overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

09 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.09.2015р. о 12 год. 52 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є небезпечним у зв'язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.09.2015р. о 12 год. 52 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] КЗ «ДСПЦ» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий не спить, агресивний, погрожував ножем персоналу шостої міської лікарня м.Дніпропетровська, з суїцидальної метою порізав лівий ліктьовий згин. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-міячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

09 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 1990 року. Від даного шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між ними припинені рік тому, оскільки вона живе з іншим чоловіком. Не бачить сенсу у подальшому існуванні їх шлюбу та просить його розірвати. 24 вересня 2015 року судом за клопотанням відповідача сторонам був наданий строк для примирення протягом одного місяця. Після спливу вказаного строку позивачка до зали судового засідання не прибула, надавши заяву, в якій зазначила, що протягом наданого судом строку для примирення сімейні відносини не відновлені, на позовних вимогах наполягає, просить справу розглядати за її відсутності. Після розірвання шлюбу просить залишити її прізвище без змін. Відповідач до зали судового засідання також не прибув, надавши заяву, в якій зазначив, що протягом строку для примирення сімейні відносини відновити не вдалось, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 1990 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 05 серпня 1990 року виконкомом Соснівської міської ради Львівської області, актовий запис № 58. Також встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 04 лютого 2000 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 71. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із доводів позову вбачається, що сімейні відносини між сторонами фактично припинені рік тому, позивачка зазначає, що проживає з іншим чоловіком. Протягом наданого судом строку для примирення сторони не примирились, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. За наведених обставин, суд, враховуючи положення ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці за її бажанням залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

09 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру, встановленого законом, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття, мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату і час слухання справи повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки від нього не надійшло. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, оскільки позивач проти цього не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Із свідоцтва про народження (а.с. 4) вбачається, що [PERSON], являється батьком [PERSON], [INFO]. Враховуючи викладене у відповідності до вимог ст.182 СК України суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

09 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 1985 року. Сторони не мають неповнолітніх дітей. В 2012 році між сторонами припинено шлюбно-сімейні відносини. Причинами цього стали різні погляди на сімейне життя, сварки та зловживання чоловіком алкогольними напоями. В теперішній час чоловік покинув родину і місце його знаходження не відомо. Сторони навіть усно між собою не спілкуються. Позивач глибоко переконана, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вона надала суду заяву від 26 жовтня 2015 року, в якій просить розглянути справу без її присутності. На позовних вимогах наполягає, просить шлюб з [PERSON] розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, за місцем мешкання його не виявлено, про що свідчить судові повістки з відміткою комунального підприємства «Комсервіс» Дружківської міської ради. Відповідно до ст.76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 05 жовтня 1985 року сторони [PERSON] та [PERSON] у міському відділі ЗАГСу м.Дружківки Донецької області зареєстрували шлюб, актовий запис № 564. Сторони не мають неповнолітніх дітей. У 2012 році сторони припинили спільне проживання. В теперішній час позивачу не відомо, де знаходиться її чоловік, ніяких стосунків вони не підтримують. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають. Суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище «[PERSON]» після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

09 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 30.11.2004 року між сторонами був зареєстрований шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1819. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачем. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Протягом останнього року сумісне проживання та ведення спільного господарства припинено. Спору щодо поділу майна немає. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати, сина залишити на проживання з матір'ю. У судове засідання позивач не прибула, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

09 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що 04 вересня 1993 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. Сімейне життя не склалося, спільне господарство разом не ведуть та не проживають однією сім'єю з 2013 року. Спору щодо поділу спільного майна та утримання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавала, про причини неявки не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04 вересня 1993 року, про що виконавчим комітетом Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області зроблено запис за № 17 та видане свідоцтво про укладання шлюбу (а.с. 4). 05 квітня 1994 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 5). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через несумісність характерів, втрату почуття любові та взаємоповаги один до одного. З 2013 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство з того часу вони не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

09 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 5824 грн. 88 коп. та середнього заробітку за час затримки виплати нарахованих, але не виплачених коштів на день звільнення з 02.07.2015 року по 10.09.2015 року в сумі 7557 грн. 50 коп. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі та просила задовольнити позов, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Позивач працював у відповідача та 01.07.2015 року була звільнена на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 4). Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства провадиться в день звільнення. Відповідач вимоги Закону не виконав і в день звільнення не провів повного розрахунку. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 5824 грн. 88 коп. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника звільненому працівникові належних йому сум, підприємство зобов'язано виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Таким чином, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 7557 грн. 50 коп. При цьому виплату вказаних сум провести після утримання податків та інших обов»язкових платежів на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

09 вересня 2015 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування якого зазначила, що вона підтримувала шлюбні відносини з відповідачем, у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від обовязку утримування дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, не бере участі у вихованні дитини. Просить стягнути на її користь аліменти у частці від заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення [PERSON] повноліття і вважає, що ? частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця буде достатньо для задоволення потреб дитини. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, і 04\~березня 1999 року у них народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю, знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с.\~2), відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182\~СК України, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 487 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

09 вересня 2015 року позивач звернулася з позовом до суду в якому просить розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, який був зареєстрований 01.10.1994 Іванківським відділом реєстрації актів громадянського стану Київської області, прізвище, після розірвання шлюбу, залишити - «[PERSON]». Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 01.10.1994 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, проте за час їх сімейного життя з'ясувалося, що вони з відповідачем мають несумісні характери. Позивач вважає, що збереження їх шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не з'явилася, на адресу суду направила заяву в якій зазначила, що позов підтримує повністю та просить розглядати справу без її участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань чи заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, а позивач не заперечує проти заочного розгляду, 07.10.2015 Іванківським районним судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 01.10.1994, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Іванківським відділом реєстрації актів громадянського стану Київської області (актовий запис № 72). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони втратили довіру та повагу один до одного, мають різні погляди на життя, сім`ю, ведення господарства, намагання суду примирити сторони успіху не мали, а тому зберегти сім'ю не надається можливим. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

09 вересня 2015 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказала, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. У звязку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила суд стягнути з нього аліменти у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання сина. Дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обовязку по утриманню неповнолітньої дитини. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27 квітня 2015 року (а.с.2). Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON] [PERSON] Артемовича, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.3). Дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вище зазначені обставини відповідач не заперечив, позов визнав. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Враховуючи те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позовні вимоги визнає, вимоги позивачки про стягнення аліментів у заявленому розмірі є обґрунтовані та є законні підстави для їх задоволення на захист прав дитини на матеріальне забезпечення. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі ст.367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання у межах стягнення суми платежу за один місяць.

Outcome: approved