Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

10.03.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору б/н від 16.11.2010 року в розмірі 18515,81 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. В позові посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.11.2010 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На порушення умов договору позичальник не виконує зобов'язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час слухання справи, надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з від'їздом 13.06.2015 року до м. Кривий Ріг за сімейними обставинами. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнає явку відповідача неповажною, оскільки [PERSON] не був позбавлений можливості уповноважити іншу особу на представлення його інтересів в суді, а також останнім не надано доказів поважності від'їзду до міста Кривий Ріг. Враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.11.2010 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.9-11). Підписавши заяву, відповідач підтвердив, що з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, останній ознайомлений та що вони складають між позивачем та відповідачем Договір. Також зобов'язався виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватися з їх змінами та сайті Приватбанку. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову. Встановлено, що у передбачені строки відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому станом на 31.12.2014 року у останнього утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 18515,81 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 7008,81 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 8551,36 грн.; заборгованості з комісії за користування кредитом - 1597,74 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 857,90 грн. За ст. 549 ЦК, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір є значним. В пункті 27 Постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Слід зазначити, що неустойка як спосіб забезпечення виконання зобов'язання та як відповідальність за своєю правовою природою спрямована стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов'язань. Беручи до уваги загальний розмір неустойки в сумі 1357,90 грн., з урахуванням обставин справи, суд вважає, що розмір штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань є значною сумою, а тому суд вважає за необхідне ухвалити рішення на засадах справедливості та зменшити розмір штрафу до 500,00 грн., в порядку ч.3 ст.551 ЦК України. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов Кредитного договору б/н від 16.11.2010 року, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 17657,91 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial