Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

08.09.2021 року позивач звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з даним позовом та просить визнати таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~виконавчий напис,\~вчинений приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу \~Остапенко Є.\~М.\~07\~травня 2021\~року,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 32745\~про стягнення\~з [PERSON] \~заборгованості в\~розмірі 18\~788,66\~грн.\~за тілом\~кредиту за\~кредитним договором\~від 11.04.2007\~року №\~139/701179,\~укладеним з\~Акціонерним товариством\~«Індустріально-експортний\~банк»,\~правонаступником якого\~є ТОВ\~«Фінпром Маркет»,\~якому ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Груп Фактор»\~відступлено право\~вимоги на\~підставі договору\~про відступлення\~(купівлі-продажу)\~прав вимоги\~№ 14/12/2020-ФМ\~від 14\~грудня 2020\~року та\~плати за\~вчинення виконавчого\~напису в\~розмірі 50,00\~грн. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. відсутні правові підстави (умови) для вчинення оспорюваного виконавчого напису у зв`язку з неподанням стягувачем належних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, у зв`язку зі спливом строку позовної давності в межах якого може бути вчинений виконавчий напис та з інших підстав. За заявою ТОВ «Фінпром Маркет» державним виконавцем Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Петречко Я.Т. 06.09.2021 року відкрито виконавче провадження №66697063. Про існування виконавчого провадження № 66697063 позивачу стало відомо із Єдиного реєстру боржників за веб-посиланням https://erb.minjust.gov.ua/#/search-debtors, а про наявність виконавчого напису стало відомо 06 вересня 2021 року, зі змістом виконавчого напису він ознайомився з матеріалів виконавчого провадження, що були надані державним виконавцем для ознайомлення на підставі поданої позивачем заяви. При цьому, у матеріалах виконавчого провадження та у виконавчому написі нотаріуса вказана адреса: Львівська область, Пустомитівський район, с. Зимна Вода, вул. Калнишевського 30, за якою позивач проживав станом на дату, що вказана датою укладення кредитного договору № 139/701179, тобто станом на 11 квітня 2007 року. Вказує, що зі змісту виконавчого напису, відповідач набув відступне право вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Груп Фактор», яким відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення (купівлі продажу) прав вимоги №14/12/2020-ФМ від 14.12.2020 року за кредитним договором №139/701179, укладеним між первісним кредитором Акціонерним товариством «Індустріально експортний банк» та [PERSON] . Вважає, даний виконавчий напис №32745 від 07.05.2021 таким, що вчинений із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на стягнення кредитної заборгованості, оскільки вона не є безспірною, законодавством не передбачено здійснення виконавчого напису за кредитними договорами, до виконавчого напису включені вимоги, які виникли більше ніж три роки до моменту вчинення виконавчого напису, тобто за межами строку позовної давності, нотаріусом не була перевірена належним чином дана обставина, таким чином, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання виконавчого напису про стягнення з позивача невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «Фінпром Маркет». Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 32745 від 07.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем щодо стягнення з нього заборгованості у розмірі 18788,66 грн. на користь ТОВ «Фінпром Маркет», плати за його вчинення в розмірі 50,00 грн., а також вирішити питання про судові витрати. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 09.09.2021 року позов забезпечено шляхом зупинення стягнення з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 07.05.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 32745. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 09.09.2021 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та розпочато підготовче провадження у справі. 12.10.2021 року на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області, надійшла заява директора ТОВ «Фінпром Маркет» Яворського Р.І., про визнання позовних вимог в порядку 206 ЦПК України, в якій зазначено, що ТОВ «Фінпром Маркет» визнає позовні вимоги [PERSON] та просить їх задовільнити в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за №32745 від 07.05.2021 таким, що не підлягає виконанню. Не заперечує щодо стягнення із ТОВ «Фінпром Маркет» 50% судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454, 00 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227, 00 грн. Крім того, 12.10.2021 року представник відповідача надіслав на адресу суду клопотання про врегулювання спору за участю судді, в якому пропонує вирішити даний спір в мирному порядку на наступних умовах: у разі сплати коштів у розмірі 3390,96 грн. на розрахункові рахунки ТОВ «Фінпром Маркет», у строк до 18:00 год. 11.11.2021, частина заборгованості у розмірі 15447,70 грн. буде списана, а заборгованість за кредитним договором №139/701179 від 11.04.2007 року та виконавчим написом №32745 вважатиметься такою, яка погашена в повному обсязі. У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися. 20.10.2021 року представник позивача адвокат Вельгош Т.М. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Згоди про врегулювання спору за участі судді, в якому представник відповідача пропонує вирішити даний спір в мирному порядку не надав, просить відмовити у його задоволені. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в підготовче судове засідання явки уповноваженого представника не забезпечив, про поважність причин такої суд не повідомив. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та представник Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в підготовче судове засідання не з`явилися, хоч про дату, час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомили, клопотань до суду не скеровували. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 201 ЦПК України,\~врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Проведення врегулювання спору за участю судді не допускається у разі, якщо у справу вступила третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Позивач свою згоду на врегулювання спору за участю судді не надав, подав до суду заяву, у якій заперечує проти процедури врегулювання спору за участі судді та просить відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача. На підставі викладеного, враховуючи відсутність спільної згоди сторін на врегулювання спору за участю судді, суд вважає за необхідне відмовити представнику відповідача у задоволенні клопотання про врегулювання спору за участю судді. З урахуванням вимог ст. 206 ЦПК України\~судом установлено, що у справі відсутні підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, а надані позивачем докази свідчать про те, що визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Тому слід прийняти визнання представником відповідача даного позову. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений Кодексом випадках. Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Фінансова компанія «Груп Фактор» відступлено право вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» на підставі Договору про відступлення (купівлі продажу) прав вимоги №14/12/2020-ФМ від 14.12.2020 року за кредитним договором №139/701179, укладеним між первісним кредитором Акціонерним товариством «Індустріально експортний банк» та [PERSON] 07.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 32745, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за період з 13.12.2020 року по 07.05.2021 року включно, що складається з заборгованості за тілом кредиту - 18788,66 грн.; плату за вчинення виконавчого напису - 50,00 грн., що становить загальну суму 18838,66 грн. При вчиненні вказаної нотаріальної дії нотаріус керувався ст. 87 Закону України\~«Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою головного державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Петречка Я.Т. від 06.09.2021 року було відкрито виконавче провадження ВП №66697063 щодо примусового виконання виконавчого напису № 32745 від 07.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем. Відповідно постановами головного державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) Петречка Я.Т. від 06.09.2021 року було накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови, та накладено арешт на все майно, що належить боржнику. Вирішуючи спір згідно з встановленими обставинами справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або у інший спосіб, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою\~статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені в Переліку. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662\~внесено зміни до зазначеного вище переліку документів. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» новим розділом з назвою: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, у пункті 2 переліку вказано на можливість вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На зазначений пункт 2 переліку посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2\~постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~на час його застосування, а саме 07.05.2021 року, був визнаний незаконним та нечинним судовим рішенням, яке набрало законної сили. Зокрема, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172,\~у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, не містив пункту 2 та стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених у простій письмовій формі, в тому числі до кредитного договору від 11.04.2007 року №139/701179, оскільки такий нотаріально не посвідчений. За таких обставин, на момент вчинення виконавчого напису, 07.05.2021 року, були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19). Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У відповідності із вимогами положення підпунктів 3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Тому загальний строк для зверхня до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Інший строк позовної давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений законом і не може бути змінений домовленістю сторін. З умов кредитного договору від 11.07.2007 року №139/701179 вбачається, що строк повернення позичальником заборгованості визначений 10.04.2010 року включно. Відтак, у разі неповернення позичальником кредитних коштів у строки, визначені кредитним договором, право на примусове стягнення коштів виникало в банківської установи 11.04.2010 року, а тому строк позовної давності щодо стягнення не повернутих кредитних коштів сплив 11.04.2013 року. Виконавчий напис нотаріусом вчинено 07.05.2021 року, тобто поза межами строку виникнення права вимоги визначеного статтею 88 Закону України «Про нотаріат». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2019 року у справі\~\~№916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) вказала, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений\~статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою\~ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові аналізувала інші відносини і вказувала на подібність строку зазначеного у\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~зі строком позовної давності, який визначений\~статтею 256 ЦК України\~в контексті застосування єдиного трирічного строку для захисту прав як фізичних так і юридичних осіб. Дійсно, строк визначений у\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~відноситься до строків захисту цивільних прав, однак це не свідчить про розповсюдження на нього правил\~статті 264 ЦК України\~щодо переривання перебігу позовної давності. Позовну давність слід відрізняти від інших видів строків захисту цивільних прав. Так, не є позовною давністю строк для вчинення виконавчих написів та деякі інші строки. До вказаних строків правила\~глави 19 ЦК України\~про зупинення, переривання, поновлення позовної давності не застосовуються. Таким чином, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що виконавчий напис нотаріуса вчинено поза межами трирічного строку, передбаченого\~статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~та перериватися чи поновлюватися такий строк не може, оскільки він є присічним. За таких обставин, суд вважає, що у нотаріуса не було підстав вважати про наявність безспірної заборгованості та дотримання інших умов, необхідних для вчинення даної нотаріальної дії, а відтак доводи позивача є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з принципу змагальності сторін, закріпленому в статті 12 ЦПК України, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Представник ТОВ «Фінпром Маркет» визнав заявлений позивачем позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1\~ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Таким чином, позивачем стверджується, а відповідачем визнається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Третьою особою не було надано суду документів, зокрема, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, тому у суду відсутні правові підстави для висновку про правомірність дій приватного нотаріуса при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, відсутні підтвердження факту безспірності стягуваних сум, відомості про те, на підставі яких документів було визначено розмір стягуваної заборгованості, у зв`язку з чим суд не може стверджувати, що стягувана сума є безспірною, підтверджена належними та допустимими доказами. Згідно ч.1\~ст.82 ЦПК\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 3 ст.\~200, ч. 4 ст.\~206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, так як при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано умову для винесення напису, а саме вимогу щодо безспірності заборгованості. З приводу стягнення судових витрат судом встановлено наступне. Як вбачається з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов, про що подав окрему письмову заяву, суд вирішує питання про судові витрати - судовий збір у відповідності до положень ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved