Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

10.01.2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням прийнятих судом уточнень, просив стягнути на свою користь 118580,00 грн. матеріальної шкоди та 30000,00 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 26.12.2016 р. приблизно о 14-30 год. [PERSON], керуючи автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER], по пр. Ювілейному в м.Харкові, порушила п. 10.1, 10.4 ПДР України, змінила напрямок руху, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем Subaru Forester, д.н.з. [NUMBER], під керуванням позивача. Автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяно матеріальну шкоду. Фактичні затрати щодо придбання запасних частин для проведення відновлювального ремонту автомобіля Subaru Forester склали 218580,00 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована, у зв'язку із чим позивачем була надіслана заява до МТСБ України про виплату страхового відшкодування у розмірі 100000,00 грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між розміром завданої шкоди та страховим відшкодуванням, яка становить 118580,00 грн. Крім того, внаслідок ДТП позивачеві була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, пов'язаних з фактом знищення належного йому майна та не можливістю користування всіма благами та перевагами, що має транспортний засіб, зокрема оперативності вирішення всіх необхідних побутових потреб, з хвилюванням у зв'язку з необхідністю зміни налагодженого ритму життя, емоційним дискомфортом, залежністю від громадського транспорту. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 30000,00 грн. , яку також просить суд стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник - [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовільнити. При цьому позивач пояснив суду, що він отримав від МТСБУ страхове відшкодування у розмірі 79200,00 грн., з вирахуванням ПДВ. Наразі він відремонтував автомобіль та продав його. Запчастини в ПП «Укрспецстрой» купував його знайомий, на прохання та за кошти позивача. В судовому засіданні представник відповідача - [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Не оспорюючи винуватість відповідача у ДТП, проти заявлених позовних вимог у розмірі 118580,00 грн. заперечував у зв'язку із недоведеністю суми завданої шкоди, та вказував, що згідно висновку оцінювача, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 91067,43 грн. МТСБ України сплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 79200,00 грн., а отже відповідач повинен відшкодувати позивачу різницю між розміром завданої шкоди та страховим відшкодуванням, тобто 11867,43 грн. Надані позивачем докази придбання запчастин для автомобіля на суму 218580,00 грн. у ПП «Укрспецстрой» не є достовірними та допустимими, оскільки вказане підприємство не здійснює підприємницьку діяльність. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обов'язків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання. Враховуючи положення ст.ст.19 ЦПК України, справа розглянута за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.02.2017 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 19.04.2017 року залучено до участі у справі співвідповідача МТСБУ України. 24.05.2017 року від МТСБ України до матеріалів справи надійшли заперечення проти позову, в яких відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог до нього у зв'язку із передчасністю, оскільки позивач до МТСБ України не звертався та відмови у виплаті страхового відшкодування не отримував. 29.05.2017 року до матеріалів справи надійшли уточнені заперечення проти позову МТСБ України, згідно яких позивач звернувся до МТСБ України з повідомленням про настання страхового випадку, проте не надав визначених законодавством документів, у зв'язку із чим відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Такж, 09.06.2017 року до матеріалів справи надійшли уточнені заперечення проти позову МТСБ України, аналогічні запереченням від 29.05.2017 року. 29.05.2017 року та 25.07.2017 року від представника позивача до матеріалів долучено документи в обґрунтування позову. 19.09.2017 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, яка була задоволена ухвалою суду від 20.09.2017 року. 12.12.2017 року від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, яка була прийнята судом. 10.01.2018 року від МТСБ України до матеріалів справи надійшли заперечення проти уточненої позовної заяви. 24.01.2018 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, з тих підстав, що відсутні докази її вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, відсутні достовірні докази в обґрунтування суми позовних вимог та докази, що шкода майну позивача була завдана саме в результаті ДТП 26.12.2016 року, а також, що розмір заявленої моральної шкоди не підтверджений. 31.01.2018 року від відповідача [PERSON] надійшли додаткові заперечення проти позову, в яких відповідач посилався на ненадання позивачем доказів в обґрунтування суми завданої йому матеріальної шкоди та недоведеність причинно-наслідкового зв'язку між ДТП та заявленими витратами на ремонт автомобіля, та надав документи в обґрунтування заперечень. 28.03.2018 року від позивача надійшла заява про часткову відмову від позову, яка була задоволена судом та ухвалою суду від 24.04.2018 року закрито провадження в частині позовних вимог до МТСБ України. 05.06.2018 року представником відповідача [PERSON] долучено до матеріалів справи документи в обґрунтування заперечень, щодо заявленої позивачем суми страхового відшкодування. Дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, вислухавши пояснення сторін та їх представників, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26.12.2016 року о 14-30 год. [PERSON], керуючи автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] по пр. Ювілейному в м.Харкові, порушила п. 10.1, 10.4 ПДР України, змінила напрямок руху, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем Subaru Forester, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяно матеріальну шкоду. Власником автомобіля Subaru Forester, д.н.з. [NUMBER] є позивач, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХТ 318004 (а.с.4). Постановою старшого лейтенанта поліції слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Харківській області Жигун Н.А. від 24.02.2017 року закрито кримінальне провадження по факту ДТП від 26.12.2016 року та копію матеріалів провадження направлено для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 13.06.2017 року провадження по справі про притягнення [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення (а.с.87). У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивач вказує, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася, йому було заподіяно шкоду у розмірі 218580,00 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована у ТДВ СК «Кредо» відповідно до полісу АІ № 9660890. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП застрахована не була. Відповідно до ч. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (а у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону - МТСБ України) заяву про страхове відшкодування. Позивач звернувся до МТСБ України із заявою про виплату страхового відшкодування. Висновком суб'єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] встановлено, що матеріальний збиток , завданий власникові Subaru Forester, д.н.з. [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 91067,43 грн. (а.с.166). В судовому засіданні сторони визнали та не оспорювали, що в травні 2018 року позивач отримав від МТСБ України 79200,00 грн. в якості відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП 26.12.2016 року. Позивач вказує, що різниця між розміром завданої матеріальної шкоди та отриманим страхованим відшкодуванням становить 118580,00 грн., яку він і просить суд стягнути з відповідача. За приписами ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду, визначеними ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на вiдповiднiй правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В обґрунтування заявленої до стягнення суми відшкодування, позивачем надано копію розрахункової квитанції № 41/17 від 21.03.2017 року, виданою ПП Укрспецпром», на суму 218580,00 грн. та копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 41/17 від 21.03.2017 року, виданою ПП «Укрспецпром», про прийняття від [PERSON] на підставі видаткової накладної №41/17 грошових коштів у розмірі 218500,00 грн. (а.с.103, 104). В обґрунтування своїх заперечень представником відповідача надано суду повідомлення ГУ ДФС України в Харківській області, відповідно до якого ПП «Укрспецпром» знаходиться в стані припинення за рішенням суду, свідоцтво платника ПДВ анульовано 29.09.2011 року, податкова звітність протягом 2017 року не надавалась, тому дослідити питання здійснення господарської діяльності платником за вказаний період не є можливим. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд критично ставиться до наданих позивачем в обґрунтування заявленої суми у розмірі 218580,00 грн. копії розрахункової квитанції № 41/17 від 21.03.2017 року та копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 41/17 від 21.03.2017 року та не вважає їх належними та допустимими доказами, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що вказане у квитанціях підприємство у вказаний період здійснювало господарську діяльність з постачання запчастин та що вказані запчастини були придбані позивачем для відновлювального ремонту автомобіля, постраждалого внаслідок ДТП. Крім того, суду не надано доказів того, що усі вказані у розрахунковій квитанції запчастини були пошкоджені саме внаслідок ДТП та потребували повної заміни. Таким чином, заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума у розмірі 118580,00 грн. не встановлена та не доведена. Разом з тим, в судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти встановленої оцінювачем ФОП [PERSON] розміру матеріального збитку власника автомобіля Subaru Forester, д.н.з. [NUMBER], з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, у розмірі 91067,43 грн. Різниця між вказаним розміром завданої матеріальної шкоди, яка підтверджується матеріалами справи та не заперечувалась сторонами, та отриманим страховим відшкодуванням становить 11867,43 грн. (91067,43 грн. матеріальна шкода - 79200,00 грн. сума виплаченого МТСБ України страхового відшкодування). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, яка залишилась не відшкодованою, у розмірі 11867,43 грн. Також суд вважає обґрунтованими, розумними та справедливими вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 30000 грн., які задовольняє у повному обсязі, з підстав, передбачених ст. 1167 ЦК України. При цьому суд вважає доведеним, що позивач отримав душевні страждання, хвилювання та емоційний дискомфорт, пов'язані з пошкодженням належного йому майна з вини відповідача. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що при поданні позову позивачем було сплачено 2185,80 грн. - щодо вимоги майнового характеру (відшкодування матеріальної шкоди), яка задоволена судом частково, та 640,00 грн. щодо вимоги не майнового характеру (відшкодування моральної шкоди), яка задоволена судом повністю. З підстав, передбачених ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 758,60 грн. (640 + 118,60), пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір у розмірі 175,00 грн. є зайво сплаченим, питання щодо його повернення може бути вирішено за клопотанням позивача.

Outcome: approved