Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

08.12.2017р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, вказуючи, що вони з відповідачем проживали разом без реєстрації шлюбу та 11.06.2006р. у них народилась донька [PERSON], яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо та допомоги на утримання дитини не надає. На позов відповідачем був наданий відзив, в якому він позов визнав частково в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), вказуючи, що на його утриманні перебуває малолітня донька [PERSON], 28.12.2013р.н., його заробітна плата є мінімальною, інших доходів він не має. Просив розглядати справу без його участі. Ухвалою суду від 08.02.2018р. відповідача було зобовязано надати докази на підтвердження його майнового становища. Позивач надала суду заяву, в якій позовні вимоги зменшила та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) та розглядати справу без її участі. Таким чином, відповідач визнав позовні вимоги, які заявлені позивачем у зменшеному розмірі. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частини 1, 4 статті 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки учасники справи на судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 11.06.2006р. народилась [PERSON], актовий запис №308 від 16.06.2006р., та її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Дитина проживає з матірю. Позивач працює та отримує щомісячно заробітну плату, розмір якої після утримання податків дорівнює 2576грн. Відповідач проживає окремо в смт. Глухівці Козятинського району Вінницької області разом із дружиною [PERSON] На його утриманні також перебуває малолітня донька [PERSON], 28.12.2013р. Відповідно до довідок Глуховецької селищної ради Козятинського району Вінницької області від 08.02.2018р. земельних ділянок, земельних часток (паїв) за ними не рахується. З наданих відповідачем на ухвалу суду доказів вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «Трансбудмех» та його заробітна плата складає 3200грн. [PERSON] є медичним працівником працює у відділі освіти Козятинської РДА та їй нарахована заробітна плата за січень 2018р. в розмірі 3545,71грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~ 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи викладене вище, те, що відповідач визнав позов та таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову, та вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються. Отже, суд вважає за необхідне на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір в сумі 640 грн. в дохід держави.

Outcome: approved