Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

10.02.2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 13 червня 2009 року Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис за №146. В судовому засіданні позивач позов підтримав, зазначивши в обґрунтування вимог, що у шлюбі з відповідачем прожили біля 6 років. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб розпався тому, що за весь час спільного проживання вони так і не змогли порозуміти один одного, в них виявилися різні оцінки на шлюбні стосунки, моральні та матеріальні цінності, згодом між ними було втрачено почуття поваги та любові, що призвело до припинення шлюбних відносин. На теперішній час відповідачка мешкає з іншим чоловіком, від якого завагітніла і планує скласти з ним шлюб. Строк на примирення просить не надавати, оскільки з відповідачкою не мають наміру збереження шлюбу. Спору про місце проживання дитини не мають, дитина залишається проживати разом з матір'ю. Відповідач позов визнала та просила його задовольнити. Також вважає, що збереження їх сім'ї на сьогодні вже не можливе, тому строку на примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу бажає перейти на дошлюбне прізвище. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом установлено, що 13 червня 2009 року Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яка після реєстрації шлюбу перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], актовий запис за №146, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.8/. Від шлюбу подружжя [PERSON] мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.9/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно чч.2, 3 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитин и. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Згідно виписки №2179 виданою Одеською клінічною лікарнею від 04.02.2016 року, встановлено, що [PERSON] вагітна (9 неділь) /а.с.11/. Виходячи з пояснень відповідачки, яка повідомила, що її чоловік не є батьком її майбутньої дитини, а є інший чоловік, який визнає себе батьком цієї дитини, суд вважає, що збереження між сторонами даного шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припинені, на теперішній час відповідачка вагітна від іншого чоловіка і згодна на розлучення, тому його збереження суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved