Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

08 вересня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: усунути перешкоди у здійсненні права позивача на користування та розпорядження своїм майном, шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі також зареєстрований відповідач, який є сином позивача та не проживає за місцем реєстрації. Місце проживання відповідача позивачу невідомо, між ними склалися неприязні стосунки. Внаслідок дій відповідача неодноразово викликалися працівники поліції. Як зазначає позивач, дії відповідача призводять до систематичної руйнації і пошкодження житла, використання житла не за призначенням, системного порушення правил суспільного співжиття. Всі витрати по утриманню квартири несе позивач. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Так як відповідач по справі належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, суд на місці ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі ст.224 ЦПК України, оскільки проти цього не заперечував позивач. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (стаття 57 ЦПК України). Частиною 1 статті 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (частина 1 статті 60 ЦПК України). Вислухавши позивача, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.04.1996 року та свідоцтва про право на спадщину від 05.05.1999 року. З копії довідки виданої 14.08.2015 року за №1319 вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 11.10.1990 року та [PERSON] (син) з 09.11.2000 року. Як вбачається з матеріалів справи, 12.11.2013 року, 29.07.2015 року, 10.08.2015 року [PERSON] звертався до Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві із заявами про вчинення з боку [PERSON] кримінально караних дій. Як пояснив позивач в судовому засіданні, відповідач не проживає в квартирі понад один рік, витрат на утримання будинку не несе, в той же час вчиняє дії, які призводять до пошкодження майна позивача. Стаття 383 ЦК України визначає, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (стаття 150 ЖК України). Стаття 156 ЖК України та ст.405 ЦК України передбачає право членів сім'ї власника квартири користуватись житловим приміщенням. Частина 2 статті 405 ЦК України визначає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є членом сім'ї позивача (сином), проте більше року не проживає в квартирі, яка належить на праві власності позивачу. Як пояснив позивач, між ним і відповідачем не існує домовленості щодо користування житловим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з'явився, не надав суду доказів на підтвердження обставин, що йому чинять перешкоди в користуванні квартирою, а тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial