясувавши позиції сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції 22.07.2009р., яка діяла на момент вступу позивача до ВНЗ) діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів I та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Відповідно до ч.2 ст. 54 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002р. № 2984-III, який діяв на момент вступу позивача до ВНЗ, студенти вищих навчальних закладів мають право на отримання стипендій, призначених юридичними та фізичними особами, які направили їх на навчання, а також інших стипендій відповідно до законодавства. Відповідно до ч.2 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р., що був прийнятий у період навчання позивача, особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] з вересня 2012р. по червень 2016р. навчався в Придніпровській ДАБА на будівельному факультеті, денної форми навчання. Отримав диплом бакалавра за напрямом підготовки 6.170202 «Охорона праці» та був відрахований з академії 23.06.2016р. При винесенні рішення суд враховує, що обставини зарахування позивача на пільгових умовах до ВНЗ, період його навчання та право на отримання соціальної стипендії за рахунок державного бюджету, не заперечувалися представниками відповідача в наданих письмових запереченнях, а отже, суд вважає їх такими, що визнані стороною відповідача та не підлягають доказуванню в силу положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Таким чином, враховуючи положення ч.2 ст. 54 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002р. № 2984-III, який діяв на момент вступу позивача до ВНЗ, та ч.2 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. №1556-VII, який набув чинності у період його навчання, положення ч.1 ст.5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (в редакції, яка діяла на момент вступу та у період навчання) студент [PERSON] з дня вступу до вищого навчального закладу мав право на отримання стипендії саме у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За вищезазначеного суд критично оцінює заперечення сторони відповідача щодо відсутності бюджетного фінансування навчального закладу на виплату стипендій на рівні прожиткового мінімуму для працездатних осіб студентам (дітям шахтарів). Заперечення сторони відповідача суд не може положити в основу прийняття рішення, оскільки відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Таким чином, Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-V1 має вищу юридичну силу ніж Постанова КМУ від 12.07.2004р. № 882 про затвердження «Порядку призначення і виплати стипендії», Постанови КМУ від 05.03.2008р. № 165, а невнесення відповідних змін до Постанов КМУ після прийняття Закону України не є підставою для порушення прав позивача на отримання стипендії у розмірі, встановленому Законом. Виходячи із конституційного принципу верховенства права, при встановленні конкретного розміру пільги Кабінет Міністрів України, не вправі його встановлювати у меншому розмірі, ніж це визначено нормою закону. Варто відзначити, що ухвалою суду від 20.11.2017р. (без виходу до нарадчої кімнати) відповідачеві відмовлено у задоволенні клопотання про залучення Міністерства освіти і науки України у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, оскільки рішення по справі жодним чином не зачіпає права та не впливає на обовязки даного органу у спірних правовідносинах. Вирішуючи позовні вимоги в частині визначення періоду, за який має бути стягнута з відповідача на користь позивача недоплачена стипендія, суд дійшов наступного висновку. Стороною відповідача 20.11.2017р. було надано письмову заяву (а.с. № 76) про застосування судом строків позовної давності до заявлених позивачем вимог за період з вересня 2012р. по червень 2016р., враховуючи те, що позов до суду [PERSON] направив поштою 24.04.2017р. (а.с. № 27). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 257 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З аналізу ст. 268 ЦК України вбачається, що заявлені позивачем позовні вимоги не підпадають під захищену законом категорію вимог, на які позовна давність не поширюється. Позивач звернувся до суду з позовом 24.04.2017р. (згідно поштового штампу на конверті (а.с. № 27), а заборгованість з невиплаченої стипендії, як зазначає позивач, утворилася за період з вересня 2012р. по червень 2016р. (включно). При винесенні рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд звертає увагу на те, що позивач ані в позовній заяві до суду, а ні в інших заявах до суду, не просив поновити йому строк для звернення до суду. Доказів того, що він дізнався про порушене право саме в травні 2016р. (перед отриманням диплому) суду не надав, довідки про розмір стипендії взагалі датовані 08.02.2017р. (а.с. № 5-9). Отже, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суми по не нарахованій та недоплаченій стипендії за період 3-х років, що передували зверненню до суду 24.04.2017р., а отже за період з квітня 2014р. по червень 2016р. (включно), відмовивши в задоволенні іншої частини позовних вимог. Згідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вирішуючи позовні вимоги в частині суми заборгованості яка підлягає стягненню з відповідача, враховуючи, що позивачем надані довідки про суми фактично нарахованої йому стипендії за спірний період (а.с. №5 9), розрахунок недоплаченої стипендії за вересень 2012р. червень 2016р. (а.с. № 10 15), а відповідач не висловив своїх заперечень стосовно цього розрахунку, суд при розрахунку суми заборгованості керується доказами наданим позивачем, які містять інформацію щодо предмета спору. Розміри прожиткового мінімуму відповідно до Закону України Про Державний бюджет змінювалися наступним чином: з грудня 2013р. по серпень 2015р. включно -1218грн.; з вересня 2015р. по квітень 2016р. включно - 1378грн., з травня 2016р. по листопад 2016р. 1450грн. включно. Згідно довідок Придніпровської ДАБА про розмір доходів у 2014 році, за період з квітня по грудень (включно) 2014р. [PERSON] нарахована стипендія в сумі 4 666грн. 87коп. (а.с .№ 7). Згідно довідки про розмір доходів у 2015р. [PERSON] нарахована стипендія в розмірі 5 553грн.51коп. (а.с. № 8). Згідно довідки про розмір доходів у 2016р. [PERSON] за період з січня по червень (включно) 2016р. нарахована стипендія в розмірі 3\~300грн. (а.с. № 9). Таким чином, з відповідних довідок вбачається, що відповідачем за період з квітня 2014р. по червень 2016р. виплачувалася стипендія в меншому розмірі, ніж встановлений прожитковий мінімум дл я працездатних осіб за відповідний період. Загалом, за період з квітня 2014р. по червень 2016р. (включно) сума недоплаченої стипендії, виглядає наступним чином: За квітень 2014р.: розмір прожиткового мінімуму 1218 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії - 1218 грн. За травень 2014р.: розмір прожиткового мінімуму 1218 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії - 1218 грн. За червень 2014р.: розмір прожиткового мінімуму 1218 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії - 1218 грн. За липень 2014р.: розмір прожиткового мінімуму 1218 грн., сума виплаченої стипендії 730 грн., сума недоплаченої стипендії - 488 грн. За серпень 2014р.: розмір прожиткового мінімуму 1218 грн., сума виплаченої стипендії 730 грн., сума недоплаченої стипендії - 488 грн. За вересень 2014р.: розмір прожиткового мінімуму 1218 грн., сума виплаченої стипендії 730 грн., сума недоплаченої стипендії 488грн. За жовтень 2014р.: розмір прожиткового мінімуму 1218 грн., сума виплаченої стипендії 730грн., сума недоплаченої стипендії - 488 грн. За листопад 2014р.: розмір прожиткового мінімуму 1218 грн., сума виплаченої стипендії 730грн., сума недоплаченої стипендії - 488 грн. За грудень 2014р.: розмір прожиткового мінімуму 1218 грн., сума виплаченої стипендії 730 грн., сума недоплаченої стипендії - 488 грн. За січень 2015р.: розмір прожиткового мінімуму 1218 грн., сума виплаченої стипендії 730 грн., сума недоплаченої стипендії - 488 грн. За лютий 2015р.: розмір прожиткового мінімуму 1218грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії - 1218 грн. За березень 2015р.: розмір прожиткового мінімуму 1218 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії - 1218 грн. За квітень 2015р.: розмір прожиткового мінімуму 1218 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії - 1218 грн. За травень 2015р.: розмір прожиткового мінімуму 1218 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії - 1218 грн. За червень 2015р.: розмір прожиткового мінімуму 1218 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії - 1218 грн. За липень 2015р.: розмір прожиткового мінімуму 1218 грн., сума виплаченої стипендії 730 грн., сума недоплаченої стипендії - 488 грн. За серпень 2015р.: розмір прожиткового мінімуму 1218 грн., сума виплаченої стипендії 730 грн., сума недоплаченої стипендії - 488 грн. За вересень 2015р.: розмір прожиткового мінімуму 1378 грн., сума виплаченої стипендії 825 грн., сума недоплаченої стипендії - 553 грн. За жовтень 2015р.: розмір прожиткового мінімуму 1378 грн., сума виплаченої стипендії 825 грн., сума недоплаченої стипендії - 553 грн. За листопад 2015р.: розмір прожиткового мінімуму 1378 грн., сума виплаченої стипендії 825 грн., сума недоплаченої стипендії - 553 грн. За грудень 2015р.: розмір прожиткового мінімуму 1378 грн., сума виплаченої стипендії 825 грн., сума недоплаченої стипендії - 553 грн. За січень 2016р.: розмір прожиткового мінімуму 1378 грн., сума виплаченої стипендії 825 грн., сума недоплаченої стипендії - 553 грн. За лютий 2016р.: розмір прожиткового мінімуму 1378 грн., сума виплаченої стипендії 825 грн., сума недоплаченої стипендії - 553 грн. За березень 2016р.: розмір прожиткового мінімуму 1378 грн., сума виплаченої стипендії 825 грн., сума недоплаченої стипендії - 553 грн. За квітень 2016р.: розмір прожиткового мінімуму 1378 грн., сума виплаченої стипендії 825 грн., сума недоплаченої стипендії - 553 грн. За травень 2016р.: розмір прожиткового мінімуму 1450 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії - 1450 грн. За червень 2016р.: розмір прожиткового мінімуму 1450 грн., сума виплаченої стипендії 0 грн., сума недоплаченої стипендії - 1450 грн. Таким чином, згідно наведеного розрахунку, загальна сума заборгованості по виплаті соціальної стипендії, що підлягає стягненню з Придніпровської ДАБА за період з квітня 2014р. по червень 2016р. (включно) складає 21 300грн. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» стипендії відносяться до обєктів, що підлягають індексації. Загальний відсоток інфляції за період з квітня 2014р. по червень 2016р. (включно) становить: 1134,89грн. + 1048,75грн. + 1024,09грн. + 406,73грн.+399,63грн.+ 374,61грн. + 354,40грн.+ 338,69грн.+ 314,61грн.+ 290,55грн.+ 627,38грн. + 447,50грн. + 242,97грн.+ 211,52грн.+205,82грн.+ 88,23грн.+ 92,87грн.+90,44грн.+ 98,92грн. + 86,14грн.+ 81,69грн. + 75,82грн.+ 78,34грн. +66,52грн.+ 50,95грн.+132,02грн. + 135,19грн., а разом 8 499,27грн. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] до Придніпровської ДАБА про стягнення не нарахованої та недоплаченої суми стипендії з урахуванням інфляційних втрат частково та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в загальному розмірі 29\~799грн.27коп. (21 300грн. + 8 499грн.27коп. = 29\~799грн.27коп.). Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме в розмірі 297грн. 99коп. (29 799грн.27коп. х 676грн.35коп. : 67 634грн.66коп.= 297грн. 99коп.) В стягненні іншої суми судового збору з відповідача слід відмовити (а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: partial