Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

08 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 43712,00 гривень, моральну шкоду у розмірі 10000,00 гривень та судовий збір у розмірі 640,00 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.04.2017 малолітні діти відповідачів завдали ушкодження автомобілю [NUMBER], власником якого є позивач. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 44 від 14.04.2017 вартість матеріальної шкоди складає 43712 гривень 32 копійки. Крім того позивач вважає, що їй завдана моральна шкода, яку оцінює у 10000,00 гривень, оскільки вона неодноразово робила спроби владнати питання про ремонт автомобіля з відповідачами, але вони ігнорували її спроби, тому позивач відремонтувала автомобіль за свій власний рахунок. Оскільки відповідачі добровільно не відшкодували спричинену їх малолітніми дітьми шкоду, вона змушена звернутися до суду з цим позовом (а.с. 3-4). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 11.09.2017 вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу п'ятиденний строк для виправлення зазначених в ухвалі недоліків (а.с. 35). 19.09.2017 позивачем надано заяву про усунення недоліків та квитанцію про сплату судового збору (а.с.38, 40). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 20.09.2017 відкрито провадження у даній справі та призначено попереднє судове засідання (а.с. 41). 19.10.2017 та 23.11.2017 позивач надала суду уточнені позовні заяви до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, згідно яких позивач остаточно просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 43712,00 гривень, моральну шкоду у розмірі 10000,00 гривень та судовий збір у розмірі 640,00 гривень (а.с. 58-59, 93-94). 25.01.2018 від відповідачів до суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву, згідно яких вони позовні вимоги [PERSON] не визнають та просять у задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 114). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 08.02.2018 закрите підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду (а.с. 122). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.02.2018, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, яка занесена до журналу судового засідання 27.02.2018, було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Службу у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області (а.с. 138). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, суду пояснив, що автомобіль марки Honda CR-V, державний номер [NUMBER], належить позивачу. 07.04.2017 чоловік позивача [PERSON] приблизно о 15.00 годині залишив даний автомобіль біля під'їзду № 5, будинку [ADDRESS]. О 17 год. 40 хв. чоловік позивача вийшов на подвір'я та побачив, що біля автомобіля знаходяться двоє малолітніх хлопців, мешканців його будинку, а саме: [PERSON] та [PERSON], які дряпали автомобіль позивача дерев'яною гілкою. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 44 від 14.04.2017 позивачу було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 43712,00 гривень. У зв'язку з тим, що слідчим Рубіжанського ВП було встановлено, що до пошкодження транспортного засобу позивача причетні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які є малолітніми, то завдану шкоду повинні відшкодовувати їх батьки, які є відповідачами по справі. Також позивачу завдана моральна шкода, у зв'язку з тим, що вона з квітня по серпень 2017 року неодноразово зверталась до поліції та до суду, неодноразово викликалась на допити до слідчого, слідство тривало довгий час, що доставляло їй незручності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що малолітній [PERSON], [INFO], є її сином. У висновку автотоварознавчої експертизи не вказано чим конкретно було завдано автомобілю позивача пошкодження. При проведення експертизи вона не була присутня. На її думку діти не могли завдати автомобілю позивача таких пошкоджень. Спричинення моральної шкоди позивачу відповідач також не визнає тому, що з нею особисто позивач не розмовляла, чоловік позивача підняв на неї руку і вона за даним фактом зверталася до поліції. Також чоловік позивача тріпав дітей та налякав їх, тому вони з переляку казна-що наговорили. Слідчий Рубіжанського ВП дітей не допитувала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що висновок експерта є некоректним оскільки не встановлено давність пошкоджень.Вина її сина доказана частково. Позивач жодного разу не підходила до неї з приводу мирного вирішення питання ремонту автомобіля. Представник третьої особи Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області в судове засідання надала пояснення до позову в яких підтримала позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення з відповідачів матеріальної шкоди у розмірі 43712 грн., за умови оплати частинами.У частині стягнення моральної шкоди позовні вимоги не підтримала. В судовому засіданні був допитаний малолітній [PERSON], який пояснив, що влітку він пішов гуляти з [PERSON], який взяв палку і почав дряпати нею машину на стороні протилежній від місця водія, яка стояла недалеко від піску, де вони гуляли. Він же, тільки наклеїв жуйку на ручку машини та вдарив по фарі ногою один раз, при цьому не розбивши фару. Потім з будинку вийшов чоловік, який почав кричати на них, хватити їх і фотографувати. В судовому засіданні був допитаний малолітній [PERSON], який пояснив суду, що влітку вони гуляли на вулиці з [PERSON]. [PERSON] почав бити ногою фару машини, яка стояла біля піску, а потім він достав з-під машини палку, товщиною з його долонь. Як палка опинилася у нього ([PERSON]), він не пам'ятає. Він подряпав нею машину ззаду, трохи далі і зліва. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком позивача [PERSON] В минулому році, влітку приблизно о пів на п'яту годину вечора, точніше дату не пам'ятає, свідок знаходився у себе вдома з товаришем сина на ім'я [PERSON] та збирався їхати зустрічати дружину з роботи. Олексій залишився в квартирі та пішов з його дозволу курити на балкон, а свідок вийшов з квартири і пішов до машини. Вийшовши на вулицю, [PERSON] побачив, як малолітній [PERSON] кидав каміння в автомобіль, який належить його дружині, а малолітній [PERSON] тримав в руках палицю та бив нею по фарах і капоту автомобіля. Олексій, який в той час знаходився на балконі, кричав хлопцям щоб вони припинили свої дії, але вони на його слова не реагували. Сусідку, яка також робила зауваження хлопцям, вони теж не слухали та продовжували псувати майно його дружини. У цей час на вулицю вийшли батьки [PERSON], які були у нетверезому стані, тому свідок не бачив сенсу з ними розмовляти та викликав поліцію. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивач по справі є матір'ю його друга [PERSON]. На початку квітня 2017 року, у п'ятницю, свідок домовився з другом [PERSON] піти до басейну та прийшов до нього додому приблизно о п'ятій годині вечора. [PERSON] ще не було вдома. Дома був батько [PERSON] - [PERSON], але йому треба було їхати зустрічати дружину і він дозволив йому залишитися у квартирі та дочекатися [PERSON]. Коли [PERSON] вийшов з квартири, свідок пішов покурити на балкон, де побачив, як світленький хлопчик дряпав метровою сосновою палицею автомобіль позивача, який стояв напроти п'ятого під'їзду, а другий хлопчик в кепці кидав каміння в бік автомобіля. Свідок почав кричати: «Що ви робите?», на що хлопець на ім'я [PERSON] з силою вдарив палицею по фарі і бамперу автомобіля. У цей час з під'їзду вийшов [PERSON], схопив дітей та став їх знімати на телефон, а свідок ще якийсь час продовжував стояти на балконі. Через 20 хвилин прийшов [PERSON] і свідок поїхав у справах. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, свідків, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного. Судом встановлено, що транспортний засіб марки Honda CR-V, державний номер [NUMBER], 2013 року випуску, належить позивачу [PERSON] (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - а.с. 25). Згідно копії постанови слідчого Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області Сєнчик Ю.В. про закриття кримінального провадження від 11 серпня 2017 року, 07 квітня 2017 року приблизно о 17:15 год. не встановлена особа шляхом нанесення подряпин обох дверей правої сторони автомобіля та лівої сторони бамперу пошкодила автомобіль марки Honda моделі CR-V чорного кольору, державний номер [NUMBER], який належить [PERSON], тим самим спричинивши останній матеріальний збиток. Під час досудового розслідування було встановлено, що до скоєння даного кримінального правопорушення причетні малолітній [PERSON], [INFO], та його знайомий малолітній [PERSON], [INFO] (а.с. 28-29). З копії висновку експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки збитків, заподіяних власнику транспортного засобу № 44 від 14.01.2017 вбачається, що вартість матеріальної шкоди, з технічної точки зору, заподіяної власнику автомобіля Honda CR-V, реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] на момент пошкодження складає 43712 гривень 32 копійки, в тому числі вартість відновлювального ремонту - 34980,39 гривень, величина втрати товарної вартості - 8731,93 гривні (а.с. 7-27). Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 150 СК України на батьків покладається обов'язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний моральний розвиток. Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно ч. 1 ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Згідно ч. 1 ст. 1181 ЦК України шкода, завдана спільними діями кількох малолітніх осіб, відшкодовується їхніми батьками (усиновлювачами), опікунами в частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду. Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснив, що за шкоду, заподіяну неповнолітнім, який не досяг 15 років, несуть відповідальність перед потерпілим його батьки, а у відповідних випадках - навчальні заклади. Згідно ст. 31 ЦК України малолітньою особою є особа, яка не досягла чотирнадцяти років. Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду. У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права, доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дію і негативними наслідками. Згідно зі ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, в судовому засіданні малолітні [PERSON] та [PERSON] фактично підтвердили факт пошкодження ними автомобіля позивача. Суд бере до уваги пояснення свідків позивача [PERSON] та [PERSON] оскільки вони фактично підтвердили обставини пошкодження автомобіля позивача і співпадають з поясненнями малолітніх [PERSON] та [PERSON]. Крім того, вина малолітніх [PERSON] та [PERSON] доведена матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017130330000424 від 07 квітня 2017 року, під час якого були допитані малолітні діти в присутності їх матерів та пояснили обставини заподіяння шкоди позивачу, також були допитані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які були свідками цих подій 07.04.2017, на що вказано у постанові про закриття кримінального провадження слідчим Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області Сєнчик Ю.В. від 11.08.2017, яка відповідачами не оскаржувалася. Постановою про закриття кримінального провадження від 28.04.2017 р. також доведено факт скоєння кримінального правопорушення малолітніми [PERSON] та [PERSON], які пошкодили автомобіль позивача, завдавши матеріальної шкоди у розмірі 43712,00 гривень, наявність шкоди та причинного зв'язку з діями малолітніх та шкодою. Розмір фактично спричиненої позивачу з вини малолітніх матеріальної шкоди сумнівів не викликає, оскільки підтверджений висновком експерта та відповідачами не спростований. Виходячи з вищезазначених положень закону, малолітня особа не несе відповідальності за завдану шкоду, а таку відповідальність несуть, зокрема її батьки. При цьому слід мати на увазі, що батьки несуть майнову відповідальність у випадках, коли шкода, заподіяна малолітнім, є наслідком нездійснення за ним контролю, неналежного виховання або неправильного використання щодо них своїх прав. З урахуванням обставин справи, суд вважає, що матеріальна шкода позивачу спричинена малолітніми особами, внаслідок не належного ставлення батьків як до виховання дітей, так і до нагляду за ними. Отже, суд приходить висновку, що позов [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити повністю та стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 43712,00 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Виходячи з обставин справи, суд вважає, що позивачу було спричинено моральну шкоду внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку з пошкодженням належного їй автомобіля, вона змушена була витрачати додатково час та кошти для захисту своїх прав, що призвело до зміни звичного для неї способу життя. Але виходячи з засад розумності і справедливості, розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди, характеру і тривалості страждань останньої, часу і сил витрачених нею на захист порушеного права, суд вважає необхідним розмір цієї шкоди визначити у сумі 1000,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги про відшкодування матеріальної шкоди задоволені повністю, то підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 320 грн. - з кожного. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволені на 10 %. Отже, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 32 грн. - з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial