overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

07 квітня 2016 року позивач звернулась з позовом, посилаючись на те, що вона проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] в них народився син - [PERSON]. Згодом їхня родина розпалась, а дитина залишилась проживати з нею та по сьогоднішній день знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги дитині не надає, чим ставить її та дитину в тяжке матеріальне становище, просить суд стягнути з [PERSON], [INFO]., аліменти на її користь на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO]., в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. З пояснень сторін та досліджених матеріалів справи вбачається, що [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON], батьком якої записаний відповідач [PERSON], а матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Малолітній [PERSON], [INFO] проживає разом із матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою № 21 від 07.04.2016 року, виданою головою органу самоорганізації населення квартального комітету № 15 [PERSON] В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 статті 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги позивачу на утримання їх дитини не надає, суд приходить до висновків про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

07 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 серпня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис №283 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18 серпня 2001 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

07 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на даний час шлюбні відносини з відповідачем припинилися, в добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з нею, не надає. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала та пояснила, що з 06 квітня 2016 року вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідач в судовому засіданні вказав, що в період проживання з [PERSON] за однією адресою надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. З 06 квітня 2016 року позивач проживає окремо за невідомою йому адресою, чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, в результаті чого він не має змоги належним чином виконувати свої батьківські обовязки. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ОЛ № 127278, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України, обовязок утримання дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тому відповідач повинен брати участь у витратах на утримання дітей. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання батьком обовязку по утриманню дитини, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів є обґрунтованими. З підстав ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

07 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 30 жовтня 2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу мають дітей, а саме, доньку [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. Вказала, що вже більше як півтора року відповідач покинув сімю і проживає окремо, а вона змушена сама утримувати дітей. Просить суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі 2 000 грн щомісячно до їх повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути за його відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 2004 року. В період шлюбу, а саме, 07 січня 2005 року у них народилася донька [PERSON], а 09 жовтня 2013 року народився син [PERSON]. Встановлено, що сторони з листопада місяця 2014 року проживають окремо, проте діти залишилися проживати з позивачем і знаходяться на її утриманні, що підтверджується відповідною довідкою сільської ради. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК). Зясовано, що відповідач інвалідом не являється, має задовільний стан здоровя і інших обовязкових платежів не має. Працює, але не влаштований на роботу у встановленому законом порядку. Отже має нерегулярний, мінливий дохід. За такого, суд, з урахуванням обставин визначених ст. 182 СК України, виходячи з принципу розумності, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей до досягнення ними повноліття в меншій твердій грошовій сумі ніж було заявлено позивачем. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 07 квітня 2016 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обовязковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

07 квітня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2007 року, актовий запис № 1606, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. У травні 2014 року відповідач [PERSON] переїхав жити окремо від позивачки та з того часу сімейні відносини між сторонами припинено. Спору про спільне майно між сторонами немає. Порозуміння між сторонами не знайдено і сімейні відносини на сьогоднішній день не поновлені. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, відновивши їй дошлюбне прізвище. У судове засідання позивачка не з*явилася з поважної причини, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги (а.с. 26, 31). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 74,76 ЦПК України шляхом публікації оголошення про виклик відповідача у пресі (а.с. 32).З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З*ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 12 жовтня 2007 року зареєстрували шлюб (а.с. 4), від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою. Шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено з травня 2014 року у зв*язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їх дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

07 квітня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 10 вересня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, вони з втратили один до одного почуття любові та поваги, припинили шлюбні стосунки. Зберігати сімю позивачка не бажає, тому просить суд шлюб розірвати, стягнути з відповідача судові витрати по справі (а.с. а.с. 2 5). Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити її прізвище без змін. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 вересня 2005 р., який зареєстровано Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №\~798, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №\~019747 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії 1-КИ №\~136309 від 11 липня 2007 року, актовий запис №\~765 (а.с. 9). Позивачка та відповідач втратили один до одного почуття любові та довіри, не знаходять спільної мови, припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сторони зберігати сімю не бажають, вважають, що вона розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. Спору щодо поділу майна та подальшого мешкання дитини між сторонами на цей час немає. Після розірвання шлюбу дитина залишиться мешкати разом з матірю. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані й підлягають задоволенню. Судові витрати позивачки, які складаються з сплаченого нею судового збору в розмірі 551,20 грн. (а.с. 1), на підставі ст.\~88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

07 квітня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони не підтримують, шлюб між ними є формальним, з 2006 року мешкають окремо. В шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явилась, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності та просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. 09 листопада 1975 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Старосільською сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с. 7). Шлюбні відносини сторони не підтримують з 2006 року, за цей час примирення не досягли, наполягають на розірванні шлюбу, неповнолітніх дітей в шлюбі не мають. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням бажання позивачки суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

07 квітня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони 14 вересня 1991 року зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС Костянтинівського міськвиконкому, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони 14 вересня 1991 року зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС Костянтинівського міськвиконкому, актовий запис № 639, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.3). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачені ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

07 квітня 2016 року позивачка звернулася до суду до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 29 березня 2003 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Куп'янського міського управління юстиції в Харківській області за актовим записом № 55. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Спору про місце проживання дітей та майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання також не з'явилася, надавши телефонограму про розгляд справи в його відсутність, вимоги позову визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з29 березня 2016 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Куп'янського міського управління юстиції в Харківській області за актовим записом № 55 (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 6-9). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дітей та майновий спір відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved