Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

09 вересня 2020 року до Дзержинського районного суду м.Харкова звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує право на повагу до гідності та честі, та зобов`язання вчинити дії, в якому просив: 1) визнати недостовірною та такою, що порушує права [PERSON] на повагу до його гідності, честі та недоторканність ділової репутації наступну інформацію, розповсюджену [PERSON] [INFO] на сторінці Facebook за посиланням ([INFO]) та на YouTube каналі за посиланням [INFO]), а саме, що кандидатура [PERSON] не відповідає вимогам «ЗЕ Команди», що він співпрацює та має партнерство з [PERSON], який працює виключно на «відкатах», та вказує на причетність [PERSON] до цих «відкатів», що [PERSON] є нечесною людиною, що [PERSON] має відношення до незаконної приватизації майна; 2) зобов`язати [PERSON] спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію, шляхом розміщення на сторінці Facebook та YouTube каналі інформації (відеозвернення) наступного змісту: «[INFO] року мною, [PERSON] , на сторінці Facebook за посиланням ([INFO]) та на YouTube каналі за посиланням [INFO]) було викладено недостовірну інформацію відносно [PERSON] , яка серед іншого містила неправдиву інформацію, що кандидатура [PERSON] не відповідає вимогам «ЗЕ Команди», що він співпрацює та має партнерство з [PERSON], який працює виключно на «відкатах», що [PERSON] є причетним до цих «відкатів» та є нечесною людиною, має відношення до незаконної приватизації майна. Автор публікації не володіє будь-якими фактичними даними на підтвердження поширеної ним інформації»; 3) стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 500000,00 грн.; 4) стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] 25.06.2019 було зареєстровано кандидатом у народні депутати України, висунутим Політичною партією «Слуга народу» в одномандатному виборчому окрузі № 176 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року. 20 липня 2019 року на передодні, коли відповідно до закону будь-які заходи щодо здійснення агітації були заборонені, [PERSON] на своїй сторінці у Facebook та на YouTube каналі розмістив відеозвернення з назвою «[PERSON] работает с [PERSON]». Автор закликає не віддавати свій голос за кандидата у народні депутати України - [PERSON] , оскільки його кандидатура не відповідає вимогам «ЗЕ Команди», він має десятки компаній у власності, зазначає про його дочку діючого депутата міської ради, говорить про співпрацю та партнерство с Харківським міським головою, який працює виключно на «відкатах», та вказує на причетність позивача до цих «відкатів». Також автор стверджує про проведення позивачем «трішки» незаконної приватизації майна, здачу в оренду приміщень, та все це вказує те, що позивач є не та людина, яка чесно відноситься до життя та веде її чесно сам перед собою. Це відео було викладено автором у п`ятницю перед днем тиші, тому кандидат у народні депутати позбавлений можливості згідно законодавства спростувати інформацію, або ж виступити та навести доводи невідповідності відеоролика та висловів відповідача дійсним обставинам справи. Позивач вважає, що неправдива інформація, викладена [PERSON] у відеозверненні, могла вплинути на думку суспільства та, як наслідок, на результати виборів у 176 окрузі, оскільки могла створити негативну соціальну оцінку його особи в очах оточуючих, виборців та суспільства. Поширення відповідачем недостовірної інформації негативного характеру відносно позивача порушило немайнове право останнього на повагу до його честі, гідності та ділової репутації та завдало шкоду його немайновим інтересам. Зважаючи на викладене, позивач звернувся до суду для захисту немайнових прав. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, повідомлені належним чином. Від представника відповідача надійшла заява, в якій вона просила провести розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підтримує, в іншій частині - підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений. Через канцелярію суду [PERSON] подав заяву, в якій визнав позовні вимоги про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує право на повагу до гідності та честі та зобов`язання вчинити певні дії, не оспорював фактичні обставини справи, повідомив, що готовий публічно спростувати відповідну інформацію. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Третя особо в судове засідання не з*явилася, повідомлялася про час та місце судовового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке. У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] 25.06.2019 було зареєстровано кандидатом у народні депутати України, висунутим Політичною партією «Слуга народу» в одномандатному виборчому окрузі № 176 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року. 20 липня 2019 року на передодні, коли відповідно до закону будь-які заходи щодо здійснення агітації були заборонені, [PERSON] на своїй сторінці у Facebook та на YouTube каналі розмістив відеозвернення з назвою «[PERSON] работает с [PERSON]». Автор закликає не віддавати свій голос за кандидата у народні депутати України - [PERSON] , оскільки його кандидатура не відповідає вимогам «ЗЕ Команди», він має десятки компаній у власності, зазначає про його дочку діючого депутата міської ради, говорить про співпрацю та партнерство с Харківським міським головою, який працює виключно на «відкатах», та вказує на причетність позивача до цих «відкатів». Також автор стверджує про проведення позивачем «трішки» незаконної приватизації майна, здачу в оренду приміщень, та все це вказує те, що позивач є не та людина, яка чесно відноситься до життя та веде її чесно сам перед собою. Це відео було викладено автором у п`ятницю перед днем тиші, тому кандидат у народні депутати позбавлений можливості згідно законодавства спростувати інформацію, або ж виступити та навести доводи невідповідності відеоролика та висловів відповідача дійсним обставинам справи. Неправдива інформація, викладена [PERSON] у відеозверненні, могла створити негативну соціальну оцінку особи [PERSON] в очах оточуючих, виборців та суспільства. Поширення відповідачем недостовірної інформації негативного характеру відносно позивача порушило немайнове право останнього на повагу до його честі, гідності та ділової репутації та завдало шкоду його немайновим інтересам. Відповідно до ст.28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідач по справі не довів, що поширена ним інформація в мережі Інтернет є достовірною, а навпаки визнав, що ним було поширено недостовірну інформацію. Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до статей 297, 299 Цивільного кодексу України честь, гідність і ділова репутація особи є недоторканними. Відповідно до ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Позивачем окрім вимоги про визнання інформації недостовірною було заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди, які він оцінив в 500000 (п`ятсот тисяч) гривень. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки позивачем подано заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні цих вимог. Відповідно до ст.277 ЦК України - фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Оскільки позивачем обрано спосіб захисту прав шляхом спростування недостовірної інформації, а відповідач не заперечує проти спростування інформації у спосіб, яким заявлено позивачем у позовних вимогах, суд вважає, позовні вимоги про зобов`язання відподовідача спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги у тому обсязі, який на момент розгляду справи заявлявся позивачем, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial