Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

09.11.2016р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, дітей не мають. 27.07.2017р. [PERSON] звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що її чоловік [PERSON] засуджений та відбуває покарання за вироком суду, що подружні відносини між ними не склались через відсутність взаєморозуміння, інше, шлюбні стосунки припинили в лютому 2017р., просила розірвати шлюб та відновити її дошлюбне прізвище. В суді [PERSON] виловилась на підтримання заяви, настоює на розірванні шлюбу. Заінтересована особа [PERSON] 27.10.2017р. подав заяву у якій теж просить про розірвання шлюбу. Заслухавши заявницю, вивчивши матеріали справи, суд задоволює заяву. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 234 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. З пояснень [PERSON] в суді, із змісту заяви, із долучених до справи свідоцтва про шлюб (а.с. 2, 3) убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09.11.2016р., дітей не мають, в лютому 2017р. припинили подружні стосунки, заявниця настоює на розірвання шлюбу. Із пояснень заявниці та копії вироку Городоцького районного суду Львівської обл. від 31.03.2015р. (а.с. 5-6) видно, що [PERSON] 31.03.2015р. засуджений за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України на чотири роки позбавлення волі, що він відбуває покарання у Дрогобицькій виправній колонії № 40. Ураховуючи наведене, та той факт, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявниці, а також, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті майнові права подружжя, суд задоволює заяву. За змістом\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зі змісту ч. 8\~ст. 235 ЦПК України\~вбачається, що вимога про вибір прізвища, тобто його зміну, вирішується судом виключно у справах окремого провадження, що передбачено ч. 3\~ст. 234 ЦПК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заявниці [PERSON] слід відновити дошлюбне прізвище Ікава.

Outcome: approved