Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

07 травня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, заінтересована особа - [PERSON] , про видачу обмежувального припису. [PERSON] зазначає, що з 12 березня 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , шлюб розірвано 01 березня 2011 року. [PERSON] протягом часу спільного проживання зловживав спиртними напоями, підіймав руку на заявницю, обзивав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого вона неодноразово викликала працівників поліції. Після розірвання шлюбу поведінка [PERSON] не змінилася, останній продовжує зловживати алкогольними напоями, зчиняє сварки у присутності їх малолітнього сина, чинить психологічне насильство в родині. Кривдник постійно висловлює свої необґрунтовані підозри щодо аморальної поведінки [PERSON] , погрожує прийти до неї на роботу і вчинити скандал, принижує її по телефону та у присутності дитини. За таких обставин, заявниця просить суд видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , поклавши на нього на строк шість місяців обов`язки: заборона перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборона наближатися на відстань ближче 100 м. до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборона наближатися на відстань ближче 100 м. до приміщення Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області, розташованого за адресою: [ADDRESS], де працює [PERSON] Ухвалою судді від 07 травня 2020 року прийнято заяву [PERSON] до розгляду за правилами окремого провадження та призначено судове засідання по справі. Також у відповідності до ч. 2 ст. 294 ЦПК України з метою встановлення всіх обставин, які мають значення для справи, судом витребувана інформація в Ізяславському відділенні поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та в Ізяславському районному суді Хмельницької області. Під час судового розгляду заявниця [PERSON] свою заяву підтримала з зазначених у ній підстав та просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] проти задоволення заяви заперечив з посиланням на те, що у домоволодінні, у якому проживає заявниця, знаходяться його особисті речі, а тому видачею обмежувального припису буде порушено його право на користування ними. Вказав, що факти вчинення домашнього насильства стосовно [PERSON] у зв`язку зі зловживанням алкогольними напоями дійсно мали місце. У останнє судове засідання [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив, заяв та клопотань не надіслав. У відповідності до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Тому суд вважає за можливе продовжити розгляд даної справи за відсутності заінтересованої особи [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З 12 березня 2009 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 01 березня 2011 року шлюб між ними розірвано. Заявниця зареєстрована та проживає у будинковолодінні, що в [ADDRESS] . Заінтересована особа проживає без реєстрації за цією ж адресою. Вказані обставини підтверджуються паспортом заявниці, свідоцтвом про шлюб, виданим 12 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області, рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01 березня 2011 року, а також не заперечуються учасниками справи. 25 травня 2019 року о 17 год. 00 хв. за місцем свого проживання [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , яке проявилося у висловлюваннях в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 19 грудня 2019 року о 21 год. 00 хв. за місцем свого проживання [PERSON] , якого раніше протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , яке проявилося у погрозах вибити двері та завдати фізичного болю останній, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 січня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 24 квітня 2020 року близько 20 год. 00 хв. за місцем свого проживання [PERSON] вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , яке проявилося у погрозах вчинити фізичну розправу, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді 50 годин громадських робіт. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка працює на посаді фахівця із соціальної роботи першої категорії Ізяславського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області, суду пояснила, що родина [PERSON] перебувала на обліку в центрі ще у 2013 році у зв`язку з вчиненням [PERSON] домашнього насильства відносно заявниці та її сина. З 2013 по 2019 роки [PERSON] неодноразово зверталася до Ізяславського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з приводу неправомірних дій [PERSON] , у зв`язку з чим їй надавалися психологічні послуги. Також проводилася відповідна робота з її колишнім чоловіком, однак останній співпрацювати не бажає, страждає на алкогольну залежність, лікуватися не хоче. [PERSON] схильний до вчинення домашнього насильства, що проявляється у нецензурних висловлюваннях до його колишньої дружини, образах, пошкодженні майна за місцем їх спільного проживання, безпідставних звинуваченнях [PERSON] у її аморальній поведінці, позбавленні її та сина засобів до існування. Основним нормативно-правовим актом, який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, є Закон України від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII). Відповідно до п.п. 3, 4, 7, 9, 14 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Однією з основних засад запобіганню та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2229-VIII). За змістом ч. 1 ст. 21 Закону № 2229-VIII постраждала особа має право, в тому числі, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства, звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону № 2229-VIII). Згідно з ч.ч. 1, 2, 3, 4, 8 ст. 26 Закону № 2229-VIII право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. Із положень ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України слідує, що заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. У заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено, в тому числі, обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності) (п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України). Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). З матеріалів даної справи вбачається, що протягом 2019-2020 років [PERSON] вчиняв домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини [PERSON] , у зв`язку з чим його неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності. Факти вчинення [PERSON] домашнього насильства встановлено постановами суду у справах про адміністративне правопорушення та не заперечуються самою заінтересованою особою. Врахувавши характер вчинених [PERSON] протиправних дій, ризики їх продовження та вірогідність повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства, взявши до уваги відсутність у нього щирого каяття та нагальну необхідність захисту прав [PERSON] від насильства в сім`ї, суд прийшов до висновку про можливість застосування до [PERSON] обмежувального припису у вигляді тимчасового обмеження його права перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою та заборони наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування) постраждалої особи. Разом з тим, як встановлено судом з довідки Ізяславського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області від 12 травня 2020 року № 106/01-17, заявниця [PERSON] працює в Ізяславському районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді на посаді прибиральниці службових приміщень з 14 січня 2020 року по теперішній час. Вказана установа розташована в [ADDRESS] . Тому відсутні законні підстави для застосування до [PERSON] обмежувального припису в частині заборони наближатися на відстань ближче 100 м. до приміщення Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області, розташованого за адресою: [ADDRESS], як про це просить заявниця, оскільки [PERSON] у вказаному органі місцевого самоврядування не працює, що підтверджено належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи. При ухваленні такого рішення суд також враховує відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів наявності ризиків вірогідності вчинення [PERSON] домашнього насильства стосовно заявниці за місцем її роботи. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial