Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

10.03.2017 року представник позивача по довіреності [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], і просить: стягнути з відповідачів в його користь борг за договором позики від 18.06.2013 року в сумі 9\~000 доларів США, пеню в розмірі 3\~285 доларів США та судовий збір розмірі 3\~319,40 грн. З поданої позовної заяви вбачається, що 18 червня 2013 року між ним та відповідачами був укладений письмовий договір позики шляхом складання розписки, згідно якої [PERSON] та [PERSON] отримали безвідсоткову позику в розмірі 9\~000 доларів США., терміном повернення до 31.12.2014 року. При укладенні даного договору були оговорені ряд домовленостей, а саме передбачена можливість дострокового чи часткового повернення коштів, при чому після здійснення відповідачами кожної оплати позивач здійснює відповідний запис в розписці про отримання суми коштів. Дана розписка була складена в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] позивач свої зобовязання по договорі виконав повністю, чим надав відповідачам грошові кошти, а відповідачі в свою чергу взяті на себе зобовязання не виконали, коштів не повернули. Окрім того, сторонами було передбачено, що в разі затримки повернення позики за кожен день повинна бути сплачена пеня в розмірі 0,1 % від суми позики. А тому розмір пені складає 3\~285 доларів США. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] порушили строки виконання договору та зобовязання щодо повернення грошових коштів, і на даний час їх не повернули. Згідно законодавства боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у встановлений договором строк. Оскільки дані зобов'язання не виконані, відповідачі в добровільному порядку ухиляються від виконання взятих на себе зобовязань по повернення суми позики, а відтак позивач змушений був звернутися з позовом в суд. Представник позивача, [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи без їх участі, а також у заяві зазначив, що він та позивач підтримують позовні вимоги і просять задовольнити з викладених у позовній заяві підстав та не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] в судові засідання на виклики суду не з'являлися по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином і в передбаченому законом порядку, про що свідчать судові виклики та поштові повідомлення. Зі згоди представника позивача та позивача, яка викладена у заяві суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши представлені докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що сторони уклали договір позики шляхом складання розписки від 18.06.2013 року, згідно якої позикодавець передав у власність позичальників грошові кошти в розмірі 9\~000 доларів США без сплати відсотків за користування, на термін до 31.12.2014 року (а.с.3). Протягом дії кредитного договору відповідачі не виконали на себе взяті зобовязання, внаслідок чого на час пред'явлення позову відповідачі мають заборгованість по договору позики на загальну суму 12\~285,00 доларів США, яка складається із суми позики 9\~000 доларів США та 3\~285 доларів США пені, згідно договору в разі затримки виплати позики. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Отже, договір позики є укладеним від 18 червня 2013 року між позикодавцем, [PERSON] та позичальниками, [PERSON] та [PERSON], оскільки у відповідності до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім стягнення заборгованості за договором позики, позивач просить стягнути пеню в розмірі 3\~285 доларів США, яка була передбачена договором. Як вказує ст. 529 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У визначений судом строк відповідачами не подано письмових заперечень проти позову та доказів, які б обґрунтовували заперечення відповідачів проти позову. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до Постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», п. 12. розяснює, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Згідно ч.3 ст. 533 Цивільного кодексу України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. А тому суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про повне задоволення позову і стягує солідарно з відповідачів заборгованість в іноземній валюті. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 549-552, 1046-1047, 1049 ЦК України та

Outcome: approved