Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

08 квітня 2014 [PERSON], [PERSON], [PERSON], звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому зазначили, що їм на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. З січня 2013 року колишня дружина позивача [PERSON] - [PERSON] не мешкає в зазначеній квартирі, оскільки у зв*язку з фактичним припиненням шлюбних відносин з чоловіком постійно проживає за адресою: [ADDRESS]. Позивачі просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] у зв*язку з не проживанням без поважних причин за зазначеною адресою понад строки, встановлені законодавством. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з*явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких підтримали заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги і пояснила, що з 22 серпня 2007 році в належній позивачам по справі квартирі [ADDRESS] зареєстрована дружина [PERSON] - [PERSON] Фактично позивач по справі [PERSON] разом із дружиною [PERSON] та дитиною до січня 2013 року мешкали в зазначеній квартирі, а з січня 2013 року вирішили мешкати окремо і стали знімати квартиру. Після того відповідач по справі в квартирі не мешкає; припинивши фактично мешкати з чоловіком -[PERSON] до квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову і зазначила, що з 2002 року до грудня 2012 року вона разом із чоловіком - [PERSON] та дитиною мешкала в квартирі [ADDRESS], в якій також проживали батьки чоловіка - [PERSON] та [PERSON] З січня 2013 року вони з чоловіком перестали мешкати в зазначеній квартирі, оскільки вирішили мешкати окремо від батьків, у зв*язку з чим стали знімати квартиру. До 14 травня 2013 року вони з чоловіком та дитиною мешкали в зйомній квартирі, а згодом вона, припинивши фактично шлюбні відносини з чоловіком через зловживання останнім спиртними напоями, пішла жити в квартиру батьків, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Пояснила, що не стала проживати в [ADDRESS] з власної волі, оскільки припинивши стосунки з чоловіком, вважає його родину чужою і не має наміру мешкати разом в одній квартирі; перешкод з боку відповідачів не чинилося, стосунки між ними добрі. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], з*ясувавши позицію позивачів [PERSON] та [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивачам [PERSON] (а.с.5), [PERSON] (а.с.6) та [PERSON] (а.с.7-8) на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20 березня 1995 року (а.с.9), договором купівлі-продажу від 20 травня 2011 року (а.с.10-11) та витягом про державну реєстрацію прав (а.с.13-14). Як вбачається з актів перевірки паспортного режиму, складених 21 червня 2013 року (а.с.17), 23 грудня 2013 року (а.с.16), 03 лютого 2014 року (а.с.18) [PERSON] разом із сином - [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не мешкають з 21 січня 2013 року; їх особисті речі в квартирі відсутні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] з власної волі, за відсутності поважних причин не проживає в [ADDRESS] більше одного року та враховуючи, що реєстрація відповідачки в належній позивачам квартирі порушує їх права як власників, оскільки останні позбавлені можливості вільно володіти та розпоряджатися нею, суд вважає за необхідне задовольнити позов, визнавши відповідача [PERSON], яка не заперечувала проти задоволення позовних вимог, такою, що втратила право користування жилим приміщенням у зазначеній квартирі.

Outcome: approved