Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

08 вересня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. У 2001 році [PERSON] надано у користування квартиру [ADDRESS]. Рішенням виконкому Новосвітської селищної ради Старобешівського району Донецької області № 85 від 26 серпня 2010 року [PERSON] видано ордер на вищевказане житлове приміщення на склад сім'ї 4 особи, а саме, [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У вересні 2009 року шлюб між ними розірвано. [PERSON] систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі. З приводу чого вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів, які виносили постанови про відмову у порушенні кримінальної справи, виносили відповідачу офіційні застереження, він притягувався до адміністративної відповідальності. Просила виселити [PERSON] без надання іншого житлового приміщення. 15 вересня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням, усунення перешкод в його користуванні, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. З 28 вересня 2001 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 20 серпня 2009 року розірвано. Договором оренди житлового приміщення від 10 грудня 2001 року [PERSON] надано у користування квартиру [ADDRESS]. Рішенням виконкому Новосвітської селищної ради Старобешівського району Донецької області № 85 від 26 серпня 2010 року [PERSON] видано ордер на вищевказане житлове приміщення, яке складається з двох ізольованих жилих кімнат розміром 17 кв м та 12,1 кв м на склад сім'ї 4 особи, а саме, [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. До розірвання шлюбу він мешкав у спірній квартирі з відповідачкою та дітьми. Зараз відповідачка перешкоджає йому проживати в спірній квартирі, змінила замки. Просив вселити його у квартиру [ADDRESS], зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди йому у користуванні вказаною квартирою; встановлено порядок користування квартирою - виділити йому у користування житлову кімнату 4.0/17.0, згідно поверхового плану будівлі, [PERSON], [PERSON], [PERSON] - житлову кімнату 5.0/12.1, згідно поверхового плану будівлі, залишити побутові приміщення кухню, коридор, ванну кімнату та санвузол у спільному користуванні, поділити особисті рахунки з оплати комунальних послуг по утриманню та обслуговуванню квартири між [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою судді Старобешівського районного суду Донецької області від 11 листопада2010 року вищевказані позови об'єднані в одне провадження. 13 березня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про доповнення позовних вимог та просила виселити [PERSON] без надання іншого житлового приміщення. Рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 25 липня 2012 року вселино [PERSON] у квартиру [ADDRESS], зобовязано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні вказаною квартирою; встановлено порядок користування квартирою - виділено [PERSON] у користування житлову кімнату 4.0/17.0, згідно поверхового плану будівлі, [PERSON], [PERSON], [PERSON] - житлову кімнату 5.0/21.1, згідно поверхового плану будівлі, залишено побутові приміщення кухню, коридор, ванну кімнату та санвузол у спільному користуванні, поділено особисті рахунки з оплати комунальних послуг по утриманню та обслуговуванню квартири між [PERSON] та [PERSON]. У задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення відмовлено. Ухвалою Старобешівського районного суду Донецької області від 03 серпня 2012 року у вказаному рішенні виправлено описку в житловій площі кімнати 5,0: замість «21,1» вказано «12,1». В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, в задоволені позову [PERSON] відмовити, мотивуючи тим, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, порушено вимоги матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції встановлено наступне. З 28 вересня 2001 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 20 серпня 2009 року розірвано (а.с.10). Договором оренди житлового приміщення від 10 грудня 2001 року [PERSON] надано у користування квартиру [ADDRESS]. Рішенням виконкому Новосвітської селищної ради Старобешівського району Донецької області № 85 від 26 серпня 2010 року [PERSON] видано ордер на вищевказане житлове приміщення, яке складається з двох ізольованих жилих кімнат розміром 17 кв м та 12,1 кв м на склад сім'ї 4 особи, а саме, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 67). [PERSON] перешкоджає позивачу у користуванні житловою площею, змінила замки. Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явилися. [PERSON], орган опіки та піклування Старобешівської районної державної адміністрації у Донецькій області, Новосвітська селищна рада Старобешівського району Донецької області, прокуратура Донецької області надіслалилопотання про розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.ч.1,2 ст.104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст.63 цього Кодексу. У разі відмови членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. На підставі ч.ч.1,2 ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира складається з двох ізольованих жилих кімнат розміром 17 кв м та 12,1 кв м, тобто на кожну особу припадає приблизно 7,27 кв м. Тому, при задоволенні позовних вимог в цій частині порушено житлові права [PERSON] та неповнолітніх [PERSON] і [PERSON]. Таким чином при ухваленні рішення в цій частині судом першої інстанції допущено невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, тому рішення суду в цій частині на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін. Згідно з ч.1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення 08 вересня 2010 року, посилаючись на те, що [PERSON] систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, що підтверджено наступними доказами. Однак сулу не надано доказів, що до [PERSON] на протязі календарного року перед зверненням до суду з позовом про його виселення, вживалися заходи попередження або громадського впливу. Тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення. Доводи апеляційної скарги в цій часині неспроможні.

Outcome: partial