Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

09 березня 2015 року померла [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входить, зокрема, дві земельні ділянки площею 0,1036 та 1,6738 гектара, які розташовані на території Галайковецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Крім неї, спадкоємцями за законом першої черги є її діти [PERSON] та [PERSON], які відмовились від спадщини і на неї не претендують. Позивач не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутні (втрачені) правовстановлюючі документи на спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, просила справу слухати у її відсутності (позовна заява а.с. 4). Представник відповідача сільський голова Галайковецької сільської ради у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій позов визнала і просила справу слухати у її відсутності (а.с. 28). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу суд, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об'єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов'язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (с. 1 ст. 1220 ЦК України). [PERSON] померла 09 березня 2015 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 299071, виданим 11 березня 2015 року (а.с. 6). Із довідки виконавчого комітету Галайковецької сільської ради № 1005 від 13 жовтня 2015 року (а.с. 8), технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок (а.с. 9-10), копій державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с. 11-12) слідує, що до складу спадщини після смерті [PERSON], входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1036 га та 1,6738 га, які розташовані на території Галайковецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Із заповіту (а.с. 7), посвідченого 09 листопада 2009 року секретарем виконавчого комітету Галайковецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, вбачається, що [PERSON] належне їй право власності на земельні ділянки площею 0,1036 га та 1,6738 га, що розташовані на території Галайковецької сільської ради заповіла [PERSON]. Факт наявності і чинності заповіту від імені [PERSON] стверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 17 березня 2016 року (а.с. 27). За даними Галайковецької сільської ради, станом на 22 жовтня 2015 року, заповіт від імені [PERSON] не змінено і не скасовано (зворот а.с. 7). Із оглянутої у судовому засіданні спадкової справи до майна померлої 09 березня 2015 року [PERSON] (а.с. 21-27) слідує, що [PERSON] як спадкоємець за заповітом 30 грудня 2015 року на підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 12 листопада 2015 року (а.с. 25-26) звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Свідоцтвом про смерть (а.с. 6), заповітом (а.с. 7), довідкою Галайковецької сільської ради № 1005 від 13 жовтня 2015 року (а.с. 8), заявами [PERSON] та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь позивача (а.с. 23, 24), рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 12 листопада 2015 року про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що набрало чинності 24 листопада 2015 року (а.с. 25,26) стверджується, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка має право і прийняла спадщину. Постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори № 884 від 18 травня 2016 року (а.с. 13) стверджується, що позивач не може іншим чином, окрім як через суд захистити свої права спадкоємця, оскільки оригінали правовстановлюючих документів втрачені. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнає позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право власності на земельні ділянки як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved