Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

09 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за розпискою та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в травні 2013 року відповідач звернувся до неї з проханням позичити йому грошову суму в розмірі 6450 доларів США, на що позивач погодилась. Даний факт підтверджується розпискою, в якій зазначено, що [PERSON] взяв у [PERSON] грошову суму у розмірі 6450 доларів США в борг та зобовязується повернути їх в повному обсязі до 31 січня 2014 року. Дана розписка була складена 09 травня 2013 року. 21 жовтня 2013 року відповідач повернув позивачеві частину боргу в розмірі 1000 доларів США, 23 грудня 2014 року повернув ще частину в розмірі 250 доларів США. Більше відповідач жодних сум позивачеві не повертав. На сьогоднішній день сума боргу, що залишилась, становить 5200 доларів США, яку позивач просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути моральну шкоду, яка виразилась в тому, що позивач витрачала свій власний час, в робочий час вимушена була йти до відповідача та вимагати в нього повернення своїх коштів, що принижувало її честь та гідність. Позивач стала нервовою, дратівливою, що негативно виражалось на спілкуванні з її рідними. Моральну шкоду оцінює в 5000 гривень. Також просила стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1197,00 гривень. 18 лютого 2016 року позивач надала суду заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги та у звязку зі зміною курсу долара просила стягнути з відповідача [PERSON] 138944 гривень, що еквівалентно 5200 доларів США. В іншій частині позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Справу просила розглянути за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, заочно. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 09 травня 2013 року відповідач [PERSON] одержав в позику від [PERSON] грошові кошти в розмірі 6450 доларів США та зобовязався повернути всю грошову суму в строк до 31.01.2014 року, про що ним була видана власноруч написана розписка. Згідно з розпискою [PERSON] 21.10.2013 року було повернено позивачеві 8200 гривень, що було еквівалентно 1000 доларів США, а 23.12.2014 року 250 доларів США. Залишок заборгованості складає 5200 доларів США, який [PERSON] по теперішній час [PERSON] не повернув. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст. 610 та 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки у виді штрафу або пені. Згідно п. 5 ч. 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обовязку в натурі. В результаті суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] взяті на себе договірні обовязки належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася відповідна заборгованість в розмірі 5200 доларів США, що становить 138944 гривень (згідно з довідкою від 18.02.2016 року № [NUMBER] «ПУМБ», де зазначено, що курс НБУ на 18.02.2016 року становить: за 1 долар США 26,7237 гривень), яка має бути стягнута в судовому порядку. Вимоги позивача про стягнення на її користь моральної шкоди внаслідок порушення виконання грошового обовязку відповідачем не підлягають задоволенню з огляду на наступні положення закону. Правовідносини, які склалися між сторонами, є зобовязальними та виникли на підставі договору. Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідачем були порушені умови договору позики та невиконанні грошові обовязки щодо повернення коштів. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобовязання, за якими у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За наведеними положеннями ст. 611 ЦК України вбачається, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування моральної шкоди прописані в укладених договорах. Оскільки ані діючі положення Цивільного кодексу України, ані безпосередньо положення договору позики, який укладений між сторонами шляхом видачі розписки, не передбачає можливість стягнення моральної шкоди в якості відповідальності за порушення грошового зобовязання за договором позики, тому достатніх підстав для задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди немає. До подібних правових висновків дійшов також Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму рішенні від 27.07.2011 у справі № 6-11579св11. Також з відповідач на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в розмірі 1197,00 гривень. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності,

Outcome: partial