overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

09.11.2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, Ухвалою суду від 10.11.2021 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Обгрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказує, що у вересні 2016 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , 2019 року народження. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння та поваги, різні погляди на вирішення сімейних проблем. Все це привело до втрати почуття поваги і любові та припинення подружніх відносин. Подальше сумісне життя є недоцільним. Сім`я існує формально і зберегти її вже не можливо. Справу просить розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони 20.09.2016 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, так як сім`я розпалась повністю і зберегти її вже не можливо. Почуття поваги та любові себе вичерпали. На протязі тривалого часу кожен із них проживає своїм життям, шлюб існує формально. Відповідач проти задоволення позову не заперечує. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. Тому суд вважає, що збереження шлюбу між подружжям [PERSON] є недоцільним. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

09.12.14 ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 04.06.2013 року між позивачем і АКБ «Індустріалбанк» було укладено генеральний договір №ЦО-15-000160. Відповідно до реєстру №4 від 30.09.2013 року до договору страхування договір №ЦО-15-000160 добровільного страхування кредитів від 04.06.2013 р. під страховий захист були взяті ризики у відношенні Договору кредитної лінії №3605/0198/981/13 від 03.09.2013 року, укладеного з [PERSON]. 03.06.2014 року АКБ «Індустріалбанк» звернувся до ПрАТ «СТ «Іллічевське» із заявою на виплату страхового відшкодування , оскільки наступив страховий випадок, а саме непогашення відповідачем заборгованості по кредиту. 23.06.2014 року позивачем було виплачено страхове відшкодування АКБ «Індустріалбанк» в розмірі 6633,29 грн., тому і просять у судовому порядку стягнути з відповідача сплачену суму страхового відшкодування та понесені судові витрати при подачі позову. Від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без її участі, вимоги, викладені у позовній заяві, підтримує у повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 04.06.2013 року між позивачем і АКБ «Індустріалбанк» було укладено генеральний договір №ЦО-15-000160. Згідно цього договору добровільного страхування фінансових ризиків від 04.06.13, позивач прийняв на себе страхування ризику неповернення кредиту згідно до укладеного кредитного договору. 03.06.2014 року до ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» надійшли заяви від АКБ «Індустріалбанк» на виплату страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку - невиконання [PERSON] зобов'язань, передбачених кредитним договором №3605/0198/981/13 від 03.09.13. Заявлена подія визнана страховим випадком - «Невиконання позичальником своїх зобов'язань по поверненню суми кредиту». Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно умов генерального договору № ЦО-15-000160 добровільного страхування фінансових ризиків від 04.06.13, ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» перерахувало на користь АКБ «Індустріалбанк» страхове відшкодування у розмірі 6633,29 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 5658 від 23.06.2014. Виходячи з положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

09.12.15 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів заробітку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що з відповідачем мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею, та перебувають на повному утриманні матері. У зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, просила стягнути з нього аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

09.12.2005 року між сторонами укладено шлюб у ВРАЦС Будьоннівського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 518, про що свідчить свідоцтво про шлюб. На теперішній час сторони бажають розірвати шлюб. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з 2012 року, родина розпалась остаточно і в подальшому збережена бути не може. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним судового збору в сумі 768.40 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

09.12.2009 року Комінтернівським районним судом Одеської області ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області, третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, відділу Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, згідно якого за [PERSON], визнано право на одержання у власність земельної ділянки площею 9,17 га із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року та належала останній на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.06.2007 року Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області та зареєстровано в реєстрі за №2382. 13.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки при ухваленні рішення допущено неповноту та не розглянуто позовну вимогу щодо визнання за нею права власності на зазначену земельну ділянку, в результаті чого в нього немає можливості оформити право власності неї. Згідно ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за доцільне ухвалення додаткового рішення по справі, оскільки в резолютивній частині рішення дійсно допущено неповноту. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-23 00:00:00

09.12.2010 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22.01.2000 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, шлюбні відносини припинені приблизно з серпня 2010 року, спільне господарство не підтримують, проживають окремо, примирення між ними не можливе, а тому позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі 22 січня 2000 року зареєстрували шлюб у Виконкомі Миколаївської сільської ради Донецької області Красноармійського району, актовий запис №3 (а.с.8). Від шлюбу мають неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та Богдана, [INFO] (а.с.9,10). Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2010 року з причини несумісності характерів, спільне господарство не підтримується, проживають вони окремо, відповідач проживає разом з іншою жінкою. Спору про поділ сумісного майна на теперішній час немає, спір про утримання дітей буде вирішуватись окремо. За цих обставин, суд вважає, що примирення між ними та збереження сімї неможливі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В звязку з тим, що відповідач визнав позов повністю, і зміст цієї обставини не суперечить законодавству, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

09.12.2011 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Першотравневої сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис №04 (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON] мають сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено в червні 2019 року у зв`язку з протилежністю поглядів на шлюб, сім`ю, відсутність взаємопорозуміння та взаємоповаги. Сторони спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають, мешкають окремо. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.12.2011 слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 7), яке не просила змінювати у рішенні про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач - не заперечує проти його розірвання, визнавши позовні вимоги. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що шлюб між подружжям існує лише формально, зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, оскільки це суперечитиме їх інтересам, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне ухвалити рішення яким задовольнити позовні вимоги [PERSON] та розірвати шлюб, зареєстрований 09.12.2011 виконкомом Першотравневої сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис №04. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

09.12.2013 р. [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 21.07.2012 року в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 456. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 21.07.2012 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені 26.04.2013 року. Під час спільного проживання з відповідачем між ними були досить складні відносини, через різні характери, погляди на життєві цінності, сім'ю та шлюб, між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, що призвели до втрати взаємної поваги та почуття кохання один до одного. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими. Судом встановлено, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.07.2012 року - а.с.6. Шлюбні відносини припинені 26.04.2013 року, з причини відсутності взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, через різні характери та погляди на сімейне життя. Суперечки про розподіл майна між сторонами на даний час не існує. За таких обставин, суд вважає, що у відповідності зі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позовна заява про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

09.12.2013 р. КП «ЖЕО №14» звернулося до суду з позовом до [PERSON] яким просить визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням - кімнатою [ADDRESS]. КП «ЖЕО №14» вказує, що в кімнаті [ADDRESS] зареєстрований відповідач. Згідно акту від 26.09.2013р. [PERSON] з серпня 2008р. за вказаною адресою не мешкає. Обов'язком КП «ЖЕО №14» є вживання заходів, щодо збереження житлового фонду , який є комунальною власністю. Заборгованість за житлово - комунальні послуги зростає. Місце проживання його не відоме. КЖП № 14 просить визнати [PERSON] таким, що втратила право користування житловою площею, оскільки відповідач не проживає в квартирі понад 6-х місяців та зняти з реєстраційного обліку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про підтримання позову, розгляд справи у свою відсутність та згоду на заочний порядок розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно належним чином за місцем реєстрації по [ADDRESS], але згідно поштового повідомлення судова повістка повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. З вказаних причин суд прийшов до висновку, що відповідач недобросовісно користуються своїми процесуальними правами. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного провадження зі згоди позивача, позов слід задовольнити частково, відповідно до ст.71 ЖК України, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Судом встановлено що [PERSON] зареєстрована в кімнаті [ADDRESS] а.с.3, але згідно акту обстеження від 26.09.2013р. фактично не проживає з серпня 2008р. а.с. 5. До теперішнього часу його місцезнаходження невідоме. Заборгованість за житлово - комунальні послуги зростає. Оскільки відповідач в спірному житловому приміщенні не проживає, житло за призначенням не використовує більш ніж 6 місяців без поважних причин, відповідно може бути визнаний таким що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно ст. 71 ЖК України на яку посилається позивач, передбачено збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В частині позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку [PERSON] слід відмовити, оскільки суд своїм рішенням визнав [PERSON] втратившою право користування житловим приміщенням. На підставі ст.ст.71,72 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

09.12.2013 року [PERSON] звернувся до Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що спільне життя з відповідачем склалося невдало. Збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим. Позивач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надав до суду заяву, у якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечував проти винесення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання двічі не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони 06.09.2004 року зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 43 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (місце реєстрації - Перовська сільська рада Сімферопольського району АР Крим). Спірні правовідносини регулюються статтями 104, 105, 110-112 Сімейного кодексу України. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило інтересам подружжя, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного, на підставі статей 104, 105, 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved