Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

09 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що належало [PERSON], а саме: на земельну ділянку площею 0,42 га, яка розташована на території с. Бабанка [PERSON] селищної ради Уманського району Черкаської області і призначена для ведення особистого підсобного господарства, як на спадкове майно по заповіту [PERSON], який помер 18 липня 2010 року у с. Бабанка Уманського району Черкаської області. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує такими обставинами. 18 липня 2010 року в с. Бабанка Уманського району Черкаської області помер її батько – [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-СР № 148554 від 14.06.2013 р.). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у виді земельної ділянки площею 0,42 га, розташованої на території с. Бабанка [PERSON] селищної ради Уманського району Черкаської області. Право власності спадкодавця на земельну ділянку було зареєстроване, про що [PERSON] був виданий [PERSON] сільрадою Державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР № 15-3-27 від 29.12.1996 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 27. Земельна ділянка надана на підставі рішення [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області № 55 від 10.11.1995 року. Вказаним майном [PERSON] розпорядився за свого життя, склавши 19.03.2008 року заповіт на ім'я позивача (зареєстрований в реєстрі за № 221 секретарем виконкому [PERSON] селищної ради). Родинні відносини між позивачем і [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серії ЯГ № 524312 від 03.05.1952 р. та свідоцтвом про одруження (повторне) серії І-СР № 065294 від 21.03.2002 р., про укладення шлюбу позивачем 30.11.1974 р. та зміну прізвища з «Пацюк» на «Іванцова». У встановлений законом термін після смерті спадкодавця позивач подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку було відмовлено державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори через те, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЧР № 15-3-27, виданого 29.12.1996 року [PERSON] селищною радою на ім'я спадкодавця, допущена помилка в написанні по батькові [PERSON], яка виправлена шляхом закреслення помилкового запису та внесення правильного – «Єфремович», із засвідченням виправлення підписом селищного голови та печаткою селищної ради. Згідно з п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю, ніякі виправлення у актах не допускаються. У Державному земельному кадастрі відсутні відомості про дану земельну ділянку, а тому неможливо сформувати витяг з нього, який є однією з підстав для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріуса. Управлінням Держземагенства в Уманському районі 06.06.2014 року за вих. № 3645/7-1-19 підтверджено, що земельна ділянка площею 0,42 га, розташована на території с. Бабанка [PERSON] селищної ради Уманського району Черкаської області та надана для ведення особистого підсобного господарства зареєстрована за [PERSON] У зв'язку з цими обставинами, маючи право на земельну ділянку як на спадкове майно, позивач не може зареєструвати її на себе, і тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. У заяві зазначила, що позов підтримує повністю і просить задовольнити її позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судове засідання не з'явився. Селищний голова подав суду заяву про те, що селищна рада визнає позов і просить розглянути справу за відсутності представника ради. Дослідивши заяву позивача та заяву відповідача про визнання позовних вимог, враховуючи викладені в позовній заяві фактичні обставини, на підтвердження яких надані письмові докази та які відповідачем не були заперечені, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог.

Outcome: approved