Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

09.09.2015 року позивач звернулася до суду з вище вказаною позовною заявою та просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що під час перебування у шлюбі з відповідачем вона народила сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Позивач вказувала, що батьком дітей є відповідач. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надає, чим поставив позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідач знаходиться в працездатному віці, працює, є фізично здоровою людиною та має змогу щомісячно сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористалася, надала заяву про розгляд справи за іі відсутності, позовні вимоги про стягнення аліментів на дітей у розмірі 1/3 частини підтримує, наполягає на їх задоволенні в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує ( а.с.20). Відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористався, повідомлений про час та місце проведення судових засідань належним чином (а.с.22,23), повторно не зявився, про поважність причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав. Отже на підставі ст.ст. 74,76 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим. Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з вищевикладеним, враховуючи думку позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд на місці ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 25.12.1999 року виконкомом Новоюр'ївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ФІТ № 047803 віл 25.12.1999 року (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії 1-КИ № 325470 від 04.05.2011 року та серії І-КИ № 103287 від 02.02.2001 року (а.с.5,6). Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, про що вказувала позивач та що вбачається з довідки Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 02.09.2015 року (а.с.9). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] між позивачем та відповідачем досягнуто не було. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, при визначені частини заробітку (доходу), що підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] приймає до уваги те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки є фізично здоровою людиною, має змогу працювати, адже до суду не зявився та доказів протилежного не надав. Отже, з урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що відповідач, в силу ст. ст. 180 - 183 Сімейного кодексу України, зобов`язаний та має можливість щомісячно сплачувати на користь позивача на утримання їх малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.09.2015 року та до досягнення дітьми повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved