Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

10.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення завданих збитків у розмірі 17778,00 грн. у результаті порушень вимог щодо використання територій та об'єктів природно-заповідного фонду, що передбачено ст. 63 Закону України «Про природно-заповідний фонд». Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав, та просив задовольнити. Відповідач до суду не з»явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності з вимогами ст. ст. 224-225 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно п.1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого указом Президента України від 13.04.2011 № 454/2011, остання входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 № 429, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.11.2011 № 1347/20085 (далі Положення), Державна екологічна інспекція в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується. Відповідно до п. й) ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п. 6.17 Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 № 429, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.11.2011 № 1347/20085, Державна екологічна інспекція у Полтавській області (далі Держекоіспекція) може виступати позивачем або відповідачем в судах. На виконання постанови прокурора у кримінальному проваджені, старшого прокурора прокуратури Київського району м. Полтави [PERSON] від 30.01.2015 р. про призначення позапланової перевірки Полтавської державної сільськогосподарської дослідної станції ім. М.І. Вавилова інституту свинарства і агропромислового виробництва національної академії аграрних наук України, Державною екологічною інспекцією у Полтавській області (далі Держекоінспекція) проведено позапланову перевірку в частині фактів викладених у постанові про призначення перевірки від 30.01.2015 р., за результатами якої складено акт від 20.02.2015 № 07/01-01-14. Під час перевірки встановлено самовільну порубку одного дерева до ступеня припинення росту на території ботанічної памятки природи місцевого значення «Парк державної дослідної станції», що зафіксовано актом обстеження від 11.02.2015 № 07/01-01-14/1 та польовою переліковою відомістю. Відповідно до вищевказаної постанови про призначення перевірки причетною особою до незаконної рубки є гр. [PERSON] У відповідності до ст. 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд» території та об'єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися: у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища. Встановлені основні види використання, а також заготівля деревини, лікарських та інших цінних рослин, їх плодів, сіна, випасання худоби, мисливство, рибальство та інші види використання можуть здійснюватися лише за умови, що така діяльність не суперечить цільовому призначенню територій та об'єктів природно-заповідного фонду, встановленим вимогам щодо охорони, відтворення та використання їх природних комплексів та окремих об'єктів. Згідно із ст. 28 Закону України «Про природно-заповідний фонд» на території пам'яток природи забороняється будь-яка діяльність, що загрожує збереженню або призводить до деградації чи зміни первісного їх стану. Статтею 9-1 Закону України «Про природно-заповідний фонд» передбачено, що спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду здійснюється в межах ліміту та на підставі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду. Вказаний дозвіл відповідачу не надавався. Таким чином відповідачем допущено порушення законодавства про природно-заповідний фонд, передбачене ст. 63 Закону України «Про природно-заповідний фонд» , а саме: порушенні вимог щодо використання територій та об'єктів природно-заповідного фонду. У відповідності до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 63 Закону України «Про природно-заповідний фонд» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідно до частини 4 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Статтею 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд» передбачено, що розміри шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про природно-заповідний фонд, визначаються на основі кадастрової еколого-економічної оцінки включених до його складу територій та об'єктів, що проводиться відповідно до цього Закону, та спеціальних такс , які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України заподіяна шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна природним комплексам територій та обєктів природно-заповідного фонду складає 17778,00 грн., відповідно до розрахунку позивача та згідно додатку 1 «Такса для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок незаконної рубки або пошкодження дерев та рослин, що мають здеревяніле стебло, до ступеня припинення росту» постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 № 541 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд». На претензію Держекоінспекцієї № 14/02-08 від 03.03.2015, відповідачем заподіяні державі збитки не відшкодовані. Ураховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. Питання судового збору суддя вирішує на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнувши його з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved