Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

09.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 52173,60 грн. та грошової компенсації за час затримки розрахунку по заробітній платі у сумі 68456,72 грн., з урахуванням збільшення позовних вимог. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з 03.07.2014 року по 13.01.2016 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. Разом з тим, при звільненні позивача із займаної посади начальника юридичного відділу на підставі п.1 ч.1 ст. 36 КУпАП, відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з квітня 2015 року по січень 2016 року включно у розмірі 52173,60 грн. Також, враховуючи період затримки відповідачем виплати заробітної плати при звільненні, а також положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, позивач вважає, що відповідач крім заборгованості по заробітній платі зобов'язаний сплатити йому компенсацію за затримку розрахунку у розмірі 68456,72 грн. Оскільки відповідач заборгованість по заробітній платі та компенсацію за затримку розрахунку добровільно не виплачує, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити його у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з'явився, а тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що з 03.07.2014 року позивача було прийнято на посаду начальника юридичного відділу ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя». Разом з тим, 13.01.2016 року позивача було звільнено з вказаної посади на підставі п.1 ч.1 ст. 36 КУпАП. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Разом з тим, при звільненні позивачу відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з квітня 2015 року по січень 2016 року включно у розмірі 52173,60 грн., що підтверджується відомостями із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 01.01.2015 року по 30.06.2016 року. Таким чином, судом встановлено, що з вини відповідача позивачу не виплачено заробітну плату за період з квітня 2015 року по січень 2016 року в розмірі 52173,60 грн., у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, тобто має місце порушення відповідачем строків виплати заробітної плати. Згідно з ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Крім того, відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі ст. 241-1 КЗпП. Тобто, враховуючи порушення відповідачем строку виплати позивачу заробітної плати, відповідач зобов'язаний виплатити останньому середній заробіток за весь час затримки, тобто з 14.01.2016 року по 28.12.2016 року, зокрема по день ухвалення рішення суду, оскільки фактичний розрахунку до моменту розгляду справи відповідачем не проведений. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, здійсненого у відповідності до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, сума середнього заробітку позивача за час затримки, а саме з 14.01.2016 року по 28.12.2016 року становить 68456,72 грн. Враховуючи, що відповідачем порушені, визначені ст. 116 КЗпП України строки виплати позивачу заробітної плати при звільненні за період з квітня 2015 року по січень 2016 року включно в розмірі 52173,60 грн., а отже відповідач крім вказаної суми заборгованості по заробітній платі зобов'язаний виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки, тобто з 14.01.2016 року по 28.12.2016 року, зокрема по день ухвалення рішення суду, оскільки фактичний розрахунку до моменту розгляду справи відповідачем не проведений, доказів на спростування вказаних фактів суду надано не було, у зв'язку з чим, суд вважає, що позов [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримку розрахунку, підлягає задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 120626,32 грн., з яких: 52173,60 грн. - заборгованість по заробітній платі; 68456,72 грн. - компенсація за затримку розрахунку. Також, в порядку, визначеному ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1206,26 грн.

Outcome: approved