Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

09 січня 2018 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на 1/2 частину квартири (а.с. 9-13). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 12.01.2018 вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу наданий семиденний строк для виправлення недоліків (а.с.26). 22 січня 2018 року до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшла виправлена позовна заява [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на 1/2 частину квартири, в якій позивач просить встановити факт її проживання з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу з 08 серпня 2008 року по 04 вересня 2016 року; визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; визнати частково недійсним заповіт від 13.07.2016 складений [PERSON] на користь [PERSON] в частині, що [PERSON] не мав право заповідати [PERSON] цілу квартиру [ADDRESS], а мав право робити заповіт (заповідати) лише 1/2 частину зазначеної квартири та стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги позич мотивує тим, що вона у період з 12.01.1980 по 28.08.2008 знаходилася в офіційному шлюбі з [PERSON] Після розлучення з 08.08.2008 по день смерті [PERSON], тобто по 04.09.2016, вони продовжували проживати однією сімєю, як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали взаємні права та обовязки. Під час шлюбу та спільного проживання за сімейні кошти було сплачено пай за квартиру [ADDRESS]. 04.09.2016 [PERSON] помер. Перед смертю [PERSON] оформив заповіт на відповідача на цілу квартиру, хоча мав право заповідати лише 1/2 частину спірної квартири (а.с. 31-36). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 30.01.2018 відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та усіх учасників справи (а.с. 45-46). 12 лютого 2018 року до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшли письмові пояснення третіх осіб [PERSON] та [PERSON] щодо позовної заяви [PERSON] згідно яких, треті особи вважають позовну заяву [PERSON] законною, обґрунтованою та такою,що підлягає задоволенню у повному обсязі, тому що спірна квартира була придбана батьками під час шлюбу за сімейні кошти (а.с. 59-61, 62-64). 27 лютого 2018 року до Рубіжанського міського суду Луганської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона вважає позовну заяву безпідставною, необґрунтованою та недоведеною, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі (а.с. 70-72). 05 березня 2018 року до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшла відповідь позивача на відзив відповідача, згідно якого позивач просить суд ставитися до відзиву відповідача скептично, як до не обґрунтованого (а.с. 100-103). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 06.03.2018 закрито підготовче провадження у зазначеній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду та задоволено клопотання про виклик свідків (а.с. 110-112). 23 березня 2018 року до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив в справі, згідно яких відповідач просить в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на 1/2 частину квартири відмовити в повному обсязі (а.с. 136-137). В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, пояснивши суду наступне. З 12.01.1980 року по 28.08.2008 рік ,вона та [PERSON] знаходилися в зареєстровному шлюбі. В період шлюбу ,в 1986 році, її чоловік [PERSON] став членом кооперативу «Перемога» та придбав квартиру [ADDRESS] У 2008 році позивач розірвала шлюб з [PERSON] за своєю ініциативою та пішла жити у гуртожиток, але через вісім місяців повернулася у квартиру,оскільки її просив про це чоловік та стала проживати з ним однією сімєю. У 1996 році вона з чоловіком виплатили пай за квартиру, але у 2015 році зясувалось, що через інфляцію у 90-х роках необхідно доплатити за квартиру ще 136,44 грн. Вони так і зробили та у червні 2015 року доплатили вказану суму за пай. Тому, ? частина квартири належить їй і [PERSON] не міг заповідати її частину будь-кому. Перед смертю [PERSON] хворів на серцеву недостатність та потребував стороннього догляду. Вона не могла доглядати його оскільки працювала і тому молодший син [PERSON] зібрав всіх рідних та запропонував відправити батька до будинку для людей похилого віку і він на це погодився.Але мати та сестра чоловіка були проти цього, тому відбулася сварка. Після цього чоловіка доглядала його мати [PERSON], поховала його також вона з тієї причини,що не дала цього зробити позивачу. Сестра чоловіка-відповідач по справі приходила до нього рідко. За цей час було складено [PERSON] заповіт на спірну квартиру на відповідача і це було зроблено за ініциатівою його матері і було умовою догляду за ним. В судовому засіданні відповідач та її представник [PERSON] заперечували проти позову в повному обсязі, просили суд відмовити в його задоволенні. Відповідач пояснила суду, що позивач, після розірвання шлюбу, не проживала однією сімєю з [PERSON] В спірній квартирі вона займала спальню, яка замикалася на замок. [PERSON] навіть вибивав двері милицями. В них були розділені комунальні послуги та роздільний бюджет.Коли хвороба її брата [PERSON] посилилася і він вже не міг обслуговувати себе сам ,а потребував сторонньої допомоги ,позивач також відмовилася це робити.Замість цього , молодший син позвича та [PERSON] скликав сімейну нараду і запропонував здати батька в будинок для людей похилого віку,мотивуючи це тим,що доглядати батька [PERSON] погодився на це.Але їх мати [PERSON]запропонувала доглядати його оскільки пожаліла сина.Отже,доводи позивача про спільне проживання є хибними оскільки сімї між нею та її братом не було,вони тільки проживали в одній кавртирі. Третя особа [PERSON] син позивача та [PERSON] в судовому засіданні пояснив,що після розлучення в 2008 році його батьки проживали разом,однією сімєю,вели спільний побут.Коли хвороба його батька посилилась і він почав потребувати догляду ,то він (третя особа) вирішив скликати сімейну нараду на якій запропонував віддати батька в будинок для людей похилого віку.Це було викликано тим,що позивач- його мати працювала і доглядати його батька не могла,він також працює і не міг цього робити. Між родичами виникла сварка.Його бабка [PERSON] сказала ,що доглядати сина буде вона і тому батька не віддали в бу динок для людей похилого віку. Третя особа [PERSON]-син позивача та [PERSON], пояснив суду , що у спірній квартирі він проживав до 1999 року, потім одружився та поїхав в Білорусію. В 2003 році він приїжджав додому на пару місяців та знов поїхав. [PERSON] знав, що батьки розірвали шлюб ,саме він знаходив матері кімнату у гуртожитку. Чи проживала мати у гуртожитку не знає. Через деякий час [PERSON] знов приїхав та бачив, що мати готувала їжу для себе та батька, спали вони у різних кімнатах, а через рік на кімнаті матері зявився замок. Батько виламав замок. [PERSON] ремонтував двері у кімнаті матері, тому що в ній була діра. Мати в квартирі ночувала, але сімї між батьками такої як була раніше вже не існувало. Хоча батьки проживали разом в квартирі, але не як одна сімя. Батько почав хворіти у 2016 році. Він приїздив, допомагав саджати батька то в крісло, то на диван. У липні 2016 року зібралися усі родичі. Вирішувалося питання про те, хто буде доглядати хворого батька.Говорили,що хто буде доглядати батька - тому буде квартира. Доглядати батька стала його мати [PERSON], але квартиру собі вона не хотіла, а запропонувала її залишити батьковій сестрі [PERSON], на що батько погодився. Був викликаний нотаріус та в один день батько оформив два заповіта, якими він заповідав житловий будинок йому-сину [PERSON], а спірну квартиру своїй сестрі [PERSON] Нотаріус приїжджала декілька разів, батько усвідомлював, що робить і це була його воля залишити такі заповіти. Письмові пояснення щодо позовної заяви він не писав, а підписав їх не читаючи на прохання своєї матері позивача по справі. Зі слів матері він знає, що його молодший брат [PERSON] запропонував щоб житловий будинок залишився старшому сину, тобто [PERSON], а квартира тому хто буде доглядати хворого батька. Третя особа [PERSON]-мати померлого [PERSON], пояснила суду, що коли її син [PERSON] та позивач розірвали шлюб ,то невістка не проживала у спірній квартирі вісім місяців. Потім вона просилася повернутися у квартиру і син її пожалів та дозволив повернутися. Перші два тижні позивач допомагала сину по господарству, а потім на її кімнаті появився замок. Сумісного життя між її сином та невісткою не було. Коли [PERSON] захворів, то невістка з молодшим сином [PERSON] вирішили віддати його в будинок для людей похилого віку. [PERSON] розумів,що ніхто не хоче ним піклуватися і погоджувався на це. Молодший онук скликав всіх, щоб повідомити ,що батька здають в будинок для людей похилого віку. Але вона не могла миритися з цим і вирішила доглядати сина сама за допомогою дочки [PERSON], відповідача по справі. Так вона і доглядала свого хворого сина, готувала йому їжу, ходила на ринок. [PERSON] після того як було вирішено хто його буде доглядати , попросив викликати нотаріуса і зробив заповіт на житловий будинок- старшому сину [PERSON], а квартиру -на сестру [PERSON] Вважає,це справедливим в світлі обставин,що склалися,тим більше,що вона давала гроші на перший внесок на спірну квартиру ,потім також допомагала виплачувати її вартість.Коли її син-Гонтар О.Л. помер ,то вона поховалв його сама,за свій рахунок. Свідки позивача пояснили наступне. Свідок [PERSON] пояснила у судовому засіданні, що вона працювала разом з позивачем у період з 1999 року по 2008 рік ,вони є дуже гарними знайомими. Сімю позивача свідок знає 19 років. Подружжя завжди проживало разом, тільки після розірвання шлюбу вони не проживали разом деякий час, але чоловік просив [PERSON] повернутися і вони знову зійшлись. У період з 2008 року по 2015 рік свідок бувала в гостях у позивача приблизно раз на місяць та бачила, що вони жили як звичайна сімя, позивач готувала їжу, прибирала у квартирі. Жили вони у різних кімнатах, а чи був замок на кімнаті позивача вона не звертала уваги. У 2016 році свідок часто виїздила з міста і тому [PERSON] тільки телефонувала їй . Зі слів позивача свідок знає, що вона доглядала за хворим чоловіком, а син [PERSON] їй допомагав, викликав швидку допомогу. Свідок [PERSON] пояснив у судовому засіданні, що позивач є його сусідкою більше 20 років. Проживає позивач у квартирі поруч та з точки зору глибини спілкування з сімєю [PERSON],вони є звичайними сусідами. Свідок не має інформації про конфлікти у сімї позивача. У квартиру до сусідів заходив 2-4 рази на рік та бачив, що відносини між позивачем та її чоловіком були хороші. Про розірвання шлюбу та негаразди між подружжям дізнався незадовго до смерті [PERSON] Знає, що за хворим [PERSON] доглядала позивач та його мати. Свідок [PERSON] пояснила у судовому засіданні, що позивач по справі є її подругою, вони дружать з 1993 року , разом працювали. Свідок приходила до позивача у гості та бачила, що позивач весь час проживала разом з чоловіком, вони разом святкували, сиділи за одним столом. [PERSON] хворів і свідок у 2016 році не ходила до позивача у гості, а тільки телефонувала їй. Позивач говорила свідку, що доглядає чоловіка, купує йому ліки. Свідок [PERSON] пояснила у судовому засіданні, що позивач є її сусідкою, відповідача свідок бачила, але не знає її. Свідок заходила до позивача у квартиру поспілкуватися як сусідка та бачила, що позивач та її чоловік проживали разом як одна сімя. Спали вони у різних кімнатах, але замка на кімнаті позивача свідок не бачила. [PERSON] спілкувався з чоловіком свідка біля підїзду. Свідок знала, що сусіди розірвали шлюб, а чи роз'їжджалися вони не памятає. За хворим [PERSON] доглядала позивач, а останні місяці родичі і тоді вже свідок до квартири позивача не заходила. Свідок [PERSON] пояснила у судовому засіданні, що позивач- її сусідка по підїзду. Свідок -медичний працівник за фахом і тому її запрошували робити інєкції сусіду [PERSON] Коли свідок приходила до сусідів то бачила, що вони проживають як одна сімя, хворий був чистий та доглянутий. Свідки відповідача пояснили наступне. Свідок [PERSON] пояснила у судовому засіданні, що позивача вона знає, але вона їй ніким не доводиться, а відповідач-її двоюрідна племінниця. Свідку відомо, що чоловік позивача придбав кооперативну квартиру, але гроші для внесення внеску за цю квартиру давали дві баби та двоюрідна баба, тому що в їх сімї постійно був недолік грошей. [PERSON] та позивач проживали в одній квартирі, але після розірвання шлюбу у них не було однієї сімї. У гості до них свідок не заходила, але часто бачила [PERSON] біля підїзду та спілкувалася з ним. [PERSON] розповідав їй ,що вони з позивачем живуть порізно,хазяйнують окремо,часто просив її піти до магазину та купити сигарети. Коли [PERSON] вже лежав, їй відомо ,що його доглядала його мати [PERSON] та сестра . Свідок [PERSON] пояснила у судовому засіданні, що сторони по справі її знайомі та вона знає всю їх сімю з 1982 року. Свідок працювала на 7-му мікрорайоні і часто бачила [PERSON], який сидів на лавочці біля підїзду. Влітку 2015 року [PERSON] просив її купити йому продукти-хліб,напій,сигарети .Він також розповідав,що колишня дружина йому не допомагає та поставила замок на свою кімнату, який свідок бачила сама, коли заносила продукти у квартиру. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи в їх сукупності ,дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано у 2008 році, що підтверджується копією виписки з рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 04.08.2008 та копією повторного свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 148322 (а.с. 15, 73). Після розірвання шлюбу позивач та [PERSON] в будь-яких інших шлюбах не перебували,що в судовому засіданні сторонами не оспорювалось. 04.09.2016 [PERSON] помер у місті Рубіжне, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть від 08.09.2016 (а.с. 14). Згідно копії свідоцтва про право власності № 39984060, виданого 02.07.2015 та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.07.2015, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 21, 22). [PERSON] був членом кооперативу «Перемога» з 1986 року і сплатив в кооператив «Перемога» пайові внески в розмірі 100% вартості квартири № 100 по вулиці Володимирська (колишня вулиця Леніна) будинок № 45-в у сумі 38589,53 грн. Остаточна сплата внесків [PERSON] відбулася в 2015 році, що підтверджується копією рішення Рубіжанського міської ради № 607 від 08.01.1989, копією довідки ПК «ЖЕК-1» № 130 від 02.06.2015 та копією листа Рубіжанської міської ради Луганської області (а.с. 16, 18, 19). 13.07.2016 [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 629 та згідно якого [PERSON], розуміючи значення своїх дій, добровільно, без будь-якого насильства, примусу, як фізичного, так і морального, на випадок своєї смерті зробив розпорядження та належну йому квартиру № 100 по вулиці Володимирській (колишня вулиця Леніна), будинок 45-в в місті Рубіжне заповідав [PERSON]. Також, раніше складений заповіт, що був посвідчений приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу [PERSON] 07.05.2015, зареєстрований у реєстрі № 339, [PERSON] скасував (а.с. 94). Відповідно копії довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради № 201615937 від 15.09.2016 [PERSON], який помер 04.09.2016 був зареєстрований у [INFO] (колишня вулиця Леніна)[ADDRESS], разом з [PERSON] та знятий з реєстрації за даною адресою в звязку зі смертю 08.09.2016 (а.с. 20). Згідно копії довідки виданої ПП [PERSON], 09.09.2016 [PERSON] 05 вересня 2016 року звернулася до ритуальної служби ПП [PERSON] для оформлення поховання її сина [PERSON], [INFO], який помер 04.09.2016 та був похований 06.09.2016 на кладовищі міста Рубіжне. Всі витрати по похованню в повному обсязі (3260 грн.) [PERSON] взяла на себе (а.с. 96). Згідно копії бланку-замовлення № 274 від 15.11.2017 [PERSON] замовила надгробний памятник на могилу свого сина [PERSON] Вартість заказу складає 5130,00 гривень (а.с. 99). Відповідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 роз'яснив, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. При застосуванні ст. 74 СК України, таким чином, слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Згідно ст. 384 ЦК України будинок,\~споруджений або\~придбаний житлово-будівельним\~(житловим)\~кооперативом,\~є його\~власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Щодо встановлення факту сумісного проживання позивача та [PERSON].суд дійшов висновку про таке. Суд бере до уваги,що факт того,що стосунки між позивачем і [PERSON] не були стосунками подружжя підтвердив їх старший син-третя особа [PERSON] ,який пояснив,що після розлучення мати і батько вже не були сімєю,хоча і проживали в одній квартирі. Разом з тим, суд не бере пояснення молодшого сина позивача третьої особи [PERSON] про те,що його батьки жили однією сімєю з наступних підстав. Суд оглянув матеріали справи № 425/3696/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 18.07.2017 року в задоволенні позову було відмовлено.(а.с.171-174). Зазначене рішення набрало чинності. З вказаного рішення виходить ,що [PERSON] заявив вимоги про недійсність заповіту з тих підстав,що його батько [PERSON] не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними при складанні заповіту. В даній же справі ,даючи пояснення як третя особа ,[PERSON]не розповідав про те, що його батько перебував в стані затьмарення ,натомість пояснив, що він часто спілкувався з батьком по телефону,приходив до нього ,наполягав на тому,що у них з матірю була нормальна сімя. Суд погоджується з висновком суду в вищезазначеній справі про те,що [PERSON]не згоден з волевиявленням батька і в залежності від того,яка справа розглядається, дає необхідні пояснення. Також, суд зазначає, що позивач, яка була свідком у вищевказаній справі ,не зазначала,що [PERSON] був фактично її чоловіком, а називала його „колишній чоловік.Вона пояснювала,що після розірвання шлюбу вони „продовжили проживати в одній квартирі . Про те,що вони з [PERSON] проживали однією сімєю і про те,що вона має право на ? частку квартири позивач також не заявляла ,а тому, напевно, і не була залучена до участі в справі як третя особа . Щодо показань свідків позивача, суд зазначає наступне. З показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що позивач та померлий [PERSON] після розірвання шлюбу проживали в одній квартирі, проводили разом час, але займали вони різні кімнати та на кімнаті позивача був замок. Суд критично ставиться до показань цих свідків, оскільки факт існування між позивачем та [PERSON] усталених відносин ,які притаманні подружжю, вони не підтвердили. Суд зазначає,що сприйняття свідками позивача та [PERSON] як подружжя базується на тому,що вони проживали в одній квартирі. Але , спільне проживання чоловіка та жінки в одній квартирі ,навіть святкування деяких свят разом, не говорить про те ,що чоловік і жінка-подружжя. Крім того, вказані свідки підтвердили,що позивач та [PERSON] проживали в різних кімнатах і на кімнаті позивача був встановлений замок,що позивач не оспорювала. Суд також зазначає,що у справі № 425/3696/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним,брали участь у якості свідків [PERSON] та [PERSON] і зазначали,що [PERSON] „був не в собі. В даній справі ці свідки навіть не упомянули про стан [PERSON],наполягаючи на тому,що між позивачем та ним були подружні стосунки і нормальна сімя. Суд бере до уваги показання свідків відповідача [PERSON]О,[PERSON]оскільки вони базуються не на їх субєктивному сприйнятті факту проживання позивача та [PERSON] в одній квартирі,а на тому,що [PERSON] особисто розповідав їм ,що він з позивачем не проживають однією сімєю. Крім того,суд зауважує,що обидва ці свідки ходили в магазин на прохання [PERSON],купувати йому продукти.Виникає питання, чому він вимушений був просити про це сторонніх людей ,маючи дружину. Суд не бере до уваги пояснення позивача про те,що замок в її кімнаті був встановлений для того,щоб друзі [PERSON] ,які відвідували його ,не викрали документи та інші речі оскільки доказів того,що позивача відвідували такі особи не надано ,як і доказів того,що у позивача викрадали її речі з квартири. Суд не бере до уваги пояснення позивача про те,що його мати не дала їй поховати [PERSON] , забравши у неї його пенсійну картку , з тих підстав, що сама позивач пояснювала,що мати намагалась забрати у неї правовстановлюючий документ на квартиру, але вона не віддала. Отже,позивач змогла відстояти правовстановлюючий документ на квартиру, а пенсійну картку у неї забрали.Такі доводи, суд до уваги прийняти не може і вважає поведінку позивача поведінкою сторонньої [PERSON] людини ,яка є послідовною :вона не бажала доглядати [PERSON] і надавати йому підтримку ,а після його смерті не вважала потрібним взяти на себе його поховання. Суд оцінює ситацію при якій позивач та [PERSON] проживали в різних кімнатах та в кімнаті позивача було встановлено замок, як таку, що між ними склалися відносини недовіри та відчудження ,які можуть бути притаманні тільки чужим людям,а не подружжю. Про такі відносини говорить і те,що позивач відмовилася надати [PERSON] допомогу і нагляд ,коли він їх потребував ,що сама підтвердила в судовому засіданні і погодилась на те, щоб здати його в будинок для людей похилого віку,коли це запропонував її молодший син . Суд вважає,що в такому випадку ні про сімю,ні про взаємні права та обовязки мова йти не може оскільки особа, яка вважає себе дружиною ,свідомо погоджується на те, щоб її чоловік доживав свій вік,хворий і беспомічний -в державному закладі і перекладає свої обовязки на державний заклад. Позивач не бажала підтримати [PERSON] ні морально,ні матеріально ,тому вважати,що вони були чоловіком і дружиною не можна. Навіть похованням [PERSON] ,при тому ,що у нього була дружина,якою себе вважає позивач та діти ,займалась його старенька мати ,яка також оплатила памятник на його могилі. Суд не вважає доказами сумісного проживання копії світлин,наданих позивачем (а.с.79-83) оскільки вони про усталені стосунки ,притаманні подружжю, не говорять.Крім того,вони не мають дати виготовлення. Отже,позивач не надала доказів прояву подружніх відносин між нею та [PERSON] ,які полягають в веденні спільного господарства ,взаємній матеріальній та моральній підтримці, тощо. Таким чином позивач просить встановити факт проживання з [PERSON] в період з 08 серпня 2008 року по 04 вересня 2016 року ,не надавши при цьому жодного доказу. Отже,виходячи з обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту проживання з померлим [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу у період з 08 серпня 2008 року по 04 вересня 2016 року не підлягають задоволенню. \~ \~Оскільки вимоги\~про визнання\~частково недійсним\~заповіту та\~визнання права\~власності на\~1/2\~частину квартири\~[ADDRESS] є\~похідними від\~вимоги провстановлення\~факту проживання\~позивача з\~померлим [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу, суд також відмовляє у їх задоволенні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем, в звязку з відмовою в позові.

Outcome: dismissed