Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

09.12.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 57661,61 грн. в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої ДТП. В обґрунтування позову зазначила, що 18.07.2015 року відповідач, керуючи автомобілем Мазда, номер державної реєстрації [NUMBER], на а/д Київ-Одеса, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з трьома автомобілями, одним з яких був автомобіль позивача Шкода номер державної реєстрації [NUMBER]. Відповідач постановою суду визнаний винуватим у порушенні ПДР, які призвели до ДТП. Внаслідок ДТП автомобіль позивача був пошкоджений; згідно з оцінкою вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, становить 100813,66 грн, з яких 10533,91 грн. - втрата товарної вартості автомобіля. Вартість проведеної експертизи становить 800,00 грн. В позові зазначено, що вартість ремонту автомобіля становить 85817,70 грн.; страховою компанією було відшкодовано позивачу шкоду в сумі 49490,00 грн.; інші витрати на ремонт автомобіля залишились не відшкодованими. Також позивач послався на спричинення їй та її дітям моральної шкоди, яку вони зазнали внаслідок ДТП. Вказала, що двом неповнолітнім дітям позивача були завдані тілесні ушкодження, у зв»язку з якими вони лікувались. Спричинену моральну шкоду оцінює в 10000,00 грн. На підставі наведеного, просить стягнути з відповідача на свою користь 57661,61 грн, поклавши на відповідача судові витрати. Позивачка у судове засідання не зявилась; про дати розгляду справи повідомлялась належним чином; надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про дати розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції за місцем реєстрації, що підтверджено поштовими повідомленнями; причин неявки суду не повідомляв; заяв про розгляд справи за його відсутністю відповідач до суду не надавав. Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату розгляду справи, в судове засідання не з»явився з неповажних причин, позивач не надавала письмових заперечень проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані докази відповідно до вимог ст.. 212 ЦПК України, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 15 ЦПК України справа підсудна суду. За ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 18 липня 2015 року [PERSON], керуючи а/м Мазда 6 номерний знак [NUMBER], на а/д Київ-Одеса, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, в наслідок чого скоїв зіткнення з трьома автомобілями, серед яких був автомобіль Шкода, номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить позивачу. В результаті ДТП автомобілю позивачки були завдані механічні ушкодження. Згідно постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.08.2015 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с.5) Згідно звіту №27/12/15 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу Шкода реєстраційний номер [NUMBER], завдано матеріальний збиток у розмірі 100813,66 грн. з урахуванням втрати товарної вартості (а.с.6-12). За проведення експертизи позивачем сплачено 800,00 грн. (а.с.25). Позивачем надані документи на підтвердження проведення ремонту транспортного засобу на суму 85117,70 грн. У акті виконаних робіт № ІВР0002275 від 26.12.2015 року зазначено, що платник ремонту автомобіля є Перша страхова компанія (а.с.26-27). В позові позивач вказав, що страховою компанією була проплачена вартість ремонту в сумі 49490,00 грн., хоча будь яких доказів на підтвердження цього позивачем не надано. Позивач надала квитанцію про сплату на користь виконавця ремонтних робіт 35627,70 грн.(а.с.28), що в сукупності із зазначеним у позові внеском страхової компанії складає вартість ремонтних робіт автомобіля позивача. На підставі досліджених документів суд вважає встановленим, що з вини відповідача сталось ДТП, в якому був пошкоджений автомобіль позивача. Вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 85177,70 грн., з яких 49490,00 грн. сплачено страховою компанією, а 35627,70 грн. - позивачем. Суд приймає до уваги, що позивачем не надано розрахунків суми, яку пред»явлено до стягнення - 57661,61 грн. Із тексту позовної заяви можна зробити висновок, що позивач вимагає стягнення матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля та не компенсованої страховою компанією та 10000,00 грн.. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої дітям позивача. Вимоги про стягнення втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля позивачем не заявлялись. Відповідно до вимог ст.. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд приймає до уваги те, що позивач не був обмежений в часі для надання додаткових доказів в обґрунтування своєї позиції, не був позбавлений права звернутись за отриманням юридичної допомоги, мав можливість подати до суду додаткові докази, оскільки розгляд справи неодноразово відкладався, але позивач не скористалась своїми процесуальними правами для належного представлення своїх інтересів в суді. Розглянувши вимоги позивача про компенсацію матеріальної шкоди, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, заподіяна майну потерпілого, згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи відшкодуватися в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або ж відшкодовуються завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі. Верховний Суд України постановою від 4 червня 2014 року у справі №6-49цс14 про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок ДТП висловив позицію про те, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.Зокрема, у правовій позиції ВСУ, викладеної як додаток до постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 червня 2014 року № 6-49цс14 вказано, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, зокрема й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала цю шкоду, у загальному порядку. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обовязково припиняє деліктне зобовязання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних спав № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобовязана відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Із постанови суду у справі про адміністративне правопорушення судом встановлено, що саме [PERSON] керував автомобілем Мазда 6 н.з. [NUMBER], і саме він був визнаний винуватим в ДТП, в якому був пошкоджений транспортний засіб позивача, тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу. При визначенні суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд враховує те, що вартість ремонтних робіт автомобіля позивача склала 85817,70 грн, з яких особисто позивачем було сплачено 35627,70 грн. (а.с.28). Інша частина вартості ремонтних робіт була сплачена страховою компанією, про що позивач особисто зазначив у позові. На підставі наведеного,з урахуванням заявлених позивачем вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок компенсації шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля, 35627,70 грн., та 800,00 грн. сплачених позивачем за проведення оцінки транспортного засобу (а.с.25). Всього в рахунок спричиненої моральної шкоди стягненню підлягає сума в розмірі 36427,70 грн. Перевіривши вимоги позивача в частині стягнення 10000,00 грн. в рахунок компенсації спричиненої моральної шкоди, суд встановив, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, викладених у позові. Так до позову не додано жодного документу на підтвердження того, що у позивача є діти, що в момент ДТП позивач та її діти перебували в автомобілі ( в постанові суду зазначений лише водій транспортного засобу, власником якого є позивач); не надано будь яких доказів того, що у ДТП були спричинені пошкодження пасажирам транспортних засобів, які саме пошкодження. Суд вважає, що позивачем, всупереч вимогам ст.. 10,60 ЦПК України, не надано жодного доказу на підтвердження обґрунтованості вимог щодо стягнення суми моральної шкоди, у зв»язку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати у розмірі 576,61 грн (а.с.4).

Outcome: partial