Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

10.02.2014 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 10.10.2009 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 818. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з лютого 2013 року шлюбні стосунки між сторонами були припинені через те, що вони мають різні погляди про спільне життя, тому виникали постійні непорозуміння та сварки, просить суд розірвати шлюб оскільки він існує формально. У разі виникнення спору щодо утримання дитини, він буде вирішуватись в окремому провадженні. До судового засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджено відповідними поштовими повідомленнями, жодних доказів або заперечень суду не надав. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 10.10.2009 року зареєстрували шлюб, про що Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 10.10.2000 року було видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (актовий запис № 818). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 23.03.2010 року, актовий запис № 276. Також, як встановлено в судовому засіданні, шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2013 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявив наміру зберегти сім'ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з тим, що зазначені вимога відсутня, то суд вважає її не розглядати. На підставі викладеного,

Outcome: approved