Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

09 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до Комунального підприємства «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26.12.2013 року по 17.03.2014 року у сумі 8483,75 гривень. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що її 09.08.2013 року було незаконно звільнено з КП «Житловий сервіс» з посади інспектора по кадрам та рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 25.12.2013 року було поновлено позивача на роботі та стягнуто з відповідача заробітну плату на весь час вимушеного прогулу у розмірі 14962,25 гривень, проте відповідач поновив позивача на роботі тільки 18.03.2014 року. З дня ухвалення рішення Рубіжанським міським судом Луганської області по день фактичного поновлення на роботі позивача, вона перебувала у вимушеному прогулі з 26.12.2013 року по 17.03.2014 року протягом 55 днів та за цей час відповідач зобов'язаний виплатити позивачу заробітну плату у сумі 8483,45 гривень, про стягнення якої позивач й звернулася до суду. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, через канцелярію суду представник позивача подала заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за відсутності представника відповідача не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом директора КП «Житловий сервіс» № 101/13-К від 09.08.2013 року [PERSON] було звільнено з посади інспектора з кадрів КП «Житловий сервіс» згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором (а.с. 30-32). Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 25.12.2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до КП «Житловий сервіс», третя особа [PERSON] про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, позовні вимоги задоволено частково, зокрема, поновлено [PERSON] на посаді інспектора по кадрам КП «Житловий сервіс», стягнуто з КП «Житловий сервіс» на користь [PERSON] заробітну плату на час вимушеного прогулу в сумі 14962,25 гривень без врахування податків та обов'язкових платежів та моральну шкоду в сумі 1000,00 гривень. В частині поновлення на роботі рішення суду допущене до негайного виконання. Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 11.03.2014 року по вказаній цивільній справі рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 25.12.2013 року було залишено без змін. Зазначені судові рішення набрали законної сили (а.с. 11-13, 28-29). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 25.12.2013 року по зазначеній цивільній справі встановлено, що середній заробіток з КП «Житловий сервіс» за час вимушеного прогулу стягнуто на користь [PERSON] за період з 10.08.2013 року по 25.12.2013 року у сумі 14962,25 гривень. Згідно наказу № 17 від 18.03.2014 року КП «Житловий сервіс» [PERSON] поновлена на роботі на посаді інспектора з кадрів КП «Житловий сервіс» з 09.08.2013 року, зазначене також підтверджується записами у трудовій книжці позивача (а.с. 4, 30-32). Таким чином, рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 25.12.2013 року в частині поновлення [PERSON] на роботі з 09.08.2013 року було виконане КП «Житловий сервіс» 18.03.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Таким чином, суд приходить до висновку, що КП «Житловий сервіс» допустив затримку виконання рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 25.12.2013 року до 18.03.2014 року в частині поновлення позивача на роботі, тому згідно вимог ст. 236 КЗпП України позивачу [PERSON] слід виплатити середній заробіток за час цієї затримки виконання рішення суду. Згідно довідки КП «Житловий сервіс» № 72 від 29.04.2014 року [PERSON] за період з 25.12.2013 року по 17.03.2014 року нарахування заробітної плати не проводилося (а.с. 33). Оскільки рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 25.12.2013 року стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.08.2013 року по 25.12.2013 року, та з врахуванням поновлення на роботі позивача фактично з 18.03.2014 року та не нарахування позивачу заробітної плати відповідачем з 25.12.2013 року по 17.03.2014 року, з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.12.2013 року по 17.03.2014 року (день, що передує поновленню позивача на роботі). Згідно з розрахунком позивача розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.12.2013 року по 17.03.2014 року складає 8483,75 гривень. із розрахунку 55 робочих днів у цей період та розміру середньоденної заробітної плати 154,25 гривень (а.с. 27). Правильність розрахунку перевірена судом. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до КП «Житловий сервіс» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26.12.2013 року по 17.03.2014 року у сумі 8483,75 гривень підлягають задоволенню судом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 243,60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved