overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

08.12.2016 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 31.12.1987 року у Палаці урочистих подій м. Миколаєва, актовий запис № 2568, після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON], мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились, причиною розлучення є несумісність характерів. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини. Також просила справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, просив справу слухати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Визнання відповідачем позову, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 31.12.1987 року. Шлюбні відносини подружжя припинились, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з непроживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 551 гривні 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

08.12.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 09.06.2012 року, актовий запис № 568. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинили своє існування, спільне господарство не ведеться. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаємопорозуміння, подальше спільне життя та збереження сім»ї позивач вважає не можливим. Після розірвання шлюбу дитина залишається з матір»ю, примирення між позивачем та відповідачем не можливе. Просить залишити шлюбне прізвище. У судове засідання позивач не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Просить залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд визнав можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказах. З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 червня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 568. Прізвища чоловіка та дружини після одруження - «[PERSON]» (а.с.3) Від сумісного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем, а відповідача - зберегти сім»ю. Спору щодо розподілу майна та місця проживання дитини не виникає. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя - немає. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

08.12.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши, що у них з відповідачем є спільний син [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо. Син знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на його утримання. Посилаючись на викладене, вона просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав . Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 22.12.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В свідоцтві про народження дитини Валентина зазначено, що він народився 26.02.2009 року і його батьком є відповідач по справі [PERSON] Як вбачається з позовних вимог, син проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо і добровільно відмовляється надавати її допомогу щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачкою, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

08.12.2016 року [PERSON]звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття та аліментів на своє утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку до досягнення дочкою [PERSON], [INFO] трьох років, посилаючись на те, що з 05.06.2015р. зареєстровано шлюб з відповідачем, від спільного проживання у них народилася дитина, батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народженням дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу в добровільному порядку не бажає, тому позивач змушена звернутися до суду. Позивач в судове пзасідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягають. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст. ст. 75 ч.2, 4, 80 ч.2, 180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання : дочки [PERSON], [INFO] на користь матері дитини [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу) та аліменти в розмірі 1/6частини з усіх видів його заробітку(доходу),щомісячно, на користь матері дитини [PERSON] на її утримання до досягнення дочкою [PERSON], [INFO] трьох років. Судом встановлено, свідоцтвами про народження, свідоцтвом про шлюб, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.ст. 75, 80, 180, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

08.12.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу і поділ спільного майна подружжя. 11.01.2017 року [PERSON] подано заяву про уточнення предмету позову. 14.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2017 року прийнято до сумісного розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. 22.09.2017 року суддею Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Грещуком Р.П. справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя прийнято до свого провадження. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.03.2018 року позовні вимоги по цивільній справі [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя роз`єднано. 22.05.2018 року [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов`язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

08.12.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. В свою чергу, 14.03.2017 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2017 року позов [PERSON]\~до [PERSON]\~про поділ\~майна подружжя\~прийнято до\~сумісного розгляду\~в одному\~провадженні з\~позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.03.2018 року позовні вимоги по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання\~шлюбу та\~поділ спільного\~майна подружжя\~та зустрічним\~позовом [PERSON]\~до [PERSON]\~про поділ\~майна подружжя розєднано, виділивши їх в самостійні провадження, зокрема виділено в самостійне провадження позовні вимоги про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, та виділено в самостійне провадження позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

08.12.2016 року [PERSON] звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до Сумської міської ради, Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області, треті особи: Третя Сумська державна нотаріальна контора Сумської області, Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину жилого будинку з надвірними спорудами, земельної ділянки в порядку спадкування, в якому вона зазначила про те, що [INFO] в с. Велика Чернеччина Сумського р-ну Сумської обл. помер [PERSON], у власності якого на момент смерті перебувало: - 53/100 земельної ділянки, з кадастровим номером [NUMBER], загальною площею 0,0769 га за адресою: [ADDRESS]; - 53/100 жилого будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями, який був придбаний 27.10.1987 року [PERSON] , перебуваючи в шлюбі з [PERSON], у [PERSON] . [INFO] в м. Суми померла [PERSON], яка проживала за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до заповіту від 14.03.2014 року № 1-270 в реєстрі, посвідченого державним нотаріусом Третьої Сумської державної нотаріальної контори, заповіла їй - [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось. Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй частину жилого будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями та 47/100 земельної ділянки, з кадастровим номером [NUMBER], загальною площею 0,0769 га, за адресою: [ADDRESS], та на частину цього ж будинку, яку вони придбали разом з [PERSON] та набула подружню долю 26,5/100. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Вона подала відповідну заяву до державної нотаріальної контори. Вона є спадкоємицею померлої, однак оформити спадкові права на вказане домоволодіння та земельні ділянки не має можливості. Нотаріус офіційно постановою відмовив їй у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку та домоволодіння. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців) . На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

08.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті її чоловіка, [PERSON], посилаючись на те, що відділ державної реєстрації актів цивільного стану Вовчанського РУЮ у Харківській області відмовив їй у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки він помер у АР Крим, м. Євпаторія. Заявник у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вовчанського РУЮ у Харківській області у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, проти заяви не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено, що відповідно до лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від 02.12.2016 року [PERSON] помер [INFO] у Євпаторійському відділенні ГБУЗ РК «КРБ СМЄ» Крим (а.с.11). Заявник [PERSON] є його дружиною, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] виданого 05 серпня 1977 року. (а.с.9). Листом від 08.12.2016 року відділ державної реєстрації актів цивільного стану Вовчанського РУЮ у Харківській області відмовив [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті чоловіка [PERSON], оскільки документ (лікарське свідоцтво про смерть) не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України (а.с. 4). Враховуючи, що іншим чином підтвердити факт смерті [PERSON] неможливо, а його встановлення має юридичне значення для заявника, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, встановити факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

08.12.2016. року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.09.2007 року у Червонодонецькій с/раді Балаклійському районі Харківської області, актовий запис №97. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON], 10.03.2015р.н. та сина [PERSON], 23.09.2008р.н. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити його інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Надав заяву, у якій проти розірвання шлюбу не заперчує, просить розглянути справу за його відсутності. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.09.2007 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON], 10.03.2015р.н. та сина [PERSON], 23.09.2008р.н. /а.с.7-8/ Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

08.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що 30.05.2015 року помер її чоловік [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на ? частину квартири за адресою: м. Зеленодольськ, вул.. Садова, 13/59, яка належала йому на праві спільної власності згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого ККП Жилком Криворізької ТЕС 22.12.1997 року. Інша ? частина квартири належить їй на праві спільної власності, що також підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим ККП Жилком Криворізької ТЕС 22.12.1997 року. Проте у правовстановлюючому документі, що підтверджує право власності на житло, посвідчено, що квартира 59, яка знаходиться за адресою: м. Зеленодольськ, вул.. Садова, 13, дійсно належить на праві спільної власності: Д»якову [PERSON] та Д»яковій [PERSON]. В момент реєстрації права власності на квартиру вони не звернули увагу, що їхні прізвища написані з апострофом, незважаючи на те, що у документах, які посвідчували їх особи, прізвище написане через м»який знак. Працівники ККП Жилком Криворізької ТЕС змінили написання прізвищ з [PERSON], [PERSON] на Д»яков, Д»якова. На сьогоднішній день підприємства ККП Жилком Криворізької ТЕС не існує, тому виправити помилку у позасудовому порядку неможливо. Просить заяву задовольнити та встановити факт належності [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на житло, виданого ККП Жилком Криворізької ТЕС 22.12.1997 року на ім»я Д»якова [PERSON] та Д»якової [PERSON]. Заявник до судового засідання не з»явився, подавши заяву про слухання справи у її відсутність. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з»явилися, подавши заяву про слухання справи у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню згідно ст. ст. 234, 256, 258 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 30.05.2015 року. (а.с.3) Згідно свідоцтва про право власності від 22.12.1997 року, виданого Криворізькою ТЕС ККП Жилком, квартира , яка знаходиться за адресою: м. Зеленодольськ вул.. Садова, 13/59, Дніпропетровської області, дійсно належить на праві приватної спільної власності Д»якову [PERSON] 21,45 кв. м., та Д»яковій [PERSON] -21, 45 кв.м. (а.с.4) Відповідно копії свідоцтва про одруження [PERSON] уклала шлюб 18.06.1960 року з [PERSON], після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON]. (а.с.9) Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при оформленні свідоцтва про право власності на житло, виданого ККП Жилком Криворізька ТЕС 22.12.1997 року в імені заявника та її померлого чоловіка при написанні прізвища допущено помилку, тому суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

08.12.2016 року до суду звернулася позивачка з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.07.2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітніх дітей доньку Кіру, [INFO], та сина [PERSON], [INFO] Сімейне життя між ними не склалось, в сімї не має взаєморозуміння, постійно виникають сварки. Вважає, що сімя розпалася, відновлювати стосунки з відповідачем не бажає, тому звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу і просить суд шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не зявилася надала до суду письмову заяву якою свої вимоги підтримала, просила позов задовольнити, та справу розглянути справу без її участі Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в попередньому судовому позовні вимоги не визнавав, заперечував проти розірвання шлюбу, в звязку з чим сторонам надавався строк для примирення. Суд проаналізував матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.07.2010 року в відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 832. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] неповнолітніх дітей доньку Кіру, [INFO], та сина [PERSON], [INFO] Сторонам надавався строк для примирення однак позивачка наполягає на розірванні шлюбу в звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань щодо працевлаштування та утримання спільних дітей. На даний час сторони стосунків не підтримують, сімя перестала існувати. Тому відсутні підстави для збереження шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між подружжям. На підставі викладеного,

Outcome: approved