Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

09 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 700 грн. щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON]. [INFO] віку трьох років, посилаючись на те, що відповідач є батьком її дитини з яким перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2011 року, проте проживає окремо, перестав надавати матеріальну допомогу не дивлячись на те , що вона ніде не працює, доглядає за дитиною. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково , не заперечує надавати позивачці матеріальну допомогу в розмірі по 100 грн. щомісяця, просив суд врахувати наявність на утриманні їх дитини. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи , вважає, що позов слід задовольнити частково. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті засоби захисту прав або інтересів сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю ( договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання позивачки , як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі не має. Судом установлено , що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2011 року, в цьому шлюбі у них народився син [PERSON] - [INFO]. Подружжя сумісно не мешкають, дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Позивачка [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Відповідно до вимог ч.2 та ч.4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, з умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В даному випадку предметом доказування позивачем є обставини, які доводять, що відповідач має достатнє матеріальне забезпечення, як підставу для реалізації свого права на утримання. Відповідно до ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення відповідача і приходить до висновку, що він є молодою працездатною особою , працює і спроможний платити аліменти на утримання дружини. Інші стягнення з відповідача не проводяться. Частково заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що позивач звернулась до суду із позовом до нього про стягнення аліментів на сина [PERSON]. Проаналізувавши докази суд вважає, що відповідач не надав суду доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Однак суд враховує те, що позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи вищевикладене, суд визначає розмір аліментів у сумі 300 грн. щомісячно, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на одну особу у 2014 році, визначений Законом України « Про державний бюджет України на 2014 рік» від 06.01.2014 року. Поскільки позивач за даним позовом звільнена від сплати судових витрат, то згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує їх з відповідача в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial