Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

07.10.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошові сумі в розмірі 800 грн. щомісячно. В обґрунтування позову зазначила, що дитина повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, також просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу в сумі 1\~400 грн. Відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 300-350 грн. щомісячно, мотивуючи тим, що не має постійного місця роботи та сталого доходу, в решті просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Згідно положень ст.ст. 141, 180-182 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.12.2012 року та є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем, окремо від відповідача. Домовленості про утримання спільного сина сторони не досягли. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування або будь-яких доказів на спростування доводів позивача в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі, суду надано не було. Будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не існує. В судовому засіданні ним не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивача надають їй можливість забезпечити їх спільній дитині належний життєвий рівень при отриманні аліментів у розмірі 300грн. на місяць. Відповідач є здоровою, молодою особою 29 років; постійного місця роботи не має, але при цьому на обліку у службі зайнятості, як безробітний, не перебуває; не приймає жодної участі в вихованні свого сина, відтак він спроможний сплачувати аліменти на його утримання. На думку суду, позовні вимоги дещо завищені, а тому враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» 1\~167 грн. для дітей віком до 6 років); відсутність у позивачки інших джерел фінансування та її потребу у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку, суд задовольняє позов частково та стягує аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно, що буде відповідати, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Позивачем не було надано доказів, які б давали суду підстави для встановлення розміру аліментів у сумі більшій, ніж 700 грн. на місяць. Її доводи в частині того, що відповідач отримує значні доходи, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Визначена судом сума аліментів є реальною та дає змогу забезпечити мінімальні життєві потреби дитини. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свого сина до досягнення ним повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне його утримання. Вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу підлягає до задоволення з огляду на наступне. [PERSON] на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України. Згідно зі ст.ст. 84, 88 ЦПК України судові витрати на правову допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Представництво інтересів позивача здійснювалось [PERSON] на підставі довіреності. Як вбачається із договору про надання юридичних послуг від 01.10.2015 року [PERSON], який є фахівцем у галузі права, надавав допомогу [PERSON] у вигляді юридичної консультації, розяснення законодавства, підготовки та подання позовної заяви. Для виконання зобовязань він також приймав участь у судових засіданнях. При цьому сторонами були узгоджені гонорари представника. Таким чином, актами прийому-передачі та квитанцією до прибуткового касового ордеру підтверджено в межах граничних норм компенсації витрат на правову допомогу: 50 грн. (консультація) + 350 грн. (підготовка позовної заяви) + 500 (участь у судовому засіданні від 02.11.2015 року) + 500 (участь у судовому засіданні 08.12.2015 року), а всього 1 400 грн., які відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: partial