Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

09.07.2020 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд розірвати договір довічного утримання, укладений 27 березня 2004 року між [PERSON] як відчужувачем та [PERSON] як набувачем, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дворецькою О.М.. Скасувати запис про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та визнати право власності на квартиру за попереднім власником - [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що 27.04.2004 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дворецькою О.М., за реєстровим номером №1338. Відповідно до умов договору [PERSON] зобов`язався довічно повністю утримувати [PERSON] , забезпечуючи його харчуванням, одягом, доглядом та необхідною допомогою, та зберегти в його довічному користуванні всю відчужувану квартиру. Однак, з моменту укладення зазначеного договору, відповідач, незважаючи на звернення позивача, грубо порушує свої обов`язки за договором, щодо забезпечення [PERSON] харчуванням, ліками, визначенні положеннями п. п. 4,5 вказаного договору. Одночасно стверджувала, що на даний час безплсередньо [PERSON] несе витрати по утриманню спірної квартири. Вказані вище обставини стали підставою для їхт звернення до суду з даною позовною заявою. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, надавши пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. 29.09.2020 року до суду надійшла заява [PERSON] відповідно до якої він просив розгляд справи провести за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, з відома позивача, вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, покази свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 березня 2004 року в м. Миколаєві між [PERSON] та [PERSON] , було укладено Договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дворецькою О.М. за реєстровим №1338. Згідно з умовами договору, позивач передав у власність відповідачу квартиру [ADDRESS] , яка складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 17,20 кв.м, загальною площею 34,80 кв.м. Вказана квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунальної власності Миколаївської міської ради 27.02.2004 року, зареєстрованого в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 11.03.2004 за реєстровим №18527. Відповідно до п. п. 4, 5 договору довічного утримання, відповідач зобов`язався довічно повністю утримувати [PERSON] , забезпечуючи його харчуванням, одягом, доглядом та необхідною допомогою, та зберегти в його довічному користуванні всю відчужувану квартиру. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги) було визначено між сторонами у розмірі 100 (сто) грн, щомісячно. Однак, з моменту укладення договору, відповідачем, обов`язки визначені положеннями п.п.4,5 Договору довічного утримання не виконувалися. Вказані обставини, знайшли своє підтвердження дослідженими судом письмовими доказами. та показами свідків [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до положень ст.\~744\~ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу (ст. 748 ЦК України). Статтею629\~ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Згідно з пунктом 1 частиною 1 статті 755 ЦК України Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Статтею 756 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. За встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги, заявлені [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved