Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

07 липня 2020 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилалась на те, що з 28.02.2014 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям на сьогодення фактично припинені. Причина розпаду сім`ї полягає у відсутності взаєморозуміння, різних поглядах на сімейне життя, сімені обов`язки з ведення спільного господарства. На даний час подружжя проживає окремо. Дитина проживає спільно із позивачем. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно та не бажаючи примирення, просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ухвали суду від 21 липня 2020 року справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін в судове засідання. 12 серпня 2020 року від позивача [PERSON] надійшла письмова заява про збільшення позовних вимог, згідно із якою також просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , до суду також не прибув, надавши заяву про визнання позовних вимог, включаючи уточнені від 12.08.2020. Просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області від 28 лютого 2014 року, актовий запис № 128. Як вбачається зі свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Виконкомом Часовояворської міської ради м. Артемівськ Донецької області від 20.01.2015, [PERSON] народився [INFO] , про що вчинено актовий запис № 7. В графі «Батьки» зазначені: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно із актом про фактичне проживання, посвідченим КСН «Приморський» від 22.07.2020, неповнолітній [PERSON] проживає спільно із позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Крім того, згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов`язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши обставини, передбачені ст. 182 СК України, та перевіривши їх наданими сторонами доказами, враховуючи, насамперед, інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на її утримання на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, тим самим задовольнивши пред`явлений позов по суті. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених нею та документально підтверджених витрат з оплати судового збору, що стосується розгляду вимог немайнового характеру (розірвання шлюбу). Інша частина витрат з оплати судового збору підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. Також суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень, що стосується розгляду вимог майнового характеру (стягнення аліментів), оскільки позивача звільнено від його сплати за законом у даній категорії справ. На підставі ст.ст. 110, 112, 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved