Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

07 серпня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] з дня подання позову і до досягнення ним повноліття у розмірі 2 550,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона не проживає разом з відповідачем, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач в свою чергу ухиляється від утримання спільної дитини, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу, в частині стягнення аліментів відповідач не заперечував проти задоволення позову в розмірі 1/3 частини всіх його доходів та не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вислухавши думку позивача, представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 25 вересня 2009 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблено актовий запис №2758. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з 01 вересня 2015 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовились, наполягаючи на розірванні шлюбу. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі. У відповідності із ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач на даний час участь в утриманні дитини не приймає, відповідні докази суду надані не були, кошти на її утримання не надає, проте суду було надано докази, що за вересень 2015 року відповідач сплатив позивачу аліменти в розмірі 600,00 грн., тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в примусовому порядку. Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто з 11.09.2015 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, стан здоров'я дитини (доказів, що на даний час дитина перебуває на обліку чи потребує спеціального лікування немає), відповідач інших дітей на утриманні на даний час не має (відповідних доказів суду надано не було), не має постійного місця роботи та постійного доходу, позивачем не доведено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу в розмірі 2 550,00 грн., враховуючи засади розумності та справедливості, визначає розмір аліментів в розмірі 600,00 грн. з індексацією відповідно до закону щомісячно на утримання [PERSON], [INFO] з моменту подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. На підставі статті 367 ЦПК України суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial