Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

08 листопада 2019 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» (далі - ТОВ «УЮТ-2011») звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.03.2013 по 01.10.2016 за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 6128,17 грн., інфляційні збитки в розмірі 6128,17 грн. В обґрунтовування позову зазначено, що ТОВ «УЮТ-2011» надало житлові послуги за період з 01.03.2013 по 01.10.2016 за адресою [ADDRESS] в повному обсязі, а тому відповідач повинен сплати грошові кошти на надані послуги, водночас останній свого обов`язку перед позивачем не виконав, а тому вимушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 28 січня 2020 року від відповідача до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого [PERSON] просить у задоволені позову відмовити у зв`язку з його безпідставністю. Вказує, що він не споживав житлові послуги за спірний період, адже за адресою [ADDRESS] він зареєстрований з 02 березня 2019 року. Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року, яка постановлена на місці під час судового засідання, здійснено заміну відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] , яка є власником спірного майна, щодо якого виник спір з приводу його утримання. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позові, просила позов задовольнити. В подальшому у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просила позов задовольнити у повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляд справи суду не надала. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.12.2012 між ТОВ «УЮТ-2011» та Управлінням благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради укладено Договір про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Жовтневому районі. З 01.04.2013 ТОВ «УЮТ-2011» розпочало виконувати функції з управління та надання послуг з утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях [ADDRESS] . (а.с. 7) У період з 01.10.2013 по 01.10.2016 ТОВ «УЮТ-2011» надавались послуги з утримання будинків і прибудинкової території за адресою мкрн. [ADDRESS] . (а.с. 53-108) Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частини четвертої статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Тобто тягар утримання майна покладається на його власника. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45, передбачено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 , п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг, тоді як на споживача покладається обов`язок своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Як вбачається з матеріалів справи, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] з 14 лютого 2019 року. (а.с. 47-48) Згідно ст.. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, [PERSON] є власником, а тому і споживачем послуг з утримання будинків і прибудинкової території та є суб`єктом, яка має здійснювати оплату за надані послуги за період часу з 01 березня 2013 року по 01 жовтня 2016 року. З вище викладеного слідує, що вимога позивача про стягнення заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги до відповідача [PERSON] за період часу з 01 березня 2013 року по 01 жовтня 2016 року в розмірі 6128,17 грн. підлягає задоволенню. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). Оскільки відповідачем своєчасно не було виконано грошове зобов`язання зі сплати житлово - комунальні послуги, тому з [PERSON] підлягають стягненню сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, яка становить 4995,79 грн., згідно наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд. (а.с. 5) Отже, встановивши, що [PERSON] є споживачем послуг з управління та надання послуг з утримання будинку, що надавалися за адресою: [ADDRESS] , суд приходить до висновку про задоволення позову. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved