Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

09 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що вона є власницею квартири розташованою за адресою: [ADDRESS]. У цій квартирі зареєстрована відповідачка, яка є мамою позивача. Однак, відповідач з 2009 року не повернулася з роботи. Мати не бажає спілкуватися. Востаннє спілкування відбулося телефоном у 2011 році. У житловому приміщенні відсутні особисті речі відповідачки. Зазначені обставини стали причиною звернення позивачів до суду з вимогою визнати відповідача, таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] (а.с.1-3). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров'я» від 05.06.2014 року № 42 (1535). У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріалисправи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що позивач є власником квартири [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу АВР № 491950 від 27.04.2001 року (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про шлюб від 20 серпня 2005 року змінила прізвище на [PERSON] (а.с.6). У квартирі також зареєстрована матір позивача - [PERSON], що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Житлового господарства Самарського району» Дніпропетровської міської ради (а.с.21). З січня 2009 року було заведено ОРС «Розшук» лист № 47/6653 від 15.06.2001 року (на заяву позивача № 292 від 03.06.2009 року) (а.с.7). Відповідач за вказаною адресою не проживає, про що складений був акт від 02 червня 2014 року за підписами мешканців цього будинку, затвердженими головою Комунального підприємства «Житлового господарства Самарського району» Дніпропетровської міської ради (а.с.20). Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона сусідка позивачки, відповідачку бачила приблизно у травні 2009 року. Стосовно наявності у квартирі речей не знає. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона мати відповідачки [PERSON], та бабуся позивачки [PERSON], мешкають окремо. Відповідачку бачила приблизно 2 роки тому, але за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] не з'являлась дуже давно. В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У пункті 39 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», звертається увага на те, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. З огляду на те, що відповідач, не мешкає у вказаній квартирі без поважних причин з січня 2009 року, тому згідно з наведеною вище нормою права він втратив право користування нею, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Outcome: approved