Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

09 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 24 вересня 2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №544 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач зазначила, що з січня 2014 року вона знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], з яким має намір зареєструвати шлюб. В теперішній час позивач вагітна, термін вагітності станом на 05.02.2016 року - 22 тижні, батьком зачатої дитини є [PERSON]. Тому вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, визнав батьківство зачатої дитини позивача. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 24 вересня 2011 року (арк.с.7). Від шлюбу вони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (арк.с.8,9). Як вбачається з довідки Комунального закладу «Солонянська районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради», термін вагітності [PERSON], 1987 року народження станом на 05.02.2016 року становить 22 тижні (арк.с.10). Відповідно до ч.3 ст.110 СК України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Так,[PERSON], [INFO] визнав батьківство зачатої дитиниу [PERSON], 1987 року народження, що підтверджується заявою останнього (арк.с.13). Згідно п.9 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою. Таким чином, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved