Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

07.11.2017 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, який уточнила пізніше, та просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь для утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], - в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача щомісячно, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, тому що відповідач, будучи батьком дитини, сплачиває аліменти за виконавчим листом №2ц-1093 від 03.06.2007 року, проте, враховуючи, що 08.07.2017 року набрали чинності зміни до СК України, шо стосуються розміру аліментів, в добровільному порядку він матеріальної допомоги не надає, тому вона змущена звернитися до суду про стягнення аліментів вже новому розмірі. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, проте причин своєї неявки суду не повідомив, будь-яких письмових заяв, пояснень чи заперечень від нього суду не надійшло, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі представлених позивачем доказів відповідно до ч.1ст.224 ЦПК України. Позивач також до суду не з'явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутністю, не заперечувавши проти заочного розгляду справи та ухвалення рішення у заочному порядку. Розглянувши надані суду документи та матеріали, заяви позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про достатність доказів для задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - з відомостей, наданих позивачем, - сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірванний (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05.08.2009 року а/з 102), (а.с.4); - [INFO] від цього шлюбу народилася спільна дитина сторін - син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження (серії [NUMBER], яке було видане 14.07.2004 р. Олександрівською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з №19), згідно якого відповідач є батьком дитини (а.с6); - з довідки Олександрівської сільської ради Болградського району Одеської області від 06.11.2017р. за №709, вбачається, що дитина сторін проживає з матір'ю, на утриманні якої перебуває (а.с.5); - рішенням суду Болградського районного суду Одеської області від 23.08.2007 року за №2-ц-1003/07, на користь позвача були стягнуті аліменти з відповідача, був виданий виконавчий лист, але в розмірі, передбаченому діючим на той час законодавством; наразі законодавство змінилося. Будь-яких інших доказів на підтвердження передбачених ст.182 Сімейного кодексу України обставин - матеріального стану та стану здоров'я, - відносно відповідача, а також позивача - суду не надано, крім тих, що досліджені в судовому засіданні; не встановлено таких і при розгляді справи. Станом на теперішній час чинним законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України). Відповідно до ст.ст.180,181ч.3,ст.188,183ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, частка заробітку (доходу) матері, батька, що стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а п.4 ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру аліментів, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі та за період, визначені позивачем, що не суперечать вимогам законодавства - для утримання неповнолітньої дитини, починаючи з дня звернення позивача до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно з вимогами ч.6 ст. 141 ЦПК України, також підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved