Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

08 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № Н6-489 від 11 липня 1995 року, зареєстрованого в ДКП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 17.07.1995 року, крім цього в цій квартирі зареєстровані онука [PERSON], 2013 року народження, син [PERSON], 1989 року народження, колишня дружина сина [PERSON], 1989 року народження, яка не є близьким родичем. З 22.05.2017 року [PERSON] перестала проживати за адресою своєї реєстрації, стосунки з нею не підтримуються, житлом не цікавиться, не сплачує за комунальні послуги тощо. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати відповідача такою, як втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач до суду не з'явилася. Про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, відзиву проти позову не подала. Враховуючи положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи. Суд, заслухавши показання допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № Н6-489 від 11 липня 1995 року, зареєстрованого в ДКП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 17.07.1995 року. З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім»ї», вбачається що окрім позивача в квартирі за вищевказаною адресою зареєстровані онука [PERSON], 2013 року народження, син [PERSON], 1989 року народження, колишня дружина сина [PERSON], 1989 року народження. Відповідач [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, проте з травня 2017 року там не проживає. Зазначене підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] Свідки також пояснили, що відповідачка [PERSON] за власною волею не проживає у квартирі [ADDRESS]. Позивач будь-яких перешкод у її проживанні та користуванні квартирою не чинить. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS] з травня 2017 року. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] такою, яка втратив право користування житловим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved