Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

07.09.2018 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до державного реєстратора [PERSON] та ТОВ «Кредитні ініціативи», в якому з урахуванням уточнень позовних вимог 23.11.2018 та 20.12.2018 р. просила суд визнати незаконними дії ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо подання документів для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що знаходиться за [ADDRESS], адресою м. Харків, та протиправними дії державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради [PERSON] про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] від 16.05.2017 року, номер запису про право власності 26234578. При цьому, позивач посилалась на те, що між нею та АБ «АвтоЗАЗбанк» був укладений кредитний договір №05/2008, відповідно до якого банк надав позивачу на поточні потреби кредит у сумі 124 600,00 дол. США строком з 25.04.2005 до 25.04.2018 зі сплатою за користування кредитом 14%. Того ж дня між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та АБ «АвтоЗАЗбанк» було укладено договір іпотеки №05/2008-ИП від 24.04.2008, згідно із яким [PERSON] передала в іпотеку належну їй квартиру [ADDRESS] загальною площею 68, 6 кв.м. 06.06.2014 між ПАТ «Банк Кіпру», яке є правонаступником прав та обов'язків АБ «АвтоЗАЗбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, за яким право вимоги заборгованості за кредитним договором перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи». Пізніше позивачу випадково стало відомо, що 16.05.2018 ТОВ «Кредитні ініціативи» примусово звернуло стягнення на предмет іпотеки його шляхом реєстрації на своє ім'я, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 136379344. Позивач заперечує проти дій ТОВ «Кредитні ініціативи», вважає, що державна реєстрація права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] є незаконною та такою, що проведена із порушенням встановлених чинним законодавством правил. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» було здійснено стягнення належного їй майна без її згоди, незважаючи на заборону, встановленою Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». До того ж, позивач вважає, що під час здійснення державної реєстрації відповідачами не дотримано вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки позивач та іпотекодавці за договором іпотеки не отримували письмової вимоги про усунення порушення, а тому ТОВ «Кредитні ініціативи» подали для державної реєстрації неповний комплект документів, що передбачений п. 61 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того, позивач вказала, що на момент здійснення реєстрації права власності на іпотечне майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна був наявний запис про державну реєстрацію обтяжень, встановлених щодо нерухомого майна за адресою [ADDRESS] а саме накладено арешт від 18.01.2016 Московським ВДВС ХМУЮ. Незважаючи на це, державний реєстратор здійснив реєстраційні дії щодо нерухомого майна, що є порушенням норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 26.10.2018 р. представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» надав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що ТОВ «Кредитні ініціативи» завчасно надіслало повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов'язанням. Стосовно мораторію вказав, що мораторій на звернення стягнення на нерухоме житлове майно, що є предметом іпотеки, встановлено тільки щодо примусового відчуження такого майна без згоди власника, а оскільки іпотечний договір №05/2008 від 24.04.2008 містить застереження щодо реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, то примусове звернення стягнення на предмет іпотеки не відбувалося. Представник позивача із викладеними у відзиві доводами не погодився, 30.11.2018 р. надав суду відповідь на відзив, у якій вказав, що відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» на підтвердження направлення письмової вимоги надані недостовірні та неналежні докази з огляду на відсутність у них відповідних реквізитів. Також, представник відповідача зазначив, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося за відсутності відповідної оцінки суб'єкта оціночної діяльності, що є порушенням приписів частини 3 статті 37 Закону України «Про іпотеку». Також, позивач звернулася із клопотанням про витребування в державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради [PERSON] документів, що подавалися ТОВ «Кредитні ініціативи» для державної реєстрації речових прав на предмет іпотеки. Ухвалою суду від 28 грудня 2018 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів, на виконання якої державним реєстратором [PERSON] було надано відповідні документи. Позивач звернулася до суду із заявою про здійснення розгляду справи за її відсутності, позов підтримувала, просила суд задовольнити його у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові пояснення у справі, згідно з якими вважає, що під час державної реєстрації права власності порушено вимоги п. 61 Порядку державної реєстрації прав, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 та Закону України «Про іпотеку», оскільки документи, надані відповідачами містять значні розбіжності, а тому в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують дотримання ними приписів п. 61 Порядку державної реєстрації прав, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127. Представник позивача пояснив, що рекомендовані повідомлення про вручення із номерами 14000 3915135 0 ім'я [PERSON], 14000 3915134 2 на ім'я [PERSON], 14000 3915137 7 на ім'я [PERSON], 14000 3915133 4 на ім'я [PERSON], 14000 3915136 9 на ім'я [PERSON], копії яких надано державним реєстратором, містять дату отримання адресатом 16.03.2018, тоді як копії описів вкладень до цінного листа, наданих ТОВ «Кредитні ініціативи» та чеки про оплату послуг поштового зв'язку, містять відмітку установи поштового зв'язку із датою відправлення поштових направлень 21.03.2018, що є об'єктивно неможливою ситуацією. Позивач та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заперечують, що отримували вказані поштові відправлення. Також, твердження відповідачів про отримання поштових відправлень 14000 3915135 0, 14000 3915134 2, 14000 3915137 7, 14000 3915133 4, 14000 3915136 9 представник позивача спростовує відповіддю Укрпошти від 12.09.2018 №21-К-31188 на адвокатський запит, згідно із яким вказані відправлення були повернуті на зворотну адресу для вручення відправнику, що також підтверджує факт неотримання боржником та іпотекодавцями за іпотечним договором письмової вимоги про усунення порушення. До того ж, картка прийому заяви №124149355 від 16.05.2016, копія якої надана державним реєстратором, не містить посилання на прийняття державним реєстратором разом із заявою про державну реєстрацію рекомендованих повідомлень про вручення, що також ставить під сумнів достовірність наданих копій документів. Крім того, представник позивача зазначив, що у матеріалах, наданих державним реєстратором, відсутній документ, що підвереджує наявність права у ТОВ «Кредитні ініціативи» на державну реєстрацію речових прав на квартиру [ADDRESS]. Так, згідно із п. 57 Порядку проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. В іпотечному договорі №05/2008 від 25.04.2008 сторонами є [PERSON] та АБ «АвтоЗАЗбанк», а тому у документах, що надавався державному реєстратору, відсутній правовий зв'язок, який би вказував на наявність у ТОВ «Кредитні ініціативи» права реєструвати на своє ім'я право власності на нерухоме майно за адресою [ADDRESS]. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» [PERSON] звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності та просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідач державний реєстратор відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради [PERSON] у судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомила. Треті особи в судове засідання не з'явились, подали заяви письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та вивчивши доводи відзиву, на підставі всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановив наступне. 24 квітня 2008 року між [PERSON] та АБ «АвтоЗАЗбанк» укладено кредитний договір №05/2008, відповідно до якого банк надав позивачу на поточні потреби у сумі 124 600,00 дол. США строком з 25.04.2005 до 25.04.2018 зі сплатою за користування кредитом 14%. В забезпечення зобов'язань між АБ «АвтоЗАЗбанк» (іпотекодержатель) та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки №05/2008-ИП від 25.04.2008. Предметом вказаного договору є зобов'язання щодо передачі в іпотеку квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та квартири за адресою [ADDRESS]. 06.06.2014 між ПАТ «Банк Кіпру», яке є правонаступником прав та обов'язків АБ «АвтоЗАбанк» та відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, за яким право вимоги заборгованості за кредитним договором №05/2008 від 25.04.2008 перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи». Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон Відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №136379344 від 03.09.2018 року в якості підстави переходу права власності на зазначену квартиру у Державному реєстрі вказаний договір іпотеки від 25.04.2008 року. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Положення ст. 572 ЦК України встановлюють, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону (ч. 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку»). При цьому, можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку визначені частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку». Так, за приписами ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Як вбачається з п. 16 договору іпотеки, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі за заставною вартістю на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; прийняття предмету іпотеки у власність іпотекодержателем за заставною вартістю у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; укладення окремого договору; звернення іпотекодержателем до нотаріуса для вчинення виконавчого напису; звернення іпотекодержателем до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Пунктом 60 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 встановлено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, також подається документ, що підтверджує наявність факту згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна. Крім того, пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015, передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Суд зазначає, що аналіз наведеної вище норми дає підстави для висновку про те, що обов'язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним тільки в разі, коли така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання такої вимоги. Таким чином, іпотекодержатель має довести не тільки факт надіслання, а також й отримання вимоги. Отже, відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи», при подачі заяви про реєстрацію права власності серед необхідного комплекту документів повинно було разом із засвідченою копією вимоги про усунення порушень надати також докази направлення та отримання такої вимоги боржником та іпотекодавцями. Надаючи оцінку діям ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо повідомлення боржника та іпотекодавця в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», необхідно зазначити наступне. Підтвердженням отримання боржником [PERSON] та іпотекодавцями [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомлень, які пересилалися поштою рекомендованим листом, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту їхнього отримання, має бути повідомлення про вручення поштового відправлення, оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211. На виконання ухвали суду про витребування доказів державним реєстратором [PERSON] були надані наступні копії документів: заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №124149355 від 16.05.2018, квитанція про сплату адміністративного збору, копія іпотечного договору №05/2008-ИП, копія кредитного договору №05/2008 від 25.04.2008, повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов'язанням, копії рекомендованих повідомлень про вручення 14000 3915135 0, 14000 3915134 2, 14000 3915137 7, 14000 3915133 4, 14000 3915136 9 із відмітками про отримання, копія картки прийому заяви №124149355. Щодо копій рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, поданих державним реєстратором, суд вважає за необхідне зазначити таке. У відповідь на адвокатський запит ПАТ «Укрпошта» листом від 12.09.2018 №21-К-31188 повідомило, що відправлення із номерами 14000 3915135 0, 14000 3915134 2, 14000 3915137 7, 14000 3915136 9 були повернуті на зворотну адресу для вручення відправнику, що, на переконання суду, підтверджує факт неотримання боржником та іпотекодавцями письмової вимоги про усунення порушення. Також, суд приймає до уваги аргументи представника позивача про існування розбіжності у датах, проставлених в документах поштових відправлень. Так, у матеріалах справи містяться копії рекомендованих повідомлень про вручення із номерами 14000 3915135 0, 14000 3915134 2, 14000 3915137 7, 14000 3915133 4, 14000 3915136 9, що були направлені боржнику та іпотекодавцям відповідно. Датою отримання цих відправлень адресатами згідно із відмітками, проставленими у повідомленнях про вручення, є 16.03.2018. Натомість, відповідач «Кредитні ініціативи» надав до суду разом із відзивом копії описів вкладень до цінного листа із повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, що направлялися боржнику та іпотекодавцям, та квитанцію про оплату послуг поштового зв'язку, датовані 21.03.2018. Суд погоджується із позицією позивача, відповідно до якої ситуація, за якої поштове відправлення направлене 21.03.2018, а вручене адресатові 16.03.2018 є об'єктивно неможливою, що викликають сумнів у достовірності доказів, наданих ТОВ «Кредитні ініціативи» та державним реєстратором [PERSON]. Позивач зазначила, що їй не надходило та вона не отримувала жодних повідомлень та письмових вимог від іпотекодержателя в розумінні ст. 35 Закону України «Про іпотеку», згоду на відчуження предмету іпотеки позивач також не надавала. Таким чином, дослідивши у сукупності докази, надані сторонами, враховуючи відсутність достовірних доказів про направлення відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» письмової вимоги про усунення порушення та її отримання боржником та іпотекодавцями, суд прийшов до висновку, що дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою вул. Н. Ужвій, буд. 60, м. Харків за ТОВ «Кредитні ініціативи», яке виникло на підставі договору іпотеки, є протиправними, оскільки не були виконані умови п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015. Щодо порушення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суду зазначає наступне. Згідно з п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Предмет іпотеки був переданий банку в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у доларах США, площа вказаної квартири становить 68,6 кв.м., дане майно використовується позивачем як місце її постійного проживання та іншого майна у неї немає, суд дійшов висновку, що до правовідносин сторін, які виникли з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки повинен бути застосований Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому відповідачі в силу зазначених положень Закону не могли вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане майно. Стосовно відсутності оцінки майна, переданого в іпотеку, суд вважає за необхідне вказати на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки відбувалося в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку», а саме шляхом набуття права власності на предмет іпотеки на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язаний був надати відповідачу державному реєстратору [PERSON] оцінку вартості іпотеки. Порядок проведення оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності регулюється Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методикою оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 р. №1891 та Національним стандартом №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р №1440. Проте, доказів проведення оцінки предмету іпотеки, зробленої суб'єктом оціночної діяльності на момент набуття відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідачами не надано. Отже, дії відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» не відповідають приписам ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку». В свою чергу, при винесенні державним реєстратором оскаржуваного рішення було порушено встановлений чинним законодавством порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття останнього у власність, оскільки була відсутня оцінка предмета іпотеки. Щодо твердження позивача про порушення державним реєстратором порядку реєстрації у зв'язку з наявністю зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно суд зазначає наступне. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 03.09.2018, номер інформаційної довідки: 136379344, вбачається, що на нерухоме майно за адресою [ADDRESS], накладено арешт. Запис про обтяження внесений реєстратором Харківського міського управління юстиції Брижатим Володимиром Дмитровичем, підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження, серія та номер: 49349584, виданий 18.01.2016, видавник: Московський ВДВС ХМУЮ. Відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на 28.12.2015) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Арешт майна полягає у обмеженні розпорядження, володіння і користування майном, тобто накладення арешту на майно є обмеженням прав власника і як наслідок є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій щодо такого майна до часу зняття такого обмеження. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №826/12626/15. У зв'язку із тим, що на момент проведення реєстраційних дій на нерухоме майно було накладено арешт, що є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій, суд прийшов до висновку, що державним реєстратором [PERSON] було порушено п.6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження». Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини порушення прав позивача при реєстрації права власності на належне йому майно за іпотекодержателем ТОВ «Кредитні ініціативи» знайшли своє підтвердження при розгляді справи, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. З відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1409,60 грн. та 352,40 грн. за заяву про забезпечення позову, разом 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved