Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

08 лютого 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , смерть якого зареєстрована Дужевською сільською радою Чауського району Могильовської області Республіки Білорусь. Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку та господарських споруд, що розташовані у [ADDRESS] . В 1980 році її батько [PERSON] покинув родину та виїхав у невідомому напрямку. Його розшукували по всій території колишнього СРСР і знайшли в Білорусії. В 1984 році батьки офіційно розлучилися, і вони з мамою і братом [PERSON] залишилися проживати у вищевказаному будинку, де і були прописані, а батько залишився проживати в Республіки Білорусь. Батько не підтримував з ними ніяких відносин, вони не листувалися. [INFO] померла її мати [PERSON] . У лютому 2020 року від спільних знайомих їй стало відомо, що її батько начебто помер, у зв`язку з чим до Республіки Білорусь було направлено запит про ймовірне свідоцтво про смерть. 20.12.2020 року було надіслано свідоцтво про смерть [PERSON] . 12 січня 2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Сахової М.А. з заявою про прийняття спадщини за законом. Однак їй було роз`яснено про пропущення встановлення законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, і відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. 23 березня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] представника Маріупольської міської ради Манько Я.І., в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень посилався на те, що відповідно до правових позицій Верховного суду України якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. 05 квітня 2021 року позивачкою надана відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що не була обізнана про смерть батька, так як відносини з ним були досить не прості. Крім того, протягом 2008-2021 років в неї були істотні труднощі: у 2006 році народився син [PERSON] , брат перебував на обліку в психіатричній лікарні та наркодиспансері, мати тяжко хворіла, а батько уникав спілкування з ними. Вона неодноразово намагалася спілкуватися за життя з батьком, але йому це не було потрібно. Вона була єдиною годувальницею та одноособово утримувала будинок в належному стані. Враховуючи, що батько проживав в Республіці Білорусь, вона не мала можливості його відвідувати, а коли їй стало відомо про ймовірну смерть батька, вона намагалася виконати всі дії для прийняття спадщини. 30 березня 2021 року представником позивачки адвокатом Корольовою О.В. надані клопотання про витребування доказів щодо реєстрації права власності на об`єкт, розташований по [ADDRESS] , та спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . 21 квітня 2021 року представником позивачки адвокатом Корольовою О.В. надані клопотання про допит свідків та долучення письмових доказів. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 09 лютого 2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09 березня 2021 року за клопотанням представника позивача замінено первісного відповідача за позовною заявою [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини [PERSON] на належного відповідача - Маріупольську міську раду. Ухвалою суду від 30 березня 2021 року за клопотаннями представника позивачки адвоката Корольової О.В. витребувано з ККП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації - Маріупольська нерухомість» відомості щодо реєстрації права власності та у приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Сахової М.А. копію спадкової справи померлого [PERSON] . Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 19 травня 2021 року підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до судового розгляду. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та відповіді на відзив, просила позовні вимоги задовольнити. Представник позивачки адвокат Корольова О.В. підтримала пояснення позивачки, просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Маріупольської міської ради Мєскєв М.С. позовні вимоги не визнав та підтримав пояснення, наведені у відзиві. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Тепле Чауського району Могильовської області Білорусі помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно відділом запису актів цивільного стану Чауського районного виконавчого комітету Могильовської області Республіки Білорусь 20 листопада 2020 року за запитом представника [PERSON] адвоката Корольової О.В. (а.с.7-10). [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Орджонікідзевським відділом державної реєстрації цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 21 січня 2020 року (а.с. 15). Позивачка вказує, що після смерті батька залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку та господарських споруд, що розташовані у [ADDRESS] , проте зазначені обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки відповідно до довідки ККП «Міське бюро технічної інвентаризації - Маріупольська нерухомість» від 09.04.2021 року, станом на 2003 рік право власності на будинок [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с. 93). Виписка з протоколу засідання виконкому Орджонікідзевської районної ради депутатів трудящих від 21 червня 1968 року про виділення земельної ділянки [ADDRESS] [PERSON] під забудову житлового будинку, та договір про надання земельної ділянки [ADDRESS] у безстрокове користування для будівництва житлового будинку, не є належними доказами на підтвердження права власності вищевказаного будинку померлому [PERSON] . Як зазначено уст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1, ч.2ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1, 2 ст.. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Оскільки останнім місцем проживання спадкодавця [PERSON] було: Республіка Білорусь Могильовська область Чауський район Дужевська сільська рада село Тепле, місцем відкриття спадщини є відповідна нотаріальна контора (нотаріус) або уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування Чауського району Могильовської області Республіки Білорусь. Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, в ході проведення підготовчого судового засідання суду не надано доказів та не заявлено відповідних клопотань про витребування вказаних доказів щодо відкриття спадщини за останнім місцем проживання [PERSON] . З урахуванням наведеного, через відсутність інформації про коло інших спадкоємців, які прийняли спадщину, суд позбавлений можливості визначити коло відповідачів, до яких повинні бути пред`явлені позовні вимоги. Щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд зазначає наступне. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що перебіг строку, у межах якого спадкоємці мали право прийняти спадщину після смерті [PERSON] , розпочався з 12 вересня 2008 року й закінчився 13 березня 2009 року. У цей строк позивачка не звернулася із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті батька [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Сахової М.А. від 13 січня 2021 року відмовлено [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] громадянина Республіки Білорусь [PERSON] , у зв`язку з пропуском строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України (а.с. 6). Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20). Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом із тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, як на підставу поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса, посилалася на відсутність у позивача інформації щодо смерті батька, проживання в іншому населеному пункті, не спілкування зі спадкодавцем за життя та складні життєві обставини. На підтвердження зазначених обставин позивачкою надані: довідка КНП «Психіатрична лікарня міста Маріуполя» про знаходження [PERSON] , [INFO] , в консультативній групі нагляду у лікаря-психіатра з діагнозом: Легка розумова відсталість; трудові книжки на ім`я [PERSON] та на ім`я [PERSON] ; та довідки про реєстрацію [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Крім того, за клопотанням позивачки були допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є її сусідами та які пояснили, що практично не пам`ятають батька позивачки. Коли він жив з ними, то постійно вживав алкогольні напої. Брат позивачки - наркоман, мати дуже хворіла. Позивачка утримувала усіх, ще й виховувала дитину. Відомо, що [PERSON] розшукувала батька, однак знайшла чи ні, не знають. Про смерть батька їм також нічого не відомо. У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) зроблено правовий висновок про те, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 635/4551/18, від 27 травня 2020 року у справі № 336/1127/17, від 30 червня 2020 року у справі № 431/5782/17, від 13 грудня 2018 року у справі № 703/1560/17, від 25 квітня 2018 року у справі № 344/6096/16-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. З огляду на зазначене, оскільки [PERSON] не надала належних і допустимих доказів на підтвердження наявності непереборних, істотних труднощів для подання нею заяви про прийняття спадщини у строк, передбачений частиною першою статті 1270 ЦК України, суд вважає, що незнання про смерть батька та життєві труднощі (безробіття, хвороба матері, знаходження на утримання дитини та брата) не є поважними причинами пропуску встановленого законом строку, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили їй здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд приходе до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Маріупольської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: dismissed