Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

10.05.2019 р. до суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до Воловецької селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Воловецька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку з надвірними спорудами. Спадкове майно знаходиться по [ADDRESS] . Домогосподарство, яке належало спадкодавцю [PERSON] , складається з: житлового будинку, літньої кухні, господарських будівель, колодязя, погребу, навісу, гаражу, вбиральні, огорожі, хвіртки та воріт. Вказане майно належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 06.05. 1996 року. На випадок своєї смерті батько позивача [PERSON] залишив заповіт, який 09.03.2012 року посвідчений приватним нотаріусом Воловецького районного нотаріального округу Маньо О.Ф. Позивач [PERSON] звернувся в нотаріальну контору для оформлення спадщини, проте постановою від 20 березня 2018 року державним нотаріусом Дідренцел В.Т. Воловецької державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на його позивача через неможливість зареєструвати таке майно як 1/2 частину житлового будинку. Єдиним належним способом захисту порушеного права є визнання права власності на житловий будинок в цілому, за встановленою новою адресою. На підставі наведеного, просить суд визнати за ним право визнати право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходяться в [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, але представник подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Воловецької селищної ради Закарпатської області Попелич М.А. в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій позов визнає повністю, просив розглядати справу за без його участі. Державний нотаріус Дідренцел В.Т. державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, в якій повідомила, що за померлим [INFO] року [PERSON] 28.11.2017 р. за № 125/2017 Воловецькою державною нотаріальною конторою на підставі заяви спадкоємця [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом, заведена спадкова справа, наявний в матеріалах справи заповіт на день відкриття спадщини є чинним. Просила розглянути справу без її участі, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідач позов визнав повністю, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст. 206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Воловецьким районним бюро ЗАГС Закарпатської області 14.04.1970 року, батьком позивача записано в графі батько « [PERSON] ». [INFO] батько позивача [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Воловецького районного управління юстиції у Закарпатської області від 11.07.2017 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 38. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшов житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] . Домогосподарство, яке належало [PERSON] , складається з: житлового будинку, літньої кухні, господарських будівель, колодязя, погребу, навісу, гаражу, вбиральні, огорожі, хвіртки та воріт. Судом з`ясовано, що вказане майно належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 06.05.1996 року. У відповідності до вказаного свідоцтва, [PERSON] належить 1 /2 будинку в [ADDRESS] . Право власності набуто на підставі рішення від 06.05.1996 року № 14 виданого виконавчим комітетом Воловецької селищної ради, що засвідчене підписом голови Воловецької селищної ради [PERSON] Із рішення вбачається, що відповідно до довідки СГП «Верховина» [PERSON] та [PERSON] призначені головами двох колгоспних дворів. На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Воловецького районного нотаріального округу 09.03.2012 року. Спадкодавець [PERSON] у заповіті вказав, що все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому за законом на день смерті, у тому числі 1/2 частину житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами за номером [ADDRESS] , заповідає своєму синові - [PERSON] , [INFO] . Відповідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Це зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Відповідно до статті ч.1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом маєправо прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач [PERSON] , як це передбачено ст.1297 ЦК України звертався з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Із постанови державного нотаріуса Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. № 101/02-31 від 20.03.2019 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що частки співвласників у нерухомому майні є нерівними, оскільки у кожної 1/2 частини цілого житлового будинку різна загальна та житлові площі, також відрізняється кількість та назва господарських будівель. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] та його брат [PERSON] були головами двох дворогосподарств із спільною несучою стіною, однак було зареєстровано право власності як на один будинок по 1/2 частини житлового будинку. Після смерті [PERSON] , його спадкоємці - [PERSON] та [PERSON] , оформили спадщину за законом на свою частину будинку і їх право власності зареєстровано як на окремий будинок по [ADDRESS] / 2 частини, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за серією ВМВ № 724148 від 11.02.2009 р. та серії ВМВ № 724145 від 11.02.2009 р. та витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 19.02.2009 р. та серії ССО № [NUMBER] від 19.02.2009 року. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). 3 метою впорядкування адресної нумерації позивач [PERSON] звернувся до виконавчого комітету Воловецької селищної ради Воловецького району Закарпатської області. Рішення виконавчого комітету Воловецької селищної ради Воловецького району Закарпатської області № 94 від 26.07.2018 року «Про присвоєння поштової адреси на житловий будинок» вирішено у зв`язку з впорядкуванням адресної нумерації по [ADDRESS] присвоїти на житловий будинок № [ADDRESS] , наступну адресу: [ADDRESS] . Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду е правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно, а згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права Судом з`ясовано, що позивач [PERSON] не заявляв про відмову від спадщини. До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України ввійшли всі права та обов`язки спадкодавця, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а саме право власності на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] , у відповідності із заповітом, який посвідчений приватним нотаріусом Воловецького районного нотаріального округу Маньо О.Ф. від 09.03.2012 року. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 цього Кодексу незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. З положень ч.1 ст. 3 ЦПК України випливає, що правовому захисту особи в порядку передбаченому цим кодексом підлягають порушені, невизнані або оспорювані права свободи чи інтереси. Враховуючи те, що позивач [PERSON] протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved