overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

10.02.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31.10.2008 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис № 1307. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 31.10.2008 року в ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу позивачка і відповідач мають дитину, а саме сина [PERSON], [INFO]. Водночас, зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність взаємопорозуміння та спільних поглядів на життя та шлюб. З травня 2015 року вона з відповідачем припинили вести спільне господарство та проживають окремо. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім з відповідачем інтересам, просить суд позовні вимоги задовольнити, тобто розірвати шлюб, зареєстрований 31.10.2008 року в ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві, актовий запис № 1307. Позивачка у судове засідання не з'явилась, однак через канцелярію суду подала письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що остання позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.10.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Разом з тим, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], позивачка та відповідач від шлюбу мають дитину, а саме сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що з травня 2015 року сторони припинили вести спільне господарство, проживають окремо та подружні відносини не підтримують. Крім того, спір про місце проживання дитини та поділ майна подружжя між сторонами відсутній. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

10.02.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь аліментів на утримання дитини: доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісячно і до повноліття дитини, посилаючись на те, що відповідач вихованням і матеріальним забезпеченням дитини належним чином не займається. У судове засідання [PERSON] не зявилась, надала суду заяву в якій уточнила позовні вимоги, та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Крім того просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги [PERSON] визнає. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З 16.10.2014 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Мають спільну дитину доньку [PERSON] [INFO]. Відповідно до ч.1ст.180 СК України обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. [PERSON] [INFO], проживає з матірю [PERSON], та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст..182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] має задовільний стан здоровя, інших утриманців не має. З урахуванням викладеного та виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень на місяць починаючи з 10.02.2017 року. Надані суду докази свідчать, що відповідач, буде в змозі сплачувати визначену суму аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

10.02.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. В судовому засіданні заявник [PERSON], заяву підтримала. Пояснила, що 04 листопада 2016 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,47 га розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Спадкоємцем після смерті батька [PERSON] є вона заявниця по справі. У строк визначений законом звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В той же час встановлено, що в свідоцтві про смерть зазначено імя батька як «Віталій», а в її, заявника, свідоцтві про народження зазначено імя батька «Віктор», тобто для прийняття спадщини їй необхідно встановити факт родинних відносин з померлим [PERSON] Вважає, що батько записав своє імя як «Віталій» при зміні паспорта, зважаючи на що виникла ця невідповідність. Просить суд встановити факт про те, що [PERSON] приходиться їй рідним батьком. Представник заінтересованої особи Миргородської міської ради [PERSON] не висловила заперечень проти задоволення заяви. Пояснила, що міська рада не претендує на спадкове майно, зважаючи на наявність спадкоємців. Суд, заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 04 листопада 2016 року помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). В копії свідоцтва про народження заявниці в графі «батько» зазначено: [PERSON]». З копії паспорта [PERSON] вбачається, що паспорт ним був отриманий 18 грудня 2000 року (а.с.6). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони проживають по сусідству з заявницею. Знають її тривалий час. Були знайомі і з [PERSON] Їм достовірно відомо, що [PERSON] був батьком заявниці. Вони проживали за однією адресою. Заявниця поховала батька. Чому маються розходження в імї спадкодавця пояснити не можуть. Заявниця [PERSON] у визначений законом строк звернувся до нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців на спадкове майно немає. Отже, маються достатні докази, які підтверджують родинні відносини між заявником [PERSON] і померлим [PERSON], як між дочкою та батьком. Встановлення вказаного факту для заявника має юридичне значення. .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

10.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 31.08.2013 року у відділі ДРАЦС РС Кобеляцького РУЮ у Полтавської області, актовий запис № 73, зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільне проживання припинили по тій причині, що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Тому, позивач прохав суд шлюб, зареєстрований із [PERSON] розірвати. Від шлюбу дітей не мають та не очікують. Майновий спір між сторонами відсутній. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити ( а.с.18). Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій прохав розглянути справу в його відсутності, позов визнав повністю, погодився на розлучення ( а.с.24). Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони тривалий час проживають окремо один від одного, від шлюбу дітей не мають, майнового спору теж, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

10.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 14.11.2009 року, зареєстрованому Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції актовий запис №600. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якого в актовому записі про народження вказаний відповідач (свідоцтво про народження серії І-ФП №204360 від 01.04.2014 р., актовий запис №1032 від 01.04.2014 року). Дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новомаячківської селищної ради Олешківського району Херсонської області №685 від 14.02.2017 року. Крім того, відповідач з вересня 2016 року матеріальної допомоги позивачці не надає, вихованням доньки не займається, чим порушує право на забезпечення дитини гідними умовами життя та всебічного розвитку. Відповідач здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. ст. 180-184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обовязку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоровя і матеріального положення дитини і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, які належить стягнути з відповідача, суд враховує його матеріальний і сімейний стан та вважає за можливе стягнути аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.02.2017 року і до повноліття дитини. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 640,00 грн., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

10.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON], уродженця та проживаючого в [INFO], аліменти на користь [PERSON], уродженки та проживаючої в [INFO] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Зазначила, що відповідач є батьком її дочки, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до наступного. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 019470 (а.с.3). З пояснень, викладених у позовній заяві видно, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Із наданої відповідачем заяви вбачається, що він працює провідним економістом в ПАТ «Укртрансгаз» філія «Агрогаз». Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Позов позивачкою подано 10.02.2017 року (а.с. 1). Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на це, суд вважає, що, згідно із ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача. Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 88 ЦПК судовий збір в сумі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

10.02.2017 року до суду звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в заяві просив встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документу, а саме: договору купівлі-продажу від 18.10.2001 року реєстровий №2650 серії АВЗ №17416, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] на імя [PERSON] таким, що належить йому. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.18). В судовому засіданні зацікавлена особа [PERSON] щодо задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу не заперечувала. Враховуючи згоду заявника [PERSON], зацікавленої особи [PERSON] та наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності зацікавленої особи приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] Суд, заслухавши заявника [PERSON], зацікавлену особу [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.10.2001 року заявником [PERSON] та його дружиною [PERSON] було придбано 3 кімнатну квартиру №24, що розташована в м.Полтава, вул. Енгельса (нова адреса вул. [PERSON]), 21, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 18.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №2650 (а.с.4-5). Крім того, судом встановлено, що в вищевказаному договорі купівлі-продажу невірно зазначено прізвище заявника «Кузнецов» замість «Кузнєцов». Згідно паспорту громадянина України серії КО №970601, виданого Київським РВ у м.Полтаві УДМС України в Полтавській області 25.07.2014 року (а.с.3), технічного паспорту на квартиру (а.с.6-7), свідоцтва про шлюбу серії І-КЕ №151132 від 09.12.2016 року, актовий запис №18 (а.с.8), картки платників податків (а.с.9), посвідчення водія (а.с.10) заявник є [PERSON]. Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вище викладене, а також те, що заявник [PERSON] не може вільно розпоряджатися своїм майном, а саме квартирою №24, що розташована в м.Полтава, вул. Енгельса (нова адреса вул. [PERSON]), 21 в звязку з тим, що в правовстановлюючому документі на квартиру допущена помилка в його прізвищі, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

10.02.2017 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В заяві просила встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], яке було видане 20 грудня 1994 року відділом приватизації житла Фонду міського майна Полтавської міської ради народних депутатів на імя [PERSON]. В судове засідання [PERSON] не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Виконавчий комітет Полтавської міської ради в судове засідання свого представника не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи мається рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання. Судом встановлено, що 20.12.1994 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON], отримали у відділі приватизації житла Фонду міського майна Полтавської міської ради народних депутатів Свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру №54, що розташована в м.Полтаві по вул. Курчатова, 13 (а.с.8). 14.06.2008 року у Центральному відділі РАЦС м.Полтави заявниця уклала шлюб з [PERSON]. В звязку з укладенням шлюбу вона змінила дівоче прізвище «Кривич» на «Васильєва», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 14.06.2008 року, актовий запис №456 (а.с.12). 08.02.2013 року між заявницею [PERSON] та її батьками [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу належних їм часток квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.02.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за номером №111 (а.с.10). Крім того, судом встановлено, що на початку 2017 року [PERSON] вирішила зареєструвати місце проживання її чоловіка за адресою: [ADDRESS], проте було зясовано, що в свідоцтві про право власності на житло невірно зазначене дівоче прізвище, замість дівочого прізвища «Кривич» в свідоцтві про право власності на житло зазначено «Крівіч». Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що при видачі правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], яке було видане 20 грудня 1994 року відділом приватизації житла Фонду міського майна Полтавської міської ради народних депутатів було допущено помилку в прізвищі заявника, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

10.02.2017 року до суду надійшов позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому останній просить стягнути з відповідача заборгованість за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, укладеною 23.08.2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON], станом на 27.11.2016 року в сумі 45066,96 гривень, а також судові витрати. Позов обґрунтований тим, що на підставі укладеного кредитного договору позивачеві було надано кредит. На підставі укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 23.08.2014 року відповідачу було надано кредит в сумі 20026,02 гривень, в порядку та на умовах, встановлених договором - генеральною угодою, Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, із встановлених генеральною угодою порядком та строками погашенням кредиту. Проте, відповідач порушив умови генеральної угоди, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з наведених у ньому підстав. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності (а.с. 52). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

10.02.2017 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області винесено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Садівничого товариства «Шляхмашівець», [PERSON], третя особа Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області про визнання недійсним рішення правління СТ «Шляхмашівець» від 07.02.2015 року про призначення [PERSON] головою правління. Від [PERSON] надійшла заява про стягнення судового збору. В засіданні позивачка та її представники [PERSON], [PERSON] підтримали заяву, інші особи в засідання не з'явилися, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи, що судом під час винесення рішення від 10.02.2017 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до СТ «Шляхмашівець», [PERSON], третя особа Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області про визнання недійсним рішення правління СТ «Шляхмашівець» від 07.02.2015 року про призначення [PERSON] головою правління СТ «Шляхмашівець». не вирішено питання розподілу судових витрат, слід стягнути з СТ «Шляхмашівець» на користь позивачки понесені нею судові витрати - судовий збір в сумі 551,20 грн..

Outcome: approved