Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що 26 квітня 2016 року після сварки, яку затіяв відповідач із її співмешканцем [PERSON] на прибудинковій території житлового будинку [ADDRESS], [PERSON] металевим совком наніс близько шести ударів по лобовому склі та один удар по капоту належного їй автомобіля марки «Ауді 100», номерний знак [NUMBER], пошкодивши його, чим спричинив їй матеріальні збитки. За придбання лобового скла вона витратила 1434 грн., за його встановлення - 536,80 грн., за проведення відновлювального ремонту капота - 3793 грн., а всього на відновлення зовнішнього вигляду вказаного автомобіля понесла витрати в сумі 5763,80 грн. У зв'язку з наведеним, просить стягнути із [PERSON] в свою користь матеріальну шкоду в сумі 5763,80 грн., а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що відповідач на даний час заподіяні збитки не відшкодував. Просить позов задовольнити, стягнути витрати за сплату судового збору та за надання правової допомоги в розмірі 1183 грн. Представник відповідача позов визнав частково в частині відшкодування збитків за пошкодження лобового скла автомобіля, в решті частині позов не визнав та пояснив, що позивачем не подано належних доказів щодо пошкодження капота, а тому просить в тій частині позову відмовити, а також вважає, що витрати за надання правової допомоги є завищеними. Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом установлено та стверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 5), що [PERSON] є власником автомобіля марки «Audi» моделі «100 1.8», номер шасі [NUMBER], 1988 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] - співмешканець позивача, показав, що 26 квітня 2016 року він приїхав автомобілем дружини додому, припаркувавши його біля під'їзду. Коли піднімався до квартири, почув і побачив через вікно, як відповідач совком розбив лобове скло на автомобілі. Він негайно подзвонив в поліцію і спустився до машини. При огляді було зафіксовано, що розбите лобове скло та пошкоджений капот. На ремонт було витрачено спільні з позивачем кошти. Як убачається із висновку по факту повідомлення від гр. [PERSON] від 26 квітня 2016 року (а.с. 6), вказаного дня інспектор Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області [PERSON] прибув до будинку [ADDRESS] на повідомлення [PERSON] про те, що сусід [PERSON], після того, як затіяв з ним безпідставну сварку, розбив лобове скло його автомобіля, що знаходився за вказаною адресою. Згідно протоколу огляду місця події від 26 квітня 2016 року (а.с. 13) цього дня на підставі повідомлення про пошкодження автомобіля, старшим слідчим СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області [PERSON] в автомобілі марки «Audi», номерний знак [NUMBER], синього кольору, який знаходився навпроти під'їзду №2 багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS], були виявлені пошкодження лобового скла та поверхні капоту, що також вбачається із фотовідбитків (а.с. а.с. 15, 16). Як показав під час розгляду справи свідок [PERSON] - слідчий відділу поліції, прибувши 26 квітня 2016 року на виклик [PERSON] про пошкодження його автомобіля, виявив пошкодження лобового скла та на капоті цього автомобіля було виявлено свіжі сліди пошкодження. Це було зафіксовано в протоколі з участю понятих і як з'ясувалося, їх заподіяв [PERSON] Про те, що саме [PERSON] пошкодив автомобіль позивача вбачається також із постанови судді Камінь-Каширського районного суду від 10 травня 2016 року, де вказано, що 26 квітня 2016 року близько 16 години 30 хв. [PERSON] перебуваючи поблизу під'їзду №2 багатоквартирного будинку [ADDRESS], висловлювався нецензурними словами в адресу свого сусіда [PERSON], вів себе агресивно, намагався затіяти з ним бійку, на зауваження присутніх громадян припинити такі дії не реагував, умисне розбив лобове скло на припаркованому [PERSON] автомобілі марки «АУДІ-100», номерний знак [NUMBER], чим порушив громадський порядок і спокій як [PERSON] так і громадян, які там перебували, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП. Даною постановою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного хуліганства та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Вказана постанова не оскаржувалася і 23 травня 2016 року набрала законної сили. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає доведеним спричинення пошкоджень автомобіля позивача відповідачем. Згідно ст. 22 ч. ч. 1, 2, 3 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. В силу ст. 1166 ч. ч. 1, 2 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Враховуючи наведене, суд вважає дії відповідача, що стали причиною пошкоджень автомобіля позивача, є неправомірними, між ними і шкодою, завданою [PERSON], є безпосередній причинний зв'язок, у зв'язку з чим ця шкода підлягає відшкодуванню останній. Як убачається із видаткової накладної №LK049688S від 05 травня 2016 року та чеку (а.с. 8) вартість лобового скла становить 1434 грн., які були сплачені [PERSON] на рахунок ТОВ «Ексіст Автомотів». Згідно актів виконаних робіт № ППЛ-000004 від 06 травня 2016 року (а.с. 9) та № ППЛ-000005 від 01 липня 2016 року (а.с. 11), вартість робіт та матеріалів для встановлення лобового скла на автомобіль позивача склала 536,80 грн., для ремонту капота цього ж автомобіля - 3793 грн., які останньою були сплачені на рахунок підприємця [PERSON], що стверджується квитанціями до прибуткового касового ордера №5 від 06 травня 2016 року (а.с. 10) і №6 від 02 липня 2016 року (а.с. 12). З наведеного вбачається, що позивачем на ремонт свого автомобіля було витрачено 5763,80 грн. Враховуючи, що завдана позивачу шкода добровільно відповідачем не відшкодована, вона підлягає стягненню з нього в користь [PERSON] Покликання представника відповідача на те, що позивачем не подані належні докази стосовно збитків за ремонт капоту, оскільки відсутні реєстраційні документи фізичної особи підприємця [PERSON], докази, що цей підприємець займається продажем автозапчастин та ремонтом автомобілів, тощо, суд до уваги не бере, оскільки встановлено, що розмір завданих відповідачем збитків, тобто вартість запчастини і виконаних робіт, які сторони під час розгляду справи під сумнів не ставили, не є завищеною і відповідає дійсній на даний час. Задовольняючи позов, суд, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягує із відповідача в користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 551,20 грн. (а.с. 1) та понесені витрати за надання правової допомоги в розмірі 1183 грн., а всього 1734,20 грн. Згідно акту виконаних робіт представником позивача було затрачено 2 год. 20 хв., з яких 1 год. 10 хв. для складання позовної заяви та 1 год. 10 хв. на судові засідання. Розрахунок оплати праці представника проведено відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», яка передбачає, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні та Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік». Покликання представника відповідача на те, що розмір витрат на правову допомогу завищений, не заслуговують на увагу, оскільки справа розглядається повторно, з викликом свідків.

Outcome: approved