Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

09 червня 2017 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що квартира [ADDRESS] була надана позивачу на підставі ордеру від 16 грудня 2009 року. В зазначеній квартирі зареєстрована відповідач, яка в ній не проживає з 01.04.2015 року. Добровільно зніматись з реєстраційного обліку за вказаною адресою відповідач не бажає. Позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 35 в будинку № 4-Б по вул. Велика Діївська (колишня вул. Братів Трофімових) в м. Дніпрі, що є підставою для зняття її з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Позивач [PERSON] у заяві від 12 червня 2017 року просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Письмових заяв від неї не надходило. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] (колишня вул. Братів Трофімових) в м. Дніпрі була надана [PERSON] на підставі ордеру № 43 серії Н-09 від 16 грудня 2009 року, виданого згідно рішення виконкому Ленінської районної у місті ради від 20.11.2009 року № 771 (а.с. 9, 11). У вищезазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON] (основний квартиронаймач) та його донька [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] (колишня вул. Братів Трофімових) в м. Дніпрі не проживає з 01 квітня 2015 року, що підтверджується актами від 02.09.2016 року, від 05.12.2016 року та від 30.03.2017 року (а.с. 19-21). Частиною 1 статті 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Водночас, відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що\~Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності звязку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська (колишня вул. Братів Трофімових)[ADDRESS] не проживає з 01 квітня 2015 року, тобто понад шість місяців, а, отже, є достатні підстави для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. (а.с. 4). На підставі викладеного та

Outcome: approved