Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

10.03.15 р. [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просять ухвалити рішення, яким визнати порядок користування горищем у будинку [ADDRESS] та виділити в натурі належні їм частки горища над їх квартирами № 3 та № 1 у вказаному будинку. Позивачі обґрунтовують свої вимоги тим, що 19.12.1985 року вони купили у громадянина [PERSON] частину житлового будинку разом із відповідною частиною приналежних до нього господарських будівель. Будинок знаходиться по [ADDRESS], складається в цілому з 12 кімнат та семи кухонь житловою площею 202 кв.м. та разом з господарськими будівлями (три сараї), розташований на земельній ділянці площею 976, 50 кв.м. 18 червня 1987 року позивачі купили у громадян Польщі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 3/12 частини вищевказаного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель в рівних частинах кожній. Таким чином починаючи із 18 червня 1987 року у власності [PERSON] та [PERSON] знаходиться по 1/4 вказаного житлового будинку. Відповідачка - [PERSON] проживає у квартирі № 7 вищезгаданого будинку разом із чотирма дітьми, найстаршим з яких є відповідач [PERSON], 1993 року народження. Між колишнім власником квартири № 7, [PERSON], та позивачкою [PERSON] 09.10.1998 року було досягнуто домовленості з приводу того, що [PERSON] відмовляється від користування горищем, яке знаходиться над квартирою № 1, що належить [PERSON], на користь позивачки [PERSON], в той час як остання відмовляється в його користь від користування приміщеннями у мезоніні, а саме: кухнею, коридором та туалетом. Про таку домовленість було відомо всім жителям будинку, в тому числі й [PERSON], якій [PERSON] згодом продав квартиру [ADDRESS]. Проте, ані [PERSON], ані жоден із жителів будинку не претендував та не претендує станом на день звернення до суду на користування горищем над квартирою [PERSON], за винятком відповідачки [PERSON] Перед продажем їй квартири № 7 у вищевказаному будинку, останній було відомо, що вона не вправі претендувати на користування горищем над квартирами позивачів. Проте [PERSON] ігнорує вимоги позивачів, щодо заборони користування їй горищем над їхніми квартирами, а саме: виносить свої речі, сміття та відходи після ремонту на горище над квартирами позивачів, крім цього веде антигромадський спосіб життя, своїми діями створює нестерпні умови для проживання позивачів та інших мешканців будинку. А тому позивачі змушені звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, зсипаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просили задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила, вважає, що спірне горище у будинку [ADDRESS] призначене для загального користування всіх власників квартир даного будинку. Відповідач [PERSON], а також треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Допитаний судом експерт [PERSON] підтримай висновок судової будівельно-технічної експертизи № 2830 від 27.10.15р., згідно якого варіанти встановлення порядку користування горищем у будинку [ADDRESS] з врахуванням частки кожного із співвласників приміщень будинку, які вони займають та можливість окремого доступу до частин горища, що можуть буди виділені у їх користування - технічно неможливі. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, при цьому усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Як вбачається з копії договору від 19 грудня 1985 року громадянин [PERSON] продав позивачам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках належну йому 1/4 частину житлового будинку разом з відповідною частиною приналежних до нього господарських будівель, що знаходиться у [ADDRESS], складається в цілому з 12 кімнат та семи кухонь житловою площею 202 кв. метри та разом з господарськими будівлями (три сараї), розташований на земельній ділянці площею 976, 50 кв.м. Крім цього відповідно до договору від 18 червня 1987 року громадяни Польщі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали позивачам 3/12 вищевказаного жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель в рівних частках кожний. [PERSON], як вбачається з копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок та не оспорювалося позивачами в судовому засіданні, є власником 2/27 частини житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS]. Виходячи із положень ст. 382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. А відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Домовленість щодо порядку користування горищем, яке знаходиться над квартирою позивачів, існувала між [PERSON] та [PERSON], а також між [PERSON] та [PERSON], що стверджується відповідно копіями заяви від 09 жовтня 1998 року та копією договору від 19 червня 1952 року. Проте між позивачами [PERSON], [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON] вказаної домовленості не існує, що не оспорювалося також самими позивачами в судовому засіданні. А отже відповідачі на законних підставах користуються приміщеннями, призначеними для загального користування всіх власників квартир. Крім того, в процесі розгляду справи була проведена судова будівельно-технічна експертиза (Висновок № 2830 від 27.10.15р.), згідно якого варіанти встановлення порядку користування горищем у будинку [ADDRESS] з врахуванням частки кожного із співвласників приміщень будинку, які вони займають та можливість окремого доступу до частин горища, що можуть буди виділені у їх користування - технічно неможливі. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивача є такими, що суперечать чинному законодавству та не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed