Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

07.10.2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона (дівоче прізвище [PERSON] ) проживала разом зі своєю бабусею [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Вказана квартира розташована на першому поверсі дев`ятиповерхового будинку, має загальну площу 49,6 кв.м., житлову площу 28.8 кв.м. 15 листопада 1982 року [PERSON] була призначена її опікуном. [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] . Вона, в свою чергу є донькою [PERSON] . 26 лютого 1983 року її мати уклала шлюб із громадянином [PERSON] та після шлюбу отримала прізвище [PERSON] , [INFO] її мати [PERSON] померла. В 1997 року вона, її бабуся та її дочка приймали участь у приватизації квартири [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності вищевказана квартира належала їм на праві спільної сумісної власності. 23.11.2013 року вона уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Її бабуся [PERSON] померла [INFO] , за життя вона склала заповіт на все майно, визначивши спадкоємицею свою сестру [PERSON] . Проте, відповідно до Постанови про відмову у здійсненні нотаріальної дії від 20.10.2005 року №1761 [PERSON] було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. [PERSON] померла [INFO] , її спадкоємицею є її онука [PERSON] , [INFO] . Таким чином, [PERSON] є спадкоємицею за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка б належала померлій [PERSON] , якби вона встигла прийняти спадщину за заповітом. При цьому відповідачка не має наміру вступати у спадщину та із відповідною заявою до нотаріальної контори вона не зверталась. Для [PERSON] вона вважається внучатою племінницею, тобто спадкоємцем п`ятої черги та в силу ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2019 року цивільна справа перебувала в провадженні судді Литвиненко І.Ю., яким ухвалою від 08.10.2019 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12.12.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Дніпровську міську раду. Ухвалою суду від 22.04.2020 року витребувано із Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Відповідно до Розпорядження в.о.керівника апарату суду від 06.11.2020 року № 431 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2020 року цивільну справу передано на розгляд судді Яковлеву Д.О. Згідно Розпорядження в.о.керівника апарату суду від 18.12.2020 року № 522 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2020 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду цієї справи. Ухвалою судді від 24.12.2020 року цивільну справу прийнято до свого провадження, визначено про її розгляд в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 22.04.2021 року витребувано із Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 16.06.2021 року витребувано із Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 19.08.2021 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В наданій суду заяві від 21.10.2021 року представник позивача позовні вимоги позивача підтримав, просив їх задовольнити та провести судове засідання у його відсутність, витрати по справі віднести за рахунок позивача. В наданій суду заяві від 21.10.2021 року відповідач [PERSON] просила розглянути дану справу у її відсутність, проти задоволення позовних не заперечувала. Представник третьої особи - Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З огляду на зазначене, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини згідно до ст.1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 цієї статі часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу відповідно до ст. 1264 ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ч.2 цієї статті - не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. У відповідності до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.2 цієї статті - якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , дівочим прізвищем якої є [PERSON] , проживала разом зі своєю бабусею [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 28.8 кв.м., в якій вона зареєстрована з 28.01.1994 року. 05 листопада 1982 року [PERSON] була призначена опікуном [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.08.1981 року Бабушкінським відділом РАГС м. Дніпропетровська, батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17.08.1963 року Міжрайбюро РАГСа м. Дніпропетровська. 26 лютого 1983 року мати позивачки [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та після шлюбу отримала прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 26.02.1983 року Бабушкінським відділом РАГС м. Дніпропетровська. [INFO] мати позивачки [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 26.11.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська. В 1997 року позивачка, її бабуся та її дочка приймали участь у приватизації квартири [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 17.12.1997 року, виданого 17.12.1997 року, власниками квартири [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13.02.2006 року відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. За життя бабуся позивачки - [PERSON] склала заповіт від 15.08.2002 року, посвідчений Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, яким все своє майно заповіла своїй сестрі [PERSON] . Постановами про відмову у здійсненні нотаріальної дії від 21.10.2005 року та від 16.08.2007 року, винесеними державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори, Соколан Р.Г. було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з посиланням на те, що вона не надала ніяких правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . Як вбачається з копії спадкової справи, заведеної Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з заявою про отримання спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори 02.11.2005 року звернулася [PERSON] ; також з заявою про отримання спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори 14.02.2006 року звернулася позивачка [PERSON] 12.04.2006 року Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою Соколан Р.Г. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого вона є спадкоємицею майна [PERSON] , а саме грошових внесків з належними відсотками, що знаходяться у філії Правобережного відділення № 6719 ВАТ «Державний ощадний банк України». [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05.11.2014 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Спадкоємицею померлої [PERSON] є її онука [PERSON] , [INFO] , родинні зв`язки якої з померлою [PERSON] підтверджуються наявними в матерілах справи письмовими доказами. Таким чином, [PERSON] є спадкоємицею за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка б належала померлій [PERSON] , якби вона встигла прийняти спадщину за заповітом. Разом з цим, відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.07.2021 року № 65627906, у Спадковому реєстрі відсутня інформація про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] . Позивач для [PERSON] вважається внучатою племінницею, тобто спадкоємцем п`ятої черги, та в силу ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що не спростовано. В наданій суду заяві від 21.10.2021 року відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечувала і відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України дані обставини, визнані відповідачем, не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. У відповідності до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України та заяви представника позивача, витрати по справі слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved