Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

07.10.2019 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON] 07.11.2019 року отримана адресна довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18.11.2019 року відкрите провадження у справі, справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 04.12.2019 року. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий . Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в твердій грошовій сумі 2000.00 грн., щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 11 жовтня 2018 року. Їх шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В період шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та не працює. Матеріальної допомоги на її утримання відповідач в добровільну порядку не надає. Вона намагалась вирішити дане питання з відповідачем в добровільному порядку, але позитивних наслідків це не мало, що й стало причиною звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадження без виклику сторін. Відповідачем не наданий відзив на позовну заяву. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши зміст позовних вимог та наданого відповідачем відзиву, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2018 року. Їх шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В період шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . За доводами позивача відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Відповідачем будь яких доводів на спростування даного факту не надано. На даний час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та не працює. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так як позивачка має дитину, якій не виповнилось три роки, суд приходить до висновку, що позивачка має право на отримання аліментів від чоловіка-батька дитини, до досягнення дитиною трирічного віку та про наявність підстав для задоволення позову у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав. Судом встановлено, що позивачем подана позовна заява про стягнення з відповідачем аліментів на утримання дитини та судом ухвалене рішення про стягнення з в відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідачем доказів того, що на його утриманні перебувають інші особи і про наявність інших обставин, які б могли вплинути на розмір призначених судом аліментів не надано. Оцінюючи надані суду докази та враховуючи всі вищенаведені обставини,

Outcome: partial