Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

08 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до Василівського районного суду з позовом до [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини, мотивуючи його тим, що після смерті матері [PERSON] залишилося спадкове майно: житловий будинок №153 в с. Орлянське Василівського району Запорізької області, земельна ділянка під вказаним будинком за тією ж адресою площею 0,55 га, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 20.04.1999 року ААР №679113, та договором купівлі-продажу земельної ділянки від 20.04.1999 року ААР №679115 на підставі якого були отримані Державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд та 0,30 га для ведення особистого селянського господарства; гараж №599 у м. Дніпрорудне Запорізької області у товаристві №3 з будівництва та експлуатації автогаражів індивідуальних власників, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 28 жовтня 1994 року та про право власності від 28 жовтня 1994 року. 25 серпня 2011 року [PERSON] склала на імя [PERSON] заповіт, який був посвідчений в [PERSON] сільській раді Василівського району Запорізької області, згідно якого вона є спадкоємицею після смерті [PERSON], яка померла 25 липня 2017 року в с. Орлянське Василівського району Запорізької області. Заповіт [PERSON] не скасовувала та не змінювала. Позивачка [PERSON] є рідною донькою [PERSON], яка з 26 червня 2002 року і по день смерті фактично проживала з матірю, доглядала за нею та вела спільне господарство. У звязку з тяжкою хворобою матері, за якою позивачка постійно доглядала, переживаннями з-за втрати найріднішою людини, [PERSON] довго не могла оговтатися та перебувала у такому стані, що їй було не до вирішення юридичних нюансів оформлення спадщини. Знайомі сказали [PERSON], що оформляти спадщину потрібно після спливу 6-ти місячного строку після смерті спадкодавця, тому раніше до нотаріуса вона не зверталася. Коли 06 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Василівського районного нотаріального округу [PERSON] за видачею свідоцтва про право на спадщину було винесено постанову від 06 лютого 2018 року про відмову позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи викладене, позивач просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої 25 липня 2017 року [PERSON], протягом шести місяців з дня набрання законної сили рішенням суду. Ухвалою Василівського районного суду від 09 лютого 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, в позовній заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області в підготовче судове засідання не з`явився, відповідачем подана заява про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден, не заперечує проти їх задоволення, та просить розглядати справу без їх участі. Суд вважає можливим розглянути справу без участі осіб, що не зявилися у судове засідання. У звязку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 серпня 2011 року [PERSON] склала заповіт, яким зробила заповідальне розпорядження на випадок смерті: все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чогоб воно не складалося, та все те, що буде їй належати на день її смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідає позивачу [PERSON], [INFO]. Вказаний заповіт було посвідчено секретарем Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №140. 25 липня 2017 року [PERSON] померла. Відповідно до повідомлення Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області вих.№122/01-16 від 13 березня 2018 року після смерті 25.07.2017 року [PERSON] спадкова справа не заводилася, з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити позов, визначити [PERSON] додатковий шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті 25 липня 2017 року [PERSON], оскільки встановлено, що позивач не звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з поважних причин.

Outcome: approved