Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

10.03.2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок, який знаходиться в с.Баличі, по вул.Зеленій, 84, Мостиського району Львівської області, на підставі договору купівлі продажу від 06.01.1989 року належав її батькам [PERSON] та [PERSON], та був їх спільною сумісною власністю подружжя. Вказує, що 01.05.2012року її батько [PERSON] помер. На час його смерті в даному житловому будинку проживали її мати - [PERSON], сестра [PERSON] та вона (позивачка), які є спадкоємцями майна після смерті [PERSON] Стверджує, що мати [PERSON] відмовилася в її (позивачки) користь від своєї ? частки будинковолодіння в спільному майні подружжя, а також від належної їй 1/6 частки будинковолодіння в спадковому майні після смерті [PERSON] Також від 1/6 частки вищевказаного будинковолодіння в спадковому майні після смерті [PERSON] відмовляється в її (позивачки) користь і сестра [PERSON] Зазначає, що через відсутність правовстановлюючих документів на право власності на зазначене будинковолодіння вона (позивачка) не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у звязку із чим змушена звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за нею право власності на будинковолодіння, яке знаходиться в с.Баличі, по вул.Зеленій, 84, Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] В судове засідання позивачка не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не зявився, а подав заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, проте подали до суду заяви, в яких зазначають, що проти позову не заперечують та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Представник третьої особи - Мостиського районного управління юстиції Львівської області у судове засідання не зявився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №84 по вул.Зелена в с.Баличі Мостиського району Львівської області належав подружжю [PERSON] та Томків (дошлюбне прізвище «Дутка») [PERSON] (батькам позивачки [PERSON]В.), оскільки такий був придбаний [PERSON] на підставі Договору купівлі продажу від 06.01.1989року у період зареєстрованого шлюбу між ним та [PERSON], отже відповідно до положень ст.22 КпШС України та ст. 60 СК України дане майно було обєктом права їх спільної сумісної власності та частка кожного з них як співвласника складала відповідно по 1/2 ідеальній частині такого. Як слідує із матеріалів справи, 01.05.2012року [PERSON] помер. До складу спадкового майна, що залишилось після його смерті, входила вищевказана 1/2 частина спірного будинковолодіння, що належала йому як співвласнику у спільній сумісній власності подружжя. Із матеріалів спадкової справи №225/2012, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі, вбачається, що за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є дочка померлого [PERSON] (позивачка у справі), яка у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька, оскільки постійно проживала разом із ним на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявила про відмову від спадщини. Крім того, позивачка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Крім позивачки, спадкоємцями першої черги спадкування майна [PERSON] є також дружина померлого [PERSON] (третя особа у справі), яка у встановлений законом строк та порядок відмовилися від належної їй частки у спадщині та в спільному майні подружжя після смерті чоловіка [PERSON] в користь позивачки [PERSON], та дочка померлого [PERSON] (третя особа у справі), яка на частку у спадщині після смерті батька не претендує, що вбачається із поданої нею до суду заяви. Разом з тим, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно позивачка не можуть в позасудовому порядку оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, у звязку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією Договору купівлі продажу від 06.01.1989року; копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON]; копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; довідкою, виданою виконавчим комітетом Балицької сільської ради №02-18/146 від 01.03.2016року; копією свідоцтва про народження позивачки [PERSON]; копією свідоцтва про одруження між [PERSON] та позивачкою [PERSON]; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON]; довідкою КП «Мостиське РБТІ» №2142 від 01.02.2016 року; копією спадкової справи №225/2012, заведеної після смерті [PERSON] Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 60 СК України, ст.22 КпШС України \~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові \~на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на наведене та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує, права свободи чи інтереси інших осіб, тому є всі підстави для задоволення позову та визнання за позивачкою права власності на спірне спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved