Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

08.09. 2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до ПП «Інтеграл Ком», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: РС Пустомитівського РУЮ Львівської області, [PERSON], про скасування реєстрації права власності. У позовній заяві позивач просить суд визнати неправомірною та скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], розташовану за адресою: [ADDRESS], призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що зареєстрована за реєстраційним номером 452725746236, номер запису про право власності 6986349 за відповідачем в справі приватним підприємством «ІНТЕГРАЛ КОМ», код ЄДРПОУ 39382683; визнати неправомірною та скасувати реєстрацію права власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], що зареєстрований за реєстраційним номером 452757946236 номер запису про право власності 6986862 за відповідачем в справі приватним підприємством «ІНТЕГРАЛ КОМ», код ЄДРПОУ 39382683; зобов'язати відповідача в справі не чинити позивачеві перешкод у користування належним їй майном та повернути належну їй земельну ділянку, якій присвоєно на ім'я позивача кадастровий номер [NUMBER] та на ім'я відповідача кадастровий номер [NUMBER]; судові витрати покласти на відповідача. Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: в с. Лисиничі, Пустомитівського району, Львівської області розташована земельна ділянка площею 0,1572 га. призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить позивачеві на підставі договору дарування земельної ділянки серії [NUMBER], посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу Копійчак Є.В. 20.04.2007р., зареєстрованого в реєстрі за №394. До укладення зазначеного договору дарування вказана земельна ділянка належала [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого на підставі рішення виконавчого комітету Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 21 від 30.04. 1999 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 985. Відповідно довідки виданої Пустомитівським районним відділом Центру ДЗК від 02.06.2005р. вказаній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер [NUMBER]. Позивачеві було виготовлено держаний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], однак для реєстрації права власності необхідно було отримати висновок про внесення відомостей до Державного земельного кадастру. При зверненні в Держземагенство у Пустомитівському районі для отримання вказаних відомостей позивач отримала рішення №РВ-4600013732013 від 22.05. 2013р. про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки в межах земельної ділянки позивача розміщена інша земельна ділянка, а саме ділянка із кадастровим номером [NUMBER], яка належить [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності 06.09.2012р. за №462360001012738. [PERSON] також набув права власності на житловий будинок розташований на вказаній земельній ділянці. Цей житловий будинок належить відповідачу на праві власності згідно витягу про реєстрацію права власності №32736305 виданого ОКП Львівської обласної ради БТІ та ЕО 29.12.2011р. на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.01.2011р. Відповідно до рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.10.2014 р., яке набрало законної сили 04.06.2015р. державний акт про право власності на спірну земельну ділянку виданий на прізвище [PERSON] було скасовано, також вказаним рішенням було скасовано і право власності на [PERSON] на житловий будинок, розташований на вказаній ділянці. Однак, позивачеві стало відомо в вересні 2015р. на даний час право власності на спірну земельну ділянку та житловий будинок зареєстровано на відповідача в справі, як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виданої Реєстраційною службою Пустомитівського районного управління юстиції 04.09. 2015р. Оскільки, право на спірне майно належить позивачеві реєстрацію права власності за відповідачем позивач вважає незаконною. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте її представник [PERSON] подав до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ПП «Інтергал Ком» в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: представник РС Пустомитівського РУЮ Львівської області подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, [PERSON] у судове засідання не з'явився. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення заочного судового розгляду справи, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлені наступні обставини: згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майно № 43317310 від 04.09. 2015 року право власності на земельну ділянку призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, розташованої в [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER]; на житловий будинок [ADDRESS], зареєстроване за ПП «Інтеграл Ком». Позивач у позовній заяві вказано та відповідачем не спростовано, що право власності на спірне майно перейшло до відповідача від третьої особи [PERSON]. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.10. 2014 року, яке набрало законної сили у справі № 450/1932/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: відділення Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської області, Лисиничівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, ухвалено: визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 06.09. 2012 р. за №462360001012738, виданий на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.01.2011 р. згідно якого [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,2000 га., призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, розташованої в [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER]; визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] яка згідно витягу про державну реєстрацію прав №32736305 від 29.12.2011р. проведена за [PERSON] Зіновійовпчем на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.01.2011р.; зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні та розпорядженні належною їй земельною ділянкою площею 0,1572 га. призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану на території Лисиничівської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, кадастровий номер [NUMBER]. Зазначеним рішенням суду встановлено обставини, які згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказування не потребуються, а саме факт правомірності набуття позивачкою [PERSON] майнових прав на спірну земельну ділянку та законність перебування такої у її володінні. Обов'язковій державній реєстрації відповідно до пункту 1 статті 4 Закону N 1952-IV (в редакції, що діяла на час проведення реєстрації) підлягали речові права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема, право власності на нерухоме майно. В статті 19 Закону N 1952-IV (в редакції, що діяла на час проведення реєстрації) визначено підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень, відповідно до частини першої якої державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно із частинами першою, другою та четвертою статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом у рішенні Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.10. 2014 року, яке набрало законної сили у справі № 450/1932/13-ц встановлено незаконність набуття права власності третьою особою [PERSON] на спірне майно, що підтверджує незаконність реєстрації такого права за відповідачем. Таким чином, зазначена реєстрація підлягає скасуванню, що свідчить про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, в частині скасування реєстрації права власності відповідача на спірне майно. Заявлена позивачем вимога про зобов'язання відповідача в справі не чинити позивачеві перешкод у користування належним їй майном та повернути належну їй земельну ділянку, якій присвоєно на ім'я позивача кадастровий номер [NUMBER] та на ім'я відповідача кадастровий номер [NUMBER]; судові витрати покласти на відповідача, задоволенню не підлягає виходячи з наступного: відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 України ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, дослідивши в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не представлено суду доказів того, що їй чиняться перешкоди у користуванні спірним майном зі сторони відповідача. Документально підтверджені понесені позивачем судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved