Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

07 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який зареєстрований з відповідачем [PERSON] 07 вересня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №256. Від спільного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, звички у побуті, ставлення до людських цінностей, несумісність характерів та розбіжність у вирішенні побутових питань. Сторони понад п`ять років проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивач вказує, що відповідач створив нову сім`ю, що унеможливлює збереження сім`ї в подальшому. Позивач вважає, що примирення і збереження сім`ї не можливе та суперечить її інтересам та інтересам дітей. Позивач просить розірвати шлюб, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, стягнути судові витрати з відповідача. Позивач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем та відповідачем. Відповідно до ст.113 ЦПК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач [PERSON] виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем набутим у шлюбі, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу прізвище позивачу [PERSON] не змінювати, залишити їй прізвище набуте у шлюбі - [PERSON] . Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при подачі позову до суду понесла судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн., що підтверджується документально (а.с.1). З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України позивачу слід повернути з державного бюджету 384,20 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнути з відповідача на користь позивача 384,20 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved