Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

07.09.2020 року позивач звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила визнати відповідача батьком дитини та стягнути з нього аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, починаючи з часу подання позову і до її повноліття. В обґрунтування позову вказує, що вона разом з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2009 року по 2016 рік. На момент проживання з відповідачем позивач мала прізвище [PERSON] , а після одруження 22.11.2018 року з теперішнім чоловіком змінила прізвище на [PERSON] . Від фактичних шлюбних відносин з відповідачем позивач завагітніла і [INFO] народилася донька [PERSON] . Однак, при реєстрації народження дитини відповідач не був записаний її батьком, оскільки сторони перебували у сварці. У зв`язку з необізнаністю у даному питанні та в стані стресу після народження дитини та сварки з її справжнім батьком, позивачем була вигадана людина « [PERSON] », людина яка насправді не існує та зазначена як батько дитини. У 2016 році сторони розірвали фактичні стосунки, відповідач відмовився від дитини та навіть не хотів спілкуватись. Однак у 2019 році він зустрічався з дитиною, забирав до себе та з 2019 року іноді сплачує грошові кошти як допомогу на виховання дитини. [PERSON] добре знає, що відповідач є її батьком та називає його татом. Відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записані в свідоцтві про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, зі слів матері. Позивач має невеликий дохід, а дитина потребує все більше коштів, оскільки дівчинка стає старшою та вже почала ходити до школи і їй необхідно розвиватись, що потребує коштів. Саме тому позивач вимушена звернутися до суду з позовом про визнання батьківства та стягнення аліментів. Ухвалою судді від 23.09.2020 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. За клопотанням сторін, ухвалою суду від 17.03.2021 року призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи. 05.05.2021 року на адресу суду надійшов висновок експерта №340 від 27.04.2021 року. Ухвалою судді від 19.05.2021 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, та просив слухати справу без його участі. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 12.01.2012 року, у [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON] , та її батьком записаний [PERSON] . Інформація про батька вказана зі слів матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України ( а.с. 8). Після одруження із теперішнім чоловіком, позивач змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 4-5). Згідно висновку експерта № 340 від 27.04.2021 року ймовірність батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] складає 99,99% ( а.с. 65-67), тобто біологічне батьківство відповідача [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , практично доведено. Окрім того, відповідачем подано заяву про визнання позову. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК Україниза відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК Українина підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК Україниабо рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Суд встановив, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують біологічне батьківство [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] , тому в інтересах дитини позов підлягає задоволенню, а також підлягають задоволенню вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. Щодо стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 3 ст. 181 СК Українивизначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З огляду на викладене, та враховуючи визнання відповідачем вимог щодо стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитиниу розмірі ј частки всіх видів та доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду з 07.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК Українисуд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, згідно з положенням ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У прохальній частині позовної заяви [PERSON] не заявляла до відшкодування з відповідача будь-яких понесених нею судових витрат. Разом з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів, по якій позивачка була звільнена від її сплати. Враховуючи визнання відповідачем позову до початку судового розгляду по суті та положення ст. 142 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн в дохід держави.

Outcome: approved