Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

07 жовтня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення розміру частки в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 11 вересня 2015 року помер чоловік позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1\\3 частину будинку та частину земельної ділянки, що розташовані в місті Вінниці, по вул. Москаленка, 17. Оскільки, покійний чоловік позивача заповіту не залишив, то у відповідності до ст. 1261 ЦК України [PERSON] разом з двома неповнолітніми дітьми прийняла вказану спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Батьки чоловіка позивача [PERSON] та [PERSON] від спадщини відмовилися на користь позивача. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 липня 2016 року, виданого другою Вінницькою державною нотаріальною конторою, реєстр. № 2-1300, [PERSON] успадкувала 1\\3 частку спадкового майна, що залишилося після смерті її чоловіка, спадкодавця [PERSON], а саме 1\\3 частка житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами № 17 по вулиці Москаленка в місті Вінниці, тобто їй належить на праві власності 1\\9 частка вказаного будинковолодіння. Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 липня 2015 року, виданого другою Вінницькою державною нотаріальною конторою, реєстр. № 2-1304, вбачається, що [PERSON] успадкував 1\\3 частку спадкового майна, яке залишилося після смерті його батька [PERSON], а саме 1\\3 частка житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами № 17 по вулиці Москаленка в місті Вінниці, і йому належить на праві власності 1\\9 частка вказаного будинковолодіння. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 липня 2016 року, виданого другою Вінницькою державною нотаріальною конторою, реєстр. № 2-1308, [PERSON] успадкував 1\\3 частку спадкового майна, яке залишилося після смерті його батька [PERSON], а саме 1\\3 частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами № 17 по вулиці Москаленка в місті Вінниці, і йому належить на праві власності 1\\9 частка вказаного будинковолодіння. Власником 2\\3 частин буд. № 17 по вул. Москаленка в м. Вінниці є відповідач [PERSON] Відповідач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] є співвласниками земельної ділянки, вона належить їм на праві спільної сумісної власності і частка кожного з них не визначена. Державний нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] винесла 22 липня 2016 року за № 1221\\02-31 постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,0573 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:01:058:0080, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою : м. Вінниця, вул. Москаленка, 17, після померлого 11 вересня 2015 року чоловіка - [PERSON] Відмова мотивована тим, що не визначена частка кожного із співвласників (померлого [PERSON] та відповідача [PERSON]А.) у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. З огляду на зазначене вище, позивач звернулась до суду із даним позовом та просить суд визначити, що частка померлого 11 вересня 2015 року [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0573 га, розташовану в м. Вінниці, по вул. Москаленка, 17, кадастровий номер 0510100000:01:058:0080, з цільовим призначенням ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та зареєстровану за [PERSON] (державний акт серії ЯМ № 939839, з додатком серії АА № 064565 від 10 вересня 2012 року видано на підставі рішення Вінницької міської ради № 856 від 06 липня 2012 року) становить 1/3, частка відповідача [PERSON] відповідно 2/3. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника Служби у справах дітей Вінницької міської ради [PERSON] надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та просить при винесенні рішення захистити права дитини сторони позивача. За таких обставин, на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Як було встановлено судом, що 23 листопада 2008 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Гречанюк) І.О. зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 063381, видане 23 листопада 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 9). Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 157937, видане 10 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 11) та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 314086, видане 02 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 10). 28 вересня 2011 року [PERSON] (продавець) та [PERSON], [PERSON] (покупці) уклали договір купівлі-продажу будинку, зі змісту якого вбачається, що продавець зобовязується передати у власність, а покупці зобовязуються прийняти належний продавцю на праві приватної власності цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Москаленка, № 17 в таких частках: -[PERSON] 2/3 частки; -[PERSON] 1/3 частку (а.с. 21-22). Як вбачається з витягу про державну реєстрацію прав № 31556765 від 05 жовтня 2011 року, житловий будинок, з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Москаленка (Жданова), буд. 17 належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] 1/3 частка, [PERSON] 2/3 частки (а.с. 24). 10 вересня 2012 року [PERSON] (відповідач) було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 939839, і на підставі рішення Вінницької міської ради № 856 від 06 липня 2012 року вона є власником земельної ділянки площею 0,0573 га, у межах згідно з планом, яка розташована: м. Вінниця, вул. Москаленка, 17, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0510100000:01:058:0080 (а.с. 19). Відповідно до додатку до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 939839 співвласниками вищезазначеної земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). 11 вересня 2015 року помер [PERSON] (чоловік позивача та син відповідача), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 322579, видане 15 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 8). Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 20 липня 2016 року, посвідчених державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємцями майна [PERSON], який помер 11 вересня 2015 року є його дружина [PERSON] в 1/3 частці, син [PERSON] в 1/3 частці, син [PERSON] в 1/3 частці та спадщина, на яку в указаних частках видані свідоцтва, складається з 1/3 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами № 17, що знаходиться по вул. Москаленка в м. Вінниці (а.с. 16-18). Як вбачається з оглянутої копії спадкової справи до майна померлого № 331/2015, відкритої Другою вінницької державною нотаріальною конторою, внаслідок смерті [PERSON], що [PERSON] (дружина померлого [PERSON]О.), діюча від свого імені та як законний представник від імені та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] (син померлого [PERSON]О.) та [PERSON] (син померлого [PERSON]О.), звернулась із заявою про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON] у встановлений законом строк (а.с. 58). Також із заявами звернулись [PERSON] (відповідач та мати померлого [PERSON]О.) та [PERSON] (батько померлого [PERSON]О.) про відмову у прийнятті спадщини, що залишилась після смерті їхнього сина (а.с. 53, 59). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1221/02-31, виданою Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 22 липня 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,0573 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:01:058:0080, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Москаленка, 17, після померлого 11 вересня 2015 року чоловіка [PERSON], у звязку з тим, що частка померлого у вищезазначеній земельній ділянці не визначена (а.с. 25). Згідно ст. ст. 1216 1218, 1222 - 1224, 1233 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 - 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на імя кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно глав 13-14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються, зокрема, причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Суд зазначає, що главою 86 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно до розяснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, лише тоді виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Отже, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Враховуючи вищезазначені положення законодавства, те, що частка у майні, належному померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності на даний час не визначена, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved