Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

08 липня 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до Миколаївської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Боненко Т.Л., в якому просить: встановити додатковий строк терміном один місяць з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті рідної матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на кв. [ADDRESS] в порядку спадкування за законом першої черги, після смерті рідної матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 15 липня 2021 року зазначена позовна заява залишена без руху. 09 серпня 2021 року представником позивача подана уточнена позовна заява на виконання вимог ухвали суду. Згідно вказаної позовної заяви, позивач просить: встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме станом на [INFO] . Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача і після її смерті відкрилася спадщина. яка складається з кв. [ADDRESS] . Позивач є єдиним її спадкоємцем, проте звернувшись до нотаріуса, отримав постанову про відмову, яка мотивована тим, що [PERSON] протягом шести місяців з відкриття спадщини не звертався до органів нотаріату і з наданих документів не можливо встановити факт прийняття ним спадщини. Однак позивач спадщину прийняв, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем до дня смерті за однією адресою і продовжує проживати в тій самій квартирі, сплачує комунальні платежі, робить ремонти. Вказані обставини можуть підтвердити свідки. Не встановлення факту постійного проживання з померлою на день смерті, позбавляє позивача можливості прийняти спадщину, тому він змушений звернутись до суду. 10 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, витребувано докази у приватного нотаріуса Боненко Т.Л.. 22 листопада 2021 року закрито підготовче провадження, призначено судове засідання. В судовому засіданні позивач підтвердив обставини викладені в позові, додатково пояснив, що його мати після перенесеного інсульту не могла самостійно себе обслуговувати, тому він з дружиною здійснював за нею догляд. Просив про задоволення позову. Представник відповідача надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи та у відповідності до вимог діючого законодавства. Третя особа в судове засідання не з`явилась, причин не повідомила, пояснень не надіслала. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов такого. Судом встановлено, що [INFO] помела мати позивача - [PERSON] (копія свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , видане Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції; копія свідоцтва про народження [PERSON] ). 27 травня 2021 року приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Боненко Тетяна Леонідівна відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що із наданих документів вбачається, що [PERSON] пропустив строк, встановлений законодавством для прийняття спадщини. Таким чином не можливо встановити факт прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] . Метою звернення позивача до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, у зв`язку з тим, що на момент смерті матері останній постій проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] , проте не був зареєстрований за даною адресою. Відповідно до ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України №6-7165св09 від 03.11.2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11.11.2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21.10.2015 року. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що позивач є єдиним сином [PERSON] і він постійно проживав з нею та піклувався про неї. Оцінивши надані докази в сукупності, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, його встановлення можливо лише в судовому порядку та необхідне для оформлення спадкових прав, тому вимоги позивача є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved