Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

08 серпня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивує вимоги тим, що сімейне життя подружжя не склалося через різні характери, істотну відмінність у поглядах на сімейне життя, почуття взаєморозуміння та любові втрачено. Спільне господарство не ведуть та шлюбні відносини не підтримують. Шлюб існує формально. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Провадження у справі відкрито 20 серпня 2019 року та призначений розгляд справи в загальному провадженні. В підготовче судове засідання сторони не з`явились, звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутністю. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити. Відповідач надала заяву, якою позовні вимоги визнала, підтвердила, що шлюб розпався, зазначила, що шлюбні відносини не підтримують з 2018 року. Зазначила, що дитина залишиться проживати з матір`ю, та про залишення прізвища « [PERSON] ». Суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 березня 2007 року, про що свідчить запис № 120, зареєстрований Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у місті Києві між громадянином України [PERSON] , [INFO] та громадянкою України [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишається проживати з матір? ю . В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач сторони спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду родини та припинення відносин стали ті обставини, що почуття взаєморозуміння втрачено. Сторони шлюбні стосунки не підтримують. Почуття взаємоповаги та любові у шлюбі відсутнє. Сторони вважають, що спільне життя та збереження шлюбу неможливо. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. При цьому, в порядку п.1, 6 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору, оскільки позивача, як учасника бойових дій було звільнено від сплати судового збору при звернені до суду

Outcome: approved