overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

09 березня 2017 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 09 серпня 2003 року між нею та відповідачем [PERSON], відділом реєстрації актів громадянського стану Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №290. Від спільного подружнього проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З початку спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак пізніше вони погіршились. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. За таких обставин вважає, що сімя їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, після розірвання шлюбу просить дітей залишити проживати із нею, залишити їй прізвище Хріновська. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач теж подав до суду заяву, згідно якої позов визнає та просить справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 09 серпня 2003 року зареєстровано шлюб між Вань (д.ш. Хріновська) Н.О. та [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 290/а.с.4/. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.5-6/. На даний час шлюб між позивачкою та відповідачем існує формально, оскільки вони як подружжя не проживають разом та не підтримують будь-яких стосунків. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між Вань (д.ш. Хріновська) Н.О. та [PERSON] розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати із матірю, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище Ласійчук. На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

09 березня 2017 року представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Добропільського РЕМ звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електроенергією, тому просить стягнути суму в розмірі 6896,52 грн. за без облікове користування електроенергією. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідач допустив порушення Правил користування електричною енергією для населення, а саме в ході перевірки було виявлено самовільне підключення електроустановок, струймоприймачив, електропроводки до електричної мережі з порушенням схеми обліку. Накиду на мережевий ввід дротів навантження, споживає електричну енергію без приладу обліку. Дане порушеня було зафіксоване Актом №2044 від 02.11.2015 р. В зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму за без облікове користування електроенергією в розмірі 6896,52 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявилася, проте звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення повісток за місцем реєстрації. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

09 березня 2017 року представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Добропільського ЦОК звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Свої вимоги обґрунтував тим, що 28.12.2012р. між [PERSON] та ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Добропільського ЦОК було укладено договір про користування електричною енергією. Відповідно до ордеру від 22.01.1997 р. відповідачка разом з [PERSON] є наймачами даного житла та згідно умов договору відповідачі є споживачами електроенергії за адресою: [ADDRESS]. На підставі договору, Закону України «Про електроенергетику» та «Правил користування електричною енергією для населення», енергопостачальник, Добропільський ЦОК, поставляє на об'єкт споживача електричну енергію в необхідних йому об'ємах, а споживач, в свою чергу, зобов'язаний своєчасно оплачувати одержану (спожиту) електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у термін, передбачений п.п. 19, 20 Правил. Позивач належним чином виконує свої зобов'язання з постачання відповідачам електроенергії, тоді як відповідачі не в повному обсязі здійснюють оплату спожитої електроенергії, в зв'язку з чим за період з 25 липня 2015 року по 31 серпня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 4653,19 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь. Крім того, просить стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, проте звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації. Доказів поважності своєї неявки або заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

09 березня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 12301 грн. 59 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву від 23 січня 2012 року, згідно якої отримав кредит в сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконував у звязку з чим станом на 06 грудня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 12301 грн. 59 коп., з якої 3713 грн. 15 коп. тіло кредиту, 1853 грн. 86 коп. заборгованість по процентам, 5672 грн. 60 коп. пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 561 грн. 98 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 6, 7). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

09 березня 2017 р. Товариство звернулося до суду з вказаними вимогами до відповідача. Вимоги обґрунтовують тим, що 25.08.2015 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № 150825-085704, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 700 грн. Зазначили, що боржник була зобовязана повернути грошові кошти, а також сплатити проценти за користування кредитом у строк до 23.09.2015 р., але свої зобовязання по Договору відповідач виконує неналежним чином, а тому станом на 20.02.2017 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 5 037,24 грн. З посиланням на ці обставини просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин двічі, 23.03.2017 р. і 18.04.2017 р. не зявилася. Про причини неявки суду не повідомила. Представник позивача у своїй заяві погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 25 серпня 2015 р. між Товариством та [PERSON] укладено кредитний договір № 150825-085704, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 700 грн, строком на 30 днів, тобто з кінцевим строком повернення до 23 вересня 2015 року, зі сплатою процентів в розмірі 2,0 % за кожен день користування кредитом, тобто 420 грн. В день укладення договору боржником були отримані грошові кошти, а по закінченню строку дії договору він був пролонгований до 29.10.2015 р., а в подальшому до 30 листопада 2015 р. Судом встановлено, що боржник частково виконувала свої зобовязання по договору сплачуючи борг та відсотки, але в неї виникла загальна заборгованість за кредитним договором станом на 20 лютого 2017 року, яка склала 5\~037,24 грн, з яких: - заборгованість за кредитом 477,12 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом 286,20 грн; -пеня 4\~273,92 грн. Виходячи з того, що відповідач не зявилася до судового засідання, а отже ухилилася від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним, а відтак, то наявні правові підстави щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

09 березня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 17.02.2012 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач також подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд\~ доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 17.02.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

09 березня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, в якій на розлучення погоджується, та просив розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так як сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що 28.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 205. Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.2ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Виходячи з вищевикладеного, суд встановив, що сім`я розпалася через несумісність поглядів на сімейні відносини і відновити подружні стосунки неможливо, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

09 березня 2021 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 20 травня 1993 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Сімейні стосунки припинені, шлюб фактично розпався через відсутність матеріальної підтримки та порозуміння, сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши позовну заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 травня 1993 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №80 (а.с. 7). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України (надалі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст. 110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч. 2 ст. 110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи той факт, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам та порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст. 24 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд, враховуючи клопотання позивачки, дійшов висновку про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] ». Судові витрати суд, за клопотанням позивачки, відносить на її рахунок. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

09 березня 2021 року [PERSON] та [PERSON] , звертаючись до суду з вказаним позовом, просять в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , визнати право власності за [PERSON] на 2/3 частини, а за [PERSON] - на 1/3 частину, на земельну ділянку площею 3,4948 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є спадкоємцями першої черги за законом. Спірна земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії ІІ-ЧН № 026917, виданого 23.01.2002 року. У встановленому законом порядку звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В зв`язку з тим, що у вищезазначеному Державному акті на право приватної власності на землю площа спірної земельної ділянки зазначена 3,62 га, а в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) площу її зменшено до 3,49 га, нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 березня 2021 року відкрито провадження по даній справі та вирішено про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 квітня 2021 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 20 травня 2021 року. Позивачі в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, в яких зазначили про підтримання позову ( а.с. 51,52). Відповідач - Киселівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника ( а.с.39). Відповідач своїм правом на подання заяви про визнання позову чи відзиву на позов не скористався. Третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надіславши на адресу суду лист про розгляд справи без участі їх представника (а.с. 37).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

09 березня 2021 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім`ї стала різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок, почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов`язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач та відповідач звернулись до суду із заявами про слухання справи в їх відсутність та просять задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу. У відповідності до положень ст.223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 10 грудня 2005 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м.Києва, про що складено актовий запис №1579. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Так, згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи що позивач бажає розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити її інтересам, суд вважає неможливим подальше збереження сім`ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved