Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

09 липня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 35/100 частин з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 01 травня 2011 року та до повноліття дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 1998 року по 17 січня 2006 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, участі в утриманні дитини не бере, матеріальної допомоги не надає. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 червня 1998 року по 17 січня 2006 року (а.с. 3, 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що відповідач участі в утриманні дитини фактично не бере, матеріальної допомоги не надає, а позивач не взмозі самостійно утримувати дитину, оскільки є інвалідом 2 групи. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення ним повноліття, починаючи з 09 липня 2014 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивач не надала суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. З огляду на наведене, вимога про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 35/100 частин з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення нею повноліття, починаючи з 01 травня 2011 року, підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: partial