Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

08.02.2016 до Солом'янського районного суду міста Києва звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бровченко Марина\~Олександрівна, та просила: визнати причини пропуску строку [PERSON] для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], який помер [INFO], поважними та визначити [PERSON], як спадкоємцю п'ятої черги за законом, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] Л І., який помер [INFO] р., на один місяць після набрання рішенням суду законної сили. Позов обгрунтований тим, що [INFO] року помер її троюрідний брат - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на ѕ квартири за адресою: [ADDRESS] загальною площею 61.6 кв.м., яка належала померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 28 жовтня 1993 року, та гараж площею 19.5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, «Зірка-1» обслуговуючий кооператив, гараж [NUMBER] вул. Чернишевського, 37. Позивач посилалася на те, що переглядаючи Державний реєстр речових прав на нерухоме майно з метою уточнення інформації щодо власного майна, випадково дізналася, що [PERSON] оформила на себе право власності на 3/8 квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, номер: 1289, виданого 20.11.2014 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко Мариною Олександрівною. Дізнавшись про спадкове майно, на яке позивач претендувала, як спадкоємець п'ятої черги за законом, вона звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бровченко Марини, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, на що отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причин пропущення строку встановленого законом, а саме шість місяців. В обґрунтування поважності причин пропуску звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вказала, що 28.09.2013 помер її чоловік, та з вересня місяця 2013 року й по липень 2014 року, вона займалася питаннями, пов'язаними з пошуком місця для поховання праху свого померлого чоловіка. Позивачем зазначено, що оскільки вона є пенсіонером, яка живе лише на свою пенсію, коштів на купівлю ділянки під захоронення праху свого чоловіка вона не мала. Не маючи коштів на ділянку для захоронення позивач намагалася підпоховати прах свого чоловіка до могили матері померлого чоловіка або своєї бабусі ([PERSON], яка померла [INFO] року у віці 39 років та [PERSON], яка померла [INFO] року у віці 70 років. З метою з'ясування місця поховання бабусі та матері померлого чоловіка, позивач протягом тривалого часу зверталася до Центрального архіву, голови Партії Зелених України [PERSON], голови КМДА [PERSON], за результатами чого їй було рекомендовано для отримання дозволу на поховання урни з прахом [PERSON] в колумбарій стіні Байкового або Міського (Берковецького) кладовищ, порадили звернутись до управління ритуальних послуг Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). Позивачка посилалася на те, що в процесі всіх вищезазначених подій по пошуку можливості поховати прах чоловіка, перебуваючи в важкому психологічному стані, в травні місяці вона випадково дізналася про смерть свого троюрідного брата - [PERSON], від своєї матері, яка фактично з січня місяця приховувала від позивача факт смерті брата, причиною цього був родинний конфлікт між сторонами, при цьому, відповідач є рідною сестрою позивача. На питання стосовно спадку, який залишився після смерті [PERSON], мати позивача відповіла, що все спадкове майно [PERSON] залишив відповідачу за заповітом, та, щоб позивач не втручалася. Зазначено, що позивачка, перебуваючи у важкому стані через те, що досі не може облаштувати місце поховання праху свого померлого вже практично 8 місяців тому чоловіка, не стала продовжувати розмову зі своєю матір'ю щодо смерті брата та спадщини, на яку вона мала право нарівні з відповідачкою, до того ж, вона зрозуміла зі слів матері, що брат склав за життя заповіт на відповідачку на все своє майно. Позивачем пояснено, що лише 21.07.2014 позивачці вдалося поховати прах свого померлого чоловіка, після чого через брак коштів та безрезультатних пошуків місцезнаходження поховання матері померлого чоловіка та своєї бабусі, вона перебувала в тяжкому психологічному та моральному стані, через що, потребувала відпочинку та психологічної реабілітації аби прийти до тями після тяжкої утрати. В той час, аби допомогти своїй матері та підтримати її в скрутний час, [PERSON] запросила пожити до себе на дачу позивача, яка знаходиться за адресою: Васильківський район, с. Мала Солганівка, садове товариство «Руслан», ділянка № [NUMBER]. Позивач погодилася на пропозицію доньки, та проживала у доньки протягом п'яти місяців з 22.07.2014 до 20.12.2015. При цьому, 20.12.2014 з донькою позивача трапився нещасний випадок. [PERSON], що є донькою позивача, отримала закритий перелом обох кісточок правого гомілкоступневого суглобу зі зміщенням уламків, через вказану важку травму дочки позивач була змушена почати догляд за донькою, оскільки її донька не має власної сім'ї, чоловіка чи дітей та була самотньою. Позивач зазначила, що 22.12.2014 її донька [PERSON] проходила лікування в амбулаторному режимі, а 05.01.2015 [PERSON] була госпіталізована до Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня», де наступного дня їй було зроблено операцію, а саме: відкриту репозицію уламків двох кісточок правої гомілки, МОС 1/3 трубчатою пластиною та гвинтами латеральної кісточки, медіальної кісточки за Вебером. Після операції [PERSON] перебувала в лікарні до 13.01.2015, де її постійно провідувала та доглядала виключно позивач та в період з 14.01.2015 по 11.03.2015 [PERSON] продовжувала лікування в амбулаторному режимі, при цьомуу березні 2015 року [PERSON] тільки починала вчитися ходити після операції. В зв'язку з тим, що [PERSON] значний час була не в змозі самостійно пересуватися, позивач взяла на себе всі клопоти, пов'язані з доглядом та лікуванням доньки. В період з березня по травень 2015 року позивач взагалі не мала вільного часу, адже займалася доглядом за травмованою донькою та хворою матір'ю, яка майже не могла ходити та не бачила. Позивач посилалася на те, що 08.05.2015, перебуваючиу своєї матері в зв'язку з доглядом за нею, був доставлений лист на ім'я відповідача, оскільки відповідач зареєстрована за адресою [ADDRESS] (тобто у матері). Через те. що в квартирі перебували тільки позивач з матір'ю, позивач отримала лист, в отриманні якого розписалася. Передаючи лист матері позивач звернула увагу на те, що лист надійшов від Солом'янського суду м. Києва, що викликало у позивача занепокоєння, та згодом 27.05.2015, у позивача виникли підозри, що лист може бути пов'язаний зі смертю її троюрідного брата. 07.07.2015, позивач переглядаючи Державний реєстр речових прав на нерухоме майно з метою уточнення інформації щодо власного майна, вирішила перевірити інформацію стосовно адреси, де проживав її покійний троюрідний брат та з'ясувала, що частина майна, яка належала її покійному брату, оформлена на відповідача на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, номер 1289, виданого 20.11.2014, яке видане нотаріусом. Тоді позивач зрозуміла, що саме приховували від неї мати та відповідач. Позивач вказав, що зрозумівши, що її ввели в оману рідні для неї люди (мати га рідна сестра - відповідач), 08.07.2015 зовсім втратила будь-які сили до нормального життя, перебувала в тяжкому психологічному стані, та була фізично знесилена в зв'язку з довго триваючими негативно впливаючими на її стан та її життя подіями, як-то: втратою чоловіка, тяжкою травмою доньки та доглядом за донькою та хворою матір'ю тощо. Донька, злякавшись за стан матері, знову запропонувала матері полишити все та поїхати до доньки на дачу аби відпочити, підлікуватися та прийти до тями після всіх вищеописаних подій, які відобразилися на її фізичному та психологічному самопочутті, де перебуває й на дату звернення до суду із позовом. Позивачем зазначено, що впродовж кількох місяців її донька намагалася допомогти їй, та здійснювала пошук місцезнаходження нотаріуса, але за попередньою адресою нотаріус вже не знаходився, так як переїхав до іншого офісу. Після кількох місяців відновлення, та з допомогою доньки, яка все таки знайшла нову адресу нотаріуса, позивач все таки вирішила звернутися до нотаріуса стосовно спадщини, на яку вона могла претендувати після смерті троюрідного брата, і вже 22.09.2015 звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, на що отримала відмову з причин пропущення строку встановленого законом, а саме: шість місяців. Крім того, вказала, що нею було з'ясовано, відповідачем також було оформлено на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, номер 1292, виданого 20.11.2014, належний померлому братові гараж, площею 19.5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, «Зірка-1» обслуговуючий кооператив, Гараж [NUMBER] вул. Чернишевського 37. У зв'язку з вищенаведеним, позивач вважає, що пропустила 6-місячний строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті троюрідного брата [PERSON] з об'єктивних, незалежних від її волі, дій чи бездіяльності, причин, які є поважними, та суттєво впливали на її життя та можливість вчасно зорієнтуватися в питанні належного виконання нею як ймовірною спадкоємицею за законом, своїм обов'язком подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Позивач вказала, що враховуючи наявні в неї докази, підтверджують відсутність у неї можливості для подання заяви про прийняття спадщини в установлений законодавством строк, а беручи до уваги також її психологічний, моральний та фізичний стан, і той факт, що мати позивача та її рідна сестра, як виявилося, навмисно приховували від позивача факт відкриття спадщини, ввівши позивача в оману щодо того, що все майно [PERSON] передав відповідачу за заповітом, просить суд вважати причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом від [PERSON]І поважними. Ухвалою судді від 10.02.2016 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви. Представником позивача 16.03.2016 усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 18.03.2016 у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. 25.04.2016 адресу суду від третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бровченко Марини\~Олександрівни надійшли пояснення на позов, в якому остання зазначила, що спадкова справа щодо майна померлого [INFO] року [PERSON] зареєстрована в Спадковому реєстрі 03.03.2014 року за № 55803063 та 04 березня 2014 року за вихідним № 24/02-14 було надіслано повідомлення на адресу останнього проживання спадкодавця: [ADDRESS], до всіх, кого це стосується про відкриття спадщини щодо майна померлого [PERSON] та про запрошення усіх зацікавлених спадкоємців звернутися до приватного нотаріуса за місцем заведення спадкової справи. 13 березня 2014 року, заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] було подано [PERSON] та вказана заява про прийняття спадщини подана нею особисто у встановлений ст. 1270 Цивільного Кодексу України строк, відповідає вимогам ст. 1269 Цивільного Кодексу України і зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 3 (за 2014 рік). В процесі вивчення поданих документів та за даними Спадкового реєстру про наявність заповітів було з'ясовано наявність складеного померлим заповіту, посвідченою 15.08.1997 П'ятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2с-436 (станом на 03.03.2014 року є чинним), та заповіту, посвідченого 23.03.2012 П'ятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-339 (станом па 03.03.2014 року є чинним). Зазначила, що за даними, наданими П'ятою Київською державною нотаріальною конторою на мій запит, згідно Заповіту, посвідченого 15.08.1997 П'ятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2с-436, все своє майно померлий [PERSON] заповідав [PERSON] (померла [INFO] року згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві 14 жовтня 2010 року), а відповідно до Заповіту, посвідченого 23.03.2012 П'ятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-339, померлий [PERSON] заповів на ім'я [PERSON], Ѕ частину від належних йому на праві власності ѕ частин квартири [ADDRESS]. Вищевказаний заповіт оформлений належним чином та відповідає вимогам, встановленим ст. ст. 1247 та 1248 Цивільного кодексу України. Також було з'ясовано, що до складу спадкового майна, належного померлому [PERSON] на момент смерті, входять: ѕ частини квартири [ADDRESS]; гараж [NUMBER] в ГБК «Зірка-1» по вул. Чернишевського, 37 Солом'янського району м. Києва та грошові вклади в АТ «Ощадбанк», в ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та в ПАТ «Брокбізнесбанк». Отже, Заповітом, посвідченим 23.03.2012 П'ятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-339, не охоплено усе спадкове майно. Нотаріус вказала, що станом на 20 серпня 2014 року, спадщину після смерті [PERSON], прийняли [PERSON] та [PERSON]. Інших спадкоємців, які б мали право спадкувати за законом після смерті [PERSON] та прийняли спадщину - немає. Зазначено, що згідно довідки № 329 від 05 лютого 2014 рокуКП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Центр обслуговування споживачів №2 (форма №3), [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем з 11 жовтня 2011 року. Документів про родинні зв'язки із померлим [PERSON] не подавала. Оскільки остання не має кровного споріднення зі спадкодавцем, на момент відкриття спадщини не проживала спільно зі спадкодавцем п'ять років, третьою особою було встановлено, що вона не є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом. Факт родинного зв'язку [PERSON] зі спадкодавцем, було встановлено рішенням Святошинського районного суду м. Києва, від 16 жовтня 2014 року по справі № 759/9903/14-ц, де вказано, що спадкодавець [PERSON] та [PERSON] є троюрідними братом та сестрою. Третя особа посилалася на те, що на момент подання спадкоємицею [PERSON] заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом від 20 листопада 2014 року, зареєстрованої в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 23 (за 2014 рік) для оформлення спадщини минув термін 10 місяців. На підставі вищевказаного, нею 20 листопада 2014 року було видано відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на ім'я [PERSON], як спадкоємиці за законом 5 черги спадкування у відповідності зі ст. 1265 Цивільного Кодексу України (інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно). Вказала, що 22 вересня 2015 року (через 20 місяців з моменту відкриття спадщини) із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] звернулася особисто [PERSON], вказана заява була зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 28 (за 2015 рік). Розглянувши вказану заяву [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], нотаріусом, у письмовому листі за вихідним № 94/01-16 від 24 вересня 2015 року було роз'яснено [PERSON], що на момент подання вищевказаної заяви № 28 від 22 вересня 2015 року про видачу свідоцтва про право на спадщину, минув строк у шість місяців для прийття спадщини, встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON], [PERSON] постійно зі спадкодавцем не проживала, (що перевірено за Довідкою форми №3, виданою 05 лютого 2014 року за № 329 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Центр обслуговування споживачів №2), і згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України не може вважатися такою, що прийняла спадщину. Також зазначено, що заяв від спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], про надання, відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України, згоди спадкоємцю [PERSON] на подання заяви про прийняття цієї спадщини - немає. Станом на 22 вересня 2015 року, спадкова справа № 1/2014 до майна померлого [INFO] року [PERSON] є закритою датою 20 листопада 2014 року, оскільки видано відповідні Свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом па усе заявлене спадкове майно. Нотаріус наголосила на тому, що нею було роз'яснено [PERSON], що Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування постановлено, що додатковий строк для прийняття спадщини визначається судом, якщо причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними. Згідно абзацу 6 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7, поважними с причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення таких дій. На яке, [PERSON] заперечила, що її причини для пропуску строку для прийняття спадщини є поважними, оскільки вона не знала, що [PERSON] помер. Таким чином,

Outcome: dismissed