Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

10.02.2015 року представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 24.10.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір №496/03/4, згідно п. 1.1 якого банком надано позичальнику кредитні кошти в сумі 65634,00 грн в строк з 24.10.2008 року по 23.10.2011 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 25,0% річних у валюті кредиту, в обмін на зобовязання позичальника повернути кредит, сплатити проценти та інші передбачені договором платежі на умовах, визначених договором. В забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 496/03/4/1п від 24.10.2008 року, відповідно до якого поручитель взяв на себе зобовязання перед кредитором солідарно відповідати за зобовязаннями позичальника, які виникли з умов кредитного договору. Всупереч умовам кредитного договору зобовязання щодо повернення кредиту та спати процентів позичальником не виконувалися з лютого 2009 року, у звязку з чим у січні 2010 року банк звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, а також зверненням стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2010 року позов задоволено частково, з відповідачів по справі стягнута заборгованість за кредитним договором станом на 15.01.2010 року в сумі 75 688 грн, а також стягнуті судові витрати по справі. Рішення суду, що набрало законної сили не виконане. Оскільки кредитний договір продовжував діяти, банком з 16.01.2010 року нараховуються відсотки, розмір яких станом на 21.01.2015 року становить 75 732,61 грн. Крім того, відповідно до умов п. 5.3 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів позичальник зобовязаний сплатити пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення платежу в межах строків позовної давності, яка за домовленістю сторін встановлена в три роки. Станом на 21.01.2015 року заборгованість по пені складає 131 155,88 грн., в тому числі: - пеня за несвоєчасне повернення кредиту 63 938,45 грн.; - пеня за несвоєчасну сплату процентів 67 217,43 грн. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, 24.10.2008 року між банком та [PERSON]В було укладено договір застави №496/03/4/1з, згідно умов якого в забезпечення зобовязань за кредитним договором, банку в заставу передано рухоме майно: транспортний засіб марки КТП моделі 33029 ЗНГ, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який належить заставодавцю на праві приватної власності. Предмет застави оцінено сторонами в 78 330,00 грн. Пунктом 3.3.4 договору застави передбачено, що на період дії цього договору заставодавець зобовязаний застрахувати заставлене майно на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування. Відповідно до п. 4.2 договору застави за невиконання чи неналежне виконання будь-якого з п. 3.3.1-3.3.8 цього договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф в розмірі 5% від заставної вартості предмета застави. Станом на 04.02.2015 року доказів на підтвердження дії договору страхування майна, що знаходиться в заставі банку, [PERSON] надано не було, в звязку з чим у банка виникли підстави для стягнення з позичальника штрафу, передбаченого п. 4.2 договору застави, який становить 3916,50 грн. Таким чином, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» просить стягнути на свою користь солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість та пеню за кредитним договором №496/03/4 від 24.10.2008 року станом на 21.01.2015 року в загальній сумі 206 888,49 грн, яка складається з простроченої заборгованості щодо процентів за користування кредитом 75732,61 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 63938,45 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів 67217,43 грн.; стягнути з [PERSON] штраф за нестрахування предмету застави в сумі 3916,50 грн, та стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] понесені судові витрати пропорційно стягнутої суми. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористалася, згідно письмового клопотання просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 81). Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. На адресу суду повернулися поштові конверти з судовими викликами для обох відповідачів в судові засідання, призначені на 18.05.2015 р., 27.07.2015 р., 16.10.2015 р., 24.11.2015 р. з відміткою «за спливом строку зберігання» (а.с.50, 51, 54, 54а, 57, 58, 79, 80), що свідчить про неможливість вручення відповідачам судового виклику на вказані дати, однак вони вважаються такими, що вручені їм належним чином в силу п.5 ч.5 ст.74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.10.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», що вбачається з витягу зі статуту та свідоцтва про державну реєстрацію (а.с. 39-41), та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №496/03/4, відповідно до п. 1.1 якого банк надав позичальнику [PERSON] кредит в сумі 65634,00 грн на строк з 24.10.2008 року по 23.10.2011 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 25,0% річних (а.с. 5-8). Згідно п. 3.3.3 кредитного договору позичальник зобовязався повернення суми кредиту здійснювати на рахунок, відкритий в банку, щомісячно з першого по десяте число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/36 від суми отриманого кредиту, що становить 1824,00 грн, а останній платіж сплачується в сумі 1794,00 грн., не пізніше 23.10.2011 року. Відповідно до п. 3.3.4 кредитного договору, позичальник зобовязався щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитом та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.1. та/або п. 1.6 цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, в тому числі у звязку із порушенням виконання умов цього договору, або в день дострокового розірвання цього договору , з врахуванням п. 4.1 цього договору, сплачувати комісію за обслуговування кредиту згідно з п. 1.3 цього договору та проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки , зазначеної в п. 1.1 цього договору на рахунок, відкритий в банку. У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.10 цього договору (підвищеної на 1 %), починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит в сумі 65 634,00 грн., що вбачається з меморіального ордеру №5707.1.146 від 24.10.2008 року (а.с. 22). З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 496/03/4 від 24.10.2008 року, між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №496/03/4/1п від 24.10.2008 року (а.с. 13-14). Згідно п. 1.2 вказаного договору поруки, поручитель несе солідарну відповідальності з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобовязань по кредитному договору. Пунктом 1.3 договору поруки визначено, що поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обємі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязань - в повному обємі. Як вказав позивач, всупереч умовам кредитного договору зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів позичальником не виконувалися з лютого 2009 року, у звязку з чим банк звернувся до суду із позовною заявою про солідарне стягнення з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] кредитної заборгованості, пені та звернення стягнення на предмет застави. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2010 року вказаний позов ПАТ «Укргазбанк» задоволений частково, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість, спричинену порушенням зобовязань за кредитним договором №496/03/4 від 24.10.2008 року станом на 15.01.2010 року в розмірі 75688,80 грн., а також стягнуті судові витрати по справі (а.с. 30-32). Рішення не виконане (а.с.64-78). Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Враховуючи, що кредитний договір продовжував діяти, з 16.01.2010 року проценти за користування кредитом продовжували нараховуватися, станом на 21.01.2015 року сума нарахований прострочених процентів склала 75 732,61 грн, що вбачається з розрахунку (а.с. 17-20). Відповідно до п. 5.3 кредитного договору, за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості , але в межах строків позовної давності. Строк позовної давності за цим договором, згідно п. 5.8 договору, встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених банком під час виконання умов цього договору. Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість по пені розрахована за період з 22.01.2012 року по 21.01.2015 року та складає 131 155,88 грн., з яких за несвоєчасне повернення кредиту 63938,45 грн., та за несвоєчасну сплату процентів 67 217,43 грн. (а.с. 17-20). Також в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором , 24.10.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір застави №496/03/4/1з, за умовами якого [PERSON], як заставодавець, передав в заставу банку як заставодержателю, транспортний засіб марки КТП, моделі 33029 ЗНГ, 2008 року випуску, VIN-X9633020082292768, кузов № [NUMBER], тип БОРТОВИЙ МАЛОТОНАЖНИЙ-В, категорії «В», реєстраційний номер [NUMBER], колір білий, обєм двигуна 2464 куб.см., який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС №283589, виданого та зареєстрованого Криворізьким ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 03.10.2008 року та який сторонами оцінений в 78330,00 грн. (а.с. 15-16). Пунктом 3.3.4 договору застави передбачений обовязок заставодавця застрахувати заставлене майно на його повну вартість за власний рахунок від всіх видів ризиків, та 3.3.13 кредитного договору визначено його обовязок вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування майна, переданого в заставу, зокрема, вчасно сплачувати всі страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування на строк не менший, ніж той, в межах якого позичальник виконає всі зобовязання за цим договором, а будь-яка сплата платежів продовжувала б дію договору страхування не менше, ніж на наступний рік. Відповідно до п. 4.2 договору застави за невиконання чи неналежне виконання будь-якого з п. 3.3.1-3.3.8 цього договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави. 25.09.2008 року між [PERSON] та АСТ «АИС-Поліс», був укладений договір страхування транспортного засобу, що є предметом застави №044136, дія якого припинена, згідно п.п. 11, 22.1, 05.10.2008 року (а.с. 23-29). Станом на 04.02.2015 року доказів підтвердження дії договору страхування майна, що знаходиться у заставі, [PERSON] не надано, таким чином у позивача виникло право на стягнення з [PERSON] штрафу в розмірі 3916,50 грн., що складає 5% від заставної вартості предмета застави 78330,00 грн. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. В силу ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1050 та ч.2 ст. 625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він на вимогу кредитора зобовязаний сплатити грошову суму, при цьому ч.2 ст. 1050 встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В той же час, згідно із ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлений порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимог до поручителя. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України). Пунктом 5.2 договору поруки № 496/03/4/1п від 24.10.2008 року встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобовязання позичальника за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобовязання не зазначений або визначений моментом вимоги, то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладення цього договору. Згідно п. 1.6 кредитного договору, строк виконання зобовязань позичальника перед банком щодо повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів, можливої неустойки, комісій та інших видатків, передбачених цим договором, вважається таким, що настав у разі настання строку, визначеного п. 1.1 цього договору (23.10.2011 року), а також за рішенням банку у разі (незалежно від настання строку, на який надано кредит згідно п. 1.1 цього договору або строків часткової сплати кредиту та/або сплати процентів, встановлених цим договором) неналежного виконання позичальником своїх зобовязань згідно цього договору та зокрема зобовязань, передбачених п. 3.3 цього договору та/або у разі прострочення (включаючи одноразове прострочення) строків/термінів сплати процентів та/або часткового погашення кредиту згідно умов цього договору. У вказаному рішенні банку зазначається дата настання строку виконання зобовязань позичальника перед банком щодо повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів, можливої неустойки та інших видатків, передбачених цим договором. За таких обставин, судом встановлено, що позивач вперше звернувшись до суду 28.01.2010 року із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та пені, визначив день настання строку виконання зобовязання, а отже передбачений договором та законом шестимісячний строк для припинення поруки обчислюється з цієї дати. Крім того, строк повернення кредиту також сплинув 23.10.2011 року. Оскільки позивач лише 10.02.2015 року звернувся до суду із вимогою про стягнення кредитної заборгованості та пені за період з 16.01.2010 року по 21.01.2015 року, тобто пропустив шестимісячний строк предявлення вимог до поручителя, внаслідок чого порука припинилася, а діючим законодавством не передбачено поновлення поруки, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог до поручителя [PERSON], а отже в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про допущення [PERSON] порушення умов договору № 496/03/4 від 24.10.2008 року, у звязку чим з нього на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором за період з 16.01.2010 року по 21.01.2015 року в загальному розмірі 206 888, 49 грн, що складається з: - простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом 75732,61 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту 63938,45 грн.; - пені за несвоєчасну сплату процентів - 67217,43 грн., а також за порушення умов договору застави №496/03/4/1з від 24.10.2008 року штраф в сумі 3916,50 грн. Крім того, згідно вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в звязку з чим з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 2108,05 грн.

Outcome: partial