Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

08 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому договору дарування житлового будинку [ADDRESS] , посвідченого 15 листопада 2000 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко Г.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-4762 на ім`я [PERSON] . В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначає, що являється власником Ѕ частини житлового будинку, загальною площею 73,10 кв.м., житловою площею 28,00 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить йому на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 15 листопада 2000 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко Г.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-4762. Іншим співвласником будинку (1/2 частина) являється сестра заявника [PERSON] . При укладенні вказаного договору дарування, в ньому була допущена помилка, яка перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд, зокрема у розподілі будинку в натурі між співвласниками. Так, в зазначеному договорі дарування ім`я заявника було зазначено як « [PERSON] », що не збігається із записом його ім`я в паспорті громадянина України, що був виданий Новомосковським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 09.02.2005 року, у якому його ім`я зазначене, як « [PERSON] ». На думку заявника, причиною неправильного написання його ім`я у правовстановлюючому документі стало те, що на момент оформлення Договору дарування заявник був неповнолітнім, договір, в його інтересах підписувала мати, але у зв`язку з тим, що свідоцтво про народження заявника було видано на російській мові, нотаріус, зробивши переклад на українську мову, зазначила в договорі його ім`я як « [PERSON] ». На даний час внести зміни до правовстановлюючого документу не можливо, а тому посилаючись на вимоги п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України заявник в судовому порядку просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документу. 08 липня 2019 року відкрито провадження у справі. В судове засідання представник заявника не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву про встановлення факту підтримала (а.с.24). Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.21). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті. Суду подано копію договору дарування житлового будинку АВО №211770, посвідченого 15 листопада 2000 державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шевченко Г.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-4762 (а.с.7), у відповідності до якого [PERSON] та [PERSON] являються власниками по Ѕ частині житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.7), що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.11.2018 року (а.с.8). Між тим, згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 09 лютого 2005 року Новомосковським МВ УМВС України у Дніпропетровській області, ім`я заявника вірно зазначено як [PERSON] (а.с.5). Таке ж ім`я заявника записано й у картці платника податків (а.с.6). Аналіз поданих документів, свідчить про наявність розбіжностей в написанні ім`я власника Ѕ частини житлового будинку у правовстановлюючому документі, а саме замість вірного ім`я « [PERSON] » було записано « [PERSON] ». В даному випадку, суд погоджується з думкою заявника, що такі розбіжності сталися в результаті неправильного перекладу його ім`я з російської на українську мову. При цьому,означені невідповідності перешкоджають заявнику у реалізації його прав, як власника Ѕ частини житлового будинку, і не можуть бути усунені іншим чином, ніж шляхом встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документу заявнику. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, та має бути задоволена, а заявнику повинен бути встановлений факт належності правовстановлюючого документу - Договору дарування житлового будинку [ADDRESS] від 15.11.2000 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved