Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

09.12.2015 року позивач [PERSON], в особі представника [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, в якому просила: визнати за нею право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач, в особі представника, обґрунтовує тим, що [INFO] року померла [PERSON]. Відповідно до заповіту від 30.09.1999 року, посвідченого нотаріусом третьої Київської державної нотаріальної контори, [PERSON] заповіла на користь [PERSON] все майно, яке буде їй належати на час смерті. До складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] увійшла квартири [ADDRESS]. Під час звернення до нотаріуса з документами на підтвердження наявності на день смерті зазначеного нерухомого майна з'ясувалося, що спадкодавцем [PERSON] за життя не було проведено державну реєстрацію квартири. Окрім цього, на час оформлення спадкової справи у позивача була відсутня довідка про 100% оплату пайових внесків за кооператив № 15 від 17.04.1992 року. Враховуючи відсутність у позивача перелічених документів, державним реєстратором було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. В процесі оформлення права на спадкове майно [PERSON] стало відомо, що з заявою про прийняття спадщини звернулася онука померлої [PERSON] Враховуючи, що вказане майно належало померлій, відповідно до заповіту від 30.09.1999 року [PERSON] заповіла на користь [PERSON] все своє майно, враховуючи правила спадкування, які регламентовано ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені заповітом, а право на спадкування вказаного майна відповідачем [PERSON] можливе лише у разі визнання заповіту недійсним, позивач, в особі представника просить суд визнати за Позивачем право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що [PERSON] є племінницею спадкодавця - [PERSON] та тривалий час доглядала померлу, надавала їй усіляку підтримку, поховала її. Відповідач у справі, [PERSON], (до шлюбне прізвище [PERSON]) є онукою померлої. Однак у зв'язку із складанням заповіту від 30.09.1999 р. на ім'я позивача, не має права на спадкування за законом. Спадкування у досудовий спосіб неможливе, оскільки за життя спадкодавцем, [PERSON] було втрачено оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, що перешкоджає отриманню свідоцтва про право на спадщину за заповітом в органах нотаріату України. Нотаріусом третьої Київської нотаріальної контори в спадковій справі № 57/13 № 2155/02-14 від 04.12.2015 р. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, рекомендовано звернутися до суду. Представник відповідача, [PERSON], позов визнав та надаючи пояснення суду повідомив, що його довіритель, відповідач у справі, [PERSON] мала дошлюбне прізвище [PERSON] та є онукою померлої [PERSON] Відповідач у встановлений законом строк звернувся до органів нотаріату України з заявою про прийняття спадщини. Після встановленого ЦК України 6-місячного строку, з листа 3 ДНК м. Києва встановила наявність заповіту на ім'я позивача, [PERSON] та вважала, що такий заповіт слід визнати недійсним. В судовому процесі, після проведення почеркознавчої експертизи, яка підтвердила дійсність підпису під заповітом від 30.09.1999 р. [PERSON] погодилася з рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, за яким їй у задоволенні позову було відмовлено. На час розгляду справи судом, позовні вимоги [PERSON] визнає, просить позов задовольнити. Третя особа Головне управління юстиції в м. Києві в судове засідання свого представника не направило, про причини неявки суд не повідомило. Дослідивши зібрані у справі письмові докази, копію спадкової справи № 57/2013, яка була витребувана з третьої Київської державної нотаріальної контори та долучена до матеріалів справи, цивільну справу № 761/23238/14-ц, яка була витребувана з цивільної канцелярії Шевченківського районного суду м. Києва, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 20415 від 19.11.2015 року (а.с. 9). До складу спадщини померлої входить: квартира [ADDRESS]. Згідно довідки Ленінської районної Ради депутатів трудящих [PERSON] була затверджена членом житлово-будівельного кооперативу ЖДК «Здоров'я», та їй було дозволено внести кошти за трикімнатну квартиру на рахунок кооперативу. Як вбачається з довідки ЖБК «Здоров'я» [PERSON] є власником кооперативної трьохкімнатної квартири [ADDRESS] Згідно з даними Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, вказана квартира на праві власності зареєстрована за [PERSON]. 30.09.1999 року Третьою київською державної нотаріальною конторою було посвідчено заповіт, згідно якого [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, [PERSON]. 26.02.2013 року позивач звернулася до Третьої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON]. На підставі вищевказаної заяви Третьою київською державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу № 57/2013. 24.04.2013 року онука померлої [PERSON] [PERSON] звернулася до Третьої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON]. На підставі вищевказаної заяви Третьою київською державною нотаріальною конторою було надано відповідь, що заяву [PERSON] було приєднано до спадкової справи та роз'яснено, що в даній спадковій справі знаходиться заповіт посвідчений 30 вересня 1999 року на все майно не на користь останньої. 18 травня 2013 року представником [PERSON] [PERSON] було подано заяву про зупинення вчинення нотаріальної дії до вирішення судом справи за позовом [PERSON] до [PERSON], Головного управління юстиції в м. Києві про встановлення факту родинних відносин та визнання заповіту недійсним. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.06.2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту недійсним, в частині позовних вимог про визнання заповіту недійсним залишено без розгляду, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.06.2014 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, задоволено. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання заповіту недійсним залишено без розгляду. 24.07.2014 року до Третьої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] звернулася [PERSON]. На підставі вищевказаної заяви Третьою київською державною нотаріальною конторою було надано відповідь, що заяву [PERSON] було приєднано до спадкової справи та роз'яснено, що у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду для захисту своїх спадкових прав. 07.08.2014 року представником [PERSON] [PERSON] було подано заяву про зупинення вчинення нотаріальної дії до вирішення судом справи за позовом [PERSON] до Головного управління юстиції в м. Києві про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Дослідивши в судовому засіданні матеріали цивільної справи № 761/23238/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] було задоволено, визначено [PERSON] додатковий строк в три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON], рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.05.2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2015 року було скасовано та ухвалене нове, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовлено. Проте, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.10.2015 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 13.05.2015 року скасовано, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2015 року залишено в силі. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 57/2013, [PERSON] з заявою про прийняття спадщини у встановлений тримісячний строк не зверталась, а відтак не має будь-яких спадкових прав щодо майна померлої [PERSON] Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до п.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а п.2 цієї ж статті визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до п.4 ст. 1257 ЦК України, у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що [PERSON] є спадкоємицею за заповітом, вона вчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини щодо майна [PERSON], тому вона вважається такою, що прийняла спадщину після померлої [PERSON], але в зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно, [PERSON] не може оформити на це майно право власності в порядку, передбаченому законом, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON], а саме щодо визнання права власності на спадкове майно, що належало на момент смерті [PERSON]. Отже, з врахуванням викладеного, суд вважає необхідним, з метою захисту прав позивачки, визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме: на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved