Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

08 січня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 30.04.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Проте, спільне подружнє життя не склалося, так як у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки, на підставі чого відбувалися сімейні сварки, які призвели до непорозумінь, в результаті чого вони втратили почуття любові. Можливості зберегти сім'ю немає, а шлюбні відносини не підтримують з 01.12.2018 року, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Між позивачем та відповідачем досягнуто спільної згоди щодо місця проживання дітей, які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Ухвалою суду від 11.01.2019 року відкрито провадження в справі, ухвалою від 13.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. (а.с.19-20, 31-32). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, 06.03.2019 року через канцелярію подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.36). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Судом встановлено, що 30 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб за актовим записом № 749, про що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу народилося дві доньки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.11, 12, 13). Причиною розпаду сім'ї сторін стало те, що спільне подружнє життя не склалося, так як у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки, на підставі чого відбувалися сімейні сварки, які призвели до непорозумінь, в результаті чого вони втратили почуття любові. Можливості зберегти сім'ю немає, а шлюбні відносини не підтримують з 01.12.2018 року, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, фактично шлюбні відносини припинені. Між позивачем та відповідачем досягнуто спільної згоди щодо місця проживання дітей, які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Будь-яких спорів стосовно спільного майна немає. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини не підтримують, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя на збереження сім'ї неможливе. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved