Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

07.10.2018 року позивач звернувся в суд з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 23.11.1993 року померла її мати - [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами в м. Виноградів по вул. Робоча, 25, Закарпатської області. Для оформлення спадщини [PERSON] звернулася до нотаріальної контори, але отримала відмову, оскільки були відсутні правовстановлюючі документ на будинок на ім'я [PERSON] У звязку з тим, що реєстрація права власності на померлу людину не може бути здійснена, просила суд визнати за нею право власності на вказаний будинок. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини вказані в позовній заяві підтвердив. Відповідач до суду не з'явився, проте надав письмову заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа в судове засідання не з'явилась, хоча про день час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Судом встановлено, що 23.11.1993 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 23.11.1993 року Виноградівським районним відділом ЗАГС Закарпатської області, та зроблений запис в Книзі реєстрації смертей за №253 (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами в м. Виноградів по вул. Робоча, 25, Закарпатської області. До складу домоволодіння, згідно технічного паспорту, входить житловий будинок, свинарник, вбиральня (а.с.11-16), які оцінені Виноградівським районним БТІ на загальну суму 28 102 грн. (а.с.10). Заповіт спадкодавцем не складався. Спадкова справа не заводилась. Родинні звязки між спадкодавцем та позивачкою підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АГ №870568 від 19.03.1968 року (а.с.7), де остання записана донькою [PERSON]. Зміна прізвища з «Боршош» на «Леньо» відбулась при одруженні, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ №189903 від 29.12.2018 року (долучено до матеріалів справи). В судовому засіданні встановлено, що позивач звертався до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на будинок на імя спадкодавця, [PERSON] (а.с.9), у звязку з чим він не може успадкувати його, й отримати свідоцтво про право на спадкування за законом. Ці обставини суд встановив на підставі належних в справі документів, а саме: копії свідоцтва про смерть та народження, технічного паспорту, довідок Виноградівського БТІ, інших документів. Зазначений вище будинок, знаходиться на не приватизованій земельній ділянці, а тому має статус садиби. Питання щодо земельної ділянки даним позовом не вирішувалось. Судом також враховано, що технічний паспорт на спадкове нерухоме майно складено Виноградівським районним бюро технічної інвентаризації 14.09.2018 року тобто після смерті [PERSON] З цього приводу позивачка зазначила, що за допомогою оформленого технічного паспорту вона намагалася отримати правовстановлюючі документи на будинок, однак, як їй повідомили, це не є підставою для оформлення спадщини та визнання за нею права власності, оскільки цього не достатньо. На підставі штампа в паспорті громадянина України (а.с.3-4) встановлено, що позивач з 30.07.1980 року по теперішній час зареєстрована та проживає в [INFO]. Оскільки на день смерті, інших спадкоємців по заповіту та першої черги по закону у спадкодавця не було, а [PERSON] в установленій формі від спадщини не відмовився, вона вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Своє право на звернення до суду позивач обґрунтовував ст. 1218 ЦК України, оскільки до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Наведені вище обставини свідчать про фактичне прийняття спадщини до набрання чинності новим ЦК України (2003 року), у звязку з чим до виниклих правовідносин суд зобовязаний застосувати норми та положення ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року), а застосовувати норми ст.ст. 1225, 1268, 1270 ЦК України (2003 року) немає підстав. Враховуючи наведені позивачем обставини, вимоги прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003 року), суд приходить до висновку про необхідність застосування до виниклих правовідносин положень ЦК України (в редакції року 1963 року), оскільки спадщина прийнята до вступу в законну силу ЦК в новій редакції, а посилання суду на положення ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року) є обґрунтованим й таким, що узгоджується з позицією учасників процесу. Згідно ст.529 ЦК України (в редакції року 1963 року) [PERSON] має право на спадкування майна померлої [PERSON], оскільки остання є її матір'ю. Однією з підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду про визнання права власності. У відповідності до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що спадщина вважається прийнята якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; Враховуючи наведене, відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року слід визнати право власності [PERSON], в порядку спадкування за законом, на домоволодіння, до складу якого входить житловий будинок, свинарник та вбиральня, які оцінені на загальну суму 28 102 грн. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Судові витрати в справі слід покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено в його інтересах. На підставі ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року,

Outcome: approved