Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

10.05.2019 року представник позивача Токовенко О.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом в обгрунтування якого вказав, що 22.02.2017 року [PERSON] отримав за розпискою від [PERSON] грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. Відповідно до розписки про отримання коштів відповідач зобов`язався повернути їх протягом 120 днів. Станом на день звернення з позовною заявою до суду, грошові кошти позивачу не повернуті, що порушує його права. Тому позивач [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму основного боргу у розмірі 4000,00 грн.; 221,59 грн. - 3% річних від простроченої суми та 753,62 грн. - інфляційні витрати. Стягнути з [PERSON] на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн. та судові витрати у розмірі 768,40 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник позивача [PERSON] до суду надав заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та провести розгляд справи без його участі та участі позивача, проти заочного рішення не заперечує (а.с.51). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.46,50) причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надавав. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 2. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. 3. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. З гідно з вимогами ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку вимог ст.ст. 280,281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 28.10.2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України , кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 22.02.2017 року відповідач [PERSON] отримав за розпискою від [PERSON] грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. (а.с.12) Відповідно до розписки про отримання коштів відповідач зобов`язався повернути їх протягом 120 днів. Однак станом на день звернення з позовною заявою до суду, грошові кошти позивачу не повернуті, що порушує його права. Однак, відповідач в умовлені строки позику не повернув, тому позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] надіслав на адресу відповідача [PERSON] . Вимогу про повернення грошових коштів ( а. с. 13 -17), однак ця вимога залишилась з боку відповідача без виконання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до роз`яснень, викладених у Правовому висновку Верховного Суду України про стягнення боргу за договором позики від 18 вересня 2013 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і, залежно, від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в суді докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в суді знайшов підтвердження той факт, що відповідач не виконує належним чином зобов`язання за розпискою. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26.04.2019 року (а.с.1), він також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також з відповідача необхідно стягнути витрати на правову допомогу, які поніс позивач у сумі 15 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №27 від 27.04.2019 року (а.с.24). На підставі викладеного та

Outcome: approved