Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

08 квітня 2019 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя надійшла позовна заява [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON] , до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що вона є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Власником інших 2/3 часток є її неповнолітні діти: [PERSON] , [PERSON] , яким належить по 1/3 частки вказаної квартири. В квартирі залишився зареєстрованим її колишній чоловік, [PERSON] , який протягом тривалого часу, а саме з 2018 року фактично в ній не мешкає, місцезнаходження відповідача їй не відоме. Всі обов`язки по утриманню жилого приміщення покладені на позивачку, відповідач квартирою не користується, не цікавиться, особистих речей в ній не має. На підставі викладеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в письмовій заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник позивачки, адвокат Довженко В.І., до судового засідання не з`явився надавши заяву з проханням розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за місцем реєстрації та за місцем фактичного мешкання. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з*явився в судове засідання без повідомлення причин та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Никоненко Т.В.. та зареєстрованого в реєстрі за №6010. [PERSON] є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Никоненко Т.В.. та зареєстрованого в реєстрі за №6010. [PERSON] є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 13 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Куркчи Г.І.. та зареєстрованого в реєстрі за №1114. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 вересня 2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно акту про немешкання та відсутності особистих речей, підписаного головою правління ОСББ «Перлина - 5» у присутності трьох свідків, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] у вказаній квартирі фактично не мешкає з 07 лютого 2018 року. Відповідно до ч.2ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідач - визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки, як встановлено судом, понад рік відсутній в спірній квартирі без поважних причин. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved