Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

08.08.2018 представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Кредитної спілки «Самара» заборгованість за кредитним договором № 20/14 від 29.04.2014, укладеним між КС «Самара» та [PERSON], в загальному розмірі 5672,89 грн., з яких 1245,44 грн. залишок по кредиту, 4427,45 грн. проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів. Також просив суд вирішити питання про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат. В обґрунтування предявлених вимог вказано, що 29.04.2014 між Кредитною спілкою «САМАРА» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 20/14, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 4712,00 грн., строком на 24 місяці починаючи з 29.04.2014 по 28.04.2016, а [PERSON] зобовязалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит отримано відповідачем 29.04.2014, що підтверджується видатковим касовим ордером № 81 від 29.04.2014 на суму 4712,00 грн. В забезпечення належного виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором № 20/14 від 29.04.2014, між КС «Самара» та [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] прийняв на себе зобовязання відповідати перед позивачем у повному обсязі за зобовязаннями [PERSON] Строк дії договору поруки визначено сторонами до 28.04.2024. За умовами кредитного договору [PERSON] зобовязалася погашати заборгованість по Кредитному договору щомісячно у період з «20» по «30» число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, з повним поверненням кредиту 28.04.2016. [PERSON] допустила порушення взятих на себе зобовязань, допускаючи їх періодичне прострочення, порушивши запланований графік повернення кредиту, тому періодично, нарахування процентів здійснювалося за п. 4.4 договору за кожен день прострочення платежу, та сума нарахованих відсотків за договором склала 4427,45 грн. У звязку з вище викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідачів, як солідарних боржників, заборгованість за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 5672,89 грн., з яких 1245,44 грн. заборгованість за тілом кредиту та 4427,45 грн. проценти нараховані за кредитом, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за відсутності представника КС «Самара», при цьому позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с. 63-64). Відповідач [PERSON] 25.01.2019 до суду не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у визначеному законом порядку (а.с. 51), надала до суду заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, заперечила проти позовних вимог (а.с. 65). В попередніх судових засіданнях [PERSON] не заперечувала, що інколи порушувала графік погашення заборгованості, але потім вносила платежі в більшому розмірі, що мало забезпечити покриття заборгованості. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 27), однак до суду повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву чи заяв з процесуальних питань не надав (а.с. 31, 35, 41, 54). Відповідно до п. 2 ч.7, ч.8 ст. 128 ЦПК України, про час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] вважається повідомленим належними чином. За даних обставин, неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.04.2014 між Кредитною спілкою «САМАРА» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 20/14 від 29.04.2014, за умовами якого КС «САМАРА» надала [PERSON] кредит у сумі 4712,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 81 від 29.04.2014 (а.с. 6-7, 9). Відповідно до п. 1.1., 2.1 договору кредит надано на придбання меблів, на строк 24 місяці з 29.04.2014 по 28.04.2016, який позичальник має повернути та сплатити відсотки за користування ним. Відповідно до п.п. 2 п. 3.2.2. договору, позичальник зобовязаний використовувати кредит за цільовим призначенням, погашати кредит та сплачувати проценти в порядку, визначеному розділом 4 договору. Згідно з п. 4.1 договору нарахування процентів за договором здійснюється за строк користування кредитом та нараховуються по перше - на залишок заборгованості за кредитом у день отримання грошових коштів (вказаної у п.1.1. цього договору) та по друге щомісяця, із розрахунку 1,95 % на залишок заборгованості за кредитом. Тип процентної ставки є фіксованим. Проценти нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту Позичальнику до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Погашення заборгованості, згідно п. 4.2 договору, здійснюється щомісячно у період з 20 по 30 число кожного місяця, згідно графіку (а.с. 6 зворот). В п. 4.3 договору прострочення сплати кредиту та процентів згідно п. 4.2. не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це Кредитодавцем. В п. 4.4 договору сторони обумовили, що при порушенні Позичальником строків сплати кредиту, вказаних в п. 4.2 цього договору, більше ніж на 15 календарних днів, з 16-го дня Кредитодавець нараховує проценти (плату) за користування кредитом із рахунку 0,5 % на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення. Відповідно до п. 8.1 Договору, строк дії договору з 29.04.2014 до 28.04.2016 (а.с. 7). 29.04.2014 між КС «Самара» та [PERSON] укладено договір поруки , згідно п. 1.1. якого [PERSON] поручився перед кредитною спілкою відповідати по зобовязанням [PERSON], котрі виникають з умов кредитного договору № 20/14 від 29.04.2014, в повному обсязі цих зобовязань: на суму основного боргу та інших зобовязань позичальника (штрафів, пені та ін.) (а.с. 8). Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність по обовязкам позичальника в повному обсязі, тобто за повернення кредиту, сплату процентів за його використання, за сплату додаткових процентів, а також відшкодування збитків, завданих Кредитодавцю невиконанням чи неналежним виконанням Позичальником умов кредитного договору (п. 2.2 договору поруки). Згідно п. 2.1 договору поруки, відповідальність поручителя настає у випадку, коли позичальник - [PERSON] не виконає або неналежно виконає свої грошові зобовязання за кредитним договором з будь-якої причини, в тому числі смерті (а.с. 8). Умовами договору визначено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники (а.с. п. 2.2., 3.1 договору поруки). Відповідно до п. 4.1 договору поруки сторони договору обумовили строк дії договору поруки з 29.04.2014 по 28.04.2024 (а.с. 8). Відповідач [PERSON] зобовязання взяті на себе за договором кредиту виконувала неналежним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, у звязку з чим у неї сформувалася заборгованість за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с. 4-5, 56-62), про необхідність погашення якої повідомлялася як [PERSON], так і поручитель [PERSON] (а.с. 10-17). Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини та правовідносини поруки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Зі змісту ст. 546, 553 ЦК України слідує, що виконання зобов'язання може забезпечуватися в тому числі порукою, згідно якої поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Дослідивши докази, надані позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог, суд не погоджується з розрахунком заборгованості наданим позивачем. Так, в договорі кредиту сторонами обумовлено строк його дії - з 29.04.2014 по 28.04.2016. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем слідує, що за період дії кредитного договору з 29.04.2014 по 28.04.2016 сума нарахованих платежів за тілом кредиту склала 4712,00 грн. (сума складових колонки «погашення кредиту, грн..» розділу «Платіж за умовами кредитного договору), а [PERSON] на погашення тіла кредиту фактично сплачено 3222,99 грн. (сума складових колонки «погашення кредиту, грн..» розділу «Фактичний внесений платіж»). Відповідно заборгованість [PERSON], станом на дату припинення дії кредитного договору, за тілом кредиту складає 1489,01 грн. (4712,00 грн. 3222,99 грн.). За умовами кредитного договору № 201/4 від 29.04.2014 сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 2 роки, а саме з 29.04.2014 по 28.04.2016. Відтак, у межах строку кредитування до 28.04.2016 року відповідач [PERSON] мала повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами з 20 по 30 число кожного місяця. Починаючи з 28.04.2016, відповідач [PERSON] мала обов'язок, незалежно від пред'явлення вимоги позивачем, повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Після закінчення строку дії договору, позикодавець має право на захист свого порушеного інтересу, в порядку визначеному частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові [PERSON] Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018. Твердження представника позивача в частині того, що після закінчення строку дії кредитного договору, тобто після 28.04.2016 в дію вступає п. 4.4. кредитного договору, який передбачає право позикодавця нараховувати відсотки в розмірі 0,5 % на день від залишку за кредитом за кожен день прострочення заборгованості за кредитом, у разі порушення позичальником строків сплати кредиту, вказаних в п. 4.2 цього Договору більше ніж на 15 календарних днів, спростовуються вище викладеним, адже умови кредитного договору про порядок нарахування відсотків можуть бути застосовані лише в межах дії кредитного договору. Положення п. 4.4 кредитного договору, передбачає можливість його застосування позивачем у період дії договору кредиту, у разі допущення визначеної в ньому прострочки платежів. З огляду на викладене, суд вважає за можливе нарахування відсотків за вище вказаним кредитним договором лише в межах строку дії кредитного договору. З розрахунку заборгованості наданого позивачем слідує, що за період дії кредитного договору позичальнику нараховано проценти за користування кредитом в розмірі 1424,37 грн. (сума складових колонки «% за користування кредитом, грн..» розділу «Платіж за умовами кредитного договору» в межах строку дії кредитного договору), з них [PERSON] сплачено 1333,01 грн. (сума складових колонки «фактично сплачені % за користування кредитом, грн..» розділу «Фактично внесений платіж» в межах дії кредитного договору). Відповідно, на дату припинення строку дії договору кредиту, заборгованість [PERSON] за процентами за користування кредитом складала 91,36 грн. (1424,37 грн. 1333,01 грн.). Вимоги позивача про стягнення процентів за період з 29.04.2016 по 31.05.2018, не підлягають задоволенню, з вище викладених підстав. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, вказані положення розміщено в главі 51 ЦК України «Правові наслідки порушення зобовязання. Відповідальність за порушення зобовязання». Позивач звертаючись до суду з позовом, просив суд стягнути з відповідача саме проценти за договором за період з 30.05.2014 по 31.05.2018, при цьому він не ставив перед судом питання про застосування наслідків порушення відповідачем грошового зобовязання, визначених ч.2 ст. 625 ЦК України, а тому,

Outcome: partial