Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

08 серпня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком № 19, що розташований по вул.Лісовій в с.Карасиха Білогірського району Хмельницької області. В обгрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що він є власником житла і в його будинку зареєстрований син [PERSON], який з 2003 року в його житловому будинку фактично не проживає, будь-яке особисте майно відповідача в житловому будинку відсутнє, син за місцем своєї реєстрації не сплачує жодних комунальних послуг, при цьому з реєстрації добровільно не знявся, а тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування його житловим будинком. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав повністю, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, проти визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке належить його батькові [PERSON], не заперечував. Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Та обставина, що позивач [PERSON] є власником будинку № 19 по вул.Лісовій в с.Карасиха Білогірського району Хмельницької області підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01 жовтня 2015 року НАО 915508 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 жовтня 2016 року № 44899097. Із довідок Білогірської селищної ради Хмельницької області від 01 серпня 2016 року № 2628 та від 10 серпня 2016 року № 182, а також Акту встановлення факту проживання громадян цієї ж селищної ради встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований в належному позивачу житловому будинку № 19 по вул.Лісовій с.Карасиха Білогірського району Хмельницької області, однак фактично за даною адресою не проживає більше одного року. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, враховуючи, що відповідач не надав доказів того, що між ним та позивачем є інша домовленість про користування житлом, чи про поважність причин не проживання у будинку позивача протягом одного року, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим будинком № 19 по вул.Лісовій с.Карасиха Білогірського району Хмельницької області, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved