Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

07 вересня 2017 року до Харківського районного суду Харківської області подано позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Південноміська рада Харківського району Харківської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловій квартирі за адресою м Південне, Харківського району Харківської області, вул. Пушкіна, б. 5 кв. 3. Ухвалою від 22 листопада 2017 відкрито провадження в справі, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Справу розглянуто за відсутності сторін. Позивач у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надійшла заява представника позивача [PERSON]- [PERSON], який діє на підставі довіреності від 13.01.2017 року, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у відсутності його та позивача, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання неодноразово не з'явився, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи Виконавчий комітет Південноміської рада Харківського району Харківської області, в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надійшла заява про слухання справи за їх відсутності, з рішенням суду, прийняти згідно з чинним законодавством, згодні. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи неодноразову неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши надані докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Так, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON] 23 травня 2006 року, реєстровий №1938, належить квартира, розташована за адресою [ADDRESS], м. Південне, Харківського району Харківської області. Право власності зареєстроване в Комунальному підприємстві «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». Як вбачається з будинкової книги для реєстрації громадян в будинку №5 квартира №3 по вул. Пушкіна, м. Південне, Харківського району Харківської області, в квартирі зареєстровані [PERSON], та з 26.02.2013 року [PERSON] Однак, як зазначила позивач, відповідач жодного дня не проживав у квартирі. Місце проживання відповідача за її адресою було зареєстроване за її згодою на прохання онука. Зазначена інформація, а саме реєстрація [PERSON] за адресою м Південне, Харківського району Харківської області, вул. Пушкіна, б. 5 кв. 3, підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області, сформованими станом на 08.11.2017 року. Відповідно до актів депутата Південноміської ради від 07.09.2017 року, за адресою: м Південне, Харківського району Харківської області, вул. Пушкіна, б. 5 кв. 3, [PERSON] зареєстрований, але не проживає за даною адресою. Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача, у належному їй житловому будинку, порушує її права, як власника, оскільки вона змушена сплачувати рахунки відповідача за надані комунальні послуги, що є порушенням її прав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Також, враховуючи ту обставину, що відповідач за місцем реєстрації тривалий час не проживає, позивач вважає її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У пункті 33 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, у судовому порядку особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені ст. 71 Житлового кодексу України\~строки, а саме понад шість місяців. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім*ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є дії (бездіяльність) відповідача, не повязані з позбавленням володіння, якими порушується право власності власника житла. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON]. відсутній за місцем своєї реєстрації за адресою м Південне, Харківського району Харківської області, вул. Пушкіна, б. 5 кв. 3, його реєстрація за вказаною адресою носить формальний характер, та порушує права власника [PERSON] Відтак, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Виконання вимог п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України щодо особистих даних учасників справи в повному рішення суд виконує виключно в межах наданих суду даних.

Outcome: approved