Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

09.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача борг в розмірі 71701,59 грн., що включає в себе 40000 грн. сума позики, 29880,22 грн. сума інфляційних втрат та 1821,37 грн. три проценти річних. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 29 жовтня 2013р. між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір позики. Відповідно до якого позивач [PERSON] надає [PERSON] грошові кошти у сумі 40000 гривень, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику на умовах та в строк, визначених цим договором. Згідно з п. 4 договору позики, позичальник зобов'язується повернути всю позику строком до шістдесяти днів, тобто до 28.12.2013 року. Станом на день звернення до суду з позовом, боржник грошового обов'язку не виконав, чим допустив порушення права позивача. Поручитель, на неодноразові звернення про сплату боргу не відреагував, що зумовлює пред'явлення до нього вимоги про виконання прийнятого ним на себе грошового обов'язку в судовому порядку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, давши пояснення аналогічні тим, що викладені у поданому до суду позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, в останнє судове засідання не з'явилася, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи в суді. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та його слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позивальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У відповідності до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Крім цього ч. 2 цієї ж статті передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 29.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. Згідно пункту 1 вказаного договору позивач передав відповідачу 40000 грн. відповідно до пункту 2 договору факт передачі грошей фіксується сторонами у розписці про отримання грошей. Того ж дня, в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], позивачем і відповідачем була складена на підписана розписка, яка підтверджує факт отримання відповідачем від позивача сорока тисяч гривень. Згідно з пунктом 4 договору позичальник, відповідач [PERSON], зобов'язується повернути позикодавцеві, позивачу [PERSON], готівкою у строк до шістдесяти днів суму позики. Отже, термін повернення позики встановлений по 28.12.2013. Станом на день розгляду справи в суді грошові кошти за договором позики відповідачем не повернуті. За таких обставин, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу в розмірі 40000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Кількість днів прострочення від дати виконання зобов'язання по поверненню позики до дати звернення з позовом до суду, тобто з 29.12.2013 по 06.07.2015 становить 554 дні. Значення індексів інфляції, згідно статистичних даних, становлять: у грудні 2014 року до грудня попереднього року - 124,9 %; за січень 2015 року - 103,1 %; за лютий 2015 року - 105,3 %; за березень 2015 року - 110,8 %; за квітень 2015 року - 114,0 %; за травень 2015 року - 102,0 %. Інфляційні витрати розраховуються шляхом множення суми боргу на індекси інфляції за відповідні періоди та відніманням суми боргу. Отже, інфляційні витрати дорівнюють 29880,22 грн. Крім цього за не виконання зобов'язань за Договором відовідач [PERSON] повинен сплатити позивачу 3% річних від простроченої суми боргу за договором, що складає 1821,37 грн. Крім цього у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача.

Outcome: approved