overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

08 квітня 2021 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшли матеріали вказаної позовної заяви, в якій [PERSON] просить розірвати шлюб, що 10 вересня 2013 року зареєстровано між ним та [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вони з дружиною мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім`я розпалась остаточно і примирення є неможливим. Ухвалою судді від 19 квітня 2021 року позов [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.14-15). У судове засідання сторони не з`явились. 27 жовтня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.25). Відповідач 27 жовтня 2021 року надала також заяву про розгляд справи за її відсутності, де позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення (а.с.26). Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 10 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, актовий запис №1659. Спільне життя сторін не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. Від можливості призначення судом строку на примирення позивач у позові відмовляється, вказавши про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що позивач довів дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (ст.1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Сім`я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

08 квітня 2021 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 24.05.2021 позов був задоволено, шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 24.06.2021. Після передання справи до канцелярії суду було виявлено, що при ухваленні вказаного рішення судом не було вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення з цього питання. Вирішуючи питання про судові витрати у цій справі, суд виходить з такого. Як випливає із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у випадку ухвалення додаткового рішення виклик учасників справи у судове засідання не є необхідним. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, оскільки відповідач позов визнав до початку судового розгляду, позивач має право на повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решта підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

08 квітня 2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім`ї стала різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок, почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов`язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач звернулася до суду із заявою про слухання справи в її відсутність та просить задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. У відповідності до положень ст.223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяву позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 25 травня 2016 року, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві про що складено актовий запис №876. Сторони дітей від шлюбу не мають. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Так, згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи що позивач бажає розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити її інтересам, суд вважає неможливим подальше збереження сім`ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

08 квітня 2021 року позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між сторонами зареєстрований шлюб 12.08.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 949. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейні та подружні відносини між сторонами припинені, причиною розпаду сім`ї є те, що сторони не знаходять порозуміння у вирішенні спільних питань сімейного життя. Сім`я розпалася, спільне господарство не ведуть, примирення з відповідачем не можливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем. 23 червня 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання звернулась з заявою про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. 12 серпня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 949. Від шлюбу сторони мають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, оскільки сім`я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, вжиті судом заходи щодо примирення подружжя позитивного результату не дали, сторони припинили сімейні відносини, спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, за таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивачем не заявлено вимоги про відшкодування відповідачем судових витрат. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що передбачено ст.280 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

08 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Овідіопольського райсуду Одеської області з вищевказаним позовом до відповідачки, яка зареєстрована на території Одеського (кол. Овідіопольського) району, Одеської області. позиція сторін В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 01 вересня 2015 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач посилаючись на те, що він з відповідачкою спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору та спору про виховання дитини між сторонами не має. Позивач в ході судового розгляду справи направив заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в його відсутність. Відповідачка копію позову та матеріали до нього отримала належним чином, позов визнала. рух справи 09 квітня 2021 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. обставини, які встановлені судом З позову та матеріалів справи видно, що з квітня 2021 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову, який надійшов до суду, спору про розподіл майна та виховання дитини не має. Неповнолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю, а тому суд вважає можливим залишити на вихованні матері неповнолітню дитину. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім?я розпалась остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. судові витрати Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

08 квітня 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 21 лютого 2004 року. У шлюбі народилось дві доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач офіційно працевлаштований, але належної матеріальної підтримки дітям не надає, тому позивач вважає, що останній спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх своїх доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 21 квітня 2021 року відкрито спрощене провадження по справі та надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. В зазначений термін відзив до суду, клопотань в порядку ст. 279 ЦПК України відповідач не подав. Сторони в судове за сідання не з`явились, повідомлені належним чином, позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує . Суд, дослідившив позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Юнаківською сільською радою Сумського району Сумської області 21 лютого 2004 року, актовий запис №02 (ас.6). Від шлюбу мають дві доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є батьком дітей (ас.14, 29). Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд враховує обставини, перелічені в ч.1 ст.182 СК України, обставини даної справи і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Питання про судові витрати, суд вирішує в порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд стягує з відповідача 908,00 грн в дохід Державного бюджету України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

08 липня 2009 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 9800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 17 травня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 22580,75 грн., тіло кредиту 7229,57 грн, нараховано відсотків за користування кредитом 6533,18 грн, нараховано пені 7504,63 грн, а також штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) 1063,37 грн., всього загальна сума забогованості склала 22580,75 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 липня 2009 року в розмірі 22580,75 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи сповіщена, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 08 липня 2009 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 9800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 17 травня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 22580,75 грн., тіло кредиту 7229,57 грн, нараховано відсотків за користування кредитом 6533,18 грн, нараховано пені 7504,63 грн, а також штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) 1063,37 грн., всього загальна сума забогованості склала 22580,75 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

08 липня 2010 року Оболонським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення по цивільній справі №2-2212/2010 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким позов задоволено та з відповідача на користь позивача стягнуто 1869777 грн. 36 коп. заборгованості за кредитним договором від 07.03.2008 року № ML-005/027/2007 та 1820 грн. судових витрат, а всього 1871597 грн. 36 коп. На підставі заяви представника позивача від 18.02.2011 року йому 23.03.2011 року видано виконавчий лист №2-2212/2010. У квітні 2014 року до суду звернулося ПАТ «ОТП Банк» з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що 28 травня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» уклало з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло права вимоги до [PERSON] за зобов'язаннями, які виникли з укладеного між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» кредитного договору від 07.03.2008 року № ML-005/027/2007. Представник заявника, представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна», боржник [PERSON] та представник ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві до суду не з'явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, їхня неявка не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 378 ЦПК України та ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). З поданої заявником копії постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що 05 вересня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві відкрито виконавче провадження щодо боржника [PERSON] з виконання вищезазначеного виконавчого листа. Оскільки право вимоги до боржника [PERSON] перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 28 травня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

08 липня 2011 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-03040-080711, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 13168,09 грн. на придбання певного майна зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,01% на рік. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі. У відповідності до умов договору відповідач зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією. Однак, отримавши кредитну лінію відповідачка [PERSON] в порушення зазначених норм закону та умов договору, зобов'язання за вказаним договором не виконував належним чином, спричинивши заборгованість станом на 11 квітня 2014 року в розмірі 3130,44 грн. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором № 002-03040-080711 від 08 липня 2011 року у розмірі 3130,44 грн. та судовий збір. Відповідачка [PERSON] згідно заяви просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 08 липня 2011 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-03040-080711 в національній валюті Україні - гривні, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 13168,09 грн. на придбання певного майна зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,01% на рік. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі. У відповідності до умов договору відповідач зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією. Отримавши кредитні кошти відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст. 526 ЦК України та умов договору зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала. Станом на 11 квітня 2014 року заборгованість відповідача склала 3130,44 грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України та ч. 2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення суми кредиту є право заявника вимагати повернення суми кредиту та відсотків. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, стягнувши у відповідності до ст. 543 ЦК України з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 3130,44 грн. Задоволення позову, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved