Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

08 листопада 2021 року [PERSON] звернулась до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення. В обґрунтування позову посилається\~на те,\~рішенням Апеляційного\~суду м.\~Києва від\~17.07.2014\~року з\~відповідача на\~її користь\~на утримання\~дітей [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~стягуються аліменти\~в твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~по 750\~грн.\~щомісячно на\~кожну дитину\~до досягнення\~ними повноліття\~з наступною\~індексацією згідно\~чинного законодавства.\~13.11.2014\~року Деснянським\~районним судом\~м.\~Києва видано\~виконавчі листи\~№754/19887/13\~про стягнення\~аліментів.\~З часу\~ухвалення рішення\~Київським апеляційним\~судом витрати\~на утримання\~значно зросли,\~такий рівень\~аліментів в\~розмірі 1500\~грн.\~в місяць,\~який надає\~відповідач на\~утримання своїх\~дітей не\~може забезпечити\~їм якісного\~харчування,\~навчання та\~розвитку.\~Оскільки [PERSON] на даний час працює, хоч і неофіційно, має постійний високий дохід, інших дітей та осіб на утриманні не має, тому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача згідно вказаного рішення, та стягувати із нього аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.11.2021 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд на 14 год. 00 хв. 16.12.2021 року. Позивач [PERSON] судове засідання не з`явилась, на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник позивача - адвокат Михайлов І.С. подав до суду відзив, у якому позов визнав частково, посилаючись на те, що донедавна [PERSON] працював черговим паркінгу у ФОП, отримував мінімальну зарплату, у зв`язку з чим 17.05.2021 року звільнився з роботи. В пошуках більш високооплачуваної роботи, виїжджав тимчасово в Республіку Польща, де пробув до 28.11.2021 року, однак зароблених коштів йому вистачало лише на проживання в чужій країні та інші невеликі витрати. Однак, постійної роботи на даний час відповідач так і не знайшов, високих доходів не має. Розуміє, що, як батько, має обов`язок по утриманню дітей, що і робить, оскільки заборгованості по сплаті аліментів не має. [PERSON] згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі мінімального гарантованого розміру на кожну дитину, який має бути не меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто по 1255 грн. на кожну дитину. В задоволенні інших вимог позивача просить відмовити. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. З`ясувавши думки сторін, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами\~ст. 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України\~визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Як встановлено в суді, сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2014 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 березня 2014 року змінено, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 750 грн. на кожну дитину щомісячно із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 01.08.2012 року і до досягнення дітьми повноліття. Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України) . Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 Сімейного кодексу України). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтей 182-184 Сімейного кодексу України не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей, їх вік, матеріальне становище платника аліментів, відсутність на його утриманні інших осіб. Такий розмір аліментів буде відповідати вимогам закону. Тому з врахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та необхідність зміни способу стягнення аліментів на утримання дітей з твердої грошової суми в розмірі 750 грн. на 1/3 частку заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення найстрашою дитиною повноліття. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі ст.ст. 180,\~182,\~183,\~192 СК України,

Outcome: approved