Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

09 вересня 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що її донька [PERSON] є матір'ю дитини - [PERSON], [INFO], а батько записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Вказала, що мати дитини з 2010 р. ухиляється від виконання своїх обов'язків, проживаючи окремо від дитини. З вказаного часу не приймає участі у її вихованні та не утримує матеріально. Онука постійно проживає в неї і вона про неї піклується та виховує. З посиланням на ці обставини просили позбавити відповідача батьківських прав. У судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій цивільний позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути в її відсутність. Відповідач будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явилася. Про причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи (райдержадміністрація) також у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій не заперечувала проти задоволення вимог, а справу просила розглянути за її відсутності. Позивач у своїй заяві погодилася на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 164 СК України мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, відповідач [PERSON] є матір'ю доньки [PERSON], [INFO]. Батько [PERSON] записаний у її свідоцтві про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Судом з'ясовано, що у 2010 році відповідач [PERSON] безпідставно залишила дитину на свою матір, тобто позивача у справі і виїхала у невідомому напрямку. З вказаного часу [PERSON] жодного разу не відвідувала дитину як за місцем проживання, так і в школі м. Нова Одеса, де дитина навчається. Не цікавилася її життям та здоров'ям. 21 жовтня 2010 р. розпорядженням райдержадміністрації № 725-р над дитиною встановлено опіку і опікуном призначено позивача. Лише у лютому 2015 р. відповідач повернулася додому, але в березні місяці 2016 року знову зникла у невідомому напрямку покинувши дитину. Своїм висновком райдержадміністрація вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно її дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, а саме, не забезпечує її виховання, харчування, медичний догляд, що негативно може вплинути на фізичний розвиток дитини як складову виховання, тривалий час. Не спілкується з дитиною. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності є в причинному зв'язку з винною поведінкою відповідача [PERSON] і розцінюється судом як ухилення від виховання дитини і свідомого нехтування нею своїми обов'язками, а тому суд вбачає правові підстави щодо позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її доньки. З відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути на користь Держави судовий збір.

Outcome: approved