Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

07 липня 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ПАТ «Альфа-Банк» та відповідач [PERSON] 05.08.2014 року уклали кредитний договір № 490922292. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 23216,04 грн., а відповідач зобов'язувався повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених договором та Додатком № 1 до нього. Відповідач не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим станом на 22.06.2015 року має прострочену заборгованість по кредиту - 22957,6 грн.; за відсотками - 6511,99 грн. Крім того, у зв'язку з систематичним порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором, відповідно до норм чинного законодавства та кредитного договору йому нараховано неустойку, яка станом на 22.06.2015 року складає - 3798,05 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 33267,64 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що ПАТ «Альфа-Банк» та відповідач [PERSON] 05.08.2014 року уклали кредитний договір № 490922292 (а.с. 4-7). Згідно п. 2 договору банк надає позичальникові кредит, а позичальник приймає кредит на наступних умовах: сума кредиту - 23216,04 грн.; процентна ставка за користування кредитом - 39,90% річних; дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків - 06.08.2019 року. Згідно п.13 розділу 2 договору позичальник зобов'язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним сплатити банку штраф у розмірі: якщо сума кредиту від 20000,00 до 49999,99 грн. (включно) - 200,00 гривень за перший прострочений платіж та 500,00 гривень за кожний наступний прострочений платіж. Відповідно до п.15 розділу 2 договору банк має право у будь-якому разі вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов'язань позичальника за договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за кредитом. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, зміна умов зобов'язання тощо. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим станом на 22.06.2015 року має прострочену заборгованість по кредиту - 22957,60 грн.; за відсотками - 6511,99 грн. Крім того, у зв'язку з систематичним порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором , відповідно до умов кредитного договору йому нараховану неустойку, яка станом на 22.06.2015 року складає - 3798,05 грн. Розмір заборгованості відповідача підтверджується розрахунком (а.с. 10). Позивач 26.06.2015 року направив відповідачу вимогу № 55855-102 б/б про дострокове повернення кредиту (а.с. 12, 13), відповідь на яку не отримано. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved