Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

07.11.2019 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаною заявою, відповідно до вимог якої просить встановити, що свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, зареєстроване за №1861 від 03 жовтня 2002 року, належить [PERSON] . В обґрунтування поданої заяви заявник покликається на те, що в свідоцтві про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, яке видане на підставі рішення виконкому Козівської селищної ради за №157 від 19.09.2002 року [PERSON] , невірно зазначено прізвище останнього, а саме замість [PERSON] , зазначено - [PERSON] . Встановлення факту належності правовстановлюючого документа, потрібно заявнику для можливості розпоряджатися своєю власністю. На підставі вказаного, просить задовольнити подану заяву. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 11.11.2019 року прийнято вказану заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено у ній підготовче засідання (а.с.9). 10.06.2020 року ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначити її до розгляду по суті (а.с.17). Заявник у судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду останній подав клопотання, згідно з якого заявлені вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, а справу слухати у його відсутності (а.с.29). Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду заяву, згідно з якою заявлені вимоги визнає та просить здійснювати розгляд справи у його відсутності (а.с.18). Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов до наступних висновків. Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 26 вересня 1998 року Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області, прізвище заявника записано як [PERSON] (а.с.4). Крім того, [PERSON] , 21.10.2019 року видана довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, що підтверджується копією такої (а.с.5). Згідно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого районним бюро ЗАГС Козівського району Тернопільської області 14.03.1962 року батьками [PERSON] зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). При цьому, [PERSON] , 21.01.2004 року видано посвідчення серії [NUMBER] та 25.12.2003 року - свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № [NUMBER] , що підтверджується копіями таких (а.с.34, 37). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що такий виданий [PERSON] (а.с.7). Таким чином, суд оцінивши письмові докази по справі, вважає за необхідне зазначити, що при виготовленні свідоцтва про право власності на житловий будинок від 03 жовтня 2002 року, Козівським районним бюро технічної інвентаризації було допущено технічну помилку. Вказані вище обставини ніким не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12, 89 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У ч.1 ст.315 ЦПК України визначено перелік фактів встановлення яких відбувається у судовому порядку. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 18 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що вимога заявника щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу є законною та обґрунтованою, а відтак підлягає до задоволення.

Outcome: approved