Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-01 00:00:00

08 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказує, що після смерті матері [PERSON], яка настала 20 грудня 1997 року, спадщину після неї прийняв її чоловік (батько позивачки) [PERSON], оскільки вступив у володіння спадковим майном, зокрема належним матері сертифікатом на право на земельну частку (пай). Не оформивши спадкових прав на земельну частку дружини 19 листопада 2011 року [PERSON] помер. Спадщину після нього належним чином успадкувала позивач, однак за відсутності оригіналу вказаного сертифікату вона не може успадкувати належне матері майно, яке успадкував її батько. Крім того, у належному матері сертифікаті на право на земельну частку (пай) її імя помилково зазначене як [PERSON], а не [PERSON]. У звязку з викладеним, просить встановити факт належності матері [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №027370, виданого на підставі рішення Липоводолинської РДА від 06 лютого 1996 року за №64, а також визнати за нею в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] право власності на земельну частку (пай), яка належала її матері [PERSON] на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ №027370. У судове засідання сторони та їх представники не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від них маються заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що із 07 липня 1969 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Обоє є батьками [PERSON], 13 травня 1971 року (а.с.8, 9). 26 листопада 1988 року [PERSON] зареєструвала шлюб, узявши прізвище чоловіка Бабич (а.с.10). 16 квітня 1996 року на імя [PERSON] виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай), площею 3,63 умовних кадастрових гектарів, серії СМ № 027370, належний їй як члену сільськогосподарського акціонерного товариства закритого типу «Авангард» (а.с. 33). 20 грудня 1997 року [PERSON] померла (а.с.12). Із довідки Кімличанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 17 жовтня 2017 року №132 вбачається, що [PERSON] на час смерті проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] по вул.Першотравнева,50 у с.Кімличка Липоводолинського району Сумської області (а.с.13). Із копії погосподарської книги Кімличанської сільської ради за 1996-2000 рр. вбачається, що на час своєї смерті [PERSON] проживала зі своїм чоловіком [PERSON] в одному господарстві (а.с. 34). 19 листопада 2011 року [PERSON] помер (а.с.14). Із довідки Кімличанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 31 жовтня 2017 року вбачається, що [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та проживав [INFO] (а.с.15). Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 березня 2013 року [PERSON] визначено додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини після смерті батька (а.с.49). 10 квітня 2013 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 47). 24 травня 2013 року дочки померлого [PERSON], [PERSON] та син [PERSON] звернулися до нотаріса з заявами про те що спадщину після батька вони не прийняли та приймати наміру не мають, проти прияйняття спадщини [PERSON] не заперечують (а.с. 60-62). 21 березня 2017 року [PERSON] отримала три свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на належні йому земельні ділянки, площами 2,5727 га, 0,7272 га, 0,0945 га, а також на належні батьку грошові вклади (а.с.73-75, 79). Таким чином, зазначене в сертифікаті на земельну частку (пай) імя матері заявника не відповідає записам у свідоцтві про її смерть, а встановлення факту належності їй цього правовстановлюючого документу є необхідними для підтвердження права власності. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України заявник, як спадкоємець першої черги, вправі звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа її померлій матері. Із аналізу письмових доказів у справі, суд вважає можливим встановити факт належності виданого на імя [PERSON] сертифікату про право на земельну частку (пай) матері заявника [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, дублікат якого може бути видано лише власнику, на імя якого видано оригінал втраченого документу. Із матеріалів справи вбачається, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік, оскільки фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, протягом шести місяців має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Із матеріалів справи також вбачається, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті батька, інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні. Тому, враховуючи що [PERSON] є єдиною, що належним чином прийняла спадщину спадкоємцем за законом після смерті батька, який у свою чергу прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON], але за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину і зареєструвати своє право власності, суд вважає необхідним визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на вказану земельну частку (пай).

Outcome: approved