Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

09.10.2020 року [PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає, хоча є працездатною особою та має можливість сплачувати аліменти. За таких обставин просить винести рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини її заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з лютого 2019 року (дати встановлення місця проживання дітей з батьком) і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 12.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з особливостями, передбаченими ст. 279 ЦПК України. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 10.11.2020 року відмовлено відповідачці у задоволенні клопотання про призначення розгляду справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою суду від 13.11.2020 року відкладено розгляд справи за клопотанням позивача. Відповідачка подала відзив на позов, в якому визнала позов частково, погодилася сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини доходу з дня набрання рішенням суду законної сили, а не з лютого 2020 року. Вказала, що позивач не дозволяє бачитись із дітьми, але вона по мірі можливості допомагає дітям, надає кошти на їх утримання. Крім того, на її утриманні перебуває донька [PERSON] , 2008 року народження, а також вона доглядає за своїм батьком похилого віку. Позивач подав відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідачка відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дітей, у зв`язку із чим він звернувся до суду. Вона є працездатною, а тому має можливість утримувати дітей. Відповідачка самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дітей, і до моменту звернення до суду не цікавилась їх життям. Відповідачкою заперечень проти відповіді на відзив суду не надано. До суду від представника відповідачки адвоката Макаринського В.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для збирання доказів та підготовки позовної заяви до суду про скасування рішення Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області №30-р від 22.02.2019 року, яким визначено місце проживання малолітніх дітей з позивачем, на яке той посилається у позові, а також можливого прийняття судом рішення про визначення місця проживання дітей з відповідачкою. Суд вважає, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи, оскільки при розгляді справи суд враховує позицію відповідачки, викладену у відзиві, та надані нею докази. Факт проживання дітей з позивачем на час звернення до суду з позовом та розгляду справи, відповідачкою не оспорюється. В разі зміни місця проживання одного чи обох дітей, така обставина надасть право звернення до суду з позовом про припинення або зміну порядку сплати аліментів. Тож процес вирішення питання про місце проживання дітей не впливає на вирішення даної справи. Має значення результат такого процесу, який на даний відсутній. Суд бере до уваги докази, що підтверджують факт проживання дітей з одним із батьків на час розгляду справи. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 15.09.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.111.2018 року у справі № 484/4739/18 розірвано. За час сумісного проживання у них народилась діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Розпорядженням Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області № 30-р від 22.02.2019 року визначено місця проживання малолітніх дітей з батьком. Таке рішення не скасоване і в даний час діти проживають разом з батьком в с. Кінецьпіль Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується довідкою сільського голови від 02.10.2020 року № 1243, що не оспорюється відповідачкою. Сімейним кодексом України визначено, що обов`язок по утриманню дітей покладено рівною мірою на батьків. Позивач, як батько, виховує дітей, піклується про їх здоров`я, навчання, створює належні умови для розвитку її природних здібностей. Згідно довідки Кінецьпільского закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Первомайської районної ради Миколаївської області № 01-34/187 від 01.10.2020 року позивач цікавиться шкільним життям сина [PERSON] ; дитина завжди охайна, доглянута. Мати хлопчика не підтримує контакту зі школою, з вчителями не спілкується. Найменший хлопчик [PERSON] відвідує дитячий садок №33 «Казка»; його вихованням опікується батько, який оплачує харчування дитини в закладі, що підтверджується довідкою №134 від 28.09.2020 року. Відповідачка добровільно допомоги на утримання дітей не надає. Доказів, які б підтверджували надання коштів на утримання дітей, суду не надано. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до частин 1,2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів згідно до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що відповідачка добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, є повнолітньою, працездатною особою, яка може надавати таку допомогу. [PERSON] погодилася сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини її доходів. При визначені розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів на утриманні доньки [PERSON] , 2008 року народження. Відповідачкою доказів про її стан здоров`я та матеріальне становище, а також про те, що вона доглядає за своїм батьком, суду не надано. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, як то визначено ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Твердження відповідачки про те, що позивач перешкоджає їй зустрічатись із дітьми, суд не бере до уваги, оскільки такі обставини підлягають розгляду в окремому порядку при розгляді справи про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні тощо і не впливають на обов`язок батьків утримувати дітей. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню на підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 77, ч.1 ст. 79 СК України аліменти сплачуються щомісячно та присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За таких обставин аліменти не можуть бути стягнуті з лютого 2019 року, адже позов подано до суду 09.10.2020 року. Враховуючі матеріальне становище дітей, задля забезпечення умов життя, достатніх для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька, беручи до уваги наявність на утриманні відповідачки ще однієї неповнолітньої дитини, враховуючи часткове визнання позову, з відповідачки на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини її заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.10.2020 року до досягнення дітьми повноліття. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки в дохід держави слід стягнути судовий збір, встановлений Законом України «Про судовий збір» в розмірі 840 грн. 80 коп., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 цього Закону.

Outcome: partial