overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

10.03.2016 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 07.11.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №624. [INFO] року від шлюбу народився син - [PERSON]. Зазначила, що з 2014 року вони з відповідачем однією сімєю не мешкають у звязку з тим, що відповідач ніде не працює, матеріально сімю не утриму, не уділяє увагу дитині на грунті чого виникають сварки, що негативно впливає на виховання дитини. Бажає розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 07.11.2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, 07.11.2009 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, актовий запис №624. Згідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 02.11.2010 року у позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. 25.12.2015 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за заявою відповідача сторонам було надано строк на примирення в один місяць. Однак, після спливу зазначеного терміну сторони не примирилися, оскільки 26.01.2016 року позивачка надала заяву про підтримання позову, а відповідач в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та їх дитині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

10.03.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем вона з серпня 2014 року перебувала у цивільному шлюбі. Через складні відносини вони припинили спільне життя. Від цивільного шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з нею і знаходиться на її утриманні. На утримання доньки відповідач матеріальної допомоги не оказує, і не бажає добровільно це робити, хоча має таку можливість. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частки його заробітку і до повноліття дитини, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісяця для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частки заробітку відповідача і до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмір 1/6 частки його заробітку і до повноліття. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно копії свідоцтвапро народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. (а.с.4). Як вбачається з копії довідки АСЖД «Союз» від 18.02.2016 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована разом з матірю [PERSON], [INFO] за адресою: м. Краматорськ, вул. Двірцева, 61-64. (а.с.5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України,\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частки його заробітку щомісяця підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

10.03.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем вона з червня 2011 року перебувала у цивільному шлюбі. Через складні відносини вони припинили спільне життя. Від цивільного шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з нею і знаходиться на її утриманні. На утримання доньки відповідач матеріальної допомоги не оказує, і не бажає добровільно це робити, хоча має таку можливість. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку і до повноліття дитини, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісяця для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутніть, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти стягнення аліментів на утримання дитини не заперечує. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно копії свідоцтвапро народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України,\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісяця підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

10.03.2016 року позивачка звернулася із позовом, у якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. На обгрунтування позову зазначила, що є членом ЖБК №17 «Машинобудівник» 05.05.1992 року отримала ордер про надання однокімнатної квартири №30 у будинку №153 площею 17,2 кв.м. (житлова) 32,37 (загальна) на 1 особу. Пайовий внесок нею був виплачений 01.08.1988 року. Проте, позивачка втратила документи про право власності на квартиру, 10.12.2016 року державний реєстратор відмовив їй у реєстрації право власності через відсутність оригіналів документів. Позивачка просить розглядати справу на її відсутність, наполягає на заявлених вимогах. Представник відповідача просить розглядати справу на його відсутність, проти задоволення вимог не заперечує. Суд враховуючи, що повідомлені сторони у судове засідання не зявилися, просять розглядати справу на їх відсутність, ухвалив проводити судовий розгляд без фіксації судового засідання за допомоги технічних засобів фіксації процесу. Вивчивши матеріали справи, суд приймає визнання позову відповідачем та приходить до висновку про його задоволення. Судом встановлено, що позивачка є членом ЖБК №17 «Машинобудівник», 05.05.1992 року отримала ордер про надання однокімнатної квартири №30 у будинку №153, площею 17,2 кв.м. (житлова), 32,37 (загальна) на 1 особу. Пайовий внесок нею був виплачений 01.08.1988 року. Проте, позивачка втратила документи про право власності на квартиру, 10.12.2016 року державний реєстратор відмовив їй у реєстрації право власності через відсутність оригіналів документів. Задовольняючи позов, суд виходить з правового змісту ст. 392 ЦК України, оскільки фактично виплативши пайовий внесок за квартиру, позивачка отримала на неї право власності, але втрата документів унеможливлює його реєстрацію, суд визнає право власності на підставі зазначеної норми права. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

10.03.2016 року представник відповідача [PERSON] звернувся до суду з заявою про поновлення строку на перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 грудня 2010 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], [PERSON] про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вказує, що його довіритель оскаржив судове рішення до апеляційної інстанції, проте апеляційна скарга була повернута, а ухвала Апеляційного суду була отримана 26.02.2016 року , а тому останнім днем подачі заяви про перегляд заочного рішення вважає, що є 07.03.2016 р. , який був вихідним днем, а тому просить суд поновити процесуальний строк на перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 грудня 2010 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], [PERSON] про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача проти задоволення клопотання заперечувала та просила відмовити, через безпідставність. Відповідно до ст.73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Враховуючи те, що заявник не вчасно отримав судове рішення та є інвалідом 2 групи, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

10.03.2016 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н від 30.08.2010 року. Згідно договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2016 року має заборгованість - 14473,94 грн., яка складається з наступного: 2740,05 грн. - заборгованість за кредитом; 8718,46 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом; 1850,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією; 500 грн.- фіксована частина штрафу; 665,43- штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 14473,94 грн., а також судові витрати: 1378,00 грн. - судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується кредитною угодою б/н від 30.08.2010 року, довідками-розрахунками за кредитним договором, з яких убачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

10.03.2016 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 22.06.2013 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, сторони фактично припинили шлюбні стосунки з вересня 2015 р. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, позов підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнав у повному обсязі. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

10.03.2017 позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача Київської міської ради в якому, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0505 га., кадастровий номер [NUMBER], розташовану по [ADDRESS], цільове призначення - для обслуговування жилих будинків та господарських будівель в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла [PERSON], яка 28.12.1992 заповідала все своє майно [PERSON] відповідно до заповіту, посвідченого 9 Київською нотаріальною конторою 28.12.1992 (Р № 6ДН-3659). Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. Після смерті останньої позивач прийняла спадщину і 30.08.2016 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме щодо житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в якому проживає по теперішній час. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 09.10.2000 р. [NUMBER], виданого на підставі рішення Київської міської державної адміністрації від 18.08.1997 р. № 1256, [PERSON] була також власником земельної ділянки площею 0,0505 га., кадастровий номер [NUMBER], розташовану по [ADDRESS], цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.02.2017 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Оскільки [PERSON] не тримала оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку від 09.10.2000 р. [NUMBER] у зв'язку зі смертю, а позивач [PERSON] не може отримати оригінал вказаного Державного акту, т.я. він оформлений на ім'я іншої особи ([PERSON]), а тому позивач просить суд задовольнити її позовні вимоги та визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву у якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, подав суду відзив, в якому просить прийняти законне та обґрунтоване рішення, справу слухати у його відсутності. З огляду на належне повідомлення сторін, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

10.03.2017р. до Інгулецького районного суду з Апеляційного суду Дніпропетровської області була повернута вищезазначена цивільна справа, для ухвалення додаткового рішення відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України. В судове засідання учасники процесу не з'явились, що не перешкоджає розгляду даного питання. Дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. 08.02.2017р. було винесено рішення за даним позовом (том2 а.с.19-22). Позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] не погодились з вказаним рішенням та подали апеляційну скаргу. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.03.2017р. було встановлено, що у зустрічній позовній заяві [PERSON] ставив питання про стягнення судового збору з відповідача [PERSON] (том1 а.с.164). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, оскільки при ухваленні рішення 08.02.2017р. не вирішено питання про стягнення з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на користь позивача за зустрічним позовом [PERSON] понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

10.03.2017 року [PERSON] звернувся до Балтського районного суду з позовом до Гербінської сільської ради Балтського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування вимог зазначив, що 28.10.2008 року померла його мати [PERSON], яка заповіла йому земельну ділянку згідно заповіту, посвідченого 01.01.2005 року секретарем Гербінської сільської ради Балтського району Одеської області. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину він не може, оскільки пропустив встановлений законом строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини через скрутне матеріальне становище внаслідок витрат на поховання спадкодавця. Посилаючись на викладене, просив суд ухвалити рішення про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій вказав, що позов підтримує. Відповідач - представник Гербінської сільської ради Балтського району у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 28.10.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть. За життя заповіла позивачу земельну ділянку згідно заповіту, посвідченого 01.01.2005 року секретарем Гербінської сільської ради Балтського району Одеської області. Позивач спадщину не прийняв через пропущення встановленого законом строку для прийняття спадщини. Згідно довідки Кодимської державної нотаріальної контори від 28.03.2017 р. № 287/01-16 спадкоємці після смерті [PERSON], померлої 28.10.2008 року, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. З позовної заяви вбачається, що позивач пропустив встановлений законом строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини через скрутне матеріальне становище внаслідок витрат на поховання спадкодавця. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе визнати поважною причину пропуску позивачем терміну для прийняття спадщини та визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved