Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

09 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача ДПТНЗ «Полтавське вище професійне училище ім.А.О.Чепіги» про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свій позов тим, що 01.04.2013 року відповідно до наказу №32 к від 01.04.2013 року вона була прийнята на роботу в ДПТНЗ «Полтавське вище професійне училище ім.А.О.Чепіги» на посаду викладача історії та філософії погодинно 128 годин з 01.04.2013 року. Наказом №65 к від 30.08.2013 року її було прийнято на посаду викладача історії з 01.09.2013 року. 02.09.2013 року між нею та відповідачем було укладено контракт, відповідно до якого її було прийнято на посаду викладача історії. Згідно п.7.1 даного контракту, термін дії контракту з 01.09.2013 року по 01.09.2014 року. Контракт набуває чинності з моменту підписання сторонами. Відповідно до пункту 7.2 контракту, умови цього контракту можуть бути змінені за згодою сторін в письмовій формі. Згідно пункту 6.1 контракту, зміни та доповнення до нього протягом дії цього контракту, вносяться тільки за згодою сторін у письмовій формі. Протягом терміну дії цього контракту жодних змін та доповнень до нього сторони договору не вносили. 01.09.2014 року відповідачем було видано наказ №121 ВН про продовження терміну контракту працівників, згідно якого відповідач продовжив термін дії контракту на 2014-2015 роки працівникам училища. Наказом директора училища №58-к від 01.09.2015 року її було незаконно звільнено з посади викладача історії відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України у зв»язку з закінченням терміну дії контракту. Позивач категорично не погоджується зі своїм звільнення та вважає, що відповідачем було порушено її конституційне право на працю, передбачене статтею 43 Конституції України. Вона молодий викладач, працювала у даному навчальному закладі сумлінно і чесно, в повній мірі виконувала розпорядження керівництва, додержувалася трудової дисципліни, за весь період її роботи у відповідача, жодних дисциплінарних стягнень до неї не застосовувалось. Зважаючи на те, що між нею та відповідачем трудові відносини тривали вже після закінчення терміну дії строкового трудового договору, а саме після 01.09.2014 року, вважає, що дія договору є продовженою на невизначений строк. А, отже, її звільнення є незаконним. Вважає, що адміністрація відповідача своїми діями не тільки порушила закон, але і причинила їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 5\~000 грн. Вважає, що відповідачем було грубо порушено її конституційні права, адже, враховуючи викладене, її не мали права звільняти. Адміністрація училища позбавила її можливості працювати, вона пережила моральні страждання, приниження та душевні хвилювання, адже зараз вимушена докладати значних зусиль для організації свого життя, побуту. Її заробітна плата є єдиним джерелом для її проживання. Ці події призвели до порушення її звичайного укладу життя і спричинили моральні страждання. Просила суд поновити її, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на посаді викладача історії ДПТНЗ «Полтавське вище професійне училище ім.А.О.Чепіги», стягнувши з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Стягнути з ДПТНЗ «Полтавське вище професійне училище ім.А.О.Чепіги» на її, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], користь моральну шкоду у розмірі 5\~000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Представник ДПТНЗ «Полтавське вище професійне училище ім.А.О.Чепіги» адвокат [PERSON] з позовом не згодна. Просила суд в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Суд, заслухавши позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], представника ДПТНЗ «Полтавське вище професійне училище ім.А.О.Чепіги» адвоката [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що на підставі наказу №32 к від 01.04.2013 року «Про прийом на роботу» [PERSON] було прийнято на посаду викладача історії та філософії погодинно (128 годин) з 01.04.2013 року (а.с.9). Наказом №65 к від 30.08.2013 року «Про прийом на роботу [PERSON]» позивача було прийнято на посаду викладача історії з 01.09.2013 року на умовах контракту строком на один рік (а.с.10). 02.09.2013 року на підставі заяви [PERSON] від 28.05.2013 року укладено контракт між ДПТНЗ «Полтавське вище професійне училище ім.А.О.Чепіги» та [PERSON] про прийняття її на посаду викладача історії. Термін дії контракту з 01.09.2013 року по 01.09.2014 року (а.с.13-14). Згідно наказу №121 ВН від 01.09.2014 року «Про продовження терміну контракту працівників» (а.с.11) в зв»язку з закінченням терміну дії контракту наказом директора ДПТНЗ «Полтавське вище професійне училище ім.А.О.Чепіги» [PERSON] було продовжено термін дії контракту на 2014/2015 рік працівникам училища, в тому числі [PERSON]. Проте що позивач ознайомлена з даним наказом свідчить її особистий підпис від 01.09.2014 року (а.с.11 зворот). Даний наказ позивачем не оскаржувався. Отже, суд приходить до висновку, що позивач погодилась з даним наказом. Наказом ДПТНЗ «Полтавське вище професійне училище ім.А.О.Чепіги» №58 к від 01.09.2015 року «Про звільнення» [PERSON] звільнено з посади викладача історії з 01.09.2015 року відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України у зв»язку з закінченням строку дії контракту (а.с.12). З даним наказом про звільнення [PERSON] не згодна. Вважає, що відповідачем грубо порушені її конституційні права, передбачені Конституцією України, КЗпП України. Адміністрація ДПТНЗ «Полтавське вище професійне училище ім.А.О.Чепіги» не мала права її звільняти. А тому її позовні вимоги про поновлення на роботі, стягненні заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню. Але з даними позовними вимогами суд не може погодитись з наступних підстав. Відповідно до статті 54 Закону України «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладання трудового договору, в тому числі за контрактом. Частиною 3 статті 21 КЗпП України встановлено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов»язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до пункту 1.1. Положення про організацію навчально-виробничого процесу у професійно-технічних навчальних закладах, що затверджене Наказом Міністерства освіти і науки України 30.05.2006 року №419 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.06.2006 року за №711/12585 навчально-виробничий процес у професійно-технічному навчальному закладі це система організаційно-педагогічних, методичних і технічних заходів, спрямованих на реалізацію змісту і завдань ступеневої професійно-технічної освіти відповідно до державних стандартів. Згідно з пунктом 2.1 даного Положення організація діяльності педагогічного колективу щодо забезпечення навчально-виробничого процесу здійснюється відповідно до плану роботи ПТНЗ на навчальний рік. План роботи на навчальний рік є первинним документом, що визначає основні напрямки діяльності ПТНЗ і проблеми, над якими працюватиме колектив у поточному навчальному році. Пунктом 3.1. Положення визначено, що навчально-виробничий процес у ПТНЗ незалежно від форм власності та підпорядкування здійснюється відповідно до робочих навчальних планів та програм, нормативно-правових актів, навчально-методичних документів з професійно-технічної та загальної середньої освіти. Зміст і обсяг навчально-виробничого процесу, терміни навчання визначаються робочими навчальними планами та робочими навчальними програмами ПТНЗ. Розподіл педагогічного навантаження викладачів здійснюється колегіально, проводиться з урахуванням фаху, курсової перепідготовки, педагогічного звання та категорій, якості виконання посадових обов»язків. В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що у зв»язку з тимчасовою відсутністю викладача [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, [PERSON] подала заяву від 21.03.2015 року про прийняття на роботу погодинно. 27.05.2015 року на адресу відповідача надійшла заява викладача історії [PERSON], яка повідомила, що має намір вийти на роботу з декретної відпустки з 02.01.2016 року. Таким чином, відповідач, складаючи план на 2015-2016 навчальний рік, мав в обов»язковому порядку врахувати вимоги законодавства про забезпечення годинного навантаження на основного штатного працівника за відповідними навчальними дисциплінами. Судом встановлено, що 30.06.2015 року адміністрація ДПТНЗ «Полтавське вище професійне училище ім.А.О.Чепіги» письмово попередила [PERSON] про її звільнення у зв»язку із закінченням терміну дії контракту, але позивач відмовилася отримувати дане повідомлення, про що складений відповідний акт. Суд вважає, що звільнення [PERSON] у зв»язку із закінченням строку дії трудового договору є правомірним, оскільки таке звільнення проведене за згодою працівника та роботодавця, оскільки кожна із сторін виразила свою волю на припинення трудових відносин тоді, коли укладався і підписувався строковий договір. Відповідно до пункту 6.2 контракту від 01.09.2013 року контракт припиняється після закінчення строку дії. Позивач посилається на незаконне продовження терміну дії контракту на 2014-2015 роки та посилається на п.7.2, п.6.1 даного контракту, що умови контракту можуть бути змінені за згодою сторін у письмовій формі. Умови контракту не змінювалися, лише продовжено строк дії на 2014-2015 рік відповідно до письмової заяви [PERSON], на підставі якої виданий наказ директора ДПТНЗ «Полтавське вище професійне училище ім.А.О.Чепіги» №121 ВН від 01.09.2014 року та зроблено відповідний запис в трудову книжку, що є письмовою формою продовження строку дії контракту. Переукладання або продовження терміну дії строкового трудового договору відповідно до частини 2 статті 23 КЗпП України, не тягне набуття трудовим договором характеру безстрокового. Згідно статті 39-1 КЗпП України воно може застосовуватися, коли строкові трудові договори були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру майбутньої роботи або умов її виконання. За таких обставин, в задоволенні позову [PERSON] про поновлення на роботі на посаді викладача історії ДПТНЗ «Полтавське вище професійне училище ім.А.О.Чепіги» необхідно відмовити за безпідставністю. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з ДПТНЗ «Полтавське вище професійне училище ім.А.О.Чепіги» середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди в сумі 5\~000 грн., оскільки у суду відсутні правові підстави для здійснення відповідних стягнень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed