Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

08.04.2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, яким просила суд визнати за нею право власності на автомобіль марки ALFA ROMEO, модель 146, рік випуску 1998, колір червоний, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] . Свій позов мотивувала тим, що 18.02.2020 р. вона позичила відповідачу гроші в сумі 500 доларів США, про що свідчить відповідна розписка. Згідно змісту вказаної розписки, [PERSON] позичив гроші до кінця лютого поточного року, при цьому, в якості гарантії виконання зобов`язання, залишив автомобіль марки - ALFA ROMEO, модель - 146, рік випуску - 1998, колір - червоний, шасі (кузов, рама, коляска) - [NUMBER] , та передав [PERSON] всі документи на даний автомобіль. В разі не виконання відповідачем зобов`язання, мається на увазі неповерненням ним боргу в обумовлений термін, останній наділив позивача правом власності на зазначений автомобіль. Зважаючи на те, що відповідач був співмешканцем онуки позивача [PERSON] , вони не стали укладати договір позики та завіряти його у нотаріуса, вирішили, що відповідної розписки буде достатньо. На даний час [PERSON] переконана, що відповідач не виконає свої зобов`язання - не поверне їй борг, так як з 18.02.2020 р., з саме того дня, коли вона позичила йому гроші, у с. Ромашкове його ніхто не бачив. Того ж дня відповідач переїхав від [PERSON] , яка теж його більше не бачила. Позивач наголосила, що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником зазначено [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] ,\~який,\~згідно довіреності\~серії ВКМ\~номер 074726,\~уповноважив [PERSON] \~розпоряджатися (продати,\~обміняти,\~здати в\~(найм)\~оренду,\~позичку)\~вказаним автомобілем.Враховуючи свій\~вік та\~стан здоров`я,\~а також\~матеріальне становище\~та далеку\~відстань,\~з метою\~реалізації своїх\~набутих прав\~на володіння,\~користування та\~розпорядження автомобілем,\~у квітні\~2020\~року позивач\~попросила свого\~знайомого [PERSON] \~зв`язатися з\~ [PERSON] [PERSON] повідомив мені, що він зустрічався з ним і під час їх бесіди [PERSON] повідомив, що продав автомобіль [PERSON] у червні 2008 року, що на користування та розпорядження автомобілем він не претендує, і що «подальша доля» автомобіля його не цікавить. Крім того, [PERSON] повідомив, що [PERSON] повністю розрахувався з ним, на підставі чого [PERSON] є повноправним власником автомобіля. [PERSON] \~добре відомо\~що,\~проведення державної\~реєстрації (перереєстрації)\~транспортних засобів\~проводиться на\~підставі заяв\~власників,\~поданих особисто\~або уповноваженим\~представником,\~і документів,\~що посвідчують\~їх особу,\~підтверджують повноваження\~представника,\~а також\~правомірність придбання,\~отримання,\~ввезення,\~митного оформлення\~транспортних засобів,\~відповідність конструкції\~транспортних засобів\~установленим вимогам\~безпеки рожнього\~руху,\~а також\~вимогам,\~які є\~підставою для\~внесення змін\~до реєстраційних\~документів.Проте,\~реалізувати в\~повному обсязі\~своє право\~власності на\~автомобіль позивач\~не в\~змозі,\~оскільки відповідач\~ухиляється від\~візиту до\~реєстраційних органів.Вказані вище обставини позбавляють [PERSON] права в повній мірі володіти та розпоряджатися належним їй автомобілем. Враховуючи вищевикладене, посилаючись на Постанову Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», позивач змушена була звернутися з відповідним позовом до суду. В судовому засіданні: Позивач заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні позову. Відповідач заявлені вимоги не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, яким вказав, що вважає вимоги [PERSON] необґрунтованими, безпідставними, а тому просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Наголосив, що розписка в тій частині, у якій вказано про передачу позивачу автомобіля, є нікчемною, оскільки договір купівлі-продажу транспортного засобу має бути нотаріально посвідчений, а тому розписка в частині передачі автомобіля позивачу не створює правових наслідків для сторін. Третя особа [PERSON] , який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань, в судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву чи заперечень не подав. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів. Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 06 серпня 2020 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до розписки від 18.02.2020 року, [PERSON] зобов`язався віддати борг [PERSON] в розмірі 500 доларів США до 30 лютого на підставі цього, залишив їй свій автомобіль ALFA ROMEO 146, рік випуску - 1998, технічний паспорт [NUMBER] . На підставі цього, якщо [PERSON] порушить цей договір, [PERSON] може продати, обміняти або зробити перереєстрацію даного автомобіля. Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , довіреності від 19.06.2008 року, вбачається, що [PERSON] надав відповідачу право розпоряджатися від свого імені належний йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ автомобіль марки ALFA ROMEO, модель 146, рік випуску 1998, колір червоний, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] . Оцінивши та дослідивши всі надані позивачем докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні та не оспорюється сторонами, відповідач дійсно отримав від [PERSON] у борг 500 доларів США, частково його повернув. При цьому, відповідач, який не у повному обсязі виконав своє зобов`язання, на підставі довіреності [PERSON] від 19.06.2008 року, фактично передав у власність позивача спірний автомобіль та відповідні документи на нього. Спірний автомобіль був доставлений відповідачем на подвір`я [PERSON] . Відповідно до вимог ст.ст. 202 ч.1, 203 ч.3, 205 ч.1 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. При цьому, положеннями ст.ст. 626 ч.1, 638 ч.1 ЦК України визначено, що договором є\~домовленість двох\~або більше\~сторін,\~спрямована на\~встановлення,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав та\~обов`язків.\~Договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що сторони за власним волевиявленням та взаємною згодою визначили всі істотні умови укладеного між ними договору, за яким позивачу перейшло право «…продажу, обміну чи перереєстрації…», спірного транспортного засобу. Суд не приймає позицію відповідача щодо того, що розписка в частині передачі автомобіля позивачу не створює правових наслідків для сторін, оскільки, в силу вимог ст. 334 ч.1 ЦК України, право власності у позивача, як у набувача майна за договором, виникло з моменту передання майна, після того, як відповідач залишив спірний автомобіль на її подвір`ї. При цьому, відповідно до положень ст. 627 ч.1 та ст. 204 ч.1 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, а правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В судовому засіданні відповідач підтвердив факт написання ним розписки від 18.02.2020 року та ним не було спростовано факту передачі ним спірного автомобіля позивачу. Підсумовуючи вищевикладене, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що сторони, які є вільними в укладенні договору, за власним волевиявленням та взаємною згодою визначили всі істотні умови укладеного між ними договору, в результаті якого позивач отримала спірний транспортний засіб, зважаючи на принцип свободи договору та принцип правомірності правочину, суд дійшов висновку про повне задоволення позову. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved