Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

08.08.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 28.10.2010 року в с.Пам'ятне Голопристанського району сталася дорожньо-транспортна пригода за її участю, яка керувала мопедом «Мустанг», та за участю водія [PERSON], який керував автомобілем ГАЗ САЗ д.н. [NUMBER] та на момент скоєння ДТП перебував в трудових відносинах з відповідачем ФГ «Аделаїда», та виконував функціональні обов'язки водія. Постановою Голопристанського РВ УМВС в Херсонській області від 27.12.2010 р. було відмовлено в порушені кримінальної справи, а постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.12.2010 року провадження по справі відносно неї за ст.124 КУпАП було закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення та фактично винним визнаний водій автомобіля ГАЗ САЗ [PERSON] в результаті ДТП позивачка отримала тілесні ушкодження та проходила лікування, а також був пошкоджений мопед. Крім матеріальної шкоди їй було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях від пошкодження майна та здоров'я, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 5372,06 грн., що складається з вартості лікування 977,80 грн., рентгенівська плівка - 93,0 грн., вартість експертизи 419,68 грн., вартість пошкодженого мопеду 3057,60 грн., вартість проїзду до лікарні 279,56 грн., вартість пального для проїзду до лікарні 544,45 грн.; моральну шкоду в сумі 5000 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві, просила їх задовольнити. Додала, що 28.10.2010 року біля 19 годин вона керувала скутером «Мустанг» в с.Пам'ятне по вул Леніна, перемкнула фару на ближнє світло, раптово в темряві помітила перед собою невідому перешкоду з якою відбулося зіткнення, від удару вона втратила свідомість. Потім їй стало відомо, що зіткнення відбулося з вантажним автомобілем, який стояв на узбіччі, в темну пору доби без включених габаритних вогнів. В результаті ДТП їй було спричинено матеріальну та моральну шкоду. Додала, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна, яке досі не відремонтоване, та у фізичному болі та ушкодженні її здоров'я, вона проходила лікування в Голопристанській ЦРЛ. Відповідач протягом більш ніж 3 років з дня ДТП не проявив добровільного бажання допомогти їй в лікуванні та ремонті скутера. Представники відповідача ФГ «Аделаїда» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що [PERSON] дійсно на час дорожньо-транспортної пригоди 28.10.2010 р. перебував у трудових відносинах з фермерським господарством, працюючи водієм транспортного засобу та потрапив у ДТП саме на автомобілі, що належить фермерському господарству. Але вину [PERSON] у вчиненні ДТП не встановлено. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дійсно у 2010 році працював водієм в ФГ «Аделаїда», 28.10.2010 року керував вантажним автомобілем ГАЗ САЗ д.н.[NUMBER] близько 19 годин в с.Пам'ятне по вул.Леніна. в автомобілі перестав працювати двигун і він зупинився на правому боці дороги. При цьому він увімкнув габаритні вогні. Але позивачка рухалася на скутері та не помітила автомобіль, в результаті чого відбулося зіткнення. Працівники ДАІ склали протокол відносно позивачки. При розгляді адміністративної справи він не був присутній в суді, тому не знав про постанову суду. Крім того, його не визнано винним у даному ДТП та він не вважає себе винним, просив в позові відмовити. Заслухавши осіб, що беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та матеріали адміністративної справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона забов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов'язок по доказуванню обставин, викладених у позові лежить саме на позивачу. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Голопристанського районного суду від 03.12.2010 року в справі про адміністративні правопорушення №3-4295/10 провадження у справі відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито на підставі ст.247 п.1 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. При цьому даною постановою встановлено, що 15.11.2010 року відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що 28.10.2010 року біля 18 годин, керуючи скутером «Мустанг» в с.Пам'ятне Голопристанського району по вул.Леніна не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечну швидкість руху, внаслідок чого вчинила наїзд на стоячий автомобіль ГАЗ САЗ 3507, чим порушила п.12.2 ПДР. При цьому судом встановлено, що в діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, що свідчить із схеми пригоди та пояснень сторін, враховуючи факт, що подія відбулася в темну пору доби, на проїзній частині дороги, водій автомобіля ГАЗ залишив вантажний автомобіль без включених габаритних вогнів та знаку аварійної зупинки, не вжив інших заходів для того, щоб якось позначити автомобіль на дорозі, то саме в діях водія [PERSON] вбачаються ознаки порушення Правил дорожнього руху. Дана постанова не була оскаржена в установленому законом порядку та набрала законної сили 13.12.2010 року Відповідно до п.п.19.4 Правил дорожнього руху України під час зупинки на дорозі в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на транспортному засобі мають бути ввімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі, а при вимушеній зупинці додатково - аварійна світлова сигналізація. В умовах недостатньої видимості дозволяється додатково увімкнути ближнє світло або протитуманні фари та задні протитуманні ліхтарі. Якщо габаритні ліхтарі несправні, транспортний засіб слід прибрати за межі дороги, а якщо це неможливо, його необхідно позначити відповідно до вимог пунктів 9.10 і 9.11 цих Правил. Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 12.01.2011 року було оглянуто належний [PERSON] скутер «Мустанг» 2008 року випуску та зафіксовано характер та обсяг пошкоджень. Відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №Вє-10 від 18.01.2011 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику скутера МТ125 Т-16 «Мустанг» встановлюється рівною ринковій вартості КТС на момент скоєння ДТП та складає 3057,60 грн. Відповідно до прибутково-касового ордеру №13 від 12.01.2011 р. вартість авто-товарознавчої експертизи, що оплатила позивачка складає 419,68 грн. Відповідно до думки спеціаліста №73-183/ГП від 15.12.2010 р. в ході медичного дослідження [PERSON] встановлено наявність у останньої закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку. Дане тілесне ушкодження утворилося в результаті дії тупих предметів, можливо при дорожньо-транспортної пригоди 28.10.2010 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров'я. Відповідно до епікрізу №06106 [PERSON] була госпиталізована з 28.10.2010 по 05.11.2010 року з діагнозом струс головного мозку, забій стегна, плеча, їй призначено курс лікування медичними препаратами. Відповідно до довідки лікаря неврологічного відділення Голопристанської ЦРЛ [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 28.10.2010 по 05.11.2010 року з діагнозом струс головного мозку, забій стегна, плеча та на амбулаторному лікуванні в даному відділенні з 06.11.2010 по 03.12.2010 року. На стаціонарі хвора отримувала за рахунок лікарні ліки на загальну суму 977,80 грн. Вартість призначених ліків та придбаних [PERSON] станом на 16.12.2010 р. підтверджується довідкою аптеки№14 Голопристанської ЦРЛ від 16.12.2010 року. Відповідно до матеріалів справи та даний факт не заперечують сторони, [PERSON] перебував у трудових відносинах з ФГ «Аделаїда», що підтверджується витягом з розпорядження №7-К від 04.02.2010 року по ФГ «Аделаїда» про прийняття [PERSON] на роботу водієм автотранспортних засобів з 04.02.2010 року та витягом з розпорядження № 34-К від 22.05.2013 р. про його звільнення за власним бажанням з 22.05.2013 року. Факт належності вантажного автомобіля ГАЗ САЗ д.н.[NUMBER] відповідачу ФГ «Аделаїда» та факт перебування [PERSON] в трудових відносинах з ФГ «Аделаїда» не оспорювався відповідачем та третьою особою, тому суд вважає дану обставину доведеною. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (ч.3, 4 ст.1187 ЦК). Враховуючи наведене та пояснення позивачки суд вважає встановленим, що водій [PERSON], який перебував у трудових відносинах з ФГ «Аделаїда», керував вантажним автомобілем ГАЗ САЗ д.н. [NUMBER] є винним в скоєнні 28.10.2010 року ДТП внаслідок якої було пошкоджено скутер «Мустанг», що належить позивачці та заподіяно останній тілесні ушкодження. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, яка складається з вартості лікування, вартості матеріального збитку в результаті пошкодження скутера, вартість експертизи в сумі 4522,40 грн. підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди що складається з вартості рентгенівської плівки в сумі 93 грн., вартості проїзду 279,56 грн. та вартості пального в сумі 544,45 грн. задоволенню не підлягають, оскільки не доведені позивачкою. Надані позивачкою чеки та проїзні квитки на підтвердження понесених нею витрат на проїзд та пальне не містять інформації, що дані проїзні квитки та пальне придбавалися саме позивачкою для проїзду до лікарні, вартість рентгенівської плівки взагалі не доведено. Крім того, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачка зазнала моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, пов'язаних з пошкодженням майна. Через дії відповідача вона позбавлена можливості використовувати мопед для роботи, порушився звичайний життєвий ритм, оскільки мопед вона використовувала для поїздок по роботі, вона змушена докладати додаткових зусиль для вирішення різних життєвих проблем. Все це змушує позивачку перебувати у постійному психологічному дискомфорті та пригніченому стані. Крім того, моральна шкода, заподіяна позивачці полягає у душевних стражданнях, пов'язаних з фізичним болем, з ушкодженням здоров'я, в результаті чого вона проходила лікування, що потягло зміни у житті, переживання за тривалість негативних наслідків. Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зав'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Таким чином, суд враховує, що внаслідок ДТП позивачка отримала легкі тілесні ушкодження, проходила короткочасне лікування, на цей час у неї змінився спосіб життя; було пошкоджене майно, а саме мопед, який потребує відновлюваного ремонту, що також позбавило позивачку можливості користуватися своїм майном, що потягло зміни у звичному способі життя, тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Витрати на правову допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 84 ЦК України це витрати сторони, що вона понесла у зв'язку із оплатою правової допомоги адвоката або фахівця у галузі права. З відповідача підлягає стягненню сплачений позивачкою та підтверджений документально судовий збір на користь позивачки, а витрати позивачки на правову допомогу стягненню з відповідача не підлягають, оскілки не підтверджені платіжними документами.

Outcome: partial