Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

08.09.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу. Відповідач [PERSON] є колишньою співмешканкою сина позивача, яку [PERSON] зареєструвала у вказаному будинку на прохання свого сина. Згідно довідки №240 від 01.09.2020 року, [PERSON] з червня 2012 року за місцем реєстрації не проживає, не бере участі в його утриманні, не сплачує комунальні послуги, в ньому відсутні її особисті речі. Посилаючись на ст. 405 ЦК України, позивач просить суд визнати [PERSON] , 1985 року народження, такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . До початку проведення судового засідання позивач [PERSON] надала суду заяву про підтримання позовних вимог, відсутність заперечення проти заочного розгляду справи та можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її присутності, відзиву на позов не надала, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим та фактичним місцем проживання. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. В обґрунтування позову [PERSON] посилалась на те, що їй на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно з договором купівлі-продажу. Відповідно до довідки виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 16.03.2021 року, підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] , є зареєстрованою відповідач [PERSON] , [INFO] . Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Судом, при дослідженні матеріалів справи встановлено, що позивачем [PERSON] надано суду копію Договору купівлі-продажу від 02 лютого 1979 року, посвідченого державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори, згідно якого вона є власником будинку [ADDRESS] (а.с.8-9), що також підтверджено копією реєстраційного посвідчення, виданого Синельниківським бюро технічної інвентаризації, записаного на реєстрову книгу №10 за реєстровим №490 від 28 жовтня 1986 року (а.с.7). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, з огляду на викладені вище обставини, доказів належності на праві власності позивачу [PERSON] житлового будинку за [ADDRESS] , матеріали справи не містять та [PERSON] під час розгляду справи не надано, що в свою чергу вказує на відсутність підстав для задоволення заявленої нею позовної вимоги, за недоведеністю. На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: dismissed