Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

09.04.2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання батьківства. В обґрунтування позову зазначила, що разом з відповідачем вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2011 року. [INFO] у сторін народилася донька, [PERSON] . Народження дитини позивач зареєструвала самостійно, запис про батька дитини вчинений на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. У свідоцтві про народження [PERSON] її батьком зазначений « [PERSON] ». Відповідач через свої сумніви щодо походження дитини не визнає свого батьківства, тому задля захисту прав дитини [PERSON] звернулася до суду із цим позовом. Ухвалою суду від 12.04.2021 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05.05.2021 року витребувано з Шевченківського районного у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно Східного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] , [INFO] , із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Ухвалою суду від 11.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд установив наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 27.10.2012, батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , зазначені: мати « [PERSON] », батько « [PERSON] ». Державна реєстрація народження [PERSON] , [INFO] , проведена 27.10.2012 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1440. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, виданим Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 00030814443 від 20.05.2021 року, що надійшов на адресу суду 20.05.2021 року, відомості про батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , записані за вказівкою матері. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов таких висновків. Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України (далі СК України) права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. За змістом ч. 1 ст. 128 СК України у разі відсутності спільної заяви матері та батька дитини, які не перебувають у шлюбі між собою, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно із ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 4 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Аналогічне за змістом положення закріплене у ч. 1 ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд бере до уваги заяву відповідача, у якій він безумовно і беззастережно визнав позовні вимоги, а також повідомив, що із наслідками визнання позову він ознайомлений. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не встановив. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована постановою Верховної Ради УРСР 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Незазначення відповідача як батька малолітньої [PERSON] істотно звужує обсяг її прав, оскільки відсутні підстави для виникнення у відповідача батьківських обов`язків. З огляду на те, що визнання батьківства є мірою, спрямованою на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини, суд, задля належного захисту її прав, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією АТ «Акцент-Банк» № 24946106 від 08.04.2021. Доказів понесення інших судових витрат сторони у справі не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До початку розгляду справи по суті представник позивача, адвокат Кравченко О.В., подала заяву, у якій вимогу про відшкодування судового збору просила залишити без розгляду. Відтак, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved