Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

08.02.2019 до Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовом до ТОВ «ІНБІТЕХ». В обґрунтування позову зазначено, що 17.11.2018 між відпоідачем та позивачем укладено договір №02020 від 17.11.2018 про надання посередницьких послуг з пошуку транспортного засобу. Відповідно до додатку №1 до договору замовленим транспортним засобом є автомобіль марки Renault Logan МСV. Всі характеристики автомобіля містяться у додатку. Відповідно до п.1 договору сторони погоди, що вартість послуг викнавця за надання послуг становить 170 000 грн, оплата здійс нюється протягом 3 банківських днів з дня передання викнавцю замовлення. НА виконання зобов`язань замовник в день підписання здійснив авансовий платіж у суму 100 000 грн. З боку відповідач ане було здійснено жодних дій , спрямованих на виконання зобов`язань. Позивачем 22.11.2018 на адресу відповідача надіслано претензії щодо невиконання умов за договором. 30.01.2019 [PERSON] подав заяву про вчинення злочину. Посилаючись за ЗУ «Про захист прав споживачів» позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь авансовий платіж у розмірі 100 000 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. Позивач у судове засідання е з`явився, уповноважив [PERSON] представляти його інтереси. Представник позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 17.11.2018 між ТОВ «ІНБІТЕХ» та [PERSON] укладено договір №02020 від 17.11.2018 про надання посередницьких послуг транспортного засобу (а.с.4-7). П 2.1. договору передбачено, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовнику послуги з пошуку найвигіднішої пропозиції для придбання у власність замовника щодо транспортного засобу і на умовах обумовлених цим договором, проведення консультацій замовника щодо транспортного засобу, супровід переходу права власності від продавця до замовника щодо обраного та погодженого транспортного засобу замовник зобов`язується надати замовлення, прийняти та оплатити належним чином надані послуги. Відповідно до додатку №1 до договору №02020 замовленим транспортним засобом є автомобіль марки Renault Logan МСV, вартість складає 170 000 грн, авансовий платіж 100 000 грн (а.с.8) Як вбачається з квитанції №МР А В051288К від 17.11.2018 позивачем [PERSON] перераховано 100 000 грн у рахунок оплати за договором №02020 (а.с.9). Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання взяті сторонами за договором повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 4 ст. 631 ЦК України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Договором про надання посередницьких послуг з пошуку транспортного засобу від 17.11.2018 визначено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та отримання виконавцем замовлення і діє до 17.11.2018 включно, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання зобов`язань. (п. 11.1 договору). Згідно частин 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до ст.1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Отже, правовідносини, які виникли між сторонами на підставі договору про надання послуг, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Частиною 2 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Відповідно до ч.4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Отже, у споживача виникає право вимагати розірвання договору про виконання робіт (надання послуг) у разі: очевидності не виконання з вини виконавця робіт згідно з умовами договору та не усунення останнім недоліків у визначений споживачем строк; наявності у роботі (послузі) істотних недоліків. Істотним недоліком - є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (ст.1 Закон України « Про захист прав споживачів»). Після того, як з боку відповідача не було здійснено жодних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, [PERSON] 22.11.2018 направив ТОВ «ІНБІТЕХ» претензію щодо невиконання умов договору та було запропоновано або виконати взяті на себе зобов`язання, або повернути сплачені кошти. 30.01.2019 позивачем подана заява до Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області за фактом шахрайських дій. Зазначена заява внесена до ЄРДР за №12019220480000631. Аванс - це грошова сума або майнова цінність, яка передається покупцем продавцеві в рахунок виконання зобов`язань за контрактом. Окільки, грошова сума, перерахована [PERSON] на рахунок ТОВ «ІНБІТЕХ» є авансовим платежем, тому він підлягає поверненню. Вказана позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 р. №6-176цс12. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати як на користь позивача так і на користь держави. Ч.1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Постановою Великої Палати Верховного суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивач, заявляючи вимогу, про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження цих обставин надав суду договір про надання правничої допомоги, укладений між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 12-13), додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 23.01.2019 (а.с.14). Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку що зазначені витрати на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що не суперечить п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved