Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

08 лютого 2016року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на житловий будинок за адресою вул. Перемоги, 68 в с. Рибальське Татарбунарського району Одеської області шляхом позбавлення відповідачів права користування зазначеним будинком. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у вказаному будинку, який належить позивачу на праві приватної власності, крім нього зареєстровані [PERSON], 1969року народження, та [PERSON], [INFO]. Зазначив, що з 2004 року відповідачі у вказаному будинку не мешкають, на теперішній час їх місцезнаходження [PERSON] не відомо, знятися з реєстрації у добровільному порядку вони відмовляються. Посилаючись на те, що реєстрація відповідачів у будинку [PERSON] порушує його право власника, він позбавлений можливості розпоряджатися ним на власний розсуд, при зверненні до міграційної служби з заявою про зняття відповідачів з реєстрації отримав відмову у звязку з відсутністю їх добровільної згоди, позивач вважав, що є підстави для позбавлення [PERSON] та [PERSON] у судовому порядку права користування житловим будинком. Позивач та його представник, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу без його участі. В судове засідання відповідачі, належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з'явилися. Про причини неявки суд не повідомили, заперечення проти позову не надіслали. Суд, у звязку з повторною неявкою відповідачів та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 27.11.1992 року [PERSON] придбав у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житловий будинок площею 24кв.м без надвірних споруд в с.Рибальське по вул. Перемоги, 68 на земельній ділянці колгоспу «Прогрес» (а.с.а.с.5,6). З довідки Рибальської сільської ради Татарбунарського районного суду Одеської області № 12 від 22.01.2016 року слідує, що згідно з погосподарською книгою № 3 (2001-2005 р.р.) [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані з 11.07.2002року за адресою: вул.Перемоги, 68, с.Рибальське, Татарбунарський район Одеської області, однак фактично за вказаною адресою не проживають з 2004 року (а.с.7). З відомостей, наданих Татарбунарським РС ГУ ДМС України в Одеській області від 09.02.2016 року вбачається, що [PERSON], 09.03.1992року народження, та [PERSON], 08.03.1969року народження, зареєстровані за адерсою: вул.Перемоги, 68, с.Рибальське, Татарбунарський район Одеської області (а.с.а.с.14,15). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Кожна особа, згідно з ч.1 ст.15 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких, зокрема належить припинення дії, яка порушує право (п.3 ч.2 ст.16 ЦК). За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Підстави припинення сервітуту визначені положеннями статті 406 ЦК України. Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.406 ЦК України сервітут припиняється у разі невикористання сервітуту протягом трьох років підряд. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, окрім іншого, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведених норм законодавства слідує що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. При цьому подальше зняття з реєстрації здійснюється, зокрема, на підставі рішення про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження родинних звязків [PERSON] з відповідачами, при цьому вони не проживають у житловому приміщенні більше 12 років та не бажають у добровільному порядку знятися з реєстрації за адресою проживання позивача-власника квартири, що створює йому перешкоди у розпорядженні нерухомим майном, зокрема, негативно впливає на можливість здійснити відчуження будинку, суд вважає, що є підстави для захисту майнових прав власника шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування цим будинком. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 551 грн.20коп.(а.с.1). Докази на підтвердження понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, сплачений [PERSON] судовий збір у розмірі 551грн.20коп., підлягає стягненню з відповідачів на його користь. З огляду на викладене,

Outcome: approved