Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

10.06.2020 [PERSON] , в особі представника - адвоката Якушева Романа Сергійовича, звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куба Юлія Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Пімахова Діна Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що в подальшому було уточнено. В обґрунтування позову зазначено, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куби Ю.В. № 2514 від 13.11.2019 про стягнення з позивача на користь стягувача ТОВ «Платінум Фінанс» заборгованості в розмірі 23 296,13 грн є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», так як вчиняючи виконавчий напис, нотаріус керувалася нечинним законодавством, не перевірила безспірність вимог, а також не перевірила дотримання строку, встановленого законом для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. На підставі викладеного, позивач просив суд визнати спірний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на користь позивача суму, утриману із заробітної плати за спірним виконавчим написом у розмірі 14 935,65 грн та судові витрати, пов`язані із розглядом справи. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2021 позовні вимоги [PERSON] було задоволено в повному обсязі: виконавчий напис № 2514, вчинений 13.11.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В. щодо стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Платінум Фінанс» заборгованості у розмірі 23 296,13 грн визнано таким, що не підлягає виконанню; з ТОВ «Платінум Фінанс» на користь [PERSON] стягнуто суму, утриману із заробітної плати за виконавчим провадженням № 61322335 у розмірі 14 935,65 грн, а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 783,34 грн. Представник ТОВ «Платінум Фінанс», не погоджуючись із заочним рішенням суду, 01.03.2021 звернувся до суду із завою про перегляд заочного рішення. В заяві зазначив, що визнає позовні вимоги в частині суми, утриманої із заробітної плати лише у розмірі 9 590,17 грн (8 309,25 грн - позовні вимоги, 1 280,92 грн - виконавчий збір), а також заперечує щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вважає, що позивачем вказані витрати не підтверджені належними та допустимими доказами. 01.06.2021 представником позивача - адвокатом Якушевим Р.С., подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій він зазначає про зменшення розміру суми, утриманої із заробітної плати позивача з 14 935,65 грн до 9 590,17 грн. Інші позовні вимоги залишені без змін, просить їх задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2021 заяву представника ТОВ «Платінум Фінанс» про перегляд заочного рішення - задоволено. Заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2021 по справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куба Юлія Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Пімахова Діна Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - скасовано. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та підготовче засідання призначене на 03.06.2021. Від представника позивача - адвоката Якушева Р.С., в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивача, просять задовольнити уточнені позовні вимоги та не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. Треті особи в судове засідання повторно не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце його проведення, причин неявки суду не повідомили. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2514 (а.с. 72) про стягнення із [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 500120322 від 22.05.2008, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за вказаним кредитним договором. Як зазначено у виконавчому написі, 30.09.2009, згідно договору факторингу, право вимоги боргу відступлено ТОВ «Кредитні Ініціативи». Згідно договору факторингу № 2012-2-1/1 від 18.12.2012, укладеному між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «Купер Прайс», право вимоги за кредитним договором № 500120322 від 22.05.2008, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк» було відступлено ТОВ «Купер Прайс». Згідно договору факторингу № 2009/2019 від 20.09.2019, укладеним між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Платінум Фінанс», право вимоги за кредитним договором № 500120322 від 22.05.2008, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк» було відступлено ТОВ «Платінум Фінанс». Строк, за який проводиться стягнення: 24.12.2008 по 21.10.2019. Загальна сума заборгованості, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису, яка підлягає стягненню з боржника, складає 23 296,13 грн (а.с. 72). З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17. Матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення стягувачем боржника про порушення кредитних зобов`язань. ТОВ «Платінум Фінанс», звертаючись до приватного нотаріуса за виконавчим написом, не надало підтвердження про отримання [PERSON] вимоги про сплату боргу, тому позивач був позбавлений можливості дізнатись про наявність такої вимоги, надати на неї свої заперечення та перевірити підстави виникнення цієї вимоги. З копії матеріалів нотаріальної справи (а.с.71-91), що були надані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В. вбачається, що стягувачем надано нотаріусу розрахунок заборгованості станом на 21.10.2019 по боржнику [PERSON] за кредитним договором № 500120322 від 22.05.2008 із зазначенням сум заборгованості (а.с. 86), однак з наданої виписки неможливо встановити наявність безспірної заборгованості, оскільки первинні облікові документи, оформлені у порядку, визначеному ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» нотаріусу надані не були, тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед банком, а також розмір заборгованості за штрафами та пенею, зазначених у виконавчому написі, є безспірним. Також, у зазначеному розрахунку відсутня жодна інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість, а також інформація, яка б підтверджувала, що заборгованість, яку пропонується стягнути з позичальника, виникла виключно в межах строку позовної давності. Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що заборгованість, яка запропонована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В. до стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платінум Фінанс», не є безспірною. В той же час, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В., стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору № 500120322, укладеного22.05.2008 між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», оскільки пункт 2 Переліку з 22.02.2017 визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, якою визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», на який послалася приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куба Ю.В. у виконавчому написі № 2514, вчиненому 13.11.2019. Таким чином, станом на 13.11.2019 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куби Ю.В. були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Платінум Фінанс» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 500120322 від 22.05.2008. Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги ту обставину, що відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 2514, вчиненого 13.11.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В., про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Платінум Фінанс» заборгованості в розмірі 23 296,13 грн. При вирішенні позовних вимог [PERSON] в частині повернення йому стягнутих за виконавчим написом № 2514 від 13.11.2019 коштів в сумі 9 590,17 грн, суд виходить з наступного. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пімахової Д.В. від 03.03.2020 при примусовому виконанні виконавчого напису № 2514 від 13.11.2019, по ВП № 61322335звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] , яку він отримує за місцем роботи в ПАТ «Запоріжсталь» (а.с. 11). Відповідно до довідки, виданої ПАТ «Запоріжсталь», із заробітної плати позивача [PERSON] з березня 2020 року по травень 2020 року стягнуто кошти по виконавчому провадженню № 61322335 у розмірі 14 935,65 грн. (а.с. 99). За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем ТОВ «Платінум Фінанс» частини суми заробітної плати позивача було стягнення з позивача [PERSON] у примусовому порядку заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, щодо якого суд прийшов до переконання про необхідність визнання його таким, що не підлягає виконанню, сума, утримана із заробітної плати позивача вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. З урахуванням позиції відповідача, викладеній в заяві про перегляд заочного рішення, щодо стягнення суми, утриманої із заробітної плати позивача, а в подальшому і в заяві позивача про зменшення розміру позовних вимог щодо цієї вимоги, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги в цій частині в розмірі 9 590,17 грн, оскільки саме ця сума надійшла на рахунок відповідача, в той час як сума в розмірі 5 345,48 грн перебуває на депозитному рахунку приватного виконавця. У разі закінчення виконавчого провадження з підстав визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вказані кошти будуть перераховані позивачеві (а.с. 157). Наведене стороною позивача не спростовується. При цьому, суд також враховує, що вказана безпідставно набута сума не підпадає під перелік випадків, коли безпідставне набуте не підлягає поверненню у відповідності до вимог ст. 1215 ЦК України. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 2 102,00 грн, що складаються з наступного: судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 840,80 грн, судовий збір за подання заяви про збільшення розміру позовних вимог, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 420,40 грн). Разом з тим, суд не погоджується з доводами відповідача про недоведеність позивачем витрат на професійну правничу допомогу, про що відповідач зазначає в заяві про перегляд заочного рішення. Відповідач посилається на позицію Верховного Суду щодо вирішення цього питання, зосереджуючи увагу на тому, що «аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені» (а.с. 158). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви долучено наступні документи: копія ордеру серії АР № 1016743 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Якушевим Р.С., копію Договору № 1212-0206-7-20 від 08.06.2020 про надання правової допомоги [PERSON] адвокатським бюро «Стратегія», копію Додаткової угоди № 1 від 15.06.2020 до вказаного договору, копію рахунку № 1-000053-20 від 15.06.2020 на суму 5 300,00 грн, копію акта виконаних робіт № 1-000053-20 від 15.06.2020, копію рахунку № 1-000004-21 від 08.01.2021 на суму 1 483,34 грн та копію акта виконаних робіт № 1-000004-21 від 08.01.2021 (а.с. 98, 130-136). В той же час відповідачем не наведено підстав для зменшення розміру правничої допомоги, але саме на нього, як на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому зазначена сума у розмірі 6 783,34 грн, що є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved