Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

10.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: с. Весняне Миколаївського району Миколаївської області, вул. Південна 14. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що відповідачка є її донькою та зареєстрована за вище вказаною адресою. Позивачка також зазначила, що вона є власником вищезазначеного жилого приміщення. За твердженням позивачки з 2009 року відповідачка без поважних причин не проживає в належному їй будинку. Посилаючись на ці обставини позивачка вважала, що відповідачка втратила право користування жилим приміщенням. В судове засідання позивачка не з'явилася. При цьому подала заяву про підтримання позову, в якій клопотала про розгляд справи за її відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідачка в судове засідання не зявилася без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлена завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подала. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом ухвалено розглядати справу в заочному порядку у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно довідки Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 04.04.2017 року позивачка проживає в жилому будинку за адресою: с. Весняне Миколаївського району Миколаївської області, вул. Південна, 14 і є головою цього домогосподарства. (а.с. 4) За цією ж адресою зареєстрована і відповідачка. (а.с. 15) Разом з тим, з акту складеного представниками Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області 04.04.2017 року вбачається, що позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за вищевказаною адресою одна, а відповідачка її дочка [PERSON] яка також там зареєстрована з 2009 року фактично не проживає у вищезазначеному жилому приміщенні. (а.с. 5,15) Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. Ст. 405 ч.2 ЦК України, вказує, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому ст. 13 ч. 1 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. З досліджених судом доказів не встановлено, що позивач позбавляв відповідача під часу отримання права на проживання в спірному житлі реалізувати таке право. З аналізу наведених доказів також слідує, що відповідач фактично не проживає в спірному жилому приміщенні з 2009 року з власної волі. В судовому засіданні також не виявлено визначених ст. 71 ч. 3 ЖК України підстав, згідно яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Таким чином, оскільки відповідачка без поважних причин не проживає в жилому приміщенні більш ніж один рік, то на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України його слід визнати таким, що втратив право користування належним позивачу жилим приміщенням. У зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача також належить стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved