Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

09 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] селищної радиВеселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивувала тим, що 22 жовтня 2010 року в с. Колосівка Веселинівського району Миколаївської області померла [PERSON]. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на земельні ділянки, призначенні для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Зеленівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці. Позивачка прийняла спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та звернулась до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом про те, нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії через невідповідність правовстановлюючого документа вимогам ст. 47 ЗУ «Про нотаріат». В звязку з цим, просить визнати за нею право власності у порядку спадкування на земельну ділянку, успадковану після смерті [PERSON] Для підтвердження зазначених обставин позивач заявила клопотання про витребування спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] Ухвалою суду від 13.02.2018 року від приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] витребувано копію спадкової справи № 191/2017, заведеної після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовче судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області за довіреністю [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У звязку з тим, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяви сторін, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України передбачено право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1 ст. 1297 та ст. 1298 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Матеріалами справи встановлено, що 22 жовтня 2010 року в с. Колосівка Веселинівського району Миколаївської області померла [PERSON], смерть якої була зареєстрована 26 жовтня 2010 року Зеленівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 79. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, увійшло право власності на земельну ділянку площею 6,82 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Зеленівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Матеріалами спадкової справи № 191/2017 встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 17 серпня 2007 року секретарем Зеленівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та зареєстровано в реєстрі за № 84. Зазначеним заповітом [PERSON] заповіла все своє майно своїй онуці - [PERSON], тобто позивачу по справі. Тими ж матеріалами спадкової справи встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як така, що постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадщини. Інших спадкоємців які б прийняли спадщину судом не встановлено. 28.10.2017 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на успадковане після смерті [PERSON] майно. 19.01.2018 року приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 15/02-31, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,82 га, яка розташована на території Зеленівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, у звязку з тим, що наданий правовстановлюючий документ про належність спадкового майна спадкодавцеві не відповідає вимогам, встановленим у ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Судом встановлено, що внаслідок пошкодження державного акту на право приватної власності землю серії І-МК № 000777, виданого 30 липня 1999 року Зеленівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, частину тексту не можливо прочитати, а тому позивачка не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом та звернулась до суду. Згідно ст. 47 ЗУ «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] за життя набула право власності на вищевказану земельну ділянку, що підтверджується: копією архівного примірника державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії І-МК № 000777, виданого 30 липня 1999 року Зеленівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Зеленівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області від 18 травня 1999 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 9 на імя [PERSON]; копією витягу із Книги записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, відповідно до якої [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю площею 6,82 га, серії І-МК № 000777; архівною копією рішення Зеленівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 35 6 сесії 23 скликання від 18.05.1999 року «Про затвердження технічної документації про передачу в натурі громадянам земельних часток (паїв) із земель колективної власності КСП «Победа» та копією архівного витягу зі списку громадян, яким передаються в натурі земельні частки (паї) в приватну власність із земель колективної власності КСП «Победа» [PERSON] району Миколаївської області, що є додатком до рішення, де під номером 44 значиться [PERSON]. Відповідно до довідки відділу у [PERSON] районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 02.02.2018 року за вих. № 02-17/74 при реєстрації земельної ділянки в земельному кадастрі, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії І-МК № 000777, виданого [PERSON] було уточнено площу земельної ділянки з 6,82 га до 6,8150 га та визначено кадастровий номер земельної ділянки 4821780300:02:000:0310. Згідно витягу з Державного земельного кадастру № НВ-4804381172018 від 02.02.2018 року земельна ділянка площею 6,8150 га, з кадастровим номером: 4821780300:02:000:0310, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Зеленівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області належить на праві власності [PERSON], а документ, що посвідчує право державний акт від 30.07.1999 року серії І-МК 000777. У відповідності до\~статей 1225 ЦК України\~і 131\~ЗК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. У відповідності до\~ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оцінивши вказані докази у їх сукупності, суд вважає, що позивачкою доведено, що померла [PERSON] була власником земельної ділянки площею 6,8150 га, з кадастровим номером: 4821780300:02:000:0310, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Зеленівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та враховуючи те, що позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку та неможливість оформлення нею своїх спадкових прав у нотаріуса через пошкодження правовстановлюючого документа,суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку. \~\~\~\~ На підставі вищевказаного,

Outcome: approved