Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

09 серпня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 60 513,00 грн., грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки у розмірі 5 000,00 грн., середній заробіток за період з 12 травня 2021 року по 04 серпня 2021 року у розмірі 23 634,22 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що у період з 15 серпня 2012 року по 11 травня 2021 року вона перебувала у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський агрегатний завод». Починаючи з травня 2019 року у відповідача перед позивачем почала виникати заборгованість по заробітній платі. В день її звільнення відповідач письмово не повідомив її про нараховані належні їй суми при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України. За її підрахунками сума не виплаченої заробітної плати становить 60 513,00 грн. Крім того, розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки становить 5 000,00 грн. Також, у зв`язку з тим, що відповідач не здійснив з нею повний розрахунок в день звільнення, тому з останнього підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, розмір якої за період з 12 травня 2021 року по 04 серпня 2021 року становить 23 634,22 грн. Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача їй завдано моральну шкоду. У зв`язку з невиплатою заробітної плати та компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки вона відчуває моральні страждання, втратила нормальні життєві зв`язки, змушена економити на продуктах, зазначене негативно впливає на відносини в середині її родини. Завдана їй моральна шкода обумовлюється моральним та фізичним стражданням внаслідок порушення її законного права на заробітну плату, приниженням честі, гідності, ігноруванням її прав, втратою у зв`язку з цим престижу та ділової репутації серед знайомих, друзів та родичів. Нанесену їй моральну шкоду вона оцінює у 5 000,00 грн. На підставі викладеного позивач звернулась до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , працювала у Приватному акціонерному товаристві «Дніпропетровський агрегатний завод» та 11 травня 2021 року була звільнена з посади пресувальника-вулканізаторника 5 р. виробництва товарів народного споживання за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України на підставі наказу № 297к від 11 травня 2021 року, що підтверджується копією її трудової книжки серії [NUMBER] (а.с. 11-19). Звернувшись до суду позивач наполягала на тому, що відповідач не в повному обсязі виплачував позивачу нараховану їй заробітну плату починаючи з травня 2019 року, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі, при цьому при звільненні відповідач так і не виплатив їй нараховану заробітну плату та не провів остаточний розрахунок. За клопотанням позивача, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2021 року, серед іншого, судом було витребувано у Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод»: належним чином засвідчену копію наказу № 2141к від 15 серпня 2012 року про прийняття [PERSON] на роботу; належним чином засвідчену копію наказу № 297к від 11 травня 2021 року про звільнення [PERSON] ; довідку про нараховану та невиплачену заробітну плату [PERSON] (за кожний місяць окремо), з зазначенням сум, які підлягають виплаті при звільненні, з урахуванням невиплаченої суми вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку; довідку про середньоденну заробітну плату [PERSON] . Строк для надання витребуваних судом доказів було встановлено до 20 вересня 2021 року. Вказану ухвалу суду Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський агрегатний завод» отримало 17 серпня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи (а.с. 29), однак, станом на момент розгляду справи судом, тобто станом на 27 жовтня 2020 року, витребувані судом докази відповідач так і не надав та не повідомив суд про причини неподання доказів або про неможливість надати докази. За таких обставин судом встановлено, що відповідачем без поважних причин не надано докази, витребувані судом. Ухвалою суду від 27 жовтня 2021 року до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» застосовано заходи процесуального примусу у вигляді штрафу та накладено на Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський агрегатний завод» штраф у розмірі 6 810,00 грн. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Оскільки відповідачем без поважних причин не надано суду докази, що витребовувались судом та не повідомлено причини неподання доказів, суд, з урахуванням обставин справи вважає за можливе визнати встановленими обставини для з`ясування яких вони витребовувались, а саме: те, що з травня 2019 року відповідач не в повному обсязі виплачував позивачу нараховану їй заробітну плату, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, та при звільненні відповідач не провів з позивачем остаточний розрахунок. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Згідно положень ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» заборгованості по заробітній платі у розмірі 60 513,00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення має ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України. Разом з тим, починаючи з травня 2019 року відповідач не в повному обсязі виплачував позивачу нараховану їй заробітну плату. Так, згідно з інформацією, що міститься в Індивідуальних відомостях про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-5) (а.с. 47-48), вбачається, що за період з травня 2019 року по травень 2021 року включно відповідачем позивачу було нараховано заробітну плату у таких розмірах: травень 2019 року - 7 829,65 грн., червень 2019 року - 15 202,86 грн., липень 2019 року - 8 760,79 грн., серпень 2019 року - 14 729,65 грн., вересень 2019 року - 12 588,64 грн., жовтень 2019 року - 12 430,58 грн., листопад 2019 року - 10 232,38 грн., грудень 2019 року - 10 167,48 грн., січень 2020 року - 10 509,51 грн., лютий 2020 року - 8 061,10 грн., березень 2020 року - 7 164,88 грн., квітень 2020 року - 9 240,93 грн., травень 2020 року - 8 753,16 грн., червень 2020 року - 93,70 грн., липень 2020 року - 4 723,00 грн., серпень 2020 року - 84,81 грн., вересень 2020 року - 18,00 грн., жовтень 2020 року - 37,80 грн., листопада 2020 року - 42,00 грн., грудень 2020 року - 96,60 грн., січень 2021 року - 0,00 грн., лютий 2021 року - 443,13 грн., березень 2021 року - 8 970,37 грн., квітень 2021 року - 11 184,69 грн., травень 2021 року - 8 841,92 грн. При цьому, позивач просила стягнути з відповідача заборгованість не за весь період з травня 2019 року по травень 2021 року, а за конкретні місяці у визначеному нею розмірі, заробітна плата у які становила (згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-5)): за травень 2019 року - 7 829,65 грн., червень 2019 року - 15 202,86 грн., липень 2019 року - 8 760,79 грн., листопад 2019 року - 10 232,38 грн., грудень 2019 року - 10 167,48 грн., січень 2020 року - 10 509,51 грн., лютий 2020 року - 8 061,10 грн., березень 2020 року - 7 164,88 грн., квітень 2020 року - 9 240,93 грн., травень 2020 року - 8 753,16 грн., червень 2020 року - 93,70 грн., серпень 2020 року - 84,81 грн., вересень 2020 року - 18,00 грн., жовтень 2020 року - 37,80 грн., листопада 2020 року - 42,00 грн., грудень 2020 року - 96,60 грн., березень 2021 року - 8 970,37 грн., квітень 2021 року - 11 184,69 грн., травень 2021 року - 8 841,92 грн. Таким чином судом встановлено, що загальний розмір нарахованої позивачу заробітної плати, з урахуванням обсягу та меж заявлених позовних вимог, за вказаний період становить 125 292,63 грн. Однак, оскільки позивачем були заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 60 513,00 грн., суд,

Outcome: partial