overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

07 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить надати їй додатковий місячний строк для прийняття спадщини після смерті брата - [PERSON], мотивуючи обставинами, викладеними в позовній заяві. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач - Краснопільська селищна рада, надіслав заяву з проханням про розгляд справи у відсутність свого представника, проти задоволення позову не заперечували. Свідок [PERSON] підтвердила, що позивачка з часу смерті брата фактично володіла спадковим майном та земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] . Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], [INFO] померла її мати- [PERSON], а [INFO] помер рідний брат позивачки - [PERSON] / ас.5,7,9,11/. До дня смерті всі вони проживали та були зареєстровані за адресою : [ADDRESS] / ас.6,8,10/. Після смерті брата відкрилась спадщина , зокрема на житловий будинок за адресою [ADDRESS], який належав покійному батьку [PERSON], в спадщину після смерті якого брат позивачки вступив фактичним проживанням з ним на день його смерті та фактичним проживанням на день смерті матері [PERSON], яка також прийняла спадщину після смерті батька позивачки. Позивачка є спадкоємцею на майно брата другої черги за законом, інших спадкоємців, які б вступили у спадщину після його смерті немає. Постановою нотаріуса Краснопільської районної державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.19). Згідно ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, є законні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки дійсно [PERSON] не звернулась своєчасно в нотаріальну контору для одержання свідоцтва про право на спадщину, так як вважала, що померлий брат не мав ніякого спадкового майна, а тому і не було необхідності звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і лише в грудні 2013 року випадково знайшла пошкоджене свідоцтво про право власності на будинок , тобто вже після спливу шестимісячного терміну з дня відкриття спадщини. Заяв про прийняття спадщини після померлого [PERSON] та про відмову від прийняття спадщини ніхто не подавав, що підтверджується довідкою Краснопільської РДНК та Витягом зі Спадкового реєстру (а.с.26-28). Судові витрати суд відносить на рахунок позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

07 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 08.11.2008 року у відділі РАЦС Нововолинського МУЮ Волинської області, актовий запис № 375. Від спільного шлюбу в подружжя є син [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалось, з чоловіком вони різні люди, у них не сумісні характери. На теперішній час сім'я фактично розпалась, з відповідачем з не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Вважає, що примирення і збереження сімґї є неможливим, оскільки сім'я існує формально, а тому просить розірвати шлюб укладений з відповідачем [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився без поважних причин, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: копію паспорта позивача (а.с.3), копію ідентифікаційного коду (а.с.4), свідоцтво про шлюб (а.с. 5), копію свідоцтва про народження дитини (а.с. 7), квитанцію до прибуткового касового ордера (а.с.10), розрахунок витрат на правову допомогу (а.с.11), суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд позов задовольняє. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені нею судові витрати, а саме 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору та 543,60 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

07 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про витребування належного їй на праві власності транспортного засобу марки КМЗ ДНЕПР, що перебував у його тимчасовому володінні за відмови повернення майна у добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Вказала, що право відповідача на володіння транспортним засобом припинено заявленням нею вимоги про його повернення у лютому 2014 року. Відповідач позовні вимоги визнав. Пояснив, що утримує транспортний засіб на спонукання позивачки виконати перед ним інші боргові зобов'язання. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. За [PERSON] зареєстровано транспортний засіб марки КМЗ ДНЕПР МТ1036 державний номерний знак [NUMBER], шасі [NUMBER]. Свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] видане 18 вересня 1984 року, Снігурівським МРЕР УДАІ в УМВС в Миколаївській області. В силу ст.ст.316-318 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. 30 листопада 2010 року Снігурівським МРЕР УДАІ в УМВС в Миколаївській області на ім'я [PERSON] виданий тимчасовий реєстраційний талон на право керування мотоциклом КМЗ ДНЕПР, номерний знак [NUMBER] за наявності свідоцтва про реєстрацію. Відповідно до норми ст.397 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Сторонами визнано обставину тимчасової передачі спірного майна у володіння відповідача і заявлення власницею наступної вимоги про його повернення. За п.2 ч.1 ст.399 ЦК України право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою. Остільки позивачка заявила про витребування майна від володільця, то відповідач не має правових підстав його наступного фактичного тримання і виступає недобросовісним володільцем. У відповідності до положень ст.400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Суд вважає, що позовні вимоги позивачки знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. Згідно до положень ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

07 березня 2014 року Головний психіатр Департаменту охорони здоров'я Запорізької облдержадміністрації звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про призначення примусового заходу медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно гр. [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], зазначивши в заяві, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в обласній психіатричній лікарні з серпня 1997 року з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Парафренний синдром». Багаторазово лікувалася у психіатричному відділенні. Всього 20 госпіталізацій, більшість з яких відбувалася у примусовому порядку. За поданням лікаря-психіатра рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2010 року хворій була призначена амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку. Ця допомога неодноразово продовжувалася. Останній раз психіатрична допомога у примусовому порядку була продовжена рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2013 року. Після виписки із стаціонару хвора відвідує дільничного лікаря-психіатра нерегулярно, лікування приймає тільки під контролем чоловіка. Критика до свого стану та хвороби відсутня, Ремісії нестійкі, внаслідок чого часті загострення хвороби. Згідно до висновку комісії лікарів-психіатрів, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, являє собою активний тип соціальної небезпеки, внаслідок чого потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного, Головний психіатр Департаменту охорони здоров'я Запорізької облдержадміністрації просить винести судове рішення про продовження примусового заходу медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку гр. [PERSON], [INFO]. Сторони у судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Згідно до ст. ст. 12, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження примусового заходу медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Наявність в матеріалах справи та поясненнях лікаря-психіатра відомостей дають підстави для обґрунтованого припущення про присутність у хворої тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона може вчинити дії, які створюють безпосередню небезпеку для неї та оточуючих.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

07 березня 2014 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулась [PERSON] з заявою (а.с.3), в якій мотивуючи тим, що при видачі їй свідоцтва про одруження, було допущено помилку, замість «[PERSON]» записано «[PERSON]». Просить суд, встановити факт належності їй свідоцтва про шлюб виданого 26 серпня 1969 року на прізвище [PERSON] фактично належить [PERSON], [INFO], уродженка м.Тульчин Вінницької області. [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.15). Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення. Заявнику 26 серпня 1969 року бюро записів актів громадянського стану м.Тульчин Вінницької області було видано свідоцтво про одруження [NUMBER] в якому вказано, що вона «[PERSON]» (а.с.8). В паспорті громадянина України (а.с.4), ідентифікаційному номері (а.с.6), свідоцтві про народження вона записана «[PERSON]» Виходячи з того, що в паспорті громадянина України, довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтві про народження по батькові заявника записано «[PERSON]», суд приходить до висновку, що в свідоцтві про одруження серії [NUMBER] виданого 26 серпня 1969 допущено помилку при написані по батькові, а тому за таких підстав заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

07 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.03.2014р. о 07 год. 23 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.03.2014р. о 07год. 23 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Авдєєва лікарні КЗ ДСШМД ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора під час бесіди легко роздратовується, афективно заряджена. Мовлення прискорене, дезорганізоване. Негативістична до матері. Висловлює маячні ідеї на її адресу. Емоційно неадекватна. На запитання відповідає з виклоиком, переважно не в плані заданого. Протидіє огляду. Свій стан не оцінює.. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

07 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.03.2014 року о 14 год. 27 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.03.2014 року о 14 год. 27 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна С.М. КЗ «ДСШМД»ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий виказує маячні ідеї відношення, збитку, переслідування на адресу родичів та невстановлених осіб. Відмовляється від їжі. Тривожний. Напружений. Мислення торпідне. В місцезнаходженні та календарному часі орієнтований грубо, себе називає правильно. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад.. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

07 березня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 8 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 298. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинені у зв'язку з тим, що у подружжя різні погляди на життя та несумісність характерів. Між подружжям постійно виникали сварки, що призвело до втрати взаєморозуміння, відчуття поваги та довіри один до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Позивач у судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

07 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 23 січня 1982 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають спільних двох повнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок несумісності характерів, відсутності взаємоповаги, взаємодовіри, що породжує в сім'ї непорозуміння та конфлікти, які негативно впливають на взаємовідносини. Майновий спір відсутній. Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинили та спільно як сім'я не проживають з 2012 року, в зв'язку з чим подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має для позивача істотне значення, а тому шлюб прохає розірвати. Заявою до суду позивач [PERSON] просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про отримання повістки, про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 169, 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 23 січня 1982 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Пронозівській сільській раді Глобинського району Полтавської області, актовий запис за № 1. Від даного шлюбу мають спільних двох повнолітніх дітей: сина [PERSON],[INFO] тадочку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили підтримувати шлюбно-сімейні стосунки з 2012 року, проживають за різними адресами, спільного домашнього господарства не ведуть. Між ними існують непереборні протиріччя та взаємні претензії. На примирення не згодні. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Спір про розподіл майна відсутній. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, шлюб між позивачем та відповідачем існує формально, сторони поновлювати шлюбні відносини не бажають.

Outcome: approved