Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

10.03.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 лютого 2013 року зареєстровано шлюб з відповідачем. Мають спільного малолітнього сина. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, постійні скандали з ініціативи відповідача, ведення спільного господарства та виховання дитини. На час звернення до суду шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір в сумі 640 грн. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Позивач та її представник позов підтримали повністю, просили задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечував, просив надати строк на примирення. Судом було надано сторонам строк на примирення терміном в один місяць, але на момент винесення рішення по справі примирення не відбулося. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, сторони уклали шлюб 14.02.2013 року у Глухівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, про що 14 лютого 2013 року складено відповідний актовий запис № 20 (а.с.2). Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї за бажанням відповідача буде нічим іншим, як примушуванням позивача до збереження шлюбних відносин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 640,00 грн. судового збору (а.с.5), які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved