Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

09.02.2018 р [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за договором позики від 23 серпня 2012 року в сумі 242 056 грн 27 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав і пояснив, що 23.08.2012 р між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 170 185 грн. та зобов'язалася повернути до 23.03.2013 р. Рішенням суду від 04.03.2014 р частково задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 170 185 грн боргу за договором позики, 3403 грн 68 коп трьох процентів річних, 1735 грн 89 коп судових витрат, а всього 175 324 грн 57 коп. Проте, [PERSON] рішення суду не виконує, заходи примусового виконання належного результату не дали, 21.12.2017 р виконавчий лист повернутий [PERSON] без виконання. Тому, у зв'язку з невикогнанням грошового зобов'язання, вважає, що до відповідачки [PERSON] повинні бути застосовані вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України та з неї слід стягнути в користь позивача 3% річних від простроченої суми за період з 23.03.2013, що становить 21 424,68 грн, інфляційні витрати за період з 23 березня 2013 р в сумі 220 631 грн 59 коп, а всього - 242 056 грн 27 коп. Просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання не з'явилась без поважних причин, відзив на позовну заяву не подала. \~ \~ \~ \~Представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, наслідки якого йому роз'яснені. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 170 185 грн. та зобов'язалась повертати вказаний борг частинами, але не менше ніж по 15 000 грн щомісячно до 23.03.2013 р, що стверджується розпискою (а.с.24). \~ \~ \~ \~Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.03.2014 р з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 170 185 грн боргу за договором позики, 3 403 грн 68 коп трьох процентів річних за період з 23 березня 2013 року по час розгляду справи судом, 1735 грн 89 коп судових витрат, а всього 175 324 грн 57 коп (а.с.23). \~ \~ \~ \~01.12.2014 р за заявою стягувача [PERSON] на підставі виконавчого листа № 682/103/14-ц, виданого 28.07.2014 р Славутським міськрайонним судом Хмельницької області у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, головним державним виконавцем відділу ДВС Славутського МРУЮ відкрите виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 170 185 грн боргу за договором позики, 3 403 грн 68 коп трьох процентів річних, 1735 грн 89 коп судових витрат, а всього на загальну суму 175 324 грн 57 коп (а.с.25). \~ \~ \~ \~21.12.2017 р постановою державного виконавця Славутського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області виконавчий лист № 682/103/14-ц повернуто стягувачу без виконання у зв'язку із відсутністю у боржника майна чи коштів на рахунках, на яке (і) можна було б звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи розшуку такого майна та коштів на рахунках виявилися безрезультатними. Стягнення не проводилось (а.с.85). Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч.5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов'язання [PERSON], яке виникло на підставі боргової розписки та рішення суду від 04.03.2014 р, є грошовим зобов'язанням. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході судового розгляду відповідачка [PERSON] не довела, що виконала грошове зобов'язання перед [PERSON] за борговою розпискою або за рішенням суду. На підставі викладеного суд знаходить, що [PERSON] свого обов'язку щодо виконання грошового зобов'язання та рішення суду не виконує, тому є підстави застосування вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України і для стягнення з відповідачки на користь позивача трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних витрат, оскільки боржник зобов'язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення суми боргу. Проте, судом встановлено, що рішенням суду від 04 березня 2014 року стягнуто з відповідачки [PERSON] в користь [PERSON] 3 403 грн 68 коп трьох процентів річних від простроченої суми боргу, що становить 170 185 грн, за період з дня виникнення боргового зобов'язання по день розгляду справи судом. Тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми підлягають задоволенню частково - лише за період з дня ухвалення рішення суду від 04.03.2014 р по день звернення з позовом до суду - 09.02.2018 р, що становить 3 роки 91 день і складає суму 20 100 грн 48 коп ( 170185 грн : 100% х 3 % х 3 роки 91 день = 20 100 грн). Встановлено, що період прострочення боргового зобов'язання відповідачкою для визначення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції обчислюється з 23.03.2013 р по день звернення з позовом до суду - 09.02.2018 р., так як рішенням суду від 04.03.2014 р такі втрати позивача не стягувались. Індекси споживчих цін у 2013-2017 рр за даними Держкомстату України наведені у таблиці на а.с. 26. Провівши обрахунки з урахуванням індексів споживчих цін, що перевищують 100 відсотків, судом встановлено, що інфляційні втрати позивача у зв'язку з невиконанням відповідачкою грошового зобов'язання становлять: у 2013 році - 2042,23 грн, у 2014 році - 42376,07 грн, у 2015 році - 73690,11 грн, у 2016 році - 21102,94 грн, у 2017 році - 23315,35 грн , а всього - 162 526 грн 70 коп. На підставі наведеного позовні вимоги в частині стягнення 220 631 грн 59 коп інфляційних втрат є необгрунтованими і підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому пропорційно задоволеним вимогам з відповідача підлягає стягненню в користь позивача 1826,27 грн судового збору.

Outcome: partial