Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

09.07.2021 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. 03.08.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 30.09.2021 до суду від представника позивача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки позивач та відповідач проживають разом у спільній квартирі, ведуть господарство та виховують малолітню дитину. У зв`язку з чим, представник позивача просив суд залучити до участі у справі Орган опіки та піклування ПРА ОМР, закрити провадження у справі в частині вимог про визначення місця проживання дитини та призначити сторонам шестимісячний строк для примирення. 04.11.2021 в судовому засіданні позивач надав клопотання у якому просив суд залишити позов в частині вимоги про визначення місця проживання дитини без розгляду. Разом з тим, просив суд задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу із одночасним вирішенням питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю. 04.11.2021 ухвалою суду задоволено зазначену заяву позивача, позов в частині вимоги про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду. Ухвалою суду від 04.11.2021 у задоволені клопотання представника відповідача про надання строку для примирення сторін відмовлено. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав. У своїй позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб із відповідачем у зв`язку з тим, що їх спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів та різність поглядів на життя. Постійні сварки призвели до відсутності взаємопорозуміння, любові та поваги. Тому, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. З січня 2021 року відповідач не приймав участі у спільному побуті ні фізично, ні матеріально та застосовував до позивача психологічні приниження та іноді без пояснень причин не ночував вдома. За таких обставин сім`я існує формально, шлюбні стосунки остаточно припинені у квітні 2021 року, так як відповідач зібрав усі свої речі, спільні кошти та пішов з дому, тому місце його проживання позивачу не відомо. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 14 квітня 2018 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 474. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] (свідоцтво про народження від 02.06.2020 Серія [NUMBER] , видане Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)). Судом встановлено, що сімейні відносини припинені остаточно. Збереження родини стало неможливим, шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, що у відповідності зі ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 СК України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Верховний Суд у постанові від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 навів висновки про те, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Відповідачем до суду не було подано заперечень щодо проживання їх спільної дитини разом з матір`ю, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про залишення проживання дитини разом з матір`ю. З огляду на викладе, суд на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, дійшов висновку про задоволення позову. Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved