overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

07 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходиться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Згідно з ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

07 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивачка вказала, що вона з 30.08.1997 року перебуває у шлюбі з відповідачем, про що свідчить свідоцтво про одруження. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Спільне життя [PERSON] та [PERSON] не склалося. Протягом останнього часу відносини між сторонами зіпсувалися, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Тому, позивачка вважає подальше збереження шлюбу неможливим та наполягає на його розірванні. Позивачка в судове засідання не з'явилась, за заявою від 26.08.2014 року просить справу розглядати за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, за заявою від 20.08.2014 року позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 30.08.1997 року, шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 642, що підтверджується копією свідоцтва про одруження /а.с. 2/. Згідно з довідкою депутата Новоохтирської сільської ради від 05.08.2014 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], з двома неповнолітніми дітьми - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с. 5/. Згідно зі свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER], від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с. 3-4/. Позивачка вказує, що в даний час у них з [PERSON] відносини зіпсувались, спільного бюджету вони не мають, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. За ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За даних обставин суд вважає, що подальше збереження шлюбу сторін неможливе. Спір про розподіл майна між сторонами відсутній. Спір про місце проживання дітей між сторонами відсутній. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

07 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що відповідач є матір'ю її неповнолітнього онука: [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, знаходиться під вартою. Рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 23.07.2014 року № 452 [PERSON] отримав статус позбавленого батьківського піклування, [PERSON] призначено його опікуном. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 300 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (з урахуванням зміни позовних вимог в судовому засіданні 05 вересня 2014 року). В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, надала суду пояснення, які відповідають змісту позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти стягнення з неї аліментів у розмірі 300 грн. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є матір'ю неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні у позивача - [PERSON], та є його опікуном згідно рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 23.07.2014 року № 452 (а.с.12). Відповідач на даний час знаходиться під вартою у Дніпропетровському слідчому ізоляторі. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення,суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на вищевикладене та враховуючи обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

07 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що з 23 вересня 2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що їх сім'я фактично розпалася, оскільки між ними виникли непорозуміння, просить постановити рішення про розірвання шлюбу. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 13). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити (а. с. 14). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23 вересня 2005 року сторони уклали шлюб, від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а. с. 5, 6, 12). На даний час однією сім'єю не проживають, їх сім'я фактично розпалася. Подальше спільне життя з відповідачем не можливе, оскільки це суперечить інтересам позивачки. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, у зв'язку з чим шлюб між подружжям необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

07 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач просить винести рішення, яким стягувати на її користь аліменти з [PERSON] на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дітей і до досягнення ними повноліття, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які проживають із нею та перебувають на її утри манні. Спільне життя з відповідачем не склалося, у них не має спільних інтересів. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не бере участі у їх вихованні. У зв'язку з цим позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення, згоден сплачувати аліменти на користь позивача в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини і до досягнення ними повноліття. Просив справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, оглянувши заяви учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задоволити в повному об'ємі, оскільки вони ніким не спростовані і підтверджуються матеріалами справи. Також, суд дослідивши представлені докази, приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 28.05.2008 року (а.с.5), де батьком зазначений [PERSON] та доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 201.06.2010 року (а.с.4), де батьком зазначений [PERSON]. Позивачка потребує аліментів на утримання дітей, а відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати за судовий збір підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

07 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності її матері [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в державному акті її прізвище та по-батькові помилково записані «[PERSON]», тоді як за паспортом вона була «[PERSON]». Мати померла [INFO] року. Встановлення даного факту необхідно їй для оформлення спадщини після матері. Посилаючись на викладені обставини, просила про задоволення заяви. У судовому засіданні заявниця [PERSON] свою заяву підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Очаківської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, суд дійшов наступного. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 040462, виданого 16 листопада 1995 року на підставі рішення виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області від 31 жовтня 1995 року № 338 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1824 на ім'я [PERSON], останній належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0511 га, розташована за адресою: [ADDRESS], яка має цільове призначення - обслуговування житлового будинку. Заявниця [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], що підтверджуються копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року в м. Очакові Миколаївської області у віці 86 років. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт того, що заявниця [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], померлої [INFO] року і що останній належала на праві приватної власності земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] Вказані обставини свідчать про те, що державний акт на ім'я [PERSON] фактично належить [PERSON]. Встановлення факту належності зазначеного документа має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить йому реалізувати своє право на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

07 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила про розірвання, зареєстрованого 10 жовтня 2013 року, шлюбу з відповідачем, вказавши на неможливість подальшого збереження сім'ї. У судове засідання сторони не з'явилися, у порядку ст.158 ЦПК України ними подано письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Позивачка наполягала на задоволенні позову, відповідач вказав про визнання позовних вимог. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Подружжя перебуває у юридично зареєстрованому шлюбі, який укладено 10 жовтня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №88, що підтверджується представленим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6) та мають від шлюбу малолітнього сина [PERSON], [INFO] згідно записів у свідоцтві про його народження серії [NUMBER] (а.с.7). Між сторонами мають місце сімейні правовідносини. У порядку ст.110 СК України позивачка пред'явила позов про розірвання шлюбу. В силу ст.112 СК України за заявлення позову одним з подружжя про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя після реєстрації шлюбу фактично однією сім'єю не проживали. Причиною розпаду сім'ї слугувала втрата сторонами один до одного почуттів, які слугували основою шлюбного союзу, відповідач інтересами сім'ї не опікувався. Обидві сторони заявили, що про не бажання продовжувати сімейні відносини. Суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не є можливими та суперечить інтересам обох сторін, що мають істотне значення, і ухвалює про задоволення позовних вимог. Суд визнає з урахуванням встановлених обставин справи та категоричності позиції сторін, недоцільним відповідно до ст.111 СК України прийняття додатково мір до збереження сім'ї, наданням часу на примирення. У порядку ст.113 СК України суд утверджує право позивачки після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з відповідача на користь позивачки розміру понесених судових витрат по сплаті судового збору за квитанцією від 07 серпня 2014 року (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

07 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом і просила про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки доходу відповідача на утримання двох дітей, через ненадання ним допомоги матеріального забезпечення у добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. При цьому вказала, що за припинення спільного проживання з відповідачем, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Матеріальної допомоги батько не надає, хоча має неофіційні заробітки і інші утриманці у нього відсутні. Відповідач у судове засідання за належності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, не з'явився, про причини неявки не сповістив і клопотання про відкладення розгляду не надав. Суд, за згоди позивачки, ухвалив про розгляд справи заочним порядком у відповідності до глави 8 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у юридично зареєстрованому шлюбі, що підтверджується представленою копією свідоцтва про шлюб, виданого на підставі актового запису №5 від 11 листопада 2011 року в Книзі реєстрації шлюбів Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.4) та є батьками двох дітей: сина [PERSON], [INFO], про що надано копію свідоцтва народження серії [NUMBER], виданого 15 березня 2012 року, доньки [PERSON], [INFO], за записами даних про батьків у свідоцтві про народження серії [NUMBER], виданого 29 травня 2014 року (копі я на а.с.5-6). Діти проживають з матір'ю в с.Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області за №375 від 05 серпня 2014 року (а.с.7). Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язку батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття, визначеного ст.180 СК України. При судовому розгляді встановлено невиконання відповідачем такого обов'язку. Згідно ст.181 СК України визначається, що одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення аліментів за рішенням суду, у тому числі у частці від доходу одного з батьків. Суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Визначаючи розмір стягнення, в порядкуст.182 СК України, суд враховує на стан задовільного здоров'я та матеріального становища дітей, які не мають власного майна, а лише утримання від матері за рахунок соціальних виплат, становище відповідача, який має постійне місце роботи та заробіток - працює у фізичної особи підприємця [PERSON] та має середньомісячний заробіток у 1250грн. згідно довідки №211 від 09 липня 2014 року, інші утриманців у нього відсутні. Відповідач не повідомив суду про такі обставини, які б могли вплинути на рішення про визначення розміру стягнення. При цьому, суд приходить висновку про обґрунтованість визначення розміру аліментів у частці заробітку (доходу) батька відповідно положень ст.183 СК України, а саме стягнення 1/3 частки його доходу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

07 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 05 листопада 2003 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Вони втратили почуття любові, поваги один до одного, що в літку 2013 року привело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без неї. Відповідач також надав заяву, в якій позов визнав та просив справу розглянути без його участі. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 листопада 2003 року (а.с.6). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Як вбачається із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, які не заперечуються відповідачем, за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, різні погляди на сімейне життя привели до втрати почуттів розуміння, поваги та любові, шлюбно-сімейні відносини припинені в літку 2013 року. З цього часу спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

07 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.08.2011 року. Від спільного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя у шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та виховання дітей, у зв'язку із чим між ними часто виникають суперечки та непорозуміння. Однією сім'єю вони не проживають. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, проте, від неї надійшла заява, в якій позивач позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути у її відсутність, на розірванні шлюбу наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 4). Від спільного шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с. 5). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя у шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та виховання дітей, у зв'язку із чим між ними часто виникають суперечки та непорозуміння. Однією сім'єю сторони не проживають. У наданий судом строк сторони не примирилися. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст. 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved