Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

07 листопада 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] міської ради, третя особа без самостійних вимог - П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначено, що на сьогоднішній день є відкрита спадщина на 26/100 частини домоволодіння розташованого [ADDRESS], спадкоємницею якої є [PERSON] те, що вказана частина домоволодіння є неоформленою виявилось випадково під час звернення з питань оформлення земельних ділянок. Нотаріальною конторою було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку зі спливом строків на звернення. Тому позивачка просить в судовому порядку визначити їй додатковий трьохмісячний строк після набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, а саме 26/100 домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] до П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори (а.с.2-4). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, в задоволенні позову просив відмовити. Третя особа без самостійних вимог в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, про місце, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 20 жовтня 1939 року [PERSON] отримав у дарунок 1/2 частини домоволодіння № [ADDRESS] (а.с.9). 06 грудня 1973 року [PERSON] заповів все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось [PERSON] та [PERSON], що підтверджується заповітом від 06 грудня 1973 року посвідчений нотаріусом сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № І-2779 (а.с.10). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Згідно інформації наданій П'ятою дніпровською нотаріальної конторою, спадкова справа після смерті [INFO] року [PERSON] не заводилась (а.с.83). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] спадщину не отримував. 19 жовтня 1998 року на підставі рішення виконкому Кіровської районної ради від травня 1979 року № 496 та від серпня 1998 року № 651 було видано свідоцтво про право власності на 31/100 домоволодіння, у відповідності до якого [PERSON] дійсно належало 31/100 частини домоволодіння № [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на 31/100 домоволодіння, зареєстрованого [PERSON] організацією технічної інвентаризації на право особистої власності, записано 19 жовтня 1998 року в реєстрову книгу № 365 за реєстровим № 29 (а.с.12). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 23 вересня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради міста Дніпропетровська, за реєстровим № 844 (а.с.13). 28 серпня 1998 року рішенням виконавчого комітету Кіровської районної ради був затверджений акт ідеальних частин користування в домоволодіння № [ADDRESS], згідно якого за [PERSON] (посмертно) була встановлена ідеальна частка в користуванні вказаним вище домоволодінням 31/100, за [PERSON] (посмертно) було встановлено 26/100 частини домоволодіння, за [PERSON] та [PERSON] було встановлено 43/100 частин домоволодіння, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Кіровської районної ради від 28 серпня 1998 року № 651 (а.с.14), актом від 24 квітня 1998 року (а.с.15-16) та довідкою-характеристикою бюро технічної інвентаризації від 24 грудня 1998 року за № 016068 (а.с.17). Майно а саме 31/100 частина домоволодіння в [ADDRESS] належне померлому [PERSON] отримала у спадщину його дружина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 грудня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом п'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], за реєстровим № З-6426, спадкова справа № 155/98 (а.с. а.с. 18, 75). Вказане майно було зареєстроване за [PERSON], що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 25 січня 2006 року, реєстраційний номер майна [NUMBER] (а.с.19). 29 березня 2006 року [PERSON] передала [PERSON] 31/100 домоволодіння, розташованого у [ADDRESS], що підтверджується договором довічного утримання (догляду) від 29 березня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом п'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 34/06 (а.с.20). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 02 вересня 2008 року відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 6919 (а.с.21). Тобто на сьогоднішній день є відкритою спадщина, яка складається з 26/100 частини домоволодіння в будинку № [ADDRESS] в м. Дніпро, яка була встановлена вищевказаним рішенням виконавчого комітету за померлим [PERSON] На час виникнення вказаних правовідносин вони були врегульовані Цивільним кодексом Української РСР, чинним до 31 грудня 2003 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Оскільки до [PERSON] перейшла в порядку спадкування частка померлого [PERSON], суд приходить до висновку, що [PERSON] вступив в спадщину щодо усього спадкового майна, у тому числі й щодо 26/100 домоволодіння. З таких самих підстав суд приходить до висновку, що до [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], перейшло усе спадкове майно, в тому числі й 26/100 домоволодіння в будинку № [ADDRESS] в м. Дніпро, але оскільки документи щодо права власності [PERSON] на цю частку були відсутні, при оформленні свідоцтва про право на спадщину вказана частка зазначена не була. Оскільки за договором довічного утримання [PERSON] здійснила відчуження лише 31/100 часток домоволодіння в будинку № [ADDRESS] в м. Дніпро, суд приходить до висновку, що після її смерті відкрилась спадщина на решту 26/100 часток, які раніше належали [PERSON], перейшли в порядку спадкування до [PERSON], а після смерті останнього були успадковані [PERSON]. Згідно зі ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає удень відкриття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності зі статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, спадщина після смерті [PERSON] мала бути прийнята в строк до 31 лютого 2009 року включно. 05 липня 2016 року [PERSON] звернулась до П'ятої державної нотаріальної контори із заявою в якій просила завести спадкову справу після померлої [INFO] року [PERSON], яка є її матір'ю (а.с.59 на зв.). 05 липня 2016 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадину за законом після смерті [INFO] року [PERSON], як спадкоємцю, який не прийняв спадщину у встановлений законом термін (а.с.64 на зв.). За правилами частини 3 статті 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За правилами частини 3 статті 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно абз. 2 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження в справі про визначення додаткового строку на прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як вбачається з спадкових справ не було виявлено інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, а саме 26/100 частини домоволодіння. Померла була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] тобто місцем відкриття спадщини є місто Дніпропетровськ. Таким чином належним відповідачем у справі за позовом [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини є територіальна громада міста Дніпропетровськ в особі [PERSON] міської ради. Оцінюючи доводи позивача про поважність пропуску ним строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON] суд виходить з наступного. Згідно абз.6 п. 24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В якості обґрунтування поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини позивачка зазначила, що вона не була обізнана про те, що є відкрита спадщина на 26/100 частини домоволодіння, вказане виявилось випадково під час звернень з питань оформлення земельних ділянок. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивач був об'єктивно позбавлений можливості своєчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини у встановлений Цивільним кодексом України шестимісячний строк. Вказане свідчить про поважність причини пропуску строку, тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити, надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved