Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

08.12.2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути суму страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те, що 28.10.2014 року о 09 год. 30 хв. по вул. Іванова у м. Запоріжжі, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ, державний реєстраційний номер 08 АТ6876, під керуванням [PERSON], та CHERY, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі було пошкоджено та власнику автомобіля CHERY ELARA, державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] було спричинено матеріальну шкоду з врахуванням НДС 12\~166,18 гривень. Так як, зазначена матеріальна шкода не була виплачена винуватцем ДТП [PERSON], то власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України, тому Моторним (транспортним) страховим бюро України було виплачено власнику автомобіля CHERY ELARA, державний реєстраційний номер [NUMBER] на підставі його заяви страхове відшкодування у розмірі 10\~138 грн. 48 коп., послуги аварійного комісару 820,00 гривень, всього 10\~958,48 гривень. Добровільно відшкодувати понесені Моторним (транспортним) страховим бюро України витрати [PERSON] відмовився, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу суму страхового відшкодування у розмірі 10\~958,48 гривень та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1378 гривень, за надання правових послуг в розмірі 2\~000 гривень. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просила на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджено відповідними поштовими повідомленнями, жодних доказів або заперечень суду не надав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Згідно ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст.57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно відомостей № 9456385 про дорожньо-транспортну пригоду від 31.10.2014 року, 28.10.2014 року о 13-30 год. на вул. Іванова в м. Запоріжжі автомобіль ВАЗ, державний реєстраційний номер 08АТ6876 під керуванням [PERSON] при виїзді з дворового проїзду не надав перевагу у русі автомобілю , який рухався по автодорозі праворуч, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем CHERY ELARA, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] На підставі постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя №333/8464/14-п від 24.11.2014 року [PERSON] було визнано винним у тому, що він 28.10.2014 року о 13-30 год. на вул. Іванова в м. Запоріжжі керуючи автомобілем ВАЗ, державний реєстраційний номер 08АТ6876 при виїзді з дворового проїзду не надав перевагу у русі автомобілю , який рухався по автодорозі праворуч, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем CHERY ELARA, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі було пошкоджено, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. [PERSON] звернувся до позивача із заявою, в якій просив здійснити відшкодування шкоди у розмірі 10138,48 гривень, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу CHERY ELARA, державний реєстраційний номер [NUMBER], під час ДТП, яка сталася 28.10.2014 року, о 13 год. 30 хв. на вул. Іванова в м. Запоріжжі, з вини [PERSON], водія транспортного засобу ВАЗ, державний реєстраційний номер 08АТ 6876, який не мав ніякого договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинного на дату ДТП. Згідно висновку № 118 про оцінку автомобіля CHERY ELARA, державний реєстраційний номер [NUMBER], зробленого 01.12.2014 року спеціалістом авто товарознавцем, аварійним комісаром [PERSON] вартість спричиненої власнику автомобіля CHERY ELARA матеріальної шкоди становить 10\~138,48 грн. (12\~166,18 гривень з врахуванням НДС). Відповідно до платіжного доручення № 8988 від 26.12.2014 року [PERSON] згідно наказу № 6683/1 від 25.12.2014 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, виданого заступником Генерального директора МТСБУ, було виплачено страхове відшкодування в розмірі 10\~138,48 гривень. Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 820,00 гривень. Позивач звертався до [PERSON] з вимогою добровільно відшкодувати йому витрати, повязані з регламентною виплатою [PERSON] шкоди, спричиненої йому в результаті ДТП, попереджав про звернення до суду, однак останній заходів до погашення заборгованості у повному обсязі не вжив. Згідно ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. На підставі ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність, повязана з експлуатацією транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України до страхувальника, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст.1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч.3 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. На підставі п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. На підставі ч.4 ст.61 Цивільно-процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, на думку суду, позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування ґрунтуються на законі та підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі, тобто у сумі 10\~958,48 грн. (10\~138,48грн. сума відшкодування витрат + 820 грн. витрати на аварійного комісара). Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Згідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, у тому числі, витрати на правову допомогу (ч.3 ст.79 ЦПК України). Таким чином, суд вважає за необхідне з [PERSON] також стягнути на користь МТСБУ сплачений судовий збір у розмірі 1\~378 грн. 19 коп. Щодо вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, то зазначене підтверджується контрактом про надання правової допомоги від 27.09.2012 року, додатковою угодою № 37 від 13.05.2016, договором про надання юридичних послуг від 09.06.2009 року, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю [PERSON], проте не додано платіжного доручення про перерахування коштів та акту виконаних робіт, тому суд вважає за доцільне в цій частині позовних вимог відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial