Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

08.02.2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Після уточнення позовних вимог зазначила, що вона народилась [INFO]. Реєстрацію її народження проведено у Червоноквітівській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області. Оскільки її батьки [PERSON] та [PERSON] не перебували у шлюбі, запис про батька дитини у книзі записів народжень був зазначений за вказівкою матері. З цих підстав у свідоцтві про народження позивача у графі відомості про батька внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України та зазначено батьком [PERSON]. У зв'язку з тим, що позивач є повнолітньою, позивач факт свого батьківства відносно неї визнає, на даний час відносини з відповідачем є теплими, вони часто спілкуються, він матеріально їй допомагає, тому позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] її батьком. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11.02.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18.02.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Представник третьої особи - Кобеляцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з'явився, надав заяву № 233/16.8-04-25 від 19.03.2019 року про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] зареєстрованого Червоноквітівською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області 18.11.1996 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 25.01.2019 року, номер витягу 000219664775, вбачається, що відомості про батька [PERSON], [INFO], записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 9). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи з роз'яснень, які зазначені у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених статтею 53 чинного на момент виникнення спірних правовідносин Кодексу про шлюб та сім'ю України 1969 року, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС 1969 року, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. З огляду на те, що позивач [PERSON] народилася [INFO], тобто до 01 січня 2004 року, тому при вирішенні питання встановлення батьківства необхідно виходити з положень ст.ст. 53, 55 КпШС України, оскільки дитина народилася до набрання чинності Сімейним кодексом України. Згідно ст. 55 КпШС України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до статті 53 КпШС України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. У разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне спілкування, придбання майна для спільного користування тощо). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Так, з наявних в матеріалах справи фотодоказів судом встановлено факт тісного спілкування позивача з відповідачем (а.с. 10-12). Враховуючи викладені обставини, а також те, що відповідач визнає себе батьком позивача [PERSON], суд не має сумніву щодо достовірності та добровільності вказаних обставин, тому позовні вимоги про визнання батьківства підлягають задоволенню.

Outcome: approved