Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

08 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності та про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. 23 лютого 2017 року [PERSON] подала суду позовну заяву про збільшення та уточнення позовних вимог. 23 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про зміну предмету та підстав позову - «про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом; про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності; про визнання права власності в порядку спадкування за законом», яка ухвалою суду від 23.05.2017 року прийнята до провадження. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що [INFO] в м. Вінниці померла її бабуся [PERSON]. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS]. В матеріалах спадкової справи № 232-2012 після смерті [PERSON] знаходиться копія заповіту від 29 січня 1983 року, посвідченого Степанівською сільською радою Вінницького району Вінницької області, зареєстрованого за реєстровим № 1, згідно якого [PERSON] заповідала своїй дочці [PERSON] глинобитний будинок, покритий шифером, сарай покритий шифером, глинобитний, а також всі предмети домашньої обстановки та вжитку. Таким чином, [PERSON] була спадкоємицею за заповітом після смерті [INFO] [PERSON]. Також на частину спадкового майна, яка не охоплена заповітом, [PERSON] була спадкоємицею за законом, як донька померлої. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [INFO] [PERSON], немає. Так, батько відповідача по справі [PERSON] - [PERSON], [INFO], на момент смерті [INFO] його матері [PERSON] ще не був пенсіонером, йому ще не виповнилося 60 років. Однак, [PERSON] був спадкоємцем першої черги за законом, як син померлої [INFO] [PERSON]. Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] були двоє її дітей: [PERSON] та [PERSON], частки яких у праві на спадкування є рівними. Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємиця за заповітом та за законом [PERSON] прийняла, так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини. До складу спадкового майна після смерті [INFO] [PERSON] входило наступне майно: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мир» с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Вінницькою районною державною адміністрацією 19 березня 1997 року на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 16 січня 1997 року, сертифікат зареєстровано 21 березня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER]; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що належав померлій згідно даних Степанівської сільської ради. [INFO] в м. Вінниці померла мати позивача - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мир» с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виданого Вінницькою районною державною адміністрацією 19 березня 1997 року на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 16 січня 1997 року, сертифікат зареєстровано 21 березня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER], яке [PERSON] фактично успадкувала після смерті [INFO] [PERSON], але за життя не оформила своїх спадкових прав. Позивач, [PERSON], [INFO], є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] матері [PERSON], як донька померлої. Спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON] вона фактично прийняла, так як на момент смерті спадкодавиці постійно проживала з нею за однією адресою, що відповідно до норм ч. 3 ст. 1268 ЦК України, свідчить про прийняття нею спадщини. Однак, в даний час, при оформленні своїх спадкових прав після смерті [INFO] матері [PERSON] позивач дізналася, що, незважаючи на наявність заповіту, а також того факту, що її мати [PERSON] прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON], інша особа - [PERSON] незаконно оформив право на земельну частку (пай), що належало спадкодавиці [PERSON], а саме: як спадкоємець [PERSON], [INFO], який помер [INFO], отримав свідоцтво про право на спадщину, видане 23 лютого 2013 року [PERSON], державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 105, а саме: на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мир» с. Степанівка Вінницького району Вінницької області розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виданий Вінницькою районною державною адміністрацією 19 березня 1997 року на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 16 січня 1997 року, сертифікат зареєстровано 21 березня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER], що належало матері спадкодавця - [PERSON], яка померла [INFO], як зазначено в свідоцтві: «спадкоємцем якої був її син [PERSON], котрий прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав». Однак, ці обставини не відповідають дійсності, оскільки, після смерті [INFO] [PERSON] спадщину прийняла спадкоємиця за заповітом - [PERSON], але за життя не оформила своїх спадкових прав. Фактично, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 23 лютого 2013 року [PERSON], державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 105, видано незаконно, оскільки нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом мав перевірити наявність спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON], наявність заповіту, а також спадкоємців, які прийняли спадщину. Також державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори не було враховано при видачі свідоцтва про право на спадщину, що після смерті [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 339/94 у Вінницькій районній державній нотаріальній конторі. Так, згідно відповіді Вінницької районної державної нотаріальної контори від 12 лютого 2013 року за № 229/01-16 на запит Тиврівської державної нотаріальної контори, було повідомлено, що: «… за даними спадкової справи № 339/94 до майна [PERSON], померлої [INFO], гр. [PERSON] з заявою про прийняття спадщини не звертався. Відповідно до п. 2.10 Глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року, № 296/5, надання копії спадкової справи за Вашим запитом не представляється можливим». Дійсно, згідно п. 2.10 Глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року, № 296/5: 2.10. якщо один із спадкоємців, який подав заяву про прийняття спадщини, помер до одержання свідоцтва про право на спадщину, копія спадкової справи направляється тільки за письмовим запитом нотаріуса, яким заведено спадкову справу після такого померлого. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину за законом видане 23 лютого 2013 року [PERSON], державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 105 після смерті [PERSON] сину [PERSON] на право на земельну частку (пай), що належала [PERSON], на думку позивача, має бути визнано недійсним згідно норм ст. 1301 ЦК України, оскільки, особа, якій воно видане, не мала права на спадкування 100% спадкового майна, а мала право на спадкування лише 1/2 частини. Проте, в даний час, при оформленні свого права на спадщину на земельну частку (пай), що раніше належала [PERSON], позивач випадково дізналася, що спадщина була переоформлена взагалі без її відома і з грубим порушенням її прав шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в Тиврівській державній нотаріальній конторі. Позивач є спадкоємицею першої черги за законом після [INFO] матері [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON], як спадкоємиця за заповітом та за законом, але за життя не оформила своїх спадкових прав. Заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері позивач не подавала. Так, 05 грудня 2016 року позивач отримала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої дізналася, що саме відповідач [PERSON] оформив та зареєстрував право власності на земельну ділянку площею 2,4144 гектари, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Степанівська сільська рада Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер [NUMBER], згідно свідоцтва про право власності, серія та номер [NUMBER], виданого 13.11.2013 року Державним реєстратором реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції [PERSON] В інформаційній довідці № 74799874 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 05.12.2016 року, підстава виникнення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 7897810 від 13.11.2013 року 14:14:00, [PERSON], Реєстраційна служба Вінницького районного управління юстиції Вінницької області, Вінницька область. Таким чином, крім свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видано на ім'я відповідача, а також свідоцтва про право власності, серія та номер [NUMBER], виданого 13.11.2013 року Державним реєстратором реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції [PERSON], має бути визнано також незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 7897810 від 13.11.2013 року 14:14:00, [PERSON], Реєстраційна служба Вінницького районного управління юстиції Вінницької області, Вінницька область, так як саме на підставі даного рішення було видано саме свідоцтво про право власності. Тобто саме 05 грудня 2016 року позивач дізналася про порушення відповідачем своїх законних прав і про оформлення ним права власності на земельну ділянку, а тому просить визнати причини пропуску строку позовної давності для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 23 лютого 2013 року [PERSON], державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 105, поважними, так як про порушення своїх законних прав вона дізналася вперше лише з інформаційній довідки № 74799874 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 05.12.2016 року. За вказаних вище обставин [PERSON] просить суд: 1. Ухвалити рішення яким визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 23 лютого 2013 року [PERSON], державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 105, після смерті [PERSON], який помер [INFO] сину [PERSON] на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мир» с. Степанівка Вінницького району Вінницької області розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданого Вінницькою районною державною адміністрацією 19 березня 1997 року на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 16 січня 1997 року № 15-р, сертифікат зареєстровано 21 березня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER], що належало матері спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO], спадкоємцем якої був її син - [PERSON], котрий прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. 2. Визнати незаконним та скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 7897810 від 13.11.2013 року 14:14:00, [PERSON], Реєстраційна служба Вінницького районного управління юстиції Вінницької області, Вінницька обл., а саме щодо визнання за [PERSON] права власності на цілу земельну ділянку площею 2,4144 гектари, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Степанівська сільська рада Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер [NUMBER]. 3. Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності серія та номер: [NUMBER], видане 13.11.2013 року Державним реєстратором реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції [PERSON], видане на ім'я [PERSON], РНОКПП: [NUMBER], на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) індексний номер: 7897810 від 13.11.2013 року 14:14:00, [PERSON], Реєстраційна служба Вінницького районного управління юстиції Вінницької області, щодо визнання за [PERSON] права власності на цілу земельну ділянку на земельну ділянку площею 2,4144 гектари, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Степанівська сільська рада Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер [NUMBER]. 4. Визнати за [PERSON], [INFO] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON], але за життя не оформила свої спадкових прав, на ? частку земельної ділянки площею 2,4144 гектари, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Степанівська сільська рада Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер [NUMBER]. 28 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. 23 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою із зміненим предметом та підставою позову - «про визнання права власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом», яка ухвалою суду від 23.05.2017 року прийнята судом до провадження. [PERSON] зустрічний позов мотивує тим, що його позов пов'язаний з первісним позовом. Вказує, що [INFO] померла його баба [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Криничній в с. Степанівка та право на земельну частку (пай) розміром 2,51 в умовних кадастрових гектара, без визначення меж частки в натурі, яка перебувала в колективній власності КСП «Мир» с. Степанівка. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв в порядку ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) його батько [PERSON]. Під час розгляду даної справи в суді з'ясувалося, що крім його батька, спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON]. Оскільки після смерті [PERSON] спадщину прийняли двоє спадкоємців першої черги за законом, то згідно ст. 529 ЦК УРСР, частки кожного з спадкоємців першої черги за законом є рівними. [INFO] його батько [PERSON] помер. До дня смерті він проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. Спадщину після смерті батька [PERSON] прийняв, подавши до Тиврівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом. Отже, до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] входить, в тому числі, 1/2 права на земельну частку (пай), яке він успадкував після смерті своєї матері [PERSON], але за життя не оформив спадщини. Під час оформлення своїх спадкових прав на земельну частку (пай) після смерті батька [PERSON], позивач за зустрічним позовом замовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Степанівської сільської ради Вінницького району. Так, відповідно до ст. 79-1 ЗК України, право на земельну частку (пай) розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, яка перебувала в колективній власності КСП «Мир» с. Степанівка було сформовано як об'єкт цивільних прав - земельну ділянку площею 2,4144 га. з кадастровим номером [NUMBER]. 14.08.2013 року управлінням Держземагентства у Вінницькому районі Вінницької області земельну ділянку зареєстровано в Державному земельному кадастрі. Отже, до складу спадщини входить 1/2 ідеальна частка земельної ділянки площею 2,4144 га з кадастровим номером [NUMBER], призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області. За вказаних обставин позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 2,4144 га з кадастровим номером [NUMBER], призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого 06.05.2012 року, яку він успадкував після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO] в м. Вінниці. В судове засідання сторони по справі не з'явились, попередньо через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність та без технічної фіксації судового процесу. При цьому позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник за договором про надання правової допомоги [PERSON] в своїх заявах зазначили, що повністю підтримують заявлений змінений позов та не заперечують проти задоволення зміненого зустрічного позову. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник за договором про надання правової допомоги [PERSON] в своїх заявах зазначили, що не заперечують проти задоволення зміненого первісного позову, свій зустрічний змінений позов підтримують повністю та просять його задовольнити. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Так, судом встановлено, що [INFO] в м. Вінниці померла [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого повторно 12.09.1994 року (а.с. 6). На момент смерті [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Частиною 2 статті 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначено, що заповідач може в заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Згідно копії заповіту від 29 січня 1983 року, посвідченого Степанівською сільською радою Вінницького району Вінницької області, зареєстрованого за реєстровим № 1, [PERSON] заповідала своїй дочці [PERSON] глинобитний будинок, покритий шифером, сарай покритий шифером, глинобитний, а також всі предмети домашньої обстановки та вжитку. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. [PERSON] є також спадкоємицею першої черги за законом частини спадкового майна, яка не охоплена заповітом [PERSON], як дочка спадкодавиці. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні, охопленому заповітом, після смерті [INFO] [PERSON], немає. Так, син спадкодавиці [PERSON], [INFO], на момент смерті [INFO] його матері [PERSON], не мав інвалідності та ще не досяг пенсійного віку (60 років для чоловіків). Таким чином, він є спадкоємцем першої частини за законом спадкового майна, яке не охоплене заповітом [PERSON]. Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємиця за заповітом та за законом [PERSON] прийняла, так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини. Статтею 560 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Згідно норм ст.ст. 524, 553 ч. 2, ст. 549 ч. 3 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), лише в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом, мали право спадкувати на загальних підставах спадкоємці за законом. До складу спадкового майна після смерті [INFO] [PERSON] входило наступне майно: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мир» с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Вінницькою районною державною адміністрацією 19 березня 1997 року на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 16 січня 1997 року, сертифікат зареєстровано 21 березня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER]; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що належав померлій згідно даних Степанівської сільської ради. [INFO] в м. Вінниці померла [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.07.2011 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мир» с. Степанівка Вінницького району Вінницької області розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Вінницькою районною державною адміністрацією 19 березня 1997 року на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 16 січня 1997 року, сертифікат зареєстровано 21 березня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER], яке [PERSON] фактично успадкувала після смерті [INFO] [PERSON], але за життя не оформила своїх спадкових прав. Позивач за первісним позовом, [PERSON], [INFO], є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] матері [PERSON], як дочка померлої, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 20.07.1965 року (а.с. 11) та ксерокопією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12.04.1985 року, яким підтверджується зміна її прізвища після реєстрації шлюбу (а.с. 12). Спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON] позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] фактично прийняла, так як на момент її смерті постійно проживала з нею за однією адресою, що підтверджується довідкою ПП «Бокуд» від 02.12.2016 року за № 7850 (а.с. 15). Однак, в даний час, при оформленні своїх спадкових прав після смерті [INFO] матері [PERSON] позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] дізналася, що, незважаючи на наявність заповіту, а також того факту, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON], інша особа - відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] незаконно оформив право на вказану земельну частку (пай) та отримав 23 лютого 2013 року, як спадкоємець [PERSON], [INFO], який помер [INFO], свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори - [PERSON] і зареєстроване в реєстрі за № 105. У вказаному свідоцтві зазначено, що «…право на земельну частку (пай) ..., що належало матері спадкодавця - [PERSON], яка померла [INFO], спадкоємцем якої був її син - [PERSON], котрий прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав». Однак, ці обставини не відповідають дійсності, оскільки, після смерті [INFO] [PERSON] спадщину прийняла спадкоємиця за заповітом - [PERSON], але за життя не оформила своїх спадкових прав. Фактично, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 23 лютого 2013 року державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори - [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 105, видано незаконно, оскільки нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом мав перевірити наявність спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON], наявність заповіту, а також спадкоємців, які прийняли спадщину. Також державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори не було враховано при видачі свідоцтва про право на спадщину, що після смерті [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 339/94 у Вінницькій районній державній нотаріальній конторі. Так, згідно відповіді Вінницької районної державної нотаріальної контори від 12 лютого 2013 року за № 229/01-16, наданої на запит Тиврівської державної нотаріальної контори, було повідомлено, що: «… за даними спадкової справи № 339/94 до майна померлої [PERSON], померлої [INFO] гр. [PERSON] з заявою про прийняття спадщини не звертався. Відповідно до п. 2.10 Глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року, № 296/5, надання копії спадкової справи за Вашим запитом не представляється можливим». Дійсно, згідно п. 2.10 Глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року, № 296/5: 2.10. якщо один із спадкоємців, який подав заяву про прийняття спадщини, помер до одержання свідоцтва про право на спадщину, копія спадкової справи направляється тільки за письмовим запитом нотаріуса, яким заведено спадкову справу після такого померлого. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 23 лютого 2013 року державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори - [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 105 слід визнати недійсним, оскільки особа, якій воно видане, не мала права на спадкування 100% спадкового майна, а мала право на спадкування лише 1/2 частини. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Так, відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Також згідно ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] матері [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON], як спадкоємиця за заповітом та за законом, але за життя не оформила своїх спадкових прав. Заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] не подавала. Так, 05 грудня 2016 року [PERSON] отримала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої дізналася, що саме відповідач [PERSON] оформив та зареєстрував право власності на земельну ділянку площею 2,4144 гектари, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Степанівська сільська рада Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер [NUMBER], згідно свідоцтва про право власності, серія та номер [NUMBER], видане 13.11.2013 року Державним реєстратором реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції [PERSON] В інформаційній довідці № 74799874 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 05.12.2016 року, підстава виникнення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 7897810 від 13.11.2013 року 14:14:00, [PERSON], Реєстраційна служба Вінницького районного управління юстиції Вінницької області, Вінницька обл. Таким чином, крім свідоцтва про право на спадщину за законом, що було видано на ім'я [PERSON], а також свідоцтва про право власності, серія та номер [NUMBER], видане 13.11.2013 року Державним реєстратором реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції [PERSON], має бути визнано також незаконним та скасовано і Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 7897810 від 13.11.2013 року 14:14:00, [PERSON], Реєстраційна служба Вінницького районного управління юстиції Вінницької області, Вінницька обл., так як саме на підставі даного рішення було видано саме свідоцтво про право власності. Крім того, оскільки спадщину після смерті [PERSON] прийняло двоє спадкоємців першої черги за законом: [PERSON] та [PERSON], то згідно ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), частки кожного з спадкоємців першої черги за законом є рівними. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.05.2012 року (а.с. 54). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON], подавши до Тиврівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом. Вищевикладене підтверджується наступними письмовими доказами: копією спадкової справи № 339/44, заведеною Вінницькою районною державною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 31-35); копією спадкової справи № 232-2012, заведеною Тиврівською державною нотаріальною конторою Вінницької області до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 36-60). Крім того, вищевикладені обставини визнаються самими сторонами за первісним і за зустрічним позовами, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає первісний та зустрічний позови обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, визнання відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом [PERSON] позовних вимог первісного позову та визнання позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] позовних вимог зустрічного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення і первісного, і зустрічного позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved