Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

09 червня 2015 року [PERSON], звернулася до суду із позовом до [PERSON], про стягнення моральної шкоди, який 19.06.2015 року уточнила та просить суд, стягнути з відповідача на її користь 4000.00 грн., - у відшкодування заподіяної їй моральної шкоди та стягнути понесені витрати за надання правової допомоги, в сумі 250.00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON], посилається на те, що [PERSON], є її сусідом, вони проживають у [INFO], який належить повністю позивачці на правах приватної власності та фактично вона володіє 3/4 частини домоволодіння, а відповідач добудувавши самочинно 2 кімнати та веранду фактично має у власності 1/4 частини житлової площі вказаного будинку. Протягом 25 років у них відбувається суперечка за майно, яка супроводжується постійними сварками. При зустрічах відповідач всілякими способами підриває добросусідські відносини, чинить наругу над її людською гідністю, посягає на її власність, погрожує позивачці фізичною розправою та завдає щоразу великої моральної шкоди через психологічне насильство. Зазначає, що у вказаному будинку без жодних правових підстав проживає родина відповідача, який не збирається виселятися, а вона ж неодноразово, усно вимагала відповідача звільнити приміщення, оскільки він займає будинок самоправно. Вказаними діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінила в 4000.00 грн., які і просить стягнути з останнього. У судовому засіданні [PERSON], заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, із підстав, що наведені у позовній заяві. Просить суд задовольнити позов. Вважає заявлені вимоги є викладеними у її позовній заяві правильно, змінювати чи уточнювати заявлені вимоги не бажає. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні відносно позову заперечував, посилаючись на те, що дійсно вони проживають у [INFO]. Так у них виникають словесні конфлікти з приводу володіння і користування спірним будинком та земельною ділянкою. Конфлікти породжує сама позивачка, однак ніяких протиправних дій з його боку не було вчинено. Моральної шкоди своїми діями [PERSON], завдати не міг, оскільки внаслідок своїх дій для позивачки не наставали наслідки в яких полягає моральна шкода. У звязку з чим просить суд відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог за їх безпідставністю. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON], до [PERSON], про стягнення моральної (немайнової) шкоди слід відмовити виходячи із наступного. Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Відповідно до положень ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України. Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обовязок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до статті 1166 ЦК України загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Заявляючи позов, позивачка посилалася на статті 23,1167 ЦК України, як правову основу позовних вимог, повязаних з заподіянням їй моральної шкоди внаслідок завдання їй душевних страждань, яких вона зазнала у звязку із поведінкою її сусіда [PERSON], де між останнім та [PERSON], тривалий час існують неприязні відносини. Разом з тим, позивачка не надала суду доказів винної поведінки відповідача, яка призвела до завдання їй моральної шкоди, як підстави для їх відшкодування. Статтею 1167 ЦК України встановлено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду і зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою статті 1167 ЦК України. Таким чином ч.1 ст.1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного звязку та вини заподіювача. Проте, під час судового розгляду встановлено, що між сторонами фактично існує спір з приводу володіння і користування спірним будинком, в якому проживають сторони, прилеглою територією, його самочинної добудови відповідачем та користування земельною ділянкою, у звязку із чим, враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову позивачці у задоволенні позову. Так відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed