Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

10.03.2020 року позивач звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» (далі за текстом - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 112 903,97 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у період з 01.09.2004 по 24.02.2020 позивач перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь». 24 лютого 2020 року була звільнена з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь». Під час знаходження у трудових відносинах з відповідачем з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 112903,97 грн. 12.05.2020 відповідачем частково була виплачена [PERSON] заборгованість із заробітної плати у розмірі 25 983,72 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.08.2020, клопотання представника позивача Скринніка І.А. про залишення без розгляду частину позовних вимог, а саме щодо стягнення заборгованості у сумі 25 983,72 грн. було задоволено. З урахуванням вищезазначеного, розмір заборгованості із заробітної плати, що належить виплатити [PERSON] становить 86 920,25грн. Позивач в судове засідання не з`явився. Представником позивача до суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, вимоги позову підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представником відповідача [PERSON] подано заяву 19.10.2020, у якій відповідач визнав позов в частині стягнення заборгованості за період з 01.03.2019 по 24.02.2020 в сумі 86 9820,25 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що період з 01.09.2004 по 24.02.2020 позивач перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь», що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] . 24 лютого 2020 року була звільнена з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь», про що міститься відмітка в трудовій книжці. Відповідач не належним чином виконує обов`язки по виплаті заробітної плати, внаслідок чого перед позивачем утворилась заборгованість по заробітній платі. З довідки про нараховану та не виплачену заробітну плату [PERSON] за період з 01.12.2018 по 24.02.2020 вбачається, що загальна сума заборгованості невиплаченої заробітної плати становить 112 903,97 грн., що підтверджується довідкою від 25.02.2020 № Б-02/220. 12.05.2020 відповідачем частково була виплачена [PERSON] заборгованість із заробітної плати у розмірі 25 983,72 грн., що підтверджується довідкою №DHHIL2PD4KFF8M6K від 24.06.2020. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.08.2020, клопотання представника позивача Скринніка І.А. про залишення без розгляду частину позовних вимог, а саме щодо стягнення заборгованості у сумі 25 983,72 грн. було задоволено. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ч.1 ст.94 КЗпП України). Відповідно до ч. ст. 7 Кодексу законів про працю, ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку в порядку наказного або спрощеного позовного провадження. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивачем доведено та визнано відповідачем, що ДП «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» має заборгованість перед [PERSON] у виплаті нарахованої та не виплаченої заробітної плати з урахуванням часткової виплати заробітної плати, у розмірі 86290,25 грн., в зв`язку з чим ці позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Крім того, згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь держави у розмірі 869,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved