Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

09 січня 2019 року позивач звернулася до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В прохальній частині позову позивач просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], [INFO], який вони 23 червня 2007 року зареєстрували у Самарському районному у м. Дніпро відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, реєстр за № 216. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона 23 червня 2007 року уклала шлюб з відповідачем, який вони зареєстрували у Самарському районному у м. Дніпро відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Під час шлюбу ц них надилася малолітня дитина: [PERSON], [INFO]. Відповідач під час спільного проживання проявляв неповагу до сімейних відносин і не бажав матеріально утримувати сімю, також у них різні характери, відповідач постійно вчиняв сварки, внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. У звязку з цим 07 листопада 2018 року були припинені шлюбні стосунки та перестало вестися спільне господарство, подальше збереження шлюбних відносин є неможливим (а.с. 2,3). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2019 року було відкрито провадження по справі. В судове засідання призначене на 15 лютого 2019 року, позивач не зявилася, подала до канцелярії суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує (а.с. 16). Відповідач в судове засідання призначене на 15 лютого 2019 року, не зявився подав до канцелярії суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 17). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 червня 2007 року позивач [PERSON] (до шлюбу Сердюченко) [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за №216, про що 23 червня 2007 року видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу, свідоцтво серії 1-КИ №073673 (а.с. 5). З свідоцтва про народження серії 1-КИ №193547, виданого 03 вересня 2008 року Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, вбачається, що 19 серпня 2008 року народилася [PERSON] батьками якої є [PERSON] та [PERSON], актовий запис №543 (а.с. 4). Згідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами 07 листопада 2018 року, враховуючи небажання позивача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Питання судових витрат суд вирішує на підставі\~ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на її користь судового збору в сумі 768,40 грн. підлягають частковому задоволенню, а саме в частині 50%, тобто в розмірі 384 грн. 20коп.

Outcome: approved