Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

08.09.2017 року до суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів та відшкодуванняматеріальної шкоди до відповідача ФОП [PERSON] 04.10.2017 року отримана довідка про місце реєстрації відповідача. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04.10.2017 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду на 22.11.2017 року. 22.11.2017 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача. Справа призначена до розгляду на 04.01.2017 року 04.01.2017 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача та задоволенням клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. Справа призначена до розгляду на 07.02.2018 року Сторонам та учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У судовому засіданні 07.02.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до поданої позовної заяви позивач просить розірвати договір ЕD-00073 від 29.06.2017 року укладений між нею та відповідачем. Стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого авансу за договором ЕD-00073 від 29.06.2017 року в розмірі 5949.00 коп. та стягнути з відповідача на її користь 5000 грн., на відшкодування спричиненої моральної шкоди В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 29.06.2017 року між нею та відповідачем був укладений договір ЕD-00073 на загальну суму 24642 грн., по виготовленню та передачу у власність ПВХ конструкцій за цінами виконавця. Згідно укладеного договору відповідач зобов'язалась виконати роботи по виготовленню та встановленню метало пластикових конструкцій (вікон) Даний договір був підписаний та оформлений у її квартирі [PERSON]Е,. який представився їй як працівник ФОП [PERSON], та прийшов заміряти вікна та складати договір. В її присутності представник відповідача зробив заміри вікон в її квартирі. Вона йому повідомила, що погано бачить та погодилась із виконаними ним замірами, так як працівник запевнив її у правильності замірів. На виконання договору представник відповідача попросив у неї аванс в сумі 5949 грн. Після того як вона передала грошові кошти [PERSON], заповнив договір та дав його їй підписати. Вважає, що вказаним договором порушуються її права як споживача, так як в договорі вказується загальна площа вікон 24.642 кв.м., замість 8.5 як є насправді. Тому вважає, що ціна договору є завищеною. В зв'язку з чим 06.07.2017 року вона звернулась до відповідача з заявою про розірвання договору та повернення їй суми авансу. Її заяву про розірвання договору відповідач у її присутності отримала, однак на неї не відреагувала, а лише повідомила їй по телефону, що сплачені нею кошти поверненні не будуть, та щоб вона уважно читала умови договору. Згідно яких вказується, що у випадку відмови від договору внесені кошти не повертаються, вважає таку умову договору несправедливою та такою, що порушує її права як споживача. Такими діями відповідача їй була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що будучи людиною із слабким зором змушена звертатись до відповідних органів для захисту своїх прав, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи, також пояснила, що в укладеному договорі обмірник неправильно вказав дату його складання, так як в дійсності договір був укладений 30.06.2017 року, а в договорі вказано 29.06.2017 року. Дану обставину обмірник пояснював тим, що на дану дату діють знижки їй, як пенсіонеру. Таким чином у неї був забраний день для захисту її прав. Крім того вона домовлялась про установку одного вікна. І говорила, що якщо їй сподобається, то вона замовить і інші вікна, але обмірник відразу вказав три вікна, таким чином взяв з неї більшу суму авансу. Крім того в договорі вказується, що колір металоконструкцій білий, а вони домовлялись про те, білий колір буде лише з внутрішньої сторони і ламінований з надвору. Крім того вікна містять лише два скла, що не відповідає діючим стандартам. Тому детально вивчивши укладений договір, вона відразу звернулась до відповідача з проханням розірвати договір та повернути їй сплачені кошти, але відповідач їй в цьому відмовляла, мотивуючи тим, що вікна вже виготовлені. Відповідач, ФОПУ [PERSON]В,. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, пояснивши, що дійсно між нею позивачем існують договірні відносини з виготовлення та установки металопластикових виробів (вікон) договір з позивачкою укладався її довіреною особою, яка здійснювала обміри вікон. Всі умови було погодженні з позивачкою і вона з ними погоджувалась. Але потім почала вимагати розірвати укладений договір та повернути кошти, проте вона цього зробити не може, так як вікна за договором вже виготовлені і у випадку розірвання договору та повернення коштів вона понесе збитки. Крім того позивач звинувачує її у тому чого не було в дійсності: спочатку вона говорила, що обмірник її обікрав. Вона запропонувала позивачці, щоб з цього приводу вона зверталась до органів поліції. Тепер посилається, на те, що її не влаштовують вікна. Але ж вона укладала договір і повинна його виконувати. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 29.06.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений договір ЕD-00073 на загальну суму 24642 грн., по виготовленню та передачу у власність ПВХ конструкцій за цінами виконавця. Згідно укладеного договору відповідач зобов'язалась виконати роботи по виготовленню та встановленню металопластикових конструкцій (вікон), а замовник зобов'язувалась оплатити та прийняти готові вироби та роботу згідно умов даного договору. Також судом встановлено, що на вкидання даного договору позивачем внесені кошти в сумі 5949 грн., що відповідачем визнається, та доказуванню не підлягає. В подальшому позивач детально ознайомившись з умовами договору вирішила його розірвати, так як її не влаштовував колір вікон, матеріал із якого вони виготовлені. Також посилаючись на те, що проведені заміри в дійсності не відповідають площі її вікон. Маючи намір розірвати договір позивач 06.07.2017 року звернулась із заявою до відповідача про розірвання договору та повернення їй суми сплаченого авансу. З пояснень свідка [PERSON]. в судовому засіданні встановлено, що вона була присутня, коли позивач вимагала у ФОП [PERSON]В,. розірвати договір та повернути їй сплачений аванс. При цьому позивач посилалась на те, що обмірник її обікрав, що вона не хоче вставляти вікна, так як вони виготовляються не того профілю. Їй пояснили, що договір не може бути розірвані, так як її вікна вже замовлені та виготовляються. І при внесені оплатив сумі 80-100% вікна будуть встановлені позивачці. Як вбачається з наведеного вище між сторонами укладено договору побутового підряду, тобто на виконання робіт для задоволення побутових потреб позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України - Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 865 ЦК України - \~За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 2 ст. 867 ЦК України - Замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними Відповідно до ч. 3 ст. 869 ЦК України Замовник має право вимагати розірвання договору побутового підряду та відшкодування збитків, якщо внаслідок неповноти або недостовірності інформації, отриманої від підрядника, був укладений договір на виконання робіт, які не мають тих властивостей, які мав на увазі замовник. Ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживача» передбачено, що у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та виробника (виконавця, продавця), що спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування спричинених йому збитків. З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що як нормами Цивільного кодексу України так ЗУ «Про захист прав споживача», передбачається можливість розірвання договору побутового підряду замовником. При цьому ч. 2 ст. 867 ЦК України передбачена можливість розірвання договору побутового підряду в будь-який час до здачі замовнику роботи та незалежно від причин розірвання. Як встановлено в судовому засіданні позивач протягом шести дів з моменту укладення договору на виконання робіт звернулась до відповідача з проханням розірвати договір, тобто скористалась наданим їй законом правом. При цьому п.7.6. укладеного між сторонами договору згідно якого замовник повідомляється про неможливість розірвання даного договору суперечить ч. 2 ст. 287 ЦК України, яка вказує, що при включення такої умови до договору вона є нікчемною, тобто такою, що не створює відповідних наслідків. Таким чином позивачка цілком правомірно вимагала розірвання укладеного між нею та відповідачем договору на виконання робіт і з такою вимогою вона звернулась до відповідача майже одразу після укладення даного договору. ч. 2 ст. 867 ЦК України також передбачено, що замовник повинен сплати підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Проте. відповідач посилаючись як при відмові розірвати укладений договір так і в судовому засіданні, що замовлення позивачки є виконаним, а металоконструкції виготовленим. не надав суду жодного доказу на підтвердження виконаної за договором роботи та її вартості. В установлений строк не подав зустрічного позову щодо відшкодування позивачкою вартості фактично виконаних виконавцем робіт. З чого суд приходить до висновку, що відповідач не приступав до виконання робіт за укладеним договором та будь-яких затрат в зв'язку з укладеним договором не поніс. Виходячи з вищевикладеного та у відповідності до обраного позивачем способу захисту порушених прав, з яким погойдується суд, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині розірвання договору , укладеного між позивачем та відповідачем та стягнути з відповідача суму внесеного позивачкою авансу на виконання даного договору. Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачці моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України -. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача вимагати відшкодування спричиненої моральної шкоди, внаслідок порушення справ споживача. Проте враховуючи, що позивач не довела, що укладений між нею та відповідачем договір суперечить досягнутим між сторонами домовленостям, в нього внесені недостовірні відомості та якими саме діями відповідача позивачу спричинена моральна шкода, суд вважає за можливе у задоволенні даних позовних вимог відмовити Відповідно до ст. 141 ЦПК України, виходячи із розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial