Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

09 лютого 2015 року позивач неповнолітній [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав у відношенні до себе, встановити над ним піклування, призначивши йому піклувальником [PERSON] та стягнути з відповідачів на користь піклувальника аліменти на його утримання. В обґрунтування своїх вимог він зазначив, що народився в сім'ї відповідачів, однак з самого народження фактично проживає зі своєю бабусею [PERSON] Відповідачі фактично не приймають участі в його утриманні, не цікавляться станом його здоров'я, не піклуються про його духовний, фізичний розвиток, не турбуються про нього, тобто не виконують свої обов'язки щодо його виховання. Вважає, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не забезпечують необхідне харчування, медичний догляд, лікування, навчання, підготовку до самостійного життя; не спілкуються з позивачем в обсязі, необхіднім для його нормального самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ним освіти. Вказані фактичні обставини підтверджуються письмовими доказами. В судовому засіданні позивач, його представник, третя особа [PERSON] позов в частині позбавлення батьківських прав підтримали, а в частині вимог щодо стягнення аліментів та встановлення піклування від позову відмовилися та надали пояснення, що відповідають змісту позовної заяви. Зокрема, позивач [PERSON] суду пояснив, що він знаходився на стаціонарному лікуванні у лікарні і батьки його не пвідвідували, не вітали з днем народження; він майже з народження мешкає у бабусі, батьки його не утримують, утримує вона; батьків він бачить дуже рідко, ображений на них, що вони не цікавляться його життям. Зазначив також, що бажає, щоб бабуся представляла його інтереси, а з батьками мешкати він не бажає. Третя особа [PERSON] пояснила суду, що син з невісткою проживали у неї 2 місяці, потім переїхали жити в село, а онука залишили жити в неї; протягом двох років батьки приїздили і допомагали їй у вихованні і утриманні дитини. Приїздили 2-3 рази на рік. Потім син почав давати по 100 грн. 2-3 рази на рік і більше грошей не давали, хоча від допомоги вона не відмовлялася. З жовтня 2014 року батьків онука вона взагалі не бачила. Представник третьої особи - виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради - позов не підтримала, пояснила, що позивач відмовляється жити з батьками в селі, батьки не можуть сплачувати аліменти, а на допомогу в натуральній формі бабуся позивача не погоджується. Крім того, вважає, що у висновку навчального закладу відсутня вказівка, що батьки не приймають участь у вихованні дитини. Також зазначила, що дитина мешкає з бабусею, має окрему кімнату, нормальні умови для життя. З пояснень матері позивача їй відомо, що вона підтримувала зв'язок з сином, але він не бажає спілкуватися. Представник третьої особи - Червоненської сільської рада Криворізького району Дніпропетровської області - позов не підтримала, пояснила, що родину відповідачів знає особисто, вони виховують другу дитину, ставляться до батьківських обов'язків належним чином. Їх село віддалене, немає школи. Зі слів відповідачів їй відомо, що після конфлікту в сім'ї вони виїхали жити до села; до минулої осені відповідачі надавали позивачу кошти по 200-300 грн. та давали городину. Батьки бажають спілкуватися з сином, однак його школу не відвідують у зв'язку з віддаленістю. Родина звичайна, живуть у будинку, є умови проживання для дитини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. 03.08.2015 року відповідачі надали суду заяви про визнання уточнених позовних вимог у повному обсязі, в яких просили справу розглянути за їх відсутності. Крім того, в заявах, кожен з них окремо зазначили, що в силу життєвих обставин вони не могли належним чином виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню [PERSON] з моменту його народження. Більше того, в них ніколи не було та немає реальної можливості забезпечити його необхідними умовами для його фізичного, інтелектуального та духовного розвитку у зв'язку з чим останній проживає з самого народження з бабусею, знаходиться на її вихованні та утриманні. Під час розгляду органами опіки і піклування питання щодо доцільності позбавлення їх батьківських прав їх позиція не була об'єктивною, так як представники сільської ради запевнили їх, що в разі визнання нами факту невиконання обов'язків по вихованню сина їх позбавлять батьківських прав і щодо інших дітей, а також притягнуть до кримінальної відповідальності, у зв'язку з цим вони вимушені були заперечувати факт невиконання ними обов'язків по вихованню [PERSON] Позовні вимоги просять задовольнити, бо це об'єктивно відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо, суду пояснили, що сім'ю позивача знають по роботі чи як сусіди; вихованням позивача займається третя особа [PERSON] разом з чоловіком з народження, яку він часто називає мамою; батьки його вихованням не замаються, не спілкуються з ним роками, його життям та навчанням не цікавляться, між батьками та дитиною втрачений родинний зв'язок. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, третіх осіб, свідчення свідків, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьком та матір'ю [PERSON], [INFO] р. н., що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а. с. 6). Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Обов'язок прийняття участі у вихованні дитини також закріплений у ч.2 ст. 157 СК України, відповідно до якої той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у п.16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»роз'яснив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до [PERSON] обстеження житла, закріпленого за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування від 07.10.2014 року, акту обстеження матеріально-побутових умов від 23.09.2014 року, акту від 01.10.2014 року відповідачі мешкають в [ADDRESS]; участі у вихованні, утриманні [PERSON], [INFO] р. н., не беруть, не цікавляться шкільним та позашкільним життям підлітка. [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом з дідом - [PERSON] і бабою - [PERSON], має все необхідне для навчання та відпочинку ( а. с. 7-9, 11, 12). З характеристики [PERSON], [INFO] р. н., учня 8-Б класу КСШ І-ІІІ ступенів № 74 та побутової характеристики ( а. с. 13, 14) також вбачається, що батьки протягом навчання учня у 5-8 класі взагалі не приділяли уваги вихованню сина, не підтримували його, не допомагали йому; не відвідують батьківські збори; вихованням [PERSON] займаються баба та дід, з якими він проживає, та які контролюють процес його навчання й виховання, систематично відвідують батьківські збори, а батьки вихованням сина не займаються, фінансово не допомагають. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] р. н. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп., суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивача судові витрати по справі у визначеному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved