Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

09 серпня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 14 в будинку 13 по вул. 3-я Поперечна в с. Полігон Вітовського району Миколаївської області. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 08 лютого 2007 року належить квартира [ADDRESS]. В цій квартирі також зареєстровані її син відповідач [PERSON] та онука [PERSON]. Відповідач не проживає в квартирі з 2010 року без поважних причин, спірним житлом не цікавиться, за комунальні послуги та утримання квартири не сплачує. Оскільки відповідач відмовляється знятися з реєстрації в добровільному порядку, вона змушена звернутися до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням та просить його задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, повідомлений своєчасно та належним чином. Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для прийняття рішення, суд вважає за можливе розглянути справу. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Спірна квартира № 14 за адресою: с. Полігон, вул. 3-я Поперечна, 13 Вітовського району Миколаївської області належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08 лютого 2007 року, посвідченому приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованому в реєстрі № 84 (а.с. 22). Належність позивачу спірної квартири також підтверджується витягом з державного реєстру правочинів № 3541276 від 08.02.2007 року (а.с. 23), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13553191 від 13.02.2007 р. (а.с. 24). Тобто, вищезазначена квартира є особистою приватною власністю позивача. Відповідно до довідки Полігонівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 960 від 26.07.2016 р. за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають: позивачка, відповідач [PERSON], її син [PERSON] та онука [PERSON] (а.с. 3). Згідно з актами про непроживання [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 2010 року (а.с. 7-10). Статті 150, 156 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх виселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Водночас, ст. 405 ЦК України встановлює сервітутне право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Зокрема: члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону України, а житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником; члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. До членів сім'ї власника належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України (дружина (чоловік), їх діти і батьки). Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником житла і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування житловим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. Відповідно до вимог ст. ст. 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України суд визнає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, так як у справі встановлений факт непроживання відповідача за вказаною адресою з 2010 року, тобто більш ніж 1 рік, будь-яких домовленостей між сторонами про інші умови припинення права користування житлом не встановлено, що підтверджується відповідним змістом письмових доказів у справі, а також наявність у позивача законних підстав на вимогу про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved