Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

10.07.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Золоті ворота» ( надалі ПАТ «Банк «Золоті ворота») про повернення банківського вкладу, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між нею та відповідачем 21.06.2013 року був укладений договір строкового банківського вкладу № 1524 ДГ 15 на суму 20000 грн. під 20% річних строком до 23 червня 2014 року. Оскільки в строк, передбачений договором грошові кошти не повернуто, просить визнати протиправною бездіяльність відповідача та стягнути її грошові кошти з урахуванням 1% за кожен день невиплачених коштів. Також, просить відшкодувати їй моральні збитки у розмірі 5000 грн., які вона понесла у зв'язку з лікуванням, оскільки перенесла операцію в 2010 році, їй встановлено кардіостимулятор і вона почуває себе погано. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, зазначаючи про те, що невиплачений вклад з відсотками складає суму в розмірі 27855,61 грн. Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, подавши суду письмові заперечення. Суд, вислухавши учасників судового розгляду. дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що між [PERSON] та ПАТ «Банк «Золоті ворота» 21.06.2013 року був укладений договір строкового банківського вкладу № 1524 ДГ 15 на суму 20000 грн. під 20% річних строком до 23 червня 2014 року. В судовому засіданні позивач уточнила, що неповернутими на теперішній час залишились грошові кошти суми вкладу з відсотками у розмірі 27855,61 грн. Дана сума вкладу з відсотками не оспорюється і відповідачем, як пояснив представник відповідача в судовому засіданні. У відповідності до п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Дослідивши усі представлені сторонами докази в обґрунтування своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми вкладу з процентами на сьогоднішній день у зв'язку з закінченням строку дії договору є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Посилання відповідача на фінансові труднощі та наявність тимчасової адміністрації в Банку є необґрунтованими та такими, що не приймаються до уваги, і не перешкоджають суду задовольнити вимоги позивача. Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній особі чи юридичній моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Як встановлено судом, сторони перебували в договірних відносинах, характер яких не передбачає відшкодування моральної шкоди. Суду також не надано безперечних доказів в обґрунтування моральної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок протиправних дій відповідача - ПАТ «Банк «Золоті ворота». Будь-яких доказів на підтвердження причинного зв'язку між погіршенням здоров*я позивача та невиплатою їй вкладу суду не надано. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, вважаючи їх безпідставними, недоведеними, а тому в задоволенні позову в цій частині відмовляє. Також, не підлягають і задоволенню вимоги позивача про стягнення 1% за кожен день невиплачених коштів у зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог з відповідача стягуються витрати, понесені позивачем та документально підтверджені. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі зазначеного, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial