Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

09.08.2019 року [PERSON] звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). Свої вимоги мотивує тим, що за рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 24.07.2018 року № 738/689/18, позивач сплачує аліменти на користь відповідача на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Разом з цим, позивачем зазначено, що згідно Постанови Чернігівського апеляційного суду від 09.07.2019 року з нього стягуються аліменти на утримання відповідача [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн. щомісячно, починаючи з 26.12.2018 року до [INFO] включно. Позивач зазаначає, що 10.06.2019 року Деснянським районним судом м.Чернігова було видано судовий наказ № 2-н/750/758/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Крім того, позивач зазначає, що він допомогає своєму старшому синові якому 22 роки, сплачуючи кошти на його навчання у Чернігівському національному педагогічному університеті Т.Г.Шевченка та утримує двох непрацездатних батьків, які є пенсіонерами і мають проблеми зі здоров`ям. Також, щомісячно позивач несе витрати по сплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 3000,00 грн. за користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , в якій він проживає. Позивач вказує, що на даний час його матеріальне становище суттєво погіршилось, його дохід як фізичної особи-підприємця за січень, лютий березень 2019 року склав 139 320,00 грн. Будь-яких інших доходів від здійснення підприємницької діяльності у позивача відсутні. З 02.05.2019 року позивач працює в ТОВ «ПРАЙМ ОФІС» на посаді менеджера з посадовим окладом 4900,00 грн. Дохід з квітня по червень 2019 року без урахування аліментів становить 9800,00 грн., що підтверджується довідкою про доходи ТОВ «ПРАЙМ ОФІС» за №26 від 04.07.2019 року та Податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи підприємця за півріччя 2019 року від 10.05.2019. З огляду на вище зазначене, з урахуванням розміру заробітку, позивач не має можливості сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000,00 грн. щомісячно. Тому просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , з 5000,00 грн. до 1000,00 грн. щомісячно кожному, до досягнення дітьми повноліття. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ухвалою судді Менського районного суду Чернігівської області від 19.08.2019 відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 04.11.2019 цивільну справу вирішено передати до Солом`янського районного суду м.Києва для розгляду за підсудністю. 28.11.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 02.12.2019 року справу прийнято до провадження, та призначено розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження. 28.01.2020 до суду надійшло клопотання від позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повноу обсязі та просить їх задовольнити. 03.02.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнає вимоги позивача і вважає їх необгрунтованими, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач зазначає, що позивач не надав доказів про сплату аліментів згідно рішення суду з 10.06.2019 року, протягом 7 місяців, що підтверджує вдавані підстави створені позивачем з метою зменшення аліментів за даним позовом. Також вважає, що позивачем не надано доказів в підтвердження сплати коштів за навчання старшого сина. Крім того, відповідач вважає, що позивач замовчує той факт, що його непрацездатні батьки отримують пенсію, а тому не вважаються такими, що потребують сторонньої допомоги. Звертає увагу, що позивача продовжує здійснювати подорожі за кордон на відпочинок та не вказує в позові на безпосередню свою участь в туристичному бізнесі та іншій підприємницькій діяльності, тим самим замовчує обставини щодо отриманого та дійсного розміру його доходу. Також відповідач звертає увагу, що позивач має у власності велику кільність рухомого та нерухомого майна, що було встановлено рішенням Менського районного суду по справі №738/689/18, що в свою чергу свідчить про його задовольне матеріальне становище. В той же час , відповідач посилається, що з березня 2019 роки, син - [PERSON] , [INFO] тяжко захворів, діагноз - онкологічне захворювання головного мозк, переніс кілька складних операцій з видалення пухлини, сину призначено курс хіміотерапії, що потребує дуже великих коштів, в тому числі і на реабілітацію. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. 03.02.2020 до суду надійшло клопотання про розгляд спраи без участі відповідача та просить у задоволенні позову, відмовити. 10.04.2020 до суду надіслана відповідь на відзив в якій позивач викладені пояснення відповідача у відзиві не визнає та просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач зазначає, що підприємницькою діяльністю з 2019 року він займається, проте дохід від здійснення такої діяльності відсутній, що підтверджується податковою декларацією за 1 квартал 2020 року. Щодо сплати коштів за навчання старшого сина за контрактом у Чернігівському національному педагогічному університеті Т.Г. Шевченка вказує, що ним були додані до позовної заяви: копія договору про надання освітніх послуг №43 від 14.09.2018 року та копії квитанції про сплату коштів за навчання. З урахування розміру пенсії батьків позивача, він самостійно згідно ст.202 СК України, зобов`язаний їх утримувати, оскільки як зазначає позивач його батьки не здатні самостійно забезпечити себе харчуванням, лікуванням та профілактичними процедурами. Також у відповіді на відзив позивач підтвердив, що має у власності рухоме та нерухоме майно. Проте вважає, що наявність майна не підтверджує його задовільний матеріальний стан та наявність доходу. Вказує, що ним було здійснено відчуження певного майна з метою лікування сина [PERSON] та утримання сім`ї. Позивач вказує, що дійсно у 2019 році була проведена операція сину [PERSON] , яку він оплатив у розмірі 75 000,00 грн., продавши декілька транспортних засобів. Також звернув увагу на ту обставину, що загальний розмір заборгованості позивача зі сплати аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , станом на січень 2020 року становить 44 188,42 грн., що свідчить про його тяжкий матеріальний стан та неможливість повністю сплачувати аліменти у розмірі визначеному судовим рішенням . На підставі вищевикладеного, заявлені позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. 29.07.2020 до суду надійшло клопотання від позивача про приєднання доказів до матеріалів справи. 21.10.2020 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. 24.12.2020 від відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів. Враховуючи подані клопотання сторін, суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що за рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 24.07.2018 року № 738/689/18 з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO]. на [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно з ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач у позові посилається на мінливість життєвих обставин та його сьогоднішній дохід, також позивач посилається на те, що окрім сплати аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , він сплачує аліменти на утримання [PERSON] починаючи з 26.12.2018 року до 09.11.2018. Позивач зазначає, що 10.06.2019 року Деснянським районним судом м.Чернігова було видано судовий наказ № 2-н/750/758/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини ( [PERSON] , [INFO] ), у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Крім того, позивач зазначає, що він допомогає своєму старшому синові якому 22 роки, сплачуючи кошти на його навчання у Чернігівському національному педагогічному університеті Т.Г.Шевченка та утримує двох непрацездатних батьків, які є пенсіонерами і мають проблеми зі здоров`ям. Також, щомісячно позивач несе витрати по сплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 3000,00 грн. за користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , в якій він проживає. Позивач вказує, що з урахування вказаних вище обставин, в тому числі отриманого доходу як фізичної особи-підприємця за січень, лютий, березень 2019 року у розмірі 139 320,00 грн., його матеріальний стан є незадовільним, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. З огляду на вище зазначене, просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь відповідача [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , до 1000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Суд не погоджується з доводами позивача в обгрунтування позову щодо зменшення розміру аліментів, виходячи з наступного. Суд вважає, що підстава визначена позивачем як допомога у навчанні повнолітнього сина [PERSON] не є такою, що дійсно впливає на зменшення розміру аліментів, оскільки враховуючи зміст ст.199 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Та обставина, що позивач несе витрати по оплаті навчання повнолітнього сина [PERSON] свідчить лише про його задовольне матеріальне становище. Що стосується доводів позивача в обгрунтування позову про те, що він несе витрати по утриманню двох непрацездатних батьків, які є пенсіонерами, слід зазначити. Так, виходячи з вимог статті 202-206 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Проте, суд звертає увагу, що потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв`язку з відсутністю пенсій чи їх низького розміру, а також у зв`язку з відсутністю у них інших джерел існування. У зв`язку з тим, що позивачем не надано доказів підтвержуючих потребу матеріальної допомоги відносно його непрацездатних батьків, суд не може вважати надані позивачем медичні документи (виписки та квитанції про сплату медикаментів) такими доказами, щоб підтверджували факт того, що батьки не мають можливості самостійно забезпечити своє гідне існування та потребують матеріальної підтримки з боку своїх повнолітніх дітей. Крім того, як свідчать матеріали справи, батьки позивача хоча і є непрацездатними, проте отримують дохід у вигляді пенсіїю Доказів того, що останні потребують матеріальної допомоги, позивачем не доведено. Що стосується доводів позивача про те, що він щомісячно несе витрати по сплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 3000,00 грн. за користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , тим самим перебуває у тяжкому матеріальному становищі є необгрунтованими та такими, що не впливають на зміну розміру аліментів. В той же час, доводи позивача про те, що його дохід від підприємницької діяльності є значно меншим та відповідно свідчить про тяжке матеріальне становище позивача, що позбавляє його можливості на сплату аліментів за рішенням суду від 24.07.2018, суд вважає, необгрунтованими. Аналізуючи викладене вище, суд вважає, що факти зазначені позивачем, в тому числі мінливості життєвих обставин останнього, не можуть слугувати достатньою підставою для зменшення розміру аліментів. В той же час, суд вважає, що навність судового наказу Деснянського районного суду м.Чернігова від 10.06.2019 року про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , не є беззаперечною та достатньою підставою для зменшення розмірі аліментів, з огляду на встановлені судом обставини справи, в тому числі, способу життя позивача, наявності у останнього рухомого та нерухомого майна, а також розміру отриманого ним доходу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 ЦПК України) Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не надано доказів в обгрунтування позову, які б давали суду достатні підстави для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів. Аналізуючи наведене вище, суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів, а тому у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed