overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

08.05.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що вона з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 18.11.2011 року було розірвано. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання сина, тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом і просить суд стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомсячно і до досягнення сином повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Із копії свідоцтва про народження (а.с.5) видно, що батьком [PERSON] є [PERSON] Довідка з Хмільницького міськрайонного центру зайнятості (а.с.6) свідчить, що позивачка перебувала на обліку як шукаюча роботу. Із довідки №326 (а.с.7) судом встановлено, що син [PERSON], [INFO] перебуває на утриманні позивачки. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання його дитини. Згідно ст.182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 ч.1 СК України, частка заробітку (додоху) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти в частці від заробітку, а саме в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення ним повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

08.05.2014 року позивачка подала до суду позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей - сина [PERSON], [INFO] у розмірі 400 грн. 00 коп. на місяць та дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 400 грн. 00 коп. на місяць. Також просить суд стягнути з відповідача на її утримання грошову допомогу до досягнення дочкою трьох років у розмірі 350 грн. 00 коп. на місяць Позов обґрунтувала тим, що вона і відповідач є батьками дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]. На теперішній час діти проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні. Відповідач участі в утриманні дітей не приймає. Позивачка у зв'язку з необхідністю бути з молодшою дитиною потребує допомоги. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Про час і місце судового розгляду оповіщена у встановленому законом порядку. Подала до суду заяву, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Також заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому законом порядку. Подав до суду заяву, у якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Також заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіркою питання наявності законних підстав для задоволення позову та питання того, чи не порушує визнання позову відповідачем прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом встановлено: З досліджених у судовому засіданні свідоцтв про народження встановлено, що сторони є батьками дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачкою. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Ці обставини суд на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України визнає звільненими від доказування як такі, що визнані сторонами. Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 вказаної статті право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З досліджених судом обставин справи судом встановлено законні підстави для задоволення позову. Тому суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

08.05.2014 року позивач подав в суд позов, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу гаражного боксу [NUMBER] в обслуговуючому кооперативі «Жигулі», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Миру 15. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що в 1984 році його батько придбав у [PERSON] гаражний бокс [NUMBER] в гаражному кооперативі «Жигулі», однак нотаріально цей правочин посвідчено не було через хворобу батька. В 2005 році батько помер і тепер даним гаражем користується він, як спадкоємець та член кооперативу. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач подав заяву з проханням розгляду справи у його відсутність, проти вимог не заперечував. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про необхідність відмови в позові з наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. За змістом статті 210, частини третьої статті 640 ЦК України у випадках, встановлених законом, правочин підлягає державній реєстрації. Договір, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Таким чином, момент вчинення таких правочинів згідно зі статтею 210, частиною третьою статті 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов'язків для сторін і не можуть бути визнані дійсними в порядку ст. 220 ЦК України. Крім того, суду не надані докази того, що вказаний гаражний бокс приймався до експлуатації, на нього видавались правовстановлюючі документи і, відповідно, він може бути визнаним майно, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

08.05.2014 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом , обгрунтовуючи свої вимоги тим , що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,20 гектара , розташована на території Троїцької сільської ради Любашівського району. На підставі розпорядження Любашівської районної державної адміністрації за № 133 / Ад-2005 на його ім.»я 12.01.2006 року був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №897720. Внаслідок пожежі даний державний акт був втрачений. Про втрату державного акта було опубліковане оголошення в районній газеті «Хлібороб» Посилаючись на викладене , позивач просив суд ухвалити рішення , яким визнати його право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,20 гектара , розташовану на території Троїцької сільської ради Любашівського району Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Представник Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області в судове засідання не з»явився, повідомивши суд про розгляд справи у його відсутність та вказавши , що заперечень по справі не має Вислухавши позивача , дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності . Судом безспірно встановлено , що на підставі розпорядження Любашівської районної державної адміністрації Одеської області від 26 квітня 2005 року № 133 / Ад-2005 на ім.»я позивача 12.01.2006 року був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №897720 , згідно з яким позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,20 гектара , розташована на території Троїцької сільської ради Любашівського району. Як пояснив в судовому засіданні позивач , державний акт був втрачений внаслідок пожежі. Дане пояснення узгоджується з оголошенням про втрату вказаного державного акта в районній газеті «Хлібороб» ( а.с.- 8) Відповідно до довідки відділу Держземагенства у Любашівському районі Одеської області за № 10-16-0/2073 від 28.04.2014 р., нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 2,20 га , розташованої на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області , яка належить гр.. [PERSON] згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 897720 з урахуванням індексації станом на 01.01.2014 р. становить 41965,87 грн. За таких обставин належить визнати право власності позивача на вказану земельну ділянку. . На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

08.05.2014 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що рішенням Міжгірського райсуду від 27.01.2014 року шлюб між ними розірвано та ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 350 грн. щомісячно. [INFO] вона народила дочку [PERSON], батьком якої є відповідач [PERSON]. Неповнолітні діти знаходяться на її повному утриманні, відповідач коштів на утримання дітей не надає, ухиляється від утримання дітей, тому позивачка просить стягувати аліменти з відповідача на утримання дочки [PERSON]. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності , позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від шлюбу з відповідачем позивачка народила двох неповнолітніх дітей, відповідач не оспорив батьківство, згідно рішення Міжгірського райсуду з відповідача в примусовому порядку стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], ухиляється від утримання малолітньої дочки [PERSON], чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визначаючи розмір аліментів, суд згідно ст. 182 СК України бере до уваги такі обставини: [PERSON] утримує двох неповнолітніх дітей, ніде не працює. Враховуючи матеріальний стан відповідача, який ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, тому суд вважає, що розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі, відповідно до ст. 184 СК України, і стягувати в сумі 385,80 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини. За вищевстановлених обставин суд приходить до висновку, що позов є обгрунтовно доведеним і підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

08.05.2014 Южноукраїнська міська рада Миколаївської області звернулася до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою. В обґрунтування заяви вказувала, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 16.07.2009 року органом приватизації житла Южноукраїнського міськвиконкому. Згідно довідки про склад сім'ї від 23.01.2014 року, на житловій площі інших осіб, крім померлої, не зареєстровано та не проживає. Спадкоємці з заявами про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася. На підставі викладеного, просила суд, визнати спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року відумерлою. Визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за територіальною громадою м. Южноукраїнська в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області. В судовому засіданні представник заявника, яка діяла на підставі довіреності, Явтушенко Н.В. заяву підтримала, просила суд її задовольнити. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.ч 1, 2, 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується довідкою начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції в Миколаївській області від 22.10.2013 року за № 960/02.1-2.14 ( а.с. 9 ). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 16.07.2009 року органом приватизації житла Южноукраїнського міськвиконкому ( а.с.4 ). Згідно довідки Южноукраїнської державної нотаріальної контори від 15.05.2014 року за вих.. № 390/01-16, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, спадкова справа не заводилася. Спадкоємці з заявами про прийняття чи відмову від спадщини не зверталися. ( а.с. 15 )., що також підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 37382468 від 15.05.2014 року ( а.с. 16 ). Таким чином, з дня відкриття спадщини сплинуло більше одного року. Викладене дає підстави суду визнати спадщину відумерлою, і передати її у власність територіальній громаді за місцем відкриття спадщини, тобто територіальній громаді м. Южноукраїнська в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

08.05.2015 р.\~ [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON]\~ про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.04.1981 року, який був зареєстрований Тернівським райвідділом РАГС м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №318. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають, добровільно розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач не бажає. Шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору не мають. В судове засідання позивач не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 29.04.1981 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, а.с.6. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, таким чином позов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

08.05.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вона вказала, що 15.08.1998 року вступила в шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №20. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Як зазначила позивачка, шлюбні стосунки з відповідачем припинено з лютого 2014 року з причин того, що він не бажав матеріально забезпечувати сімю, чим ставив її у тяжке матеріальне становище, що стало причиною сварок. На її прохання змінити свою поведінку, належним чином виконувати сімейні обовязки, працевлаштуватися, відповідач не реагував, чим сприяв втраті почуття любові та поваги до нього. Через вказані обставини, як вказала [PERSON], вона змінила місце проживання та прийняла рішення про розірвання шлюбу. Спору про поділ майна не має. Неповнолітня дочка [PERSON] після розірвання шлюбу залишається проживати з нею. У судове засідання позивачка звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач [PERSON] згоден на розірвання шлюбу, звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд розглядає справу згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони уклали шлюб 15.08.1998 року, який було зареєстровано Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №20, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ № 060307 від 15.08.1998 року (а.с.7) Сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 049774. (а.с.8) Шлюбні відносини припинено в лютому 2014 року. Судом встановлено, що припинення шлюбних відносин сталося за відсутності взаєморозуміння і як наслідок, припинення шлюбних відносин. Відповідач не заперечував проти підстав розірвання шлюбу на які посилалась позивачка у позові. Ст.112 СК України передбачає, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Причини припинення шлюбу, на які вказала позивачка, визнаються такими, що є підставою для розірвання шлюбу. За таких обставин, подальше збереження сімї сторін є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Спору про поділ майна не має. Неповнолітня дочка сторін [PERSON] після розірвання шлюбу залишається проживати разом з матірю [PERSON] Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню. [PERSON] не наполягала на стягненні з відповідача судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

08.05.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], 21.01.2000р.н., що проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Вказуючи, що відповідач участі в утриманні дитини не приймає, хоча має таку можливість і стабільний дохід, є ФОП, просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку /доходу/ її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. Дитина має таке ж право на проживання в належних умовах, на належний рівень проживання і забезпечення, як і відповідач. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів у заявленному розмірі, суду не надано. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved