Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

08.05.2019 року [PERSON] , [PERSON] , звернулися до суду з позовною заявою до Миколаївської міської ради, третя особа Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, в якій просять визнати за ними право власності на 17/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з 17/100 частки домоволодіння за адресою [ADDRESS] . У встановлений законом строк позивачі звернулись до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим, що позивачами надано правовстановлюючий документ на спадкове майно, згідно якого спадкодавцю належить 17/100 частин житлового будинку, а з довідки Миколаївського МБТІ від 18.12.2018 року вбачається, що відбувся виділ частки 21/100 вказаного житлового будинку, а тому змінилась і частка спадкового майна. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивачів до суду із даним позовом. На підставі викладеного позивачі просили позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, до суду надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, у якій просив в зв`язку з великою завантаженістю працівників юридичного департаменту Миколаївської міської ради та великою кількістю судових справ, справу слухати за відсутністю представника Миколаївської міської ради, а рішення по справі прийняти за наявними матеріалами справи та у відповідності до вимог діючого законодавства. Позивач [PERSON] \~тапредставник третьої особи Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області до судового засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили. Розглянувши подані позивачами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.1994 року Р.№1-3351 посвідченого Третьою Миколаївської державною нотаріальною конторою Миколаївської області матері позивачів [PERSON] належить 17/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . 29.07.2018 року мати позивачів [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 17/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . 22.03.2019 року позивачі звернулись до Третьої державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] Постановами державного нотаріуса позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що нотаріус позбавлений можливості встановити розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності на зазначений житловий будинок, оскільки спадкоємцями надано нотаріусу договір купівлі-продажу від 22.07.1994 року про право власності на 17/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд на ім`я [PERSON] , але за даними Миколаївського МБТІ згідно довідки від 18.12.2018 року, відбувся виділ частки 21/100 даного житлового будинку на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.04.2011 року №457. Договору про виділ 21/100 частин вказаного житлового будинку нотаріусу не надано. У зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме 17/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , позивачі не мають можливості реалізувати своє право на отримання спадщини і тому звернулися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно ч.1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.1-4\~ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно п.2 ч.1 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. У відповідності до ст.41\~Конституції України та ст.ст.328-330\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.ст.\~1216,\~1217,\~1218\~ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті,той з подружжя,який його пережив,та батьки. Згідно ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1ст. 1297 ЦК України). На підставі роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.23\~постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Правовий аналіз положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що спосіб захисту прав, а саме: визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування за законом не суперечить положенням\~ст.16 ЦК України. Зокрема, ч. 2 вказаної статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи, що позивачі прийняли спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану частку домоволодіння в нотаріальній конторі позбавлені можливості, тому порушене право підлягає захисту, у зв`язку з чим, позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст.\~141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved