Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

09.07.2020 року позивач звернувся до Артемівського міськрайонного суду з позовом до відповідача - [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись при цьому на те, що між ним та відповідачем шлюб припинено 18.08.2015року. Від даного шлюбу в них є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю позивачем - [PERSON] та знаходиться на утриманні позивача. Вказує, що вона самостійно займається вихованням дитини, піклується про стан його здоров`я та повноцінно харчує, забезпечує необхідним одягом, взуттям. Крім того, просила стягнути на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2218,00 грн., але не менше одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просивши позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Бахмутської міської ради, у судове засідання не з`явилась, заявою просила розгляд вищезазначеної справи проводити за її відсутності, висновок органу опіки та піклування Бахмутської міської ради від 29.10.2020 року №01/11-749 про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , у відношенні до його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] .Позов просить задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає надані сторонами докази достатніми для розгляду спору по суті та, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, позов розглянуто на підставі наявних у справі матеріалів за відсутності представників сторін. Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] убачається, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.08.2015 року, шлюб між [PERSON] , 1981 року народження та [PERSON] , 1978 року народження, укладеного 29.09.2010 року, який зареєстрований 29.09.2010 року Часовоярською міською радою м. Артемівська Донецька область, актовий запис №58, розірвано. Відповідно до висновку органу опіки і піклування Бахмутської міської ради від 29.10.2020 року №01/11-749 про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , у відношенні до його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Статтею 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до ч .ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд також приймає до уваги те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених вищезазначеною статтею. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). У судовому засіданні досліджено достатньо доказів, які у повному обсязі підтверджують факт того, що відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, оскільки не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для її виховання. Приписами ст.182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно до ст.184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. Суд вважає необхідним відповідно до ст. 180 СК України, задовольнити позовні вимоги позивача у частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини, що проявляється у відсутності його піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved