Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

08 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності, який у подальшому уточнила. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], є спільною частковою власністю її матері - [PERSON], [INFO] та братів останньої - [PERSON] і [PERSON]. [INFO] її мати померла. Після смерті останньої вона прийняла і юридично оформила спадщину на належну їй частину вищевказаного домоволодіння. [INFO] в м. Сочі Російської Федерації помер її рідний дядько по материнській лінії, [PERSON]. [INFO] помер другий рідний брат її матері - [PERSON]. Спадщину після останніх вона фактично прийняла шляхом проживання та догляду за садибою, але юридично не оформила у зв'язку з погіршенням стану здоров'я батька - [PERSON]. На даний час вона не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно користуватись спадковим майном, яке залишилося після смерті дядьків, так як пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на викладені вище обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті дядьків - [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], який помер [INFO], а також визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на належну останнім частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не з'явився. Міський голова Дружченко А. В. надіслав заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника, позов визнають (а. с. 190). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не з'явився. Завідувач держнотконтори Ковальова Л. Б. надіслала листа про розгляд справи без участі їх представника. При ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 184). Заслухавши позивачку, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Статтею 3 ЦПК України передбачене право кожної особина звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що матір'ю позивачки [PERSON] була [PERSON], що об'єктивно підтверджується матеріалами справи (а. с. 17-18). Остання померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 14). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом Білопільської державної нотаріальної контори 13 вересня 1996 року за реєстровим №2284, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO], в рівних частках (по 1/3 частці кожен) успадкували житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], ставши таким чином його співвласниками (а. с. 12-13). 12 липня 2016 року Білопільською районною державною нотаріальною конторою за заявою позивачки заведена спадкова справа після смерті [PERSON], зареєстрована у Спадковому реєстрі за №59216987 (а. с. 41, 43). Таким чином, позивачка [PERSON] у встановленому ст. 1269 ЦК України порядку прийняла спадщину після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO]. Судом також встановлено, що [INFO] у м. Сочі Центрального району Краснодарського краю Росії помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. (а. с. 123). Крім того, згідно з актовим записом про смерть №1265 від 31 грудня 2013 року, складеним відділом запису актів цивільного стану Адміністрації муніципального утворення «Рославльський район» Смоленської області, [INFO] у м. Ярославль Смоленської області Росії помер [PERSON] (а. с. 150). Останні були рідними дядьками позивачки [PERSON] по материнській лінії, про що об'єктивно свідчать матеріали справи (а. с. 44-47). До складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] та [PERSON], поміж іншим, ввійшло по 1/3 частці кожного на спірний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивачка вважає, що прийняла спадщину за законом після смерті дядьків - [PERSON] та [PERSON] шляхом фактичного проживання у будинку, проте не оформила своїх спадкових прав та пропустила визначений законом строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв'язку із погіршенням стану здоров'я батька - [PERSON], [INFO]. Статтею 1265 ЦК України передбачено, що інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно мають право на спадкування за законом у п'яту чергу, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Враховуючи викладене вище, суд не може визнати обставини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на які посилається позивачка [PERSON] поважними. Оскільки, на переконання суду, вони не були об'єктивною перешкодою для позивачки у прийнятті спадщини після [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], який помер [INFO]. Із заявами про прийняття спадщини після смерті останніх [PERSON] повинна була звернутися протягом шести місяців, тобто до 08 квітня 2007 року та 29 червня 2014 року відповідно, тоді як на даний же час з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] пройшло 10 років, а після смерті [PERSON] - 3 роки. Погіршення стану здоров'я батька позивачки, на які вказує остання як на причину пропуску строку для прийняття спадщини після рідних дядьків, не свідчить беззаперечно про те, що вона була позбавлена можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (у тому числі й надіслати її поштою) у передбачений законом строк. Разом із цим суд також відмічає, що на підтвердження вказаних доводів позивачка всупереч ст. 60 ЦПК України не надала жодного доказу. Отже, позивачка [PERSON] не надала доказів того, що заяву про прийняття спадщини після смерті дядьків вона не подала у зв'язку з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили подачі заяви у визначений законом строк, а відтак, підстави для задоволення позову в цій частині та визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, пропущеного з поважних причин, відсутні. З огляду на викладені вище обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті дядьків - [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], який помер [INFO] задоволенню не підлягають. Стосовно позовної вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті дядьків: [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], який помер [INFO] на частину належного їм домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], який помер [INFO] був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] та [PERSON], що об'єктивно підтверджується матеріалами справи (а. с. 125-126). За даними управління з питань міграції ГУ МВС Росії по Краснодарському краю [PERSON], [INFO], уродженець м. Ворожба, Білопільського району, Сумської області з 20 листопада 2006 року значиться знятим з реєстраційного обліку за місцем проживання за адресою: [ADDRESS], у зв'язку зі смертю. За вказаною вище адресою з 15 серпня 1980 року зареєстрована дружина померлого - [PERSON], [INFO], з 02 вересня 1987 року - донька, [PERSON], [INFO], з 07 липня 1989 року - син, [PERSON], [INFO] та з 31 жовтня 1997 року - онука, [PERSON], [INFO] (а. с. 110). З матеріалів спадкової справи, заведеної нотаріусом Сочинського нотаріального округу Краснодарського краю Російської Федерації [PERSON], вбачається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], спадкова справа заведена за заявою його дружини - [PERSON]. Діти померлого - [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились на користь матері. 14 серпня 2007 року остання отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку [ADDRESS] на землях поселень, наданих для садівництва (а. с. 115, 121-122, 142). Судом також встановлено, що [PERSON], який помер [INFO], був батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який помер [INFO], що об'єктивно підтверджується матеріалами справи (а. с. 152, 157, 163). За даними відділу адресно - довідкової роботи УВМ УМВС Росії по Смоленській області [PERSON] з 23 лютого 2002 року по 01 квітня 2014 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та знятий з реєстраційного обліку у зв'язку зі смертю. За даними будинкової книги за вказаною адресою з 08 лютого 2011 року по даний час зареєстрована [PERSON], [INFO]. Разом з останньою з 14 березня 2005 року по даний час зареєстрована [PERSON], [INFO] та з 01 лютого 2005 року -[PERSON], [INFO] з (а. с. 158). Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена за заявою його доньки, [PERSON] Остання отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади, відкриті на ім'я померлого у ВАТ «Сбербанк Росії» (а. с. 162, 171, 178). Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, а саме: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою. Цей Закон застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, в тому числі щодо визначення застосовуваного права. Відповідно до ст. 71 вказаного вище Закону спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Як встановлено судом, дружина [PERSON] та донька [PERSON] у порядку, встановленому законодавством Росії юридично оформили свої спадкові права на майно померлих, що знаходилось на території Російської Федерації. Крім того, в силу ст. 1261 ЦК України останні є спадкоємцями першої черги після померлих. Разом з цим, дружина [PERSON] та донька [PERSON] не оформили своїх спадкових прав на майно, успадковане померлими після смерті їхньої матері - [PERSON], що розташоване на території України. Згідно зі ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позовом є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, пред'явлена з метою судового захисту невизнаного, порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу в порядку, передбаченому процесуальним законодавством. Правовими наслідками задоволення судом позову є зобов'язання відповідача як особи, до якої позивачем пред'являється матеріально-правова вимога, вжити заходів до вчинення дій, утримання від вчинення дій та усунення обставин, що призвели до порушення, невизнання чи оспорювання права або охоронюваного законом інтересу шляхом, зазначеним у резолютивній частині судового рішення. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення, невизнання чи оспорювання його прав, свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами) та вказати на спосіб їх відновлення. Разом з цим, з огляду на фактичне прийняття та юридичне оформлення спадщини після [PERSON] та [PERSON], у судовому засіданні позивачці [PERSON] судом роз'яснено положення ст. 33 ЦПК України щодо кола відповідачів у справі та залучення належних відповідачів, оскільки вирішення спору зачіпає право на спадкування спадкоємців померлих. Позивачка [PERSON] від заміни неналежного відповідача Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області на належних відповідачів, які фактично прийняли та юридично оформили свої спадкові права на спадщину після померлих, відмовилась. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] і [PERSON] не заперечують проти отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] та [PERSON] З приводу визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті останніх до суду звертатись не будуть, про що подали відповідні заяви, посвідчені нотаріусом Сочинського нотаріального округу Краснодарського краю та Рославського нотаріального округу Смоленської області (а. с. 85-86). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273, ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця незалежно від черги протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч. 1-2 ст. 1268 ЦК спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Тобто, вказані вище заяви спадкоємців [PERSON] та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON], що відкрилася після смерті останніх є такими, що суперечать закону. Оскільки у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України спадкоємиці [PERSON] та [PERSON] не заявили про відмову від спадщини, а навпаки, звернулися до компетентних органів за місцем проживання померлих з приводу її прийняття, юридично оформили спадкові права, що об'єктивно підтверджується матеріалами спадкових справ. Таким чином, позовна вимога [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті дядьків: [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], який помер [INFO] на частину належного їм домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], задоволенню не підлягає. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed