Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

07.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по вул. Отамана Орлика (до перейменування вул. Пархоменко), 90 в м. Радомишль Житомирської області та земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована за цією ж адресою з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером 1825010100:06:010:0262, укладений 17.03.2017 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що на початку 2016 року між ним та відповідачами було досягнуто згоди щодо придбання зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та прилеглої земельної ділянки. На підтвердження взаємних намірів позивач надав відповідачам грошові кошти за придбане майно, а останні надали йому право користування та володіння нерухомим майном до фактичного оформлення договірних відносин у відповідності до норм чинного законодавства, а також передали ключі від будівель та наявні документи на нерухомість, зобовязалися оформити всі необхідні правовстановлюючі документи для здійснення відчуження майна. 17.03.2017 року сторони по справі підписали розписку, за умовами якої відповідачі підтвердили отримання грошових коштів в рахунок оплати за житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по вул. Отамана Орлика, 90 в м. Радомишль Житомирської області та земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована за цією ж адресою на якій розташовані вказані будівлі. Складеною розпискою сторони підтвердили, що між ними досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, відсутні будь-які майнові вимоги чи претензії одна до одної та останні домовились в подальшому до 01.05.2017 року укласти і нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна. Як зазначає позивач, до теперішнього часу відповідачі до нотаріуса не з'являлися, повідомили про наявність у кожного особистих проблем та відсутність часу для явки до нотаріуса. Такі дії відповідачів позбавляють [PERSON] можливості зареєструвати за собою право власності на вищевказане майно. В судове засідання позивач з'явився, але надав заяву про розгляд справи в його відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги підтримав, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, в судове засідання на розгляд справи не з'являлися, причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі суду не надали. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 11 розділу ІІІ ЦПК України на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали, які містяться у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 657 ЦК України\~передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що при розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про\~\~нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями\~218\~та\~220 ЦК України. Згідно ч. 4\~ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Частиною 2\~ст. 220 ЦК України, передбачено, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже, суд може визнати нікчемний договір дійсним виключно у випадку одночасної наявності наступних обставин: сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору; цей факт підтверджується письмовими доказами; відбулося повне або часткове виконання договору; одна із сторін ухилилася від нотаріального посвідчення цього договору. Відповідно до ст.ст. 328, 392 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в одній четвертій кожному належить 1/2 ідеальної частини жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Радомишлі Житомирської області по вул. Пархоменка, 90, а інша 1/2 ідеальної частини зазначеного жилого будинку належить, згідно свідоцтва про право власності від 23.12.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори, [PERSON] (а.с.6-7). Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку від 14.02.2001 серії І-ЖТ № 029827 та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1803175372016 від 16.12.2016 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 1825010100:06:010:0262, яка розташована по вул. Пархоменка, 90 в м. Радомишлі Житомирської області, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 14-17). 13.09.2004 року [PERSON] видала на ім'я [PERSON] довіреність на право представництва її інтересів в будь-яких установах, в тому числі з питання розпорядження всім її майном (а.с.18). 17.03.2017 між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (Сторона 1) та [PERSON] (Сторона 2) складено розписку, якою передбачено, що сторони домовились про наступне: - до 01.05.2017 року укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу нерухомого майна за ціною 269\~790 грн., що еквівалентно 10\~000 доларів США; - Сторона 1 отримала від Сторони 2\~ 269\~790 грн., що еквівалентно 10\~000 доларів США по курсу НБУ 26, 9790 грн. за 1 долар США, станом на 17.03.2017 року; - грошові кошти отримано в рахунок оплати за: жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Радомишль, Житомирської області по вул. Пархоменка, 90 (нині Отамана Орлика); земельну ділянку площею 0,1 га, на якій розташовано будівлі. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Радомишльської міської ради Житомирської області, за № 221/02-26 від 02.03.2017 року, згідно розпорядження голови обласної державної адміністрації № 140 від 20.05.2016 року «Про перейменування топонімічних обєктів та демонтаж памятників та памятних знаків у Житомирській області» вулиця Пархоменка в місті Радомишлі перейменована на вулицю Отамана Орлика (а.с.19). 01.10.2017 року [PERSON] надав [PERSON], [PERSON], [PERSON] від імені та в інтересах якої діє [PERSON], [PERSON] вимогу про необхідність укладення у нотаріальній формі договору купівлі-продажу вищевказаного майна, для чого пропонувалося прибути до приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу [PERSON] 10.10.2017 року о 11.30 год. (а.с. 20). 23.10.2017 року повторно [PERSON] надав [PERSON], [PERSON], [PERSON] від імені та в інтересах якої діє [PERSON], [PERSON] вимогу про необхідність укладення у нотаріальній формі договору купівлі-продажу майна, для чого пропонувалося прибути до приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу [PERSON] 01.11.2017 року о 10.00 год. (а.с. 21). Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу; цей факт підтверджується письмовими доказами; відбулося часткове виконання договору; одна із сторін ухилилася від нотаріального посвідчення цього договору, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved