Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

08 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про поновлення строку на звернення до суду та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. У судовому засіданні представник позивача, який діє на підставі довіреності, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на позов пояснив, що [INFO] року в с.Шарівка Валківського району Харківської області пормерла мати позивачки - [PERSON]. Піспя її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,8760 га , розташована на території Шевченківської селищної ради Харківської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю. Мати заповіту не залишила. [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті матері.Правовстановлюючий документ на зазначене майно був втрачений за невідомих обставин. Після поховання матері, [PERSON] намагалася відновити втрачені документи але їй було відмовлено та запропоновано звернутися до суду. Також зверталась до нотаріуса з питання оформлення спадщини після смерті матері, але їй було відмовлено у зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини. На теперішній час позивач не взмозі вирішити питання в адміністративному порядку, тому звернулася до суду просить поновити строк для звернення до суду за захистом свого не визнаного права та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] В судове засідання представник Шевченківської селищної ради Харківської області не з'явився, надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Суд заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Зі змісту свідоцтва про народження ( серія [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського РУЮ Харківської області в07 лютого 2012 року) вбачається, що [INFO] року народилась позивачка за справою, її батьком та матір'ю в свідоцтві про народження вказані: [PERSON] та [PERSON]. Позивачка за справою 18 березня 1987 року уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського МУЮ Харківської області . Відповідно до свідоцтва про смерть ( серія [NUMBER], виданого Шарівською сільською радою Валківського району Харківської області [INFO] року), мати позивачки - [PERSON], померла [INFO] року. Згідно державного акту на право приватної власності на землю (серія [NUMBER], виданого Шевченківською райдержадміністрацією Харківської області 16 грудня 2002 рокуя) , [PERSON] володіла земельною ділянкою, площею 8.8760 гектарів, в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Шевченківської селищної ради Харківської області. З довідки №2217 Шевченківської селищної ради Харківської області від 17 березня 2015 року, вбачається ,що [PERSON] була зареєстрована та проживала в [INFO] до дня смерті [INFO] року. Відділом Держкомагентства у Шевченківському районі Харківської області листом за №937 від 18 березня 2015 року, зазначено, що на ім'я [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю (серія [NUMBER] ,зареєстрований за №417 від 16 грудня 2002 року), загальною площею 8.8760 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва). З листа за №02-28/815 Шевченківської райдержадміністрації Харківської області від 06 квітня 2015 року, вбачається, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,8760 га, на території Шевченківської селищної ради Харківської області (серія [NUMBER], зареєстрований за №417,) був виготовлений на ім'я [PERSON], та видати його дублікат замість втраченого - неможливо, так як в зв'язку зі змінами в законодавстві роздруківка державних актів на земельні ділянки та їх дублікатів з 01 січня 2013 року не здійснюється. Для оформлення права власності на вищезазначену земельну ділянку спадкоємцю запропоновано звернутися до суду. Зі змісту відповіді №95/01-16 приватного нотаріуса Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області від 08 квітня 2015 року вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року неможливо, оскільки пропущений строк для прийняття спадщини, та відсутності оригіналу державного акту, що передбачено п.п.4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Для оформлення права власності на вищезазначену земельну ділянку, позивачці рекомендовано звернутися до суду. Оголошення в місцеву газету «Краєвид» від 15 жовтня 2011 року, в №№ 83-84 (1181-1182) засвідчує факт того, що вищевказаний державний акт був втрачений. Відповідно до п. 4.15 Наказу Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 1216 Цивільного кодексу України , передбачено , що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Спадкоємці відповідно до ст. 1258 Цивільного Кодексу України одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України мають діти спадкодавця, у тому числі зачатті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За положеннями ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Виходячи з того, що відповідачем не заявлено про застосування судом строків позовної давності, суд вважає можливим поновити строки звернення до суду з позовом. Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку , також враховуючи той факт ,що позивач є спадкоємицею першої черги, визнання за нею права власності не порушають нічиїх прав та інтересів суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved