Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

08.09.2021 [PERSON] в особі представника адвоката Лугового Б.В. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, виданого 07.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за № 101119, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 500367142 від 26.04.2013 розміром 22 687,22 грн. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 15.08.2021 він дізнався про існування вищезазначеного виконавчого напису, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. 16.08.2021 було відкрито виконавче провадження за № 66516234. Позивачем не заперечується факт того, що в квітні 2013 р. ним було отримано позику від ПАТ «Альфа-Банк» розміром 4 000,00 грн., однак наполягає, що борг був погашений. 05.09.2021 позивач ознайомився із матеріалами виконавчого провадження № 66516234. З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив безспірність заборгованості боржника перед стягувачем; на час вчинення виконавчого напису документи про безспірність заборгованості за кредитним договором були відсутні; нотаріусом було видано виконавчий напис на підставі договору, який нотаріально не посвідчувався. З вказаних підстав просить визнати таким, що не підлягає виконанню зазначений вище виконавчий напис, а також стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 2-10). Судом проведено такі процесуальні дій у справі. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з розглядом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, перше судове засідання призначене на 18.10.2021 на 13:00 год. Водночас, цією ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву - 15 днів з дня вручення ухвали, а також витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 101119 від 07.09.2021 (а.с. 74-75). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2021 з метою забезпечення позову [PERSON] зупинене стягнення на підставі виконавчого напису № 101119, вчиненого 07.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості розміром 20 182,93 грн. (а.с. 71-72). У зв`язку із тим, що станом на 18.10.2021 до суду не надійшов відзив на позовну заяві, а також до суду не повернулись повідомлення про отримання представником відповідача копії ухвали про відкриття провадження у справі, судове засідання, призначене на 18.10.2021 на 13:00 год., було відкладено на 17.11.2021 на 10:00 год. Представником позивача копія ухвали отримана 18.10.2021 (а.с. 79). Представником відповідача копія ухвали, позовної заяви з додатками отримані 18.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 81). 02.11.2021 від ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в особі Семченкової Н.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що станом на день підписання відзиву позивачем заборгованість за кредитним договором не погашена, а твердження, що нотаріус на мав права вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не було перевірено безспірності заборгованості, є припущенням. Також посилається на те, що позивачем не надано доказів понесених витрат на правничу допомогу, в наданих документах є розбіжності, а тому вимога про її стягнення не підлягає задоволенню. Заявлена до стягнення сума розміром 6 000,00 грн. не є співмірною до заявлених вимог, справа не є складною. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 82-85). 15.11.2021 від [PERSON] в особі представника адвоката Лугового Б.В. надійшла відповідь на відзив ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». У відповіді на відзив представник позивача, зокрема, посилався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Крім того звертав увагу суду на те, що позивач, крім судового збору, просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу розміром 1 500,00 грн., а не 6 000,00 грн., як помилково вважає представник відповідача. До того ж до позовної заяви позивачем додано всі необхідні документи на підтвердження вказаних витрат. Отже, твердження представника відповідача щодо неспівмірності заявленої до стягнення суми, є помилковими (а.с. 102-105). У зв`язку із тим, що станом на 17.11.2021 до суду не надійшли заперечення на відповідь на відзив, судове засідання, призначене на 17.11.2021 на 10:00 год. було відкладено на 09.12.2021 на 15:00 год. Станом на 09.12.2021 від учасників справи не надходили заяви або клопотання щодо вчинення будь-яких процесуальних дій у цій справі. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 26.04.2013 між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та позивачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 500367142, за умовами якого позивач отримав кредит розміром 4 430,00 грн. (а.с. 18). 07.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 101119, про стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», якому ТОВ «ФІНПРОММАРКЕТ» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 250521-ФК від 25.05.2021, якому своєю чергою ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20/ФК від 09.07.2020, якому своєю чергою ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20/01/20-1/2 від 20.01.2020, якому своєю чергою ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016, якому АТ «Альфа Банк» на підставі договору факторингу відступлено право вимоги за кредитним договором № 500367142 від 26.04.2013, укладеного між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] , за період з 25.05.2021 по 03.06.2021 загальним розміром 20 182,93 грн. (а.с. 17). За вказаним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. 16.08.2021 було відкрито виконавче провадження за № 66516234 (а.с. 21). Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 6 березня та 4 квітня 2017 р. виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Відтак, вчиняючи 07.06.2021 виконавчий напис № 101119, приватний нотаріус Остапенко Є.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час вже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 № 23. Аналогічний правовий висновок наведено в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.03.2017, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 101119 від 07.06.2021 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року )». Оскільки суд дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного виконавчого напису вимогам закону з підстав недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, тому суд вважає, що інші доводи позовної заяви не є доречними, а тому судом при ухваленні рішення не оцінювались. Отже, враховуючи, що під час розгляду справи встановлено, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, що є самостійною, окремою і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд доходить висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги [PERSON] в особі представника адвоката Лугового Б.В. - такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру понесених судових витрат позивачем та його представником надано такі докази: копію договору про надання правової допомоги від 07.09.2021 № 309, копію ордера Серії АР № 1061279, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЗП № 002275 від 16.07.2019, розмір ставок адвокатської винагороди, рахунок-фактуру № СФ-0001 від 07.09.2021, за якою [PERSON] сплатив адвокату Луговому Б.В. 1 500,00 грн. за підготовку та направлення до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову, копію акту виконаних робіт від 07.09.2021 № 0001 на суму 1 500,00 грн. (а.с. 33-39). Вищевказані документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. При цьому, представник відповідача у відзиві на позовну заяву, не погоджуючись із обґрунтованістю витрат на правову допомогу, посилався на надмірність понесених витрат, зазначаючи помилково їх розмір 6 000,00 грн., у той час як позивачем заявлено до стягнення суму витрат розміром 1 500,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідного належним чином обґрунтованого клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката представником відповідача не заявлялось, а неспівмірність витрат - у встановленому законом порядку не доводилась. Таким чином, з урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору розміром 1 362,00 грн. (а.с. 1, 40) та витрати на правничу допомогу адвоката розміром 1 500,00 грн., а разом 2 862,00 грн.

Outcome: approved