Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

08.02.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що з 26.09.2003 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але спільне життя з відповідачем не склалося та шлюбні відносини з ним припинені в січні 2017 року. Діти з моменту припинення шлюбних відносин постійно мешкають з позивачем, відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання синів відмовляється, тому вона вимушена звернутися до суду (а.с. 1-4). Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2018 року позов задоволено частково (а.с. 35-37). 23.01.2019 року відповідач по справі [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2018 року (а.с. 41-44). 24.01.2019 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя заяву про перегляд заочного рішення суду залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 51). 14.02.2019 року відповідач усунув недоліки, надавши суду заяву про усунення недоліків та квитанцію про сплату судового збору (а.с. 56-58). 15.02.2019 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та прийнято її до розгляду (а.с. 59). 10.04.2019 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду задоволено повністю, заочне рішення від 03.07.2018 року у цивільній справі № 333/679/18 скасовано та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 69). Виконавчі листи надійшли до суду з Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області (а.с. 76, 79). 10.05.2019 року відповідач, у встановлений законом строк, надав суду відзив на позовну заяву, в якому, посилаючись на ч. 2, ч. 5 ст. 183 СК України, просить задовольнити вимоги позивача, стягнувши з нього аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку. Крім того, зазначив, що він є військовослужбовцем та проходить військову службу за контрактом. Також, він є учасником бойових дій з 2016 року та брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройних сил Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення перебуваючи безпосередньо в районах бойових дій та здійснення зазначених заходів, що підтверджується Довідкою № 2020 від 20.12.2018 року, а саме в періоди з 18.04.2018 року по 26.09.2018 року та з 06.10.2018 року по 11.10.2018 року. Відповідач також зазначає, що діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відвідують дошкільний навчальний заклад № 225 «Посмішка» м. Запоріжжя. Згідно з внесеними змінами до рішення виконавчого комітету ЗМР від 17.11.2017 року № 736 та згідно з Рішенням виконавчого комітету ЗМР № 526 від 26.11.2018 року, у зв`язку з тим, що відповідач є учасником антитерористичної операції та приймав участь в операції Об`єднаних сил, його діти мають пільгу по несплаті за харчування в дитячому садку. Тобто, він своїми діями забезпечив дітей цією пільгою та їх мати [PERSON] не сплачує за харчування дітей в дитячому садку (а.с. 82-84). Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх синів у розмірі 1/3 частини його заробітку. Крім того, відповідач повідомив, що зараз він не працює, строк дії його контракту закінчився та він пішов з лав армії. На теперішній час перебуває на обліку у Центрі зайнятості, отримає допомогу по безробіттю. Інших доходів немає. На утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб не має. Представник відповідача - адвокат Грибова І.В. у судовому засіданні підтримала доводи [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення сторін та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 26.09.2013 року зареєстрували шлюб, про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції складено відповідний актовий запис за № 904 та видано свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтв про народження, серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих 21.01.2014 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 66 та актовий запис № 65, сторони є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 10). З січня 2017 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Діти з моменту припинення шлюбних відносин постійно проживають разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-15), і знаходяться на її утриманні. Таким чином, судом встановлено, що на цей час неповнолітні [PERSON] , [PERSON] повністю знаходяться на утриманні позивача та проживають разом з останньою. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналізуючи зазначені норми права та наведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. ст. 180, 182 СК України, та відповідно до принципу адекватності, співмірності та розумної достатності, слід стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , на користь позивача [PERSON] , щомісячно у розмірі 1/3 частин від усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 08 лютого 2018 року з урахуванням внесених [PERSON] . платежів по сплаті аліментів за період з 08.02.2018 року по 10.06.2019 року. Суд вважає, що даний розмір аліментів зможе забезпечити дітям не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які діти мали б при сумісному проживанні з обома батьками та не порушує прав відповідача, як платника аліментів. Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що сторони у цій справі не позбавлені права у подальшому окремо від цієї справи вирішувати питання про зміну розміру аліментів (збільшення тощо), а також [PERSON] - права на стягнення з [PERSON] , на утримання їхніх неповнолітніх дітей будь-яких додаткових витрат. Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави.

Outcome: partial