Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

10.06.2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. 08.07.2016 року позивач надала до суду уточнену позовну заяву, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.02.1991 року. Під час сумісного проживання в них народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області від 08.11.2012 року, шлюб між ними було розірвано. Вже чотири роки вони не проживають разом з відповідачем, діти живуть з нею, та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач не надає коштів на утримання дітей добровільно, у зв'язку з чим в неї виникла необхідність звернутись до суду з даною позовною заявою про стягнення аліментів. Окрім того відповідач не цікавиться дітьми з 2012 року, не забезпечує їх матеріально, не приймає участі в вихованні та їх духовному розвитку, та вона вимушена забезпечувати дітей матеріально самостійно, та піклуватись про їх духовний та фізичний розвиток. Просить суд: -стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття; -позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Позивач [PERSON] в судовому засіданні не була присутня, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. [INFO] року у позивачки з відповідачем, які перебували в зареєстрованому шлюбі, народилися діти [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6,7). Шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, був розірваний на підставі рішення Микитівського районного суду міста Горлівки Донецької області від 08.11.2012 року. Діти знаходяться на повному утриманні позивача, проживають разом зі нею за адресою: [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Згідно з розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 розгляд справ, підсудних Микитівському районному суду м. Горлівки, здійснюється Слов'янським міськрайонним судом Донецької області. Позивач мешкає в м. Горлівки Донецької області разом з неповнолітніми дітьми, однак даний населений пункт тимчасово непідконтрольний Україні, а тому суд не має можливості зобов'язати Орган опіки та піклування, який знаходиться за місцем проживання неповнолітніх дітей, надати суду висновок, щодо можливості позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Судом, враховуючи вищевикладене та викладене в позовній заяві, встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], їх виховання та утримання, що суд розцінює як ухилення від виховання дітей та свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками. На підставі наданих доказів суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками і, виходячи з інтересів неповнолітніх дітей та конкретних обставин справи, немає можливості вплинути на відповідача з метою змінити ставлення до виховання своїх дітей, відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-Х1У (із змінами та доповненнями), максимальний загальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 70 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. [PERSON], в порушення ст. 180 СК України, не виконує свої обов'язки по утриманню дітей до повноліття. Оскільки [PERSON] свідомо ухиляється від цього зобов'язання, даний спір сторонами не вирішений в позасудовому порядку, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає задоволенню, кошти на утримання дітей повинні бути стягнуті в судовому порядку в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 81, 150, 155, 164, 180, 182, 183 СК України, ст. ст. 10, 11, 82, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved