Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

09.07.2020 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова звернувся представник [PERSON] - адвокат Кравченко О.О. до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець Бабенко Дмитро Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.07.2008 року між позивачем та АТ «Укрсоцбанк» було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №810/5-27/2/1-8-020. Для забезпечення зобов`язання за Генеральним договором між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк» було укладено Іпотечний договір №810/6-27/2/1-8-105, посвідчений 21.07.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібним Д.І. та зареєстрований в реєстрі за №949, Договір про внесення змін №2, посвідчений 23.12.2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібним Д.І., Договір про внесення змін №3, посвідчений 15.02.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. та зареєстрований в реєстрі за №353; Договір про внесення змін №4, посвідчений 28.07.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. та зареєстрований в реєстрі за №1941 (надалі - Іпотечний договір). Предметом Іпотечного договору є нежитлова будівля, виробничо-складська будівля, загальною площею 1331,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 01.07.2007 року у справі №43/2-3185/07, яке зареєстроване згідно з витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно КП «ХРБТІ» №15423784 від 31.07.2007 року за номером 5106755, номер запис в книзі 1. 25.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 17252 згідно якого пропонується звернути стягнення на предмет іпотеки та за рахунок коштів отриманих від продажу предмета іпотеки задовольнити вимоги АТ «Укрсоцбанк» в розмірі заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання позивачем умов Генерального договору за період з 05.01.2016 року по 24.03.2017 року в розмірі заборгованості за кредитом 1412012,93 грн. та заборгованості за відсотками за кредитом в розмірі 144380,46 грн. Загальна сума заборгованості 1556393,39 грн. Проте, як вказує позивач, станом на 30.11.2017 року заборгованість була погашена ним добровільно, про що свідчить сальдова відомість від 30.11.2017 року. Зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса не передбачає можливості звернення стягнення на його підставі на предмет іпотеки за заборгованість за будь-який інший період крім як за період з 05.01.2016 року по 24.03.2017 року. Наголошує, що нотаріусом не було надіслано позивачу письмової вимоги про усунення порушень у передбачений чинним законодавством строк. Щодо визначення відповідачем АТ «Альфа-Банк» вказує, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником АТ «Укрсоцбанк». припиненого 03.12.2019 року, номер запису про припинення 10681120104002827 від 03.12.2019 року. На підставі вищевикладеного подано відповідний позов до суду. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.07.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 03.11.2020 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення згідно яких ним було оскаржено постанову про відкриття виконавчого провадження №62433488 від 26.06.2020 року на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 року, яке набрало законної сили 07.03.2020 року, встановлено, що станом на дату відкриття виконавчого провадження представник АТ «Укрсоцбанк» не мав відповідних повноважень на подання заяви до приватного виконавця. Крім того АТ «Укрсоцбанк» припинено 03.12.2019 року як юридичну особу, а тому станом на 26.06.2020 року АТ «Укрсоцбанк» як юридична особа не існувала. Враховуючи вищевикладене, судом було скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження 62433488 від 26.06.2020 року. 05.11.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, а саме витребувати у ПН КМО Чуловського В.А. належним чином засвідчені копії документів, які були надані АТ «Альфа-Банк» та на підставі яких вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 17252 від 25.08.2017 року. Ухвалою суду від 05.11.2020 року вищевказане клопотання було задоволено. 04.12.2020 року від представника позивача подано клопотання про повторне витребування доказів у справі та закриття підготовчого засідання. Ухвалою суду від 04.12.2020 року подані клопотання було задоволено. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим на підставі згоди позивача проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович та приватний виконавець Бабенко Дмитро Анатолійовича у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Згідно зі статтею 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Згідно ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Враховуючи той факт, що судом тричі була направлена ухвала суду від 05.11.2020 року про витребування доказів у ПН КМО Чуловського В.А., а саме належним чином засвідчені копії документів, які були надані АТ «Альфа-Банк» та на підставі яких вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 17252 від 25.08.2017 року, однак ПН КМНО Чуловським В.А. не надано перелічені документи без повідомлення поважності причин такого неподання, суд приймає до уваги письмові докази, подані [PERSON] та його представником. Так, судом встановлено, що між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк» було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №810/5-27/2/1-8-020. Крім того, для забезпечення зобов`язання за Генеральним договором між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк» було укладено Іпотечний договір №810/6-27/2/1-8-105, посвідчений 21.07.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібним Д.І. та зареєстрований в реєстрі за №949, Договір про внесення змін №2, посвідчений 23.12.2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібним Д.І., Договір про внесення змін №3, посвідчений 15.02.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. та зареєстрований в реєстрі за №353; Договір про внесення змін №4, посвідчений 28.07.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. та зареєстрований в реєстрі за №1941. Предметом Іпотечного договору є нежитлова будівля, виробничо-складська будівля, загальною площею 1331,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №215525700, є власністю [PERSON] . 25.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 17252 згідно якого пропонується звернути стягнення на предмет іпотеки та за рахунок коштів отриманих від продажу предмета іпотеки задовольнити вимоги АТ «Укрсоцбанк» в розмірі заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання позивачем умов Генерального договору за період з 05.01.2016 року по 24.03.2017 року в розмірі заборгованості за кредитом 1412012,93 грн. та заборгованості за відсотками за кредитом в розмірі 144380,46 грн. Загальна сума заборгованості 1556393,39 грн. Згідно письмового повідомлення АТ «Укрсоцбанк», направленого на адресу [PERSON] (ABUSB-20191017-1-3362), з 15.10.2019 року кредитора АТ «Укрсоцбанк» було змінено на АТ «Альфа-Банк» на підставі рішення про приєднання АТ «Укрсоцбанк» до АТ «Альфа-Банк», затвердженого Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» 10.09.2019 року. На підставі заяви про примусове виконання рішення представника АТ «Укрсоцбанк» від 13.05.2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Дмитром Анатолійовичем 26.06.2020 року відкрито виконавче провадження №62433488 та в рамках якого було арештовано майно [PERSON] . Відповідачем зазначені обставини, в силу ст. 83 ЦПК України, не спростовані. Не погоджуючись із постановою приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, представник позивача оскаржив правомірність її винесення до Харківського окружного адміністративного суду. Згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 року, яке набрало законної сили 07.03.2020 року, встановлено, що станом на дату відкриття виконавчого провадження представник АТ «Укрсоцбанк» не мав відповідних повноважень на подання заяви до приватного виконавця. Крім того, АТ «Укрсоцбанк» припинено 03.12.2019 року як юридичну особу, а тому станом на 26.06.2020 року АТ «Укрсоцбанк» як юридична особа не існувала. Як на підставу своїх заперечень щодо неправомірності вчинення виконавчого напису нотаріусом позивач вказує на порушення його процедури, зокрема на те, що нотаріусом не було надіслано позивачу письмової вимоги про усунення порушень у передбачений чинним законодавством строк Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вищевказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів Згідно п.1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 88 Закону «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду України від 23.01.2018 року по справі №310/9293/15. Отже з наданих письмових доказів, судом встановлено, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про зворотнє, ані представником відповідача ані приватним нотаріусом суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведені обставини, на які він посилається як на підставу свого позову, уся сукупність зібраних по справі доказів підтверджує викладені в позовній заяві обставини, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved