Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

09 вересня 2019 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Білгород - Дністровська міська державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсним права власності на нерухоме майно, просить суд: визнати протиправним рішення про державну реєстрацію за відповідачем нерухомого майна у вигляді 14/100 частин домоволодіння, розташованих по [ADDRESS] /рішення про державну реєстрацію № 39334768, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 316269351103/ та визнати за позивачем право власності на 5/100 частин вказаного майна ,судові витрати покласти на відповідача. Так, свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.04.2017 року Білгород - Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено рішення, згідно якого уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поновлення строку на звернення, визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом частково недійсними, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно задоволено частково. Поновлено [PERSON] строк на звернення до суду з позовом про визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом частково недійсними, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину від 07 березня 2006 року, видане на ім`я [PERSON] , посвідчене державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір І.В., зареєстроване в реєстрі за №720. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19 вересня 2006 року, видане на ім`я [PERSON] , посвідчене державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір І.В., зареєстроване в реєстрі за №3885. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19 вересня 2006 року, видане на ім`я [PERSON] , посвідчене державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір І.В., зареєстроване в реєстрі за №3887.В іншій частині уточненої позовної заяви відмовлено. Вказує, що із змісту судового рішення не зрозуміло в якій частині свідоцтва про право на спадщину залишились в силі, що породжує правову невизначеність відносно предмета спору.\~ Стверджує, що вона та її брат відповідач по справі є спадкоємцями І черги до майна їх батьків. До спадкової маси входить наступне майно:садовий будинок, розташований в [ADDRESS] ; земельна\~ ділянка, державний акт ІІ-ОД№026740, виданий Мологівською сільською радою 12.10.2001 року; 14/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Ій стало відомо, що її брат оформив на себе 100% спадкового майна: 14/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , чим було порушено її права як спадкоємця І черги, оскільки їй належить 25 % у власності. За таких обставин, вважає, що існують усі правові підстави для задоволення її позовних вимог, з приводу чого вона і звернулась до суду з даним позовом. 13 вересня 2019 року Ухвалою Білгород - дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та справа призначена до підготовчого розгляду на 11 жовтня 2019 рік о 09.20 годину. 27 листопада 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження було закрито та справа призначена до судового розгляду по сутті. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав наведених у позові. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, вказуючи на їх безпідставність. Третя особа в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи у відсутність. Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно [PERSON] є власником 14/100 частин домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 187, виданого 24.01.2018 року Білгород-Дністровською державною нотаріальною конторою, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 114269238 від 16.02.2018. Реєстрації права власності на вищевказане майно та отриманню свідоцтва про право власності передувало винесення судового рішення по справі № 495/8781/15-ц від 28.04.2017 року, згідно якого позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поновлення строку на звернення, визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом частково недійсними, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно задоволено частково. Поновлено [PERSON] строк на звернення до суду з позовом про визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом частково недійсними, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину від 07 березня 2006 року, видане на ім`я [PERSON] , посвідчене державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір І.В., зареєстроване в реєстрі за №720. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19 вересня 2006 року, видане на ім`я [PERSON] , посвідчене державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір І.В., зареєстроване в реєстрі за №3885. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19 вересня 2006 року, видане на ім`я [PERSON] , посвідчене державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір І.В., зареєстроване в реєстрі за №3887. В іншій частині уточненої позовної заяви відмовлено. Так, у вказаному рішенні, зокрема зазначено про таке. «06 вересня 2005 року відповідачка [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого батька [PERSON] . За зверненням відповідачки нотаріусом була заведена спадкова справа №312/2005. Отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого батька [PERSON] відповідачка не мала можливості, оскільки нею був пропущений встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 червня 2005 року [PERSON] був визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] 07 березня 2006 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір І.В. відповідачці [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 14/100 частини домоволодіння, розташованих по [ADDRESS] , зареєстроване в реєстрі за №720. Про наявність вказаного рішення суду [PERSON] стало відомо в 2016 році та було подано апеляційну скаргу. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Одеської області від 21 липня 2016 року апеляційна скарга [PERSON] задоволена. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 червня 2005 року скасовано в зв`язку з порушенням прав та законних інтересів іншого спадкоємця [PERSON] , який на час відкриття спадщини був непрацездатним, проживав та був зареєстрований разом спадкодавцем [PERSON] ». У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 28.04.2017 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину від 07 березня 2006 року, видане на ім`я [PERSON] , посвідчене державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір І.В., зареєстроване в реєстрі за №720. У вказаному рішенні зроблений акцент саме на той факт, що [PERSON] є спадкоємцем за законом, що має обов`язкову частку у спадщині, оскільки на час відкриття спадщини був інвалідом ІІ групи. Крім того зазначено, що [PERSON] згідно ст. ст. 1268-1270 ЦК України постійно проживав з спадкодавцем, заяв про відмову від прийняття спадщини не подавав, тому вважається таким, що прийняв спадщину, незалежно від заповіту, який склав [PERSON] на ім`я відповідачки [PERSON] . Таким чином на підставі вказаного рішення, [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори, де отримав відповідне свідоцтво на право на спадщину серії 187 від 24.01.2018 року. Позивач же пропустила строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а поновлений їй строк згідно рішення суду від 25.06.2005 року був скасований рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Одеської області від 21 липня 2016 року. Жодних доказів того, що вказаний строк їй був поновлений іншим чином /у нотаріальному порядку за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину/ матеріали справи не містять. Згідно ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку у шість місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Таким чином, оскільки у відповідача [PERSON] були усі визначені законом права, а саме він постійно проживав з спадкодавцем, заяв про відмову від прийняття спадщини не подавав, тому був визнаний таким, що прийняв спадщину, з урахуванням того, що свідоцтво про право на спадщину від 07 березня 2006 року, видане на ім`я [PERSON] було скасовано, тому [PERSON] державним нотаріусом і було видане відповідне свідоцтво на право на спадщину серії 187 від 24.01.2018 року. Посилання позивача на ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, а саме на положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави та повернення в натурі безпідставно набутого майна в даній конкретній справі є недоцільним та безпідставним, оскільки відповідач правомірно набув права власності на спірне нерухоме майно. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень(далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміниа бо припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;заявник:власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право,або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Положеннями ч. 3 ст. 10 дано Закону передбачено, що державний реєстратор: 1)встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: - відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; - відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; - відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; ... 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав,відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 даного Закону, державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно,об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження,про об`єкти та суб`єктів цих прав,відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Відповідно до вимог ст. 18 даного Закону, державна реєстрація прав проводиться, зокрема в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; …4)перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав\~ (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з приєднаного Витягу про реєстрацію права власності, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39334768 від 24.01.2018 року прийнято державним реєстратором: нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори прийнято на підставі поданих документів, зокрема свідоцтва про право на спадщину серія та номер 187, виданого 24.01.2018 року Білгород-Дністровською державною нотаріальною конторою. Відтак, у зв`язку з тим, що відповідач набув права власності на 14/100 частин домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] правомірно, тому і порушень у здійсненні реєстрації права власності судом не встановлено. Більш того, позивач не звертається до суду з вимогами щодо скасування самого свідоцтва про право на спадщину серія та номер 187, виданого 24.01.2018 року Білгород-Дністровською державною нотаріальною конторою, на підставі якого булла здійснена реєстрація, тому шляхом скасування реєстрації права власності її права жодним чином не будуть відновлені. За таких обставин, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Білгород - Дністровська міська державна нотаріальна контора в частині визнання протиправним рішення про державну реєстрацію за відповідачем нерухомого майна у вигляді 14/100 частин домоволодіння, розташованих по [ADDRESS] /рішення про державну реєстрацію № 39334768, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 316269351103/ слід відмовити як в недоведеному. Вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на 5/100 частин спірного нерухомого майна саме у визначеній частці загалом необґрунтовані, оскільки нею не надано жодного правовстановлюючого документу, на підставі якого за нею має бути визнане право власності на вказану частину домоволодіння, чи того, що їй належить 25 % у спірному спадковому майні, жодних правових підстав для задоволення вказаних вимог судом не знайдено,\~ окрім того, вказані вимоги є похідними, та можуть бути задоволенні лише у разі задоволення основної частини позову. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь судових витрат.

Outcome: dismissed