Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

08 листопада 2017 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В позові зазначив, що 22 квітня 2016 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями і спорудами по вул. Аркалаївська, 31 в с. Калинівка Березнегуватського району Миколаївської області. Він є спадкоємцем першої черги після смерті матері, оскільки на час смерті проживав разом з нею, а відповідач, хоча і був зареєстрований, але на час смерті матері з нею не проживав. За оформленням спадкових прав він звернувся до нотаріуса, однак у вчиненні нотаріальних дій йому було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. Позивач в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримання позовних вимог та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання також не зявився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Судом, за згоди позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22 квітня 2016 року померла матір позивача [PERSON], про що свідчать копія свідоцтва про смерть, виданого Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 16 серпня 2016 року та копія свідоцтва про народження позивача, виданого Чистяковським ЗАГС Сталінської області 27 березня 1959 року (а.с.7,9). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями і спорудами по вул. Аркалаївська, 31 в с. Калинівка Березнегуватського району Миколаївської області, що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 23 жовтня 1989 року та підтверджується довідкою Березнегуватського районного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» вих. № 63 від 07 вересня 2017 року. Правовстановлюючий документ на нерухоме майно в інвентаризаційній справі не зберігся (а.с.14). На час смерті матері позивач був зареєстрований та проживав разом з нею у вищевказаному будинку, а відповідач, хоча і був зареєстрований, але у зазначеному будинку фактично не проживав. Вказане підтверджується довідками Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області від 01 серпня та 13 вересня 2017 року (а.с.11,13). 23 червня 2017 року завідувачем Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.49). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, щодо захисту права власності на спадкове майно. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261 зазначеного Кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частини 1 та 3 ст.1268 вищевказаного Кодексу передбачають, що спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене, враховуючи, що за життя за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями і спорудами було зареєстровано у встановленому законом порядку, позивач є спадкоємцем першої черги померлої за законом, вважається таким, що прийняв спадщину, відповідач на час смерті спадкодавця фактично з нею не проживав, через відсутність правовстановлюючого документу позивач не має можливості оформити спадщину, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved