Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

10.02.2014 року [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 06.02.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого [INFO] у них народилася дитина син [PERSON]. Позивачка зазначила, що вона не працює, оскільки зайнята доглядом за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ? частки заробітної плати (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісяця, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України», починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до 26.03.2016 року, так як відповідач ухиляється надавати допомогу на утримання сім'ї в добровільному порядку. Під час судового розгляду справи позивачка заявлені позовні вимоги підтримала із підстав, які зазначені у її позовній заяві та просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні надав заперечення проти позову, в якому просить суд позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на утримання дружини до досягнення трирічного віку дитини в розмірі 1/6 частини заробітку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON], підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 06.02.2013 року між [PERSON], та [PERSON], було укладено шлюб, від якого [INFO] народилася дитина - син [PERSON] (а.с.6). Сторони проживають окремо одна від одної, дитина проживає разом з матір'ю. Позивачка не працює, зайнята доглядом за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Відповідач ігнорує свій обов'язок, як чоловіка і батька по утриманню своєї сім'ї, хоча має таку можливість, оскільки працює на прикордонній заставі «Копище» ДПС України і має відповідний заробіток та може утримувати дружину і дитину належним чином. Відповідач не є інвалідом та не страждає на тяжке захворювання. Відповідно до положень ч.2 ст.84 СК України з якої слідує, що дружина, з якою проживає дитина, має права на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання вона має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України). Частиною 1 ст.80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Із п.2 та п.4 ч.1 ст.182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Так позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі ? частки заробітної плати (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісяця, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України», починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 26.03.2016 року. Однак, як вбачається із заперечення яке надав відповідач в судовому засіданні, останній працює на прикордонній заставі «Копище» ДПС України за контрактом, який закінчується 01.12.2014 року, а тому, суд вважає, що розмір аліментів повинен бути визначений у частці від заробітку /доходу/ відповідача, яка визначається судом. Враховуючи те, що позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат, враховуючи передбачені законом обставини при яких судом може бути визначено розмір аліментів на утримання дружини, з врахуванням матеріального становища відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини, зайнятої вихованням дитини до досягнення дитиною трьох років в розміри 1/6 частки від його заробітку /доходу/. Так відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: partial