Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

09 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 5,60 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя 06 серпня 2002 року склала заповіт, яким заповіла належну їй земельну ділянку площею 5,60 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На день смерті [PERSON] вона проживала з нею за однією адресою, однак не була зареєстрованою. Правовстановлюючий документ на спірне нерухоме майно втрачений, що унеможливлює одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Ухвалою суду від 09 жовтня 2020 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків, які в подальшому усунуті 01 квітня 2021 року. Ухвалою суду від 05 квітня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду, постановленою 26 квітня 2021 року без виходу суду до нарадчої кімнати, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання 18 червня 2021 року позивач [PERSON] не з`явилася, надіслала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання 18 червня 2021 року не з`явилася, 07 червня 2021 року особисто через канцелярію суду подала заяву про визнання нею позову в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26 грудня 2013 року, виданого виконкомом Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с.8). За життя, [PERSON] 06 серпня 2002 року склала заповіт, яким заповіла своїй дочці [PERSON] належну їй на праві власності, згідно держаного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №574104, земельну ділянку в межах території Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області площею 5,60 га (а.с.7). Родинні відносини [PERSON] з померлою [PERSON] як доньки та матері підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03 вересня 1954 року, згідно якого, батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] , а також свідоцтвом про укладення шлюбу від 30 березня 1990 року, згідно якого [PERSON] присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.10, 11). Отже, [PERSON] є донькою померлої [PERSON] та її спадкоємцем за заповітом. Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 та частина перша статті 1273 ЦК України). Позивач [PERSON] в межах строків, передбачених статтею 1270 ЦК України, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері не звернулась. Як убачається зі спадкової справи до майна померлої [PERSON] №05/2014, інший спадкоємець за заповітом відповідач [PERSON] 18 серпня 2014 року одержала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,27 га в межах території Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, що не охоплена заповітом від 06 серпня 2002 року (а.с.67). Відповідно до частини другої статті 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. [PERSON] надала письмову згоду на прийняття спадщини позивачем [PERSON] , яка пропустила строк для прийняття спадщини (а.с.73). До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Згідно Постанови Верховної\~Ради України\~від 17\~липня 2020\~року №807-ХІ\~«Про утворення\~та ліквідацію\~районів» ліквідовано Вітовський район Миколаївської області та утворено в Миколаївській області Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №574104 від 28 грудня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №18, спадкодавцю [PERSON] належала земельна ділянка площею 5,60 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с.12). Вартість спірної земельної ділянки згідно звіту про оцінку майна від 31 березня 2021 року становить 83440,00 грн (а.с.28). Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №574104 від 28 грудня 2001 року, виданий на ім`я [PERSON] втрачено, про що міститься оголошення в газеті «Вісник Жовтневщини» від 03 квітня 2021 року №14 (9516) (а.с.36). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне нерухоме майно позивачу відмовлено, що об`єктивно підтверджується відмовою приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Сапеги О.П. від 12 грудня 2019 року (а.с.13). Відповідно до частини третьої статті 15 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Процесуальні права та обов`язки сторін визначено статтею 49 ЦПК України, зокрема, пунктом 1 частини першої передбачено право відповідача на визнання позову (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В заяві від 07 червня 2021 року відповідач [PERSON] визнала позов повністю. Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі\~викладеного суд\~дійшов висновку,\~що позовні\~вимоги обґрунтовані\~і підлягають\~задоволенню в\~повному обсязі,\~що відповідає\~способам судового\~захисту,передбачених\~статтею 16\~ЦК України.\~ Згідно частини дев`ятої статті 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача [PERSON] .

Outcome: approved