Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

08.10.2019 року [PERSON] звернувся до суду із указаним позовом, у якому просив усунути йому перешкоди в користуванні і розпорядженні належним йому майном квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на проживання у вказаній квартирі. В обґрунтування позову вказував, що він є одноособовим власником вищевказаної квартири, що підтверджується копією Договору дарування частки квартири, посвідченого нотаріально і витягу № 80144946 з Реєстру права власності на нерухоме майно, виданого 11.02.2017 р. державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. Відповідач є його племінником, а колишній співвласниці квартири [PERSON] - онуком. В квартиру відповідач фактично не вселявся, але з 2005 року він зареєстрований в житлі лише формально для працевлаштування. Таким чином, відповідач в квартирі не проживає, комунальну платню не сплачує, жодної матеріальної допомоги по утриманню майна не надає. При цьому через наявність реєстрації відповідача житловими органами проводяться додаткові нарахування комунальних платежів, що для позивача є обтяжливим. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Факт не проживання відповідача квартирі [ADDRESS] підтверджується зокрема, копією Акту про не проживання, складеним сусідами по будинку та посвідченим ТОВ «УЮТ 2011» м. Кривого Рогу від 01.10.2019 р. Ухвалою судді від 15.10.2019 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання, призначені на 13.11.2019, 19.12.2019, 24.01.2020 року не з`явився, повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу реєстрації, виклику до суду через оголошення на сайті судової влади, а також шляхом смс-повідомлення. Однак, останній про причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань та заяв до суду не направив, відзиву на позов не подав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені такі факти, що мають значення для справи і відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії договору дарування частки квартири від 11.02.2017 року, копії договору про визначення часток у квартирі від 28.07.2012 року, копії свідоцтва про право власності на житло від 11.02.2005 року, копії витягу про державну реєстрацію прав № 35185057 від 15.08.2012 року позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с. 7-12). Відповідач [PERSON] зареєстрований у даній квартирі з 02.12.2005 р., про що свідчить копія паспорта останнього та довідка № 3 ТОВ «НОВА-КОМ» від 07.10.2019 р. (а.с. 13, 14). Про те, що відповідач [PERSON] ніколи не проживав у квартирі позивача і на теперішній час також не проживає, свідчить долучена до позову копія Акта про не проживання від 01.10.2019 р., затвердженого ТОВ «УЮТ-2011» (а.с. 15). Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Окрім наведеного, відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, вони вважаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми згідно зі ст. ст.77, 78, 79, 80 ЦПК України та свідчать про наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, так як він без поважних причин понад рік у ньому не проживає за відсутності між позивачем і відповідачем домовленості про це і відсутністю причин, передбачених законом, які вважаються поважними. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved