overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

10.05.2017 р. позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позову обгрунтовані тим, що неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], батьками якої є сторони у справі, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач (батько) в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання декілька разів не з'явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, заперечень не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 06 листопада 2017 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом на підставі свідоцтва про народження встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], 18.09.2010 р.н./а.с.6/. За поясненнями позивача, неповнолітня [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Доказів, спростовуючих викладене, відповідачем суду не надано. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

10.05.2018 позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14.02.2004 вони зареєстрували шлюб, від шлюбу мають дитину Анастасію, [INFO], за час спільного мешкання вони зрозуміли, що по різному дивляться а питання виникаючі в спільному житті, з цієї причини стали відбуватися суперечки. В лютому 2018 року вони припинили шлюбно сімейні стосунки. У звязкуз чим позивач просить розірвати шлюб. У підготовче засідання позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у підготовчому засіданні за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач у підготовче засідання надала, заяву у якій зазначила, що просить справу розглядати за її відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу, зазначила, що причиною розірвання шлюбу є те, що позивач був завжди агресивним, вчиняв сварки, що негативно впливає на нормальний розвиток дитини, не заперечує проти розгляду справи у підготовчому засіданні, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Махоніна». Приписами ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 14.02.2004 у відділ реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис №58. Від шлюбу сторони мають дитину Анастасію, [INFO]. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на теперішній час сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

10.05.2018р. [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 31.07.2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 186. Позовну заяву обґрунтовує тим, що від подружнього життя у них народилися дитина - [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років стосунки між сторонами погіршились, що привело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, у них різні погляди на шлюб та сім`ю. У зв`язку із складним характером чоловіка, позивачка разом з дитиною змушена була піти з квартири чоловіка, де вони проживали сім`єю. Вважає, що за таких обставин примирення та збереження сім'ї є неможливим, шлюб носить формальний характер. В підготовчому судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Позивачка додатково пояснила, що цей шлюб для неї перший, просила не змінювати прізвище на дошлюбне. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позову про розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 31.07.2005р. Даний факт стверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 31.07.2005 року. Від подружнього життя у них народилися дитина - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що сторони з березня 2018р. проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Їх шлюб існує формально. Судом також встановлено, що у судовому порядку вирішуються спір між сторонами з приводу поділу майна та стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає до задоволення. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу не змінюється. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

10.05.2018р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 12.10.2014р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб, за час якого 01.05.2017р. у них народилася донька Ярина, але під час подружнього життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, що призвело до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони з серпня 2017 року стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть, дитина проживає біля позивача і остання на примирення категорично не згодна. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у звязку з чим просить розірвати шлюб, залишивши незмінним її прізвище, та стягнути з відповідача на її користь половину сплаченого нею судового збору. Позивач в судове засідання не зявилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала, просила її задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглянути без його участі. Як зазначено у ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, тривалий час проживають окремо, позивач на примирення не згодна і відповідач проти позову не заперечує. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України та ч.8 ст.294 ЦПК України, а також вимоги позивача щодо надалі іменуватися прізвищем «Лесько» після розірвання шлюбу, вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Також, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача половину сплаченого нею судового збору в сумі 352,40грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

10.05.2018 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява КП «Водоканал» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за воду і послуги каналізації в розмірі 4990,46 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у березні 2018 р. КП «Водоканал» звернулося до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості по оплаті за воду і послуги каналізації за період з 01 жовтня 2014 р. по 01 грудня 2017 р. в розмірі 4990,46 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2018 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою КП «Водоканал» про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості по оплаті за воду і послуги каналізації за період з 01 жовтня 2014 р. по 01 грудня 2017 р. в розмірі 4990,46 грн. На підставі вимог ЦПК України у травні 2018 року КП «Водоканал» звернулося до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідачі [PERSON], [PERSON]О постійно зареєстровані та мешкають в квартирі [ADDRESS], являються споживачами послуг з водопостачання і водовідведення, особовий рахунок № 22001474, відкритий на ім'я [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON] користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, а тому за період з 01 жовтня 2014 року по 01 січня 2018 року утворилась заборгованість по оплаті за воду і послуги каналізації в сумі 4990,46 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

10.05.2018 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява КП «Водоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за воду і послуги каналізації в розмірі 5937,09 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у березні 2018 р. КП «Водоканал» звернулося до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за воду і послуги каналізації за період з 01 жовтня 2010 р. по 01 грудня 2017 р. в розмірі 5937,09 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2018 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою КП «Водоканал» про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за воду і послуги каналізації за період з 01 жовтня 2010 р. по 01 грудня 2017 р. в розмірі 5937,09 грн. На підставі вимог ЦПК України у травні 2018 року КП «Водоканал» звернулося до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідач [PERSON] постійно зареєстрована та мешкає в квартирі № 70 будинку № 159 «б» по вулиці Поштовій в м. Запоріжжі, являється споживачем послуг з водопостачання і водовідведення, особовий рахунок № 22008676, відкритий на ім'я [PERSON] Відповідач [PERSON] користується послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі, а тому за період з 01 жовтня 2014 року по 01 грудня 2017 року утворилась заборгованість по оплаті за воду і послуги каналізації в сумі 5937,09 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

10.05.2018 р. до суду заявлено позов, у якому позивач просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, протягом останніх трьох років з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, малолітня дитина проживатиме з позивачем, майнового спору між ними немає. Позивач письмово просила розглянути справу у її відсутність, позов задовольнити, після розірвання шлюбу обрала прізвище «Тягун» (а.с.15). Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи не заявляв, відповідно до ч.\~5 ст.\~128 ЦПК України він був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. З урахуванням письмової позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст.\~280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають разом протягом останніх трьох років, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Спірні правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, разом вони не проживають протягом останніх трьох років, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін. З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача 704,80 грн. судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

10.05.2018 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON],\~третьої особи\~ Служби\~у справах\~дітей адміністрації\~Заводського району\~Миколаївської міської\~радипро позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У заяві позивачем було зазначено, що [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], але ніякої матеріальної допомоги батько дітям не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, просила суд позбавити відповідача батьківських прав, посилаючись на положення ст. 164 Сімейного Кодексу України та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей. В судове засідання представник позивач зявився, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання зявився, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. З серпня 2014 року батько жодного дня не займався вихованням дітей та утриманням, не цікавиться життям дітей. Виконання батьком, [PERSON]. батьківських обов'язків стосовно дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини виконкому Миколаївської міської ради, яке відбулось 18.09.2018 року. Вивчивши документи, комісія дійшла висновку, що батько порушує ст. 150 Сімейного кодексу України, яка зобов'язує його виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Орган опіки і піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає за доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], по відношенню до дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], на підтвердження суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 18.09.2018 року №2115/020201-22/22/14/18 Згідно ст.164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Крім того, згідно ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

10.05.2018 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду з позовом до Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На обґрунтування вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON], який на день смерті мав право на земельну частку (пай) площею 3,35 умовних кадастрових гектарів по КСП «Піщана» на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області згідно сертифіката серії [NUMBER]. Коли вона звернулася в нотаріальну контору для оформлення права на спадщину, нотаріус відмовив її у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутній правовстановлюючий документ на зазначену земельну частку (пай). Оскільки вона являється спадкоємцем за законом першої черги, фактично прийняла спадщину, тому просила суд визнати її право на вказане спадкове майно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, що заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. Рішенням суду Балтського районного суду Одеської області від 26.02.2018 року встановлено факт, що померлий [PERSON] є рідним батьком позивачки [PERSON] З довідки Відділу у Балтському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області вбачається, що дійсно [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на земельну частку (пай) площею 3,35 умовних кадастрових гектарів по КСП «Піщана» на території Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області. Згідно листа приватного нотаріуса від 12.04.2018 року № 621/01-16 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документа на вказану земельну частку (пай). Згідно довідки Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області від 14.01.2002 року позивачка [PERSON] (змінила прізвище на [PERSON] згідно свідоцтва про розірвання шлюбу) проживала разом зі своїм батьком [PERSON] на момент його смерті. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Як видно з довідок приватних нотаріусів Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвої І.П., Смірнової Н.С. та Кодимської державної нотаріальної контори, спадкоємці після смерті [PERSON], померлого [INFO], до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася. Таким чином, судом встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, прийняла спадщину, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу, тому позов належить задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

10.05.2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 січня 2018 року. Мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просила розірвати, своєї згоди на примирення не надала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище: «Пилипенко». Відповідач [PERSON] позов визнав. Шлюб просив розірвати, вважаючи що підстав для примирення немає. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 січня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3). Мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 4). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, позов підлягає до задоволення. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved