Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

09.03.2021 [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу; стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також на особисте утримання позивачки в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім`єю; на ухилення відповідача від матеріального утримання сина та позивачки, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, в зв`язку з чим позбавлена можливості заробляти кошти на власне існування. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Позивачка надіслала суду електронною поштою заяву про розгляд справи за її відсутності; відповідач про причини своєї неявки не повідомив. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 29.04.2017 і мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 13). Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім`ї. Як випливає з позовної заяви, подружжя припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивачки. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За приписом частини третьої статті 106 цього Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки натепер шлюб носить формальний характер, при цьому позивачка не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім`єю з відповідачем, шлюб сторін підлягає розірванню. Натепер спільна дитина сторін проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання сина. Згідно зі статтею 180 Кодексу батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~ Згідно з частиною першою статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Частиною другою статті 84 Кодексу встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. \~ \~ \~ \~Таким чином, вимога позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її особисте утримання є такою, що ґрунтується на законі. \~ \~ \~ \~Водночас, виходячи із засад розумності та достатності, суд вважає доцільним визначити аліменти, що підлягають стягненню на особисте утримання позивачки, в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку. Таким чином, пред`явлений позов належить до часткового задоволення.

Outcome: partial