Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

09.03.2021 р. [PERSON] , (далі-позивач) звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до\~ [PERSON] , (далі-відповідач) про стягнення інфляційних збитків та 3% річних за час прострочення виконання зобов`язань, в якому вказав, що 23.08.2011 р., між сторонами було укладено Договір позики, на умовах якого Позивач передав Відповідачу 15000 доларів США, а останній зобов`язався повернути Позивачу вказану суму в строк до 01.12.2011 р. 14.11.2013 р. Позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Відповідача за вказаним договором позики 15000 доларів США, що дорівнює 119 895 (сто дев`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн., 00 коп. суми боргу та 1198 (однієї тисячі сто дев`яносто восьми) грн., 96 коп. судового збору. 18.02.2014 р. Шевченківський районний суд міста Києва, виніс заочне рішення за вказаним позовом (справа №761/29887/13-ц), яким задовольнив позовні вимоги. Втім, вказане рішення Відповідачем не було виконано. 04.07.2016 р. Позивач звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою про стягнення інфляційних збитків та 3% річних за час прострочення зобов`язань, а саме за період із 24.03.2014 р. по 04.07.2016 р., на підставі ст. 625 ЦК України. 10.11.2016 р. Васильківським міськрайонним судом Київської за вказаним позовом (справа № 362/3479/16-ц) було винесено заочне рішення, яким задовольнив позовні вимоги. 14.09.2020 р. на рахунок Позивача надійшли грошові кошти в розмірі: 109495,60 грн. призначення платежу: борг від [PERSON] для [PERSON] ; № 57574434; кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача (платіжне доручення № 6255). 28.09.2020\~р.\~на рахунок\~Позивача надійшли\~грошові кошти\~в розмірі:\~121\~093,69\~грн.\~призначення платежу:\~борг на\~користь [PERSON] ;\~кошти за\~ВД,\~стягнуті на\~користь стягувача\~(платіжне\~доручення № 6744). Однак, відповідач зобов`язання виконав несвоєчасно, що дає право Позивачу отримати суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської областівід 31.03.2021 р. позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до\~ст. 178 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належно. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено наступне. 18.02.2014 р. Шевченківський районний суд міста Києва, виніс заочне рішення за вказаним позовом (справа №761/29887/13-ц), яким позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів задовольнив. 10.11.2016 р. Васильківським міськрайонним судом Київської виніс заочне рішення за вказаним позовом (справа № 362/3479/16-ц), яким позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних задовольнив. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.06.2019 р. заява [PERSON] про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2020 р. заява [PERSON] про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. 18.09.2020 р. Київським апеляційним судом винесено Постанову по справі № 22-1630 (унікальний номер 761/29887/13-ц), за якою колегія суддів постановила: апеляційну скаргу [PERSON] задовольнити частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18.02.2014 р. скасувати та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ) заборгованість за договором позики у розмірі 119 895 (сто дев`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн. та 1198 (одну тисячу сто дев`яносто вісім) грн. 96 коп. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, а всього: 121 093 (сто двадцять одну тисячу дев`яносто три) грн. 96 коп. 14.09.2020 р. на рахунок Позивача надійшли грошові кошти в розмірі: 109495,60 грн. призначення платежу: борг від [PERSON] для [PERSON] ; № 57574434; кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача (платіжне доручення № 6255). 28.09.2020\~р.\~на рахунок\~Позивача надійшли\~грошові кошти\~в розмірі:\~121093,69\~грн.\~призначення платежу:\~борг на\~користь [PERSON] ;\~кошти за\~ВД,\~стягнуті на\~користь стягувача\~(платіжне\~доручення № 6744). Як вбачається із наданого Позивачем до позовної заяви розрахунку інфляційних витрат та відсотків за користування грошовими коштами, всього збитки від інфляції, за період з 03.03.2018 р. по 28.09.2020 р., становлять 16269,20 грн. Відсотки за користування коштів, за період з 03.03.2018 р. по 28.09.2020 р., становлять 9358,31 грн. Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Такі висновки містяться у правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 18.09.2013 р. у справі № 6-63цс13, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Зокрема, у розписці повинно бути зазначено, що грошові кошти передаються саме в якості позики з обов`язком наступного повернення. Відсутність такої умови є підставою для відмови у позові до позичальника про стягнення отриманих коштів. Стаття 526 ЦК України\~встановлює загальні умови виконання зобов`язань та закріплює основний принцип виконання зобов`язань - принцип належного виконання, що стосується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527?545 ЦК України). За змістом\~статті 526 ЦК України\~належне виконання зобов`язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог\~ЦК України\~та інших актів цивільного законодавства. Однією з умов належного виконання зобов`язання є його виконання належними суб`єктами. Частина перша\~статті 510 ЦК України\~визначає, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У частині 1\~ст. 527 ЦК України\~сформульовано загальне правило, відповідно до якого боржник зобов`язаний особисто виконати зобов`язання, а інша сторона (кредитор) повинна особисто прийняти виконання, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно із ч. 2\~ст. 527 ЦК України\~виконання зобов`язання належним боржником або прийняття виконання належним кредитором визнається і у випадках здійснення цих дій уповноваженими особами. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 р. у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Таким чином, факт заборгованості Відповідача перед Позивачем встановлено відповідними рішеннями, право Позивача на відшкодування інфляційних збитків та 3% річних за час прострочення виконання зобов`язання, передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3% річних та інфляційні втрати. Так, суд приймає розрахунок позивача про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, як належний та обґрунтований, відповідно до якого загальна сума збитків від інфляції складає 16269,20 грн., а відсотки за користування коштів складають 9358,31 грн. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню, даний розрахунок відповідачем не спростований. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у розмірі 908 грн., сплаченого судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved