Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

08.11.2017 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком №2-а по вул. Луговій в м. Змієві Харківської області. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що вони є співвласниками будинку №2-а по вул. Луговій в м. Змієві Харківської області. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є сторонніми особами, однак зареєстровані у належному їм будинку. При цьому, відповідачі за адресою Харківська область, м. Зміїв, вул. Лугова, буд. №2-а не проживають більше ніж три роки, мешкають за іншою адресою, яка не відома позивачам. Причиною по визнанню відповідачів такими, що втратили право на проживання є та обставина, що їх реєстрація впливає на розмір вартості комунальних послуг, та ускладнює зверненню до органів соціального захисту за призначенням житлової субсидії. Відповідно до п. 9 Розділу VIII Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не зявились, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі, не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі та не наполягали на фіксуванні судового засідання технічними засобами. Від третьої особи Зміївської міської ради Харківської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника міської ради. При ухваленні судового рішення покладались на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] повторно не з'явилися у судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов та заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14.03.2018 року було постановлено про заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою учасників судового засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, дійшов до наступного висновку. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.05.2015 року, копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, копії договору купівлі продажу від 21.09.2017 року, копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.09.2017 року, копії домової книги на будинок, позивачі [PERSON], [PERSON] є співвласниками будинку №2-а розташованому по вул. Луговій в м. Змієві Харківської області. (а.с. 8-17) Актом обстеження матеріально-побутових умов від 06.11.2017 року, складеного депутатом Зміївської міської ради Харківської області [PERSON] в присутності свідків: [PERSON], [PERSON] підтверджується, що в будинку №2-а по вул. Луговій м. Зміїв Харківської області зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] Останні, з 2014 року не проживають за місцем своєї реєстрації. (а.с. 18) Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв'язку з тим, що в будинку зареєстровані відповідачі, які фактично там не проживають, [PERSON], [PERSON], як співвласники, не можуть повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та законом на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.\~\~\~\~ Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України, позивач, як власник майна має право безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, зокрема, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.\~\~\~\~ Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності та визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Враховуючи, що відповідачі є сторонніми особами для [PERSON], [PERSON] суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідачі з 2014 року не проживають в [INFO], що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування цим приміщенням. Крім того, реєстрація відповідачів у будинку перешкоджає [PERSON], [PERSON] у володінні, розпорядженні їх власністю. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.\~\~\~\~ Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved