Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

09.01.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 11.03.2023 року, посилаючись на те, з відповідачем вона перебувала у шлюбі, під час спільного проживання у них народилася зазначена дитина, яка спільно проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний це робити. Їй відомо, що відповідач працює, але неофіційно, у звязку з чим має нерегулярний мінливий дохід та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, що зумовило її звернення до суду. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 15.01.2019 року провадження у справі відкрито та її розгляд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника позивача та представника відповідача до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, у звязку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв представник позивач уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягувати їх із [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача уточнені позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як розяснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 274993 (а.с. 5). Шлюб між сторонами було розірвано на підставі заочного рішення Арцизького районного суду Одеської області від 29.07.2015 року (а.с. 6 9). [PERSON], [INFO], навчається в Одеській Загальноосвітній школі № 81 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області в 8-А класі, що підтверджується довідкою, виданою Одеською загальноосвітньою школою №81 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області від 22.11.2018 року № 437 (а.с. 10). Дитина [PERSON], [INFO], відвідує Громадську організацію «Спортивно-патріотичного розвитку «КАСКАД С»» з 6 вересня 2014 року, щомісячна оплата якого складає 1000 гривень, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 11). Судом встановлено, що на теперішній час [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, а їх спільна дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 СК України,\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум у 2019 році для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, і що обоє батьків зобовязані утримувати дітей. Таким чином, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та обставини справи про які позивач повідомила у своєму позові, зважаючи, що відповідач працездатний, стан його здоровя задовільний, тому, на думку суду, він може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Доказів щодо важкого матеріального становища відповідач суду не надав. Враховуючи, що відповідач відповідно до ст. 180 СК України зобовязаний утримувати дитини, зважаючи на те, що представник відповідача уточнений позов визнав, а також усі вищевикладені обставини, що мають істотне значення для справи, суд вважає доцільним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, що буде достатнім для її гармонійного розвитку, тому позов підлягає задоволенню. Суд розяснює сторонам, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~судовий збір у розмірі 768,40 гривень підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved