overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

10.02.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі 30.04.1998 року. Від даного шлюбу мають спільну дитину: доньку [PERSON], [INFO]. З 2016 року вони проживають окремо. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає,щодо їх задоволення не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Кандалова». За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 30.04.1998 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №028932 від 30.04.1998 року, актовий запис №525 (а.с.3). Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 026609 від 15.09.2012 року, актовий запис №865 (а.с.4). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з 2016 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодний, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

10.02.2017 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] та при розірванні шлюбу їй прізвище не змінювати. Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 01.02.2003 року. Від шлюбу у них дітей немає. На даний час сторони не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про провдення судового розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про провдення судового розгляду справи у його відсутності, зазначивши, що позов визнає. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 01.02.2003 року. За час спільного проживання у них дітей немає. Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сімї. Суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. При розірванні шлюбу прізвище позивачу не змінювати. З відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

10.02.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 01.10.2013 року. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. З квітня 2016 року вони проживають окремо. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить суд залишити їй прізвище [PERSON]. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про причини неявки суд не повідомив. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 01.10.2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №111627 від 01.10.2013 року, актовий запис №212 (а.с.3). Від даного шлюбу спільних дітей не мають Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з квітня 2016 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодна, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

10.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем 18.09.1992 року укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Артемівської сільської Ради Амвросіївського району Донецької області, за актовим записом №11. З травня 2014 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарства вони не ведуть, проживають окремо. Спору про поділ майна не мають. Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе, і тому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, але до початку його проведення надав суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без його участі, а позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до початку проведення судового засідання надала суду заяву про визнання заявлених [PERSON] вимог та розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши у судовому засіданні надані позивачем письмові докази встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 18 вересня 1992 року підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії VI-НО №342623, виданого 18.09.1992 року виконкомом Артемівської сільської Ради Амвросіївського району Донецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 18.09.1992 року зроблено запис за №11 (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, спору про поділ майна не мають, примирення між сторонами неможливе, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення\~ст. 61 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейногокодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

10.02.2017 року позивач звернулась до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи яку зазначила, що від спільного шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який наданий час проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. 14.12.2011 шлюб між сторонами розірвано. З цього часу відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на його утримання не надає. У зв'язку із чим, позивач просить з урахуванням уточнених позовних вимог стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився, у поданій до суду заяві просив справу слухати без його присутності, зазначив, що позов визнає та просив його задовольнити. Суд, розглянувши й дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Як встановлено в судовому засіданні позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва народження дитини виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 30.03.2010 року серія [NUMBER] (а.с.3). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Так як батько, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання сина, а він цього потребує, тому суд з врахуванням обставин зазначених в ст.182, 183 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з моменту звернення з даною позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Оскільки суд задовольняє позов, а позивач звільнена від оплати судових витрат в частині вимог щодо стягнення аліментів, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

10.02.2017 року позивач звернулась до суду з позовом, та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. При цьому посилається на те, що дитина проживає з позивачем, а відповідач ухиляється від покладених на нього обовязків по утриманню дитини, хоча працює і має можливість надавати кошти на утримання дитини. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 12 верпсня 2008 року (а.с. 6) Під час шлюбу у них 29 листопада 2008 року народилась дитина - [PERSON]. Батьками дитини, відповідно до свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] На даний час дитина проживає разом з матір»ю [PERSON] (а.с.2-3) Як вбачається з пояснень позивача, відповідач на даний час працює та отримує дохід, інших утриманців не має. Згідно зі ст.180 СК України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Статтею 181 ч.3 СК України визначено що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Оскільки позивач звільнений від сплати державного мита, суд, відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України, стягує з відповідача судові витрати на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

10.02.2017 року позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідача, в якому просять визнати дійсним договір № 97-49К купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS], укладений 05.09.1997 року на Одеській універсальній біржі «ВІТЯЗЬ» між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], з іншої сторонни. При цьому позивачі посилаються на те, що вказаний договір повністю виконано сторонами. Однак, у зв'язку із протиріччям правових норм, позивачі змушені звернутись до суду. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши представника позивачів та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 05.09.1997 року [PERSON] продала, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] придбали квартири [ADDRESS]. Вказаний договір укладений 05.09.1997 року на Одеській універсальній біржі «ВІТЯЗЬ» та зареєстрований в КП БТІ 24.09.1997 року. Однак, даний договір відповідно до вимог ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, не був нотаріально посвідчений. Відповідно до розяснень абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог у повному обсязі, та приймаючи до уваги розяснення абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

10.02.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини його доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач не виконує свої обов'язки по утриманню сина. У судове засідання позивачка не зявилась, проте подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити. На заочний розгляд справи згодна. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. На заочний розгляд справи згоден. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У звязку з чим суд за згодою позивачки постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.01.2014 року, від якого мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

10.02.2017р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 29.09.2009 року. Від шлюбу мають одну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка за згодою сторін мешкає із матір'ю. З січня 2017 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, спільне життя не можливе. Спільне господарство не ведуть. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач у судовому засіданні на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2009р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. З січня 2017 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Вислухавши сторони по справі, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям на час розірвання шлюбу, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

10.02.2017 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом в якому вказав, що 06.12.2011 р. відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н, згідно якої отримав кредит в розмірі 4\~000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

10.02.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач є працездатною особою, може надавати кошти на утримання дитини . 26.04.2018 року уточнила позовні вимоги в частині стягнення, просить стягнути 1/4 частину усіх видів заробітку відповідача. У судове засідання позивач та відповідач не зявилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом в частині стягнення з нього 1/4 частини заробітку згоден. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного провадження. Відповідно до ч.1ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві . Відповідно до ст.211 ЦПК України учасник справи має право зачвити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведених обставин, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 25.08.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком записаний відповідач [PERSON] Неповнолітня дитина проживає разом з матірю позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів, суд враховує розмір установленого законодавством прожиткового мінімуму, який повинні забезпечувати дитині обидва батьки, стан здоров'я і матеріальне становище позивача, яка самостійно утримує неповнолітню дитину, матеріальний стан відповідача, який є працездатною особою, та з якого стягнень по іншим виконавчим листам не проводиться, а також інші істотні обставини справи. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини.

Outcome: approved