Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

08 липня 2019 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою в окремому провадженні в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , жіночої статі, громадянки України, уродженки міста Луганськ Луганської області, жительки [ADDRESS] , яка померла [INFO] в м. Луганськ, Луганської області, Україна (тимчасово окупована територія). Мотивуючи її тим, що іншим шляхом заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть його дружини [PERSON] , оскільки зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Факти викладені у заяві підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнить. Представник Недригайлівсьного районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, заінтересованої особи по справі, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, винести рішення на розсуд суду. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України (Закон, ВР України, від 03.10.2017, № 2147-VIII) за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , народився [INFO] в с. Хоружівка, Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією паспорта серія [NUMBER] , виданого Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області 13.12.1996 р. 02 квітня 1988 р. заявник зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Після реєстрації шлюбу заявник разом із дружиною став проживати в м. Луганськ по [ADDRESS]. У зв`язку із збройним конфліктом та тимчасовою окупацією території України, а саме міста Луганськ, заявник та його дружина [PERSON] , були вимушені переїхати проживати в с.Хоружівка, Недригайлівського району Сумської області. 12 листопада 2014 р. [PERSON] був взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа. У червні 2019 р. заявник разом із дружиною вирішили поїхати в м. Луганськ, Луганської області, Україна (на даний час тимчасово окупована територія), до свого будинку, який розташований по [ADDRESS] , щоб переконатися в його цілісності та взяти деякі речі для особистого користування. Під час перебування в м. Луганськ, а саме [INFO] р., дружина заявника [PERSON] , раптово померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , видане Луганською народною республікою (ЛНР). Після її смерті залишилася спадщина, яку заявник, бажає оформити за собою так, як являється спадкоємцем за законом. Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Тобто, в порядку ст. 317 ЦПК України мають розглядатися заяви про встановлення факту смерті на території Автономної Республіки Крим, на території населених пунктів Донецької та Луганської області, визначених у розпорядженні Кабінету Міністрів України № 1085 від 07 листопада 2014 року. Відповідно до вказаного розпорядження, місто Луганськ, Луганської області є населеним пунктом, що розташований на тимчасово окупованій території України. Даючи оцінку допустимості наданих суду доказів, а саме документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України», будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі - встановлення факту смерті на окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права (справи проти Туреччини, Молдови та Росії). Тобто, документи видані органами чи установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. Аналогічна позиція викладена в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 квітня 2016 року №9-1130/0/4-16. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає необхідним встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , жіночої статі, уродженки міста Луганськ Луганської області, жительки [ADDRESS] , яка померла [INFO] в м. Луганськ, Луганської області, Україна у віці 67 років. На підставі викладеного,

Outcome: approved