Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

10.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], житловою площею 17,4 кв.м., загальною площею 34,7 кв.м. в порядку спадкування за заповім після смерті 03.01.2015 року [PERSON]. При цьому позивач посилається на те, що у 1994 році батьком та бабусею позивача була приватизована квартира [ADDRESS], однак права власності на квартиру не зареєстроване у КП «БТІ» ОМР. Після смерті батька позивача, його мати бабуся позивача фактично прийняла спадщину шляхом сумісного проживання із спадкодавцем. 03.01.2015 року померла бабуся позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на ? частину квартири, яка належала їй при приватизації, та на ? частину, яку вона успадкувала після смерті сина. За життя [PERSON] залишила заповіт на користь позивача, тому позивач у встановленому порядку звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, Однак, державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки право власності [PERSON] не зареєстровано у відповідному органі державної реєстрації. У зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилася, повідомлялася належним чином. До суду надано заяву представника позивача про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за відсутності представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.09.1994 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому [PERSON] міської ради народних депутатів на підставі розпорядження органу приватизації № 36907, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] /а.с. 9/. 26.12.2009 року у віці 65 років помер [PERSON], актовий запис № 6842, що вбачається із свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 206519, виданого Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції /а.с. 10/. З довідки № 1350 від 23.04.2015 року вбачається, що [PERSON] з 01.03.1991 року по 26.12.2009 року проживав у [INFO]. Згідно довідки /з місця проживання про склад сімї та прописку/ № 471 від 25.03.2010 року, у квартирі [ADDRESS] з 30.11.1973 року проживала [PERSON] /а.с. 13/. Частиною 2 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, судом встановлено, [PERSON] прийняла спадщину у вигляді квартири [ADDRESS], після смерті 26.12.2009 року [PERSON], як така, що постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 03.01.2015 року у віці 92 років померла [PERSON], актовий запис № 836, що слідує із свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 401200, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції /а.с. 11/. За життя 16.07.2011 року [PERSON] склала нотаріально посвідчений заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме все майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті належатиме їй, та на що вона за законом матиме право, заповідає [PERSON] Заповіт посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано № 2009 /а.с. 12/. У ході розгляду справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та внучкою [PERSON], на підтвердження чого судом досліджено свідоцтво про шлюб /а.с. 6/, свідоцтво про народження /а.с. 7/, свідоцтво про одруження /а.с. 8/. Як вбачається із дослідженої судом копії спадкової справи № 359/2015, заведеної Третьою державною нотаріальною конторою до майна померлої 03.01.2015 року [PERSON], до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 15.04.2015 року звернулася [PERSON] Відповідно до постанови державного нотаріуса Третьої державної нотаріальної контори [PERSON] від 03.10.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], яка належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], який помер 26.12.2009 року, спадкоємцем якого була мати [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, та [PERSON], яка померла 03.01.2015 року. У постанові вказано, що згідно відповіді КП «БТІ» ОМР від 24.06.2015 року станом на 31.12.2012 року квартира [ADDRESS] не зареєстрована. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, з урахуванням того факту, що позивач [PERSON] є спадкоємцем померлої 03.01.2015 року [PERSON] на законних підставах, а саме на підставі нотаріально посвідченого заповіту від 16.07.2011 року, яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті 26.12.2009 року сина [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав, а також приймаючи до уваги, що померлим [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, але не було зареєстровано у відповідних органах реєстрації своє право власності, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена.

Outcome: approved