Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

09.08.2019 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з 26 грудня 2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . 08.11.2017 року рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області. Дитина знаходиться на повному утриманні матері, тобто позивача, відповідач дуже рідко спілкується з сином та не підтримує його матеріально. Відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, оскільки не хворіє, веде та отримує дохід із підсобного господарства, працює в філії «Автодор №1» ДП «Донецький Облавтодор» та отримує заробітну плату. Враховуючи, що добровільно відповідач матеріальну допомогу на неповнолітню дитину не надає, позивач просить суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 25% з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 06.09.2019 року відкрито провадження у справі, та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження на 09-00 год. 04.10.2019 р.. В судове засідання позивач не з`явилась, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження у встановлений судом строк не подав. Виходячи з вищевикладеного, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини справи. Позивач з відповідачем з 26.12.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 08.11.2017 року шлюб між ними розірвано. При сумісному житті з відповідачем [INFO] у них народилась дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області, де в графі батько зазначений відповідач, тобто [PERSON] . Дитина знаходиться на повному утриманні позивача, вона сама намагається її забезпечити, а відповідач добровільно виділяти кошти на утримання сина відмовляється. Відомості про матеріальне становище відповідача позивачем не подані. Відповіднодо ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права що до здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставинах суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, підлягають задоволенню, розмір аліментів необхідно визначати з усіх видів заробітку відповідача. Також, суд зазначає, що у разі зміни місця проживання дитини, або матеріального становища батьків, або інших обставин, що мають істотне значення, сторони не позбавлені можливості звернутись до суду з вимогами про зміну розміру аліментів, або їх скасування. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved