Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

07 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2016 року. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Домовленості про участь відповідача в утриманні дитини не досягнута, тому позивач просить стягнути аліменти на утримання сина з [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 квітня 2021 року і до повноліття дитини. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Від відповідача відзив на позов до суду не надходив. У судове засідання сторони не з`явилися. Від позивача [PERSON] надійшла заява, в якій просила провести розгляд за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, розгляд справи буде проводитись на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду встановлено, що 26 листопада 2016 року сторони уклали шлюб (а.с. 7). Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.9-10). Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою № 109 від 31 березня 2021 року (а.с.10). Домовленості щодо участі відповідача в утриманні дитини сторонами не досягнуто. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Враховуючи викладене, виходячи з інтересів дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 квітня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved