Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

09.07.2021 року до Красноградського районного суду Харківської області надійшла заява [PERSON] про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: - заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; - обмежити спілкування з дітьми та заборонити наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] та її дітей. Заява [PERSON] обґрунтована тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 03.07.2017 року розірваний. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Судовим наказом від 27.05.2021 року стягнуті з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки. Після видачі судового наказу про стягнення аліментів, 20.06.2021 року її колишній чоловік в м. Краснограді показував її фотографію розпитуючи у людей чи бачили її, повідомляв, що вона є його дружиною, яка загубилась, та якщо хто знає підказати де вона проживає. 21.06.2021 року [PERSON] зателефонував їй та погрожував, про що свідчить запис телефонної розмови. Після розірвання шлюбу [PERSON] постійно її переслідує. Спочатку після розлучення вона проживала у своєї матері в с. Залінійне колишнього Зачепилівського району, але він своїми погрозами залякував її та її матір. Крім того три роки назад [PERSON] викрадав дочку [PERSON] , після того як її знайшли працівники поліції, вона переїхала з дітьми в м. Красноград, але він продовжує її знаходити та здійснювати погрози, у зв`язку із чим їй приходится змінювати місця проживання. Таким чином вона вважає себе особою, яка зазнала домашнього насильства. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала з підстав, викладених в заяві, просила її задовольнити, а також пояснила, що вона та діти є жертвами домашнього насильства, оскільки її колишній чоловік після розірвання шлюбу постійно її переслідує та вчиняє психологічне насилсьво, крім того [PERSON] після того як з нього судовим наказом стягнули аліменти на утримання дітей почав їй телефонувати та здійснювати на неї психологічний тиск, погрожувати насильством (вбивством), про що свідчить запис його телефонної розмови. В судове засідання [PERSON] не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, телефонограмою повідомив суд, що в судове засідання з`явитись не має можливості, оскільки перебуває на роботі, заяву [PERSON] не визнав та просив відмовити в її задоволенні. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 03.07.2017 року розірваний. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зі змісту заяви про видачу обмежувального припису вбачається, що [PERSON] чинить психологічний тиск на [PERSON] , в тому числі і на їхніх дітей, вона відчуває страх за себе та дітей, які потребують захисту. Відповідно до запису телефонної розмови [PERSON] чинить психологічне нсильство щодо [PERSON] , здійснює образи, погрози, залякування, що є формою домашнього насильства. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство психологічного характеру щодо [PERSON] , є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи. У той же час згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом не здобуто доказів, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо своїх неповнолітніх дітей. Розділом IV глави 13 Цивільного процессуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Також суд приймає до уваги, що заявником не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] колись був або може бути в місцях, які вказані заявником у заяві про видачу обмежувального припису. При цьому враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства психологічного характеру щодо заявника [PERSON] , а тому заяву слід задовольнити частково та видати обмежувальний припис щодо [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язку, зокрема, встановленого п.6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: partial