Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

08.09.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги, право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Фучіка Юліуса, 110 та визнати за ним право на завершення процедури приватизації та реєстрації права власності на своє імя належної померлому на праві спільної сумісної власності земельної ділянки з кадастровим номером 5110600000:01:027:0160, площею 0,0774 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Фучіка Юліуса, 110, свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить [PERSON]. За життя [PERSON] залишив заповіт від 03.03.2011 року, згідно якого все майно заповів [PERSON] 22.02.2016 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яка складається з вищевказаного майна. [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача. Позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини мешкав разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачу було відмолено, у звязку із тим, що на частку будинку відсутній оригінал правовстановлюючого документа, право власності на частку земельної ділянки не зареєстровано, що не відповідає вимогам ст.ст. 182, 328 Цивільного кодексу України, ст. 125 Земельного кодексу України. Пунктом 4.15 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/3 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Фучіка Юліуса, 110 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 1044 від 22.12.2006 року, виданого виконавчим комітетом [PERSON] міської ради Одеської області. Крім цього, згідно рішення [PERSON] міської ради Одеської області № 576- VII від 26.02.2016 року був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0774 га у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (згідно КВЦПЗ секція В, розділ 02, код КВЦПЗ 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Фучіка Юліуса, 110 та надано [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельну ділянку площею 0,0774 га у спільну сумісну власність, із земель комунальної власності територіальної громади міста [PERSON] у межах норм безоплатної приватизації, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Фучіка Юліуса, 110. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 446823 від 28.02.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 22.02.2016 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Фучіка Юліуса, 110 та право на завершення процедури приватизації та реєстрації права власності на своє імя належної померлому на праві спільної сумісної власності земельної ділянки з кадастровим номером 5110600000:01:027:0160, площею 0,0774 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Фучіка Юліуса, 110. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 03.03.2011 року приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 893, [PERSON] заповів все його майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом на день смерті він матиме право, в тому числі всю належну йому частку житлового будинку з господарськими будівлями, надвірними спорудами та присадибною земельною ділянкою, що знаходиться в місті Ізмаїл по вулиці Фучіка, 110, Одеської області [PERSON], [INFO]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43330344 від 22.03.2016 року, наданої приватним нотаріусом [PERSON], заповіт [PERSON] від 03.03.2011 року, зареєстровані за № 893 не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою, згідно якої відмовилась від прийняття спадщини за заповітом та за законом на користь [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідною заявою. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 265841, повторно виданим 24.05.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області; - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД № 281829, виданим 13.06.1990 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл Як вже було встановлено судом, [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 1711 від 17.03.2016 року, наданою управлінням житлово комунального господарства [PERSON] міської ради Одеської області. Тобто [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] № 653/02-14 від 07.09.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що на частку будинку відсутній оригінал правовстановлюючого документа, право власності на частку земельної ділянки не зареєстровано, що не відповідає вимогам ст.ст. 182, 328 Цивільного кодексу України, ст. 125 Земельного кодексу України. Пунктом 4.15 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Вислухавши, думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved