Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

07 травня 2018 року представник позивача [PERSON], що діє у інтересах [PERSON], звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. З 03 вересня 1996 року до 29 серпня 2016 року, сторони по справі перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-НО №338872 від 03.08.1996р. та рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 17.08.2016р. про розірвання шлюбу, яке набрало чинності 29.08.2016р. Під час шлюбу, ними було придбано житловий будинок №53 по вул. Шевченко в смт Андріївка Донецької області, власником якого, на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2005р., є відповідач [PERSON] Добровільно прийти до згоди щодо поділу вказаного майна, сторони не змогли, у звязку із чим, представник позивача просить суд поділити майно подружжя та визнати за [PERSON] право власності на ? частину будинку №53 по вул. Шевченко в смт. Андріївка Донецької області, або зобовязати відповідача сплатити їй грошову компенсацію у розмірі вартості частки у майні. В судове засідання належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи сторони не зявились. Від позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява про поділ майна подружжя та визнання за нею права власності на ? частину будинку №53 по вул. Шевченко в смт. Андріївка Донецької області, а також заява про розгляд справи за її відсутності та згода на постановлення заочного рішення у разі неявки у судове засідання відповідача. Враховуючи наявність згоди позивача на постановлення заочного рішення, належне сповіщення відповідача про час та дату розгляду справи, а також його неявку у судове засідання, суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини та вважає можливим постановити заочне рішення у відповідності до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України, виходячи з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено і це підтверджено матеріалами цивільної справи, що З 03 вересня 1996 року до 29 серпня 2016 року, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] - перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-НО №338872 від 03.08.1996р. та рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 17.08.2016р. про розірвання шлюбу, яке набрало чинності 29.08.2016р (а.с.5-6). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником житлового будинку №53 по вул. Шевченко в смт Андріївка Донецької області, на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2005р., тобто, майно придбано за період шлюбу сторін (а.с.9-11). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також,\~як роз»ясніє\~Пленум Верховного\~Суду України,\~п.\~п.\~23,24\~ постанови\~№ 11\~від 21.12.2007р.\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг майна, наявність його на час ведення спільного господарства, зясовувати джерела та час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у 3-х осіб. При поділі майна враховуються також й борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сім»ї. Враховуючи наведене, суд вважає спірний житловий будинок №53 по вул. Шевченко в смт Андріївка Донецької області - спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та поділяє майно подружжя, виходячи з того, що частки майна дружини та чоловіка є рівними та вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на ? частину спірного майна. На підставі\~ст.ст.\~ 60-61,\~63,\~69-70,\~72,\~74\~Сімейного кодексу\~України ст.ст.\~368,\~370\~ЦК України,\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №11,\~п.п.\~23,24\~від 21.12.2007р.\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»

Outcome: approved