Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

09 червня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] із вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3/10 від усіх його доходів заробітку, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до повноліття дитини (а. с. 1-6). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 21 грудня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає спільно з нею, знаходиться на її утриманні. Відповідач є працездатним, отримує дохід, має нерухоме майно, інших осіб на утриманні не має. Тому прохає суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття у розмірі 3/10 від усіх його доходів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 12 липня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та, з-поміж іншого, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (а. с. 31), копія якої надіслана учасникам справи 19 липня 2021 року за вихідним № 15505/21-вих/2/204/1661/21 (а. с. 33) та, яка отримана відповідачем 27 липня 2021 року, підтвердженням чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 34). Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав їх задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодившись із вимогою про стягнення аліментів з нього у розмірі ј частини з усіх видів доходу, а також не заперечував проти стягнення із нього витрат на правову допомогу. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 180, підтвердженням чого є копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 13). Сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 червня 2012 року (а. с. 14). Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений у ст. 51 Конституції України, а також у ст. 180 Сімейного кодексу України та гарантується Державою, Нормою ст. 15 СК України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до вимог ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 30 квітня 2021 року у справі № 283/1309/17. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст.182 СК України. Також, вимогами до ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 80 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі; розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Законом України від 15 грудня 2020 року № 1082-IX «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня 2021 року встановлено у розмірі - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Також, даним Законом визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який встановлено у розмірі: з 1 січня 2021 року - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , на час розгляду справи виповнилось 9 повних років. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачці аліменти на утримання спільних дітей. Враховуючи вищевикладене, оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд доходить висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 від усіх його доходів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 09 червня 2021 року, тобто із дня звернення із позовом до суду, і до досягнення дитиною повноліття, що є об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених у справі обставин та відповідно до вимог чинного законодавства України. Суд вважає, що саме цей розмір аліментів буде справедливим, оскільки під час розгляду справи стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами необхідність стягнення з відповідача розміру аліментів, який заявлено у позові. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі приписів ст. 141 ЦПК України, суд стягує із відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial