Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

08 серпня 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] із вимогами про зміну розміру аліментів, шляхом присудження їх до стягнення у розмірі ј від заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення із моменту подання позову до суду та до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , повноліття (а.с. 1-2). Позовні вимоги обґрунтовує наступним чином. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2016 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, що дорівнює 1000 гривень. З часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, розмір її витрат на дитину значно зріс. Це зростання витрат зумовлено тим, що в країні існує постійна інфляція, зростають ціни на продукти харчування, а також товари широкого вжиту та одяг. Внаслідок дорослішання дитини, її потреби стають ширшими. З моменту присудження аліментів розмір прожиткового мінімуму на дитину зріс вже декілька разів, але аліментні платежі ніхто не індексує. Донька відвідує дитячий садок «Перлинка», який коштує їй щомісячно 500 гривень за харчування та 150 гривень на потреби садка. Дитина відвідує дитячі гуртки, періодично хворіє та потребує лікування. На продуктовий кошик вона щомісячно витрачає близько 5 000 гривень. Мешкає із дитиною в орендованому житлі, яке коштує їй 2000 гривень на місяць, а також сплачує комунальні платежі. Через часті хвороби дитини вона зараз не працює. Через це, суми у 1000 гривень не достатньо для повноцінного утримання та розвитку дитини. В позасудовому порядку вона прохала батька дитини збільшити розмір аліментів, однак той відмовився. Відповідач працює, є підприємцем, основним видом діяльності є надання послуг; на його утриманні інші особи не знаходяться. [PERSON] має у власності рухоме та нерухоме майно, транспортні засоби, щорічно подорожує за кордон, а тому має можливість надавати більшу грошову допомогу на утримання своєї доньки. Ухвалою суду від 26 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Внаслідок відсторонення судді Женеску Е.В. від здійснення правосуддя рішенням Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 11 грудня 2019 року, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2020 року справу передано у провадження цього складу суду. Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року справу прийнято до провадження цим складом суду та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 09 червня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання позивачки про розгляд справи за правилами загального позовного провадження із викликом сторін, однак призначено розгляд справи у судовому засіданні 03 липня 2020 року, за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені нею позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позові. Додатково пояснила, що вона не працює, однак має значні витрати на утримання дитини у вигляді сплати орендної плати та комунальних платежів за житло, витрат на харчування та лікування дитини, придбання їй одягу. Вона двічі зверталась до відповідача з питання збільшення розміру аліментів, однак той відмовив їй. Близько року тому вона винайняла іншу квартиру, де оренда плата більша. Через це, присуджених до стягнення аліментів у розмірі 1000 гривень, не достатньо для підтримання життєдіяльності дитини та її повноцінного розвитку, як особистості. Відповідач у судовому засіданні спочатку позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Пояснив, що він не працевлаштований та не має доходу, а його підприємницька діяльність - припинена. Життєдіяльність підтримує за рахунок отриманої спадщини. Внаслідок такого скрутного матеріального стану не вбачає підстав для збільшення розміру аліментів. Періодично він купує дитині необхідний їй одяг та взуття, перераховує на картку матері кошти, сплачує за медичні аналізи. Доказів на підтвердження викладених ним обставин не надав. У судових дебатах у вирішенні позовних вимог покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В судовому засіданні встановлено, що 22 червня 2013 року сторони по справі уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 52 від 22 червня 2013 року (а.с. 9). Від шлюбу сторін [INFO] народилась [PERSON] (а.с. 8), яка на цей час проживає разом із матір`ю - позивачкою по справі, що визнається відповідачем (а.с. 8). Так, відповідно до наданої позивачкою копії договору оренди житла від 29 червня 2015 року, нею винаймається за 2000 гривень квартира [ADDRESS] , де вона мешкає разом із дитиною. За умовами цього договору, окрім сплати щомісячного платежу, позивачка зобов`язана сплачувати і вартість спожитих її сім`єю комунальних послуг (а.с. 14). Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного хворого - [PERSON] , [INFO] , дитина часто, щомісячно, хворіє на інфекційні захворювання та захворювання дихальних шляхів, потребує постійного нагляду та лікування (а.с. 12). Також, позивачкою надано копії квитанцій про придбання нею медичних препаратів для лікування хвороб легені (а.с. 13). У судовому засіданні відповідач факт найму позивачкою житла та понесення нею витрат на систематичне лікування спільної дитини не заперечував. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2016 року з [PERSON] , [INFO] , стягнуто на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення із дня подання позову - 31 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Згідно із вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст.182 СК України. Нормою ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Вимогами Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років на 1 січня 2020 року у розмірі 2318 гривень. Сторони до суду доказів того, що вони офіційно не працевлаштовані, не мають постійного джерела доходу, не надали. Відповідач не повідомляв суд про те, що на його утриманні перебувають інші особи та відповідних доказів також не надавав. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до правового висновку, який викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно із правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 20 червня 2019 року по справі № 632/580/17, юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 181 СК України у редакції Закону України від 17 травня 2017 року N 2037-VIII, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Вирішуючи позов, суд враховує те, що відповідач, як батько дитини, повинен піклуватися про дитину, утримувати її, є працездатною особою, на його утриманні інші особи не перебувають. Позивачка по справі, з якою проживає дитина та на чию користь присуджено до стягнення аліменти у твердій грошовій сумі, зазнала змін у матеріальному стані, про що свідчить збільшення розміру орендної плати за житло, у якому мешкає її сім`я, зростання цін на комунальні платежі, продукти харчування та інші предмети вжитку. Право вибору способу стягнення аліментів, згідно із наведеним вище судовим рішенням касаційного суду, належить отримувачу аліментів, яким позивачка скористалась, звернувшись до суду із цим позовом. Відповідач, як платник аліментів та батько дитини, на якого законом покладено обов`язок із забезпечення їй належних умов проживання, навчання, фізичного та духовного розвитку, доказів на підтвердження факту свого незадовільного матеріального становища та причин не працевлаштування не надав, не довів перед судом неможливості сплачувати аліменти у більшому, ніж раніше присудженому, розмірі. Виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, а також вік доньки сторін, яка є малолітньою, її потреби у зв`язку із розвитком організму, навчанням, матеріальний стан сторін, та те, що відповідач є працездатною особою, збільшення розміру мінімальної заробітної плати, зміну розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, зростання цін на товари і послуги з моменту визначення розміру аліментів за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2016 року, який не відповідає потребам малолітньої дитини сторін у справі, та те, що відповідач не має стягнень за іншими виконавчими листами, суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних аліментів, шляхом зміни способу стягнення аліментів. Суд також враховує розмір середньої заробітної плати у Дніпропетровському регіоні, виходячи із якого державний виконавець, у випадку непрацевлаштування боржника, обчислює розмір аліментів та вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 768 гривні 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved