Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

07.09.2020 [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом до Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» з вищевказаним позовом про поновлення на роботі, з вимогами: поновити його на роботі, на посаді провідного інженера відділу автомобільних доріг та безпеки руху акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», з 11 серпня 2020 року; стягнути з акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на його користь середній заробіток, який становить - 33 037,34 грн. (тридцять три тисячі тридцять сім грн. 34 коп.), за час вимушеного прогулу з моменту звільнення і до дня ухвалення судом рішення про поновлення на роботі; судові витрати покласти на відповідача (а.с.1-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. У вказаному товаристві позивач працював з 3 вересня 2009 року на посаді провідного інженера відділу вагового і габаритного контролю транспортних засобів тимчасово на період соціальної відпустки основного працівника. 29 квітня 2011 року звільнений з посади провідного інженера відділу вагового і габаритного контролю транспортних засобів у зв`язку із закінченням терміну трудового договору. З 21 вересня 2011 року прийнятий на посаду начальника технічного відділу філії «Спецавтобаза» ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». 19 жовтня 2011 року переведений на посаду провідного інженера відділу вагового і габаритного контролю транспортних засобів тимчасово на період соціальної відпустки основного працівника. 11 березня 2013 року звільнений з посади провідного інженера відділу вагового і габаритного контролю транспортних засобів у зв`язку із закінченням строку трудового договору. 23 червня 2014 року призначений на посаду провідного інженера відділу з підготовки виробництва та маркетингу, з 10 січня переведений на посаду провідного інженера відділу підготовки виробництва та механізації, з 07 березня 2017 року - на посаду провідного інженера виробничого відділу, з 09 листопада 2017 року - на посаду провідного інженера відділу контролю якості, з 10 грудня 2018 року - на посаду провідного інженера сектору рухомого майна та виробничого обладнання відділу корпоративних відносин та обліку майна і з 25 лютого 2020 року - на посаду провідного інженера відділу автомобільних доріг та безпеки руху. 25 червня 2015 року за сумлінну працю в системі дорожнього господарства він нагороджений грамотою ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Звертає увагу, що контракт з ним не укладався, оформлення трудових відносин відбулося шляхом написання заяви про прийняття на роботу і видання наказу відповідача про призначення позивача на займані посади, таким чином було укладено безстроковий трудовий договір. Зазначає, що ця робота була у позивача основна. Також зазначає, що згідно протоколу №26 від 30 листопада 2015 року на загальних зборах профспілкової організації ПАТ ДАК «Автомобільні дороги України» на підставі результатів відкритого голосування, позивача обрано новим головою профспілкового комітету. В зв`язку з його звільненням 08 липня 2020 року було проведено збори первинної профспілкової організації АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та обрано нового голову профспілки. 09 червня 2020 року позивачу було вручено повідомлення проте, що із зв`язку із введенням в дію з 09 червня 2020 року нового штатного розпису працівників апарату АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» його посада провідний інженер відділу автомобільних доріг та безпеки руху ліквідована, у зв`язку з чим він підлягаю звільненню по закінченню двомісячного терміну з дня вручення попередження за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. 10 серпня 2020 року згідно наказу №І78-ВК від 07 серпня 2020 року акціонерного товариства Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України» позивача звільнено з посади провідного інженера відділу автомобільних доріг та безпеки руху у зв`язку з ліквідації посади. Своє звільнення позивач вважає незаконним, оскільки відбулось з порушенням вимог законодавства щодо порядку звільнення працівників обраних до складу виборних профспілкових органів, а саме : ст.252 КЗпП України. Зокрема, вказує, що при повідомленні про звільнення 09 червня 2020 року, збори профспілкового комітету не проводились, згоди на його звільнення не надавалось, також згода не надавалась від Київської організації профспілок працівників автомобільного транспорту та шляхового господарства. 09 вересня 2020 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження (а.с.24-25). 06.11.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» просить відмовити у задоволенні позову та зазначає наступне. 09.06.2020 у зв`язку із введенням в дію нового штатного розпису працівників Компанії, [PERSON] було вручено під підпис повідомлення і попередження про ліквідацію його посади (провідний інженер відділу автомобільних доріг та безпеки руху) з подальшим звільненням по закінченню двомісячного терміну з дня вручення попередження згідно п.1 ст. 40 КЗпП міститься у матеріалах справи). Зазначають, що компанією не було запропоновано вакантних посад [PERSON] у зв`язку із тим, що станом на 09.06.2020 у штатному розписі Компанії були відсутні вакантні посади, які б відповідали освітньому рівню та кваліфікації [PERSON] (наявні були лише дві вакансії - уповноваженого з антикорупційної діяльності та провідного юрисконсульта, які не відповідали кваліфікації [PERSON] ). Також вказують, 08.07.2020 року було проведено збори первинної профспілкової організації АТ «ДАК «Автомобільні дороги України», які ініціював та скликав її голова - [PERSON] . На вказаних зборах [PERSON] як голова надав звіт про роботу профспілкової організації у 2020 році та звіт про використання коштів за період січня-лютого 2020 року. За результатами засідання зборів первинної профспілкової організації АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» [PERSON] достроково припинив повноваження голови первинної профспілкової організації АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за власним бажанням та було обрано нового голову первинної профспілкової організації АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» [PERSON] (копія протоколу у матеріалах справи). Зауважують, що оскільки [PERSON] достроково припинив повноваження голови первинної профспілкової організації АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за власним бажанням, тому визначені п.4 ст.252 КЗпП гарантії на нього не розповсюджувались та не обмежували її звільнення з ініціативи роботодавця (Компанії) на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України. Також зауважують, що Компанія листом №2/15-10/1553 від 09.07.2020 звернулась до новообраного голови первинної профспілкової організації АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» [PERSON] з проханням надати згоду на звільнення [PERSON] з займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП (вказаний лист вручено голові первинної профспілкової організації АТ «ДАК Автомобільні дороги України» [PERSON] нарочно 09.07.2020 під розпис), та первинною профспілковою організацією АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» протягом визначеного у статті 43 КЗпП строку не було надано відповідь на лист Компанії №2/15-10/1553 від 09.07.2020 щодо звільнення [PERSON] . Після закінчення двомісячного строку з моменту попередження [PERSON] про наступне вивільнення 07.08.2020 Компанією прийняла рішення у формі наказу №178-ВК про звільнення з посади провідного інженера відділу автомобільних доріг та безпеки руху [PERSON] у зв`язку з її ліквідацією. З наказом про звільнення [PERSON] було ознайомлено особисто під розпис 07.08.2020. Стверджують, що при звільненні позивача було дотримано вимог чинного трудового законодавства. Звертають увагу, що позивачем невірно розрахований середній заробіток, який розраховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. 25.11.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, подана представником позивача адвокатом Наїдко Л.В. (а.с.120-126), в якому вказав, що відповідач, обґрунтовуючи законність звільнення з дотриманням положень ст. 252 КЗпП України зазначає, що [PERSON] достроково припинив повноваження голови первинної профспілкової організації АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за власним бажанням. Вказане не відповідає дійсності, оскільки суперечить фактичним обставинам справи. [PERSON] не писав заяв про звільнення з голови первинної профспілкової організації АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за власним бажанням, а також не зазначав про це 08.07.2020 року на зборах первинної профспілкової організації АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» під час надання звіту за проведену роботу у 2020 році. Протокол зборів первинної профспілкової організації АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 7 від 08.07.2020 року, який було долучено позивачем до позовної заяви, спростовує доводи відповідача про звільнення позивача із посади голови первинної профспілкової організації АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за власним бажанням. Також звертає увагу на недотримання відповідачем вимог ст.49-2 КЗпП України, оскільки відповідач не пропонував позивачу жодної вакантної посади, а також не повідомляв про відсутність таких посад. Також зазначає, що , оскільки заздалегідь визначити строк розгляду справи є неможливим, позивач надає суду розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на день наступного судового засідання у даній справі, на 16.12.2020 року. При цьому вказують, що розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу має здійснюватися на підставі заробітку позивача за червень-липень 2020 року. Відповідно до довідки про доходи заробіток позивача за червень 2020 року склав 23 671,05 (20 робочих днів), а у липні 2020 року - 42 403,62 (23 робочі дні), що в сумі склало 99 380,98 грн. за 43 робочих днів. Розрахована позивачем середньоденна заробітна плата склала: 99 380,98 грн. \заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі) 43 (число відпрацьованих робочих днів (годин) = 2311,18 грн. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.08.2020 року по 16.12.2020 року (день наступного судового засідання у даній справі) складає: 2311,18грн. (розмір середньоденної заробітної плати) * 89 (кількість днів вимушеного прогулу, а саме: серпень 2020 року - 14 днів; вересень 2020 року - 22 дня; жовтень 2020 року- 21 день; листопад 2020 року - 21 день; грудень 2020 року - 11 днів) = 205695,02 грн. ( двісті п`ять тисяч шістсот дев`яносто п`ять гривень 02 копійки). 02.12.2020 від відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив (а.с.133-137), у яких представник відповідача вчергове звертає увагу суду на положення ч.4 ст.252 КЗпП України, що рішення затверджене протоколом первинної профспілкової організації АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 08.07.2020 №7 прийнято одноголосно та було підписане [PERSON] особисто, що має свідчити про те, що він бажає та не заперечує проти дострокового припинення його повноважень як голови первинної профспілкової організації АТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Стверджує, що ініціюючи та скликаючи збори із вказаних у протоколі питань, [PERSON] вже не мав бажання продовжувати виконання повноважень голови первинної профспілкової організації АТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Зазначає, що будь-які докази того, що [PERSON] не погодився з прийнятим рішенням затвердженим протоколом від 08.07.2020 № 7, про не добровільність підписання позивачем вказаного протоколу , відсутні. Також вказує, що з огляду на те, що [PERSON] достроково припинив повноваження голови первинної профспілкової організації АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за власним бажанням, гарантії визначені пунктом 4 статті 252 КЗпП на нього не розповсюджувались та не обмежували можливість його звільнення з ініціативи роботодавця (Компанії) на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП. Щодо доводів позивача про недотримання вимог ст.49-2 КЗпП України, вказують, що в повідомленні (попередженні) позивачу не було запропоновано вакантних посад у зв`язку із їх відсутністю з врахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, що наявні були лише дві вакансії - уповноваженого з антикорупційної діяльності та провідного юрисконсульта, які не відповідали кваліфікації. Вчергове звертає увагу суду на недотримання позивачем постанови КМУ №100 від 08.02.1995р. при розрахунку середнього заробітку. Вказує, що за червень 2020 року [PERSON] відпрацьовано 20 робочих днів, всього нараховано 23671,05 грн. До складу нарахованої заробітної плати входить одноразова винагорода у сумі 3 641,70 грн., що не враховується при обчисленні середньої заробітної плати (23671,05 - 3641,70 = 20029,35 грн.) За липень 2020 року [PERSON] відпрацьовано 13 робочих днів, всього нараховано 42403,62 грн. До складу нарахованої заробітної плати входять: одноразова винагорода в сумі 3641,70 грн., відпускні у сумі 7918,80 грн. та матеріальна допомога у сумі 19522,18 грн., що не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати (42403,62 - 3641,70 - 7918,80 - 19522,18 = 11320,94 грн.). З 11.08.2020 по 16.12.2020 (день наступного засідання) - 90 робочих днів (станом на день наступного засідання 16.12.2020). Середньоденна заробітна плата [PERSON] складає: (20029,35 грн. + 11320,94 грн.): (20+13) = 950,01 грн.; 950,01 грн. * 90 робочих днів = 85500,90 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Наїдко Л.В. повністю підтримали заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини, просили суд позов задовольнити. Позивач [PERSON] додатково пояснив, що на нього здійснювався адміністративний тиск, щоб він добровільно пішов з посади голови профспілки. Дміністратицією підприємства були ініційовані збори. Він не складав заяви про дострокове припинення повноважень голови профспілкової організація, був переобраний на зборах первинної профспілкової організації у зв`язку з тим, що його посаду на підприємстві скорочено. Після зборів він написав заяву про вихід з членів профспілки. Представник відповідача адвокат Єрмаков М.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, тимчасово виконуючий обов`язки голови правління Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Плиско В.Ф. на судовий розгляд справи не з`явився, пояснень по суті позову не подав. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, витребувані та надані суду письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно із записами в трудовій книжці позивача [PERSON] (а.с.7-10) він розпочав свою трудову діяльність в Акціонерному товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (до перейменування - ВАТ АТ «ДАК «Автомобільні дороги України») у вересні 2009 року, у якому працював, звільнявся та переводився на різні посади, в тому числі: з 3 вересня 2009 року - працював на посаді провідного інженера відділу вагового і габаритного контролю транспортних засобів тимчасово на період соціальної відпустки основного працівника; 29 квітня 2011 року звільнений з посади провідного інженера відділу вагового і габаритного контролю транспортних засобів у зв`язку із закінченням терміну трудового договору; з 21 вересня 2011 року прийнятий на посаду начальника технічного відділу філії «Спецавтобаза» ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»; 19 жовтня 2011 року переведений на посаду провідного інженера відділу вагового і габаритного контролю транспортних засобів тимчасово на період соціальної відпустки основного працівника; 11 березня 2013 року звільнений з посади провідного інженера відділу вагового і габаритного контролю транспортних засобів у зв`язку із закінченням строку трудового договору; 23 червня 2014 року призначений на посаду провідного інженера відділу з підготовки виробництва та маркетингу; 25 червня 2015 року за сумлінну працю в системі дорожнього господарства він нагороджений грамотою ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»; з 10 січня 2017 року переведений на посаду провідного інженера відділу підготовки виробництва та механізації; з 07 березня 2017 року був переведений на посаду провідного інженера виробничого відділу; з 09 листопада 2017 року був переведений на посаду провідного інженера відділу контролю якості; з 10 грудня 2018 року переведений на посаду провідного інженера сектору рухомого майна та виробничого обладнання відділу корпоративних відносин та обліку майна; з 25 лютого 2020 року переведений на посаду провідного інженера відділу автомобільних доріг та безпеки руху, на якій працював до свого звільнення. 10 серпня 2020 року позивача звільнено з займаної посади (провідного інженера відділу автомобільних доріг та безпеки руху) у зв`язку з її ліквідацією на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України згідно з наказом №178-ВК від 07.08.2020 (а.с.6,9 (на звороті). Підставою для звільнення в зазначеному наказі №178-ВК від 07 серпня 2020 року зазначено: штатний розпис працівників апарату АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 09.06.2020; повідомлення [PERSON] від 09.06.2020 про ліквідацію посади; лист АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 09.07.2020 №2/15-10/1553; Закон України «Про зайнятість населення». Встановлено, що 09 червня 2020 року позивачу було вручено Повідомлення (а.с.5), у якому зазначено, що у зв`язку із введенням в дію з 09 червня 2020 року нового штатного розпису працівників апарату АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» його посада провідного інженера відділу автомобільних доріг та безпеки руху ліквідована; [PERSON] підлягає скороченню по закінченню двомісячного терміну з дня цього попередження за п.1 ст.40 КЗпП України. Разом з цим встановлено, що на момент вручення вказано попередження позивач [PERSON] обіймав посаду голови первинної профспілкової організації АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (до перейменування - ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України») з 30 листопада 2015 року та був звільнений з цієї посади в результаті обрання нового голови профспілкового комітету 08 липня 2020 року, що підтверджується відповідними протоколами зборів профспілкового комітету АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (до перейменування - ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України») від 30.11.2015 та від.08.07.2020 (а.с.12, 18-19). При цьому, як вбачається зі змісту Протоколу зборів профспілкового комітету АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 08.07.2020 (а.с.18-19), питання обрання голови профспілкового комітету, казначея профкому розглядалось відповідно до затвердженого порядку денного зборів. Було заслуховано голову зборів - [PERSON] - голову профспілкового комітету з приводу звільнення працівників, що займають посади голови профкому та казначея профкому у зв`язку зі скороченням чисельності штату, та було запропоновано надати пропозиції обрання нового голови, казначея, секретаря профкому та членів профкому (а.с.19). Листом від 01/01/21 від 13.01.2021 Первинна профспілкова організація «ДАК «Автомобільні дороги України» в особі новообраного голови профкому Шевчук ІА. Повідомила Бориспільському міськрайонному суду київської області про те, що 08.07.2020 [PERSON] було подано заяви про виключення його з членів профспілкової організації, а також, що 09.07.2020 т.в.о. голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» [PERSON] листом №2/15-10/1553 від 09.07.2020 звернувся до Первинної профспілкової організації для отримання згоди на звільнення. Також зазначено, що 10.07.2020 [PERSON] було виключено з членів профспілкової організації на підставі його заяви, та з урахуванням того, що [PERSON] самостійно вийшов з профспілкової організації та вже не був її членом, відповідно до ста. 43-1 КЗпП України попередня згода виборного органу первинної профспілкової організації на звільнення не потрібна. На вимогу суду щодо надання згоди на звільненні [PERSON] , первинна профспілкова організація АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» повідомила про відсутність своїх заперечень з цього приводу (а.с.156-157). Разом з цим, як вбачається зі змістом Протоколу засідання профспілкового комітету Первинної профспілкової організації ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 10.07.2020 №1 (а.с.158) вбачається, що на засіданні профкому за відсутності [PERSON] та представника адміністрації АТ Первинна профспілкова організація «ДАК «Автомобільні дороги України» було розглянуто клопотання т.в.о. голови правління АТ Первинна профспілкова організація «ДАК «Автомобільні дороги України» [PERSON] (лист №2/15-10/1553 від 09.07.2020) про отримання згоди первинної профспілкової організації на звільнення працівників у зв`язку зі скороченням чисельності штату відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, та постановлено: виключити [PERSON] з профспілкової організації згідно поданої заяви від 08.07.2020 року. З дослідженої в судовому засіданні копії заяви [PERSON] від 08.07.2020 на ім`я голови первинної профспілкової організації ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», він просив виключити його з членів профспілкової організації (а.с.159). Водночас, згідно з інформацією з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 14.01.2021 головою Первинної профспілкової організації ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» значяться позивач - [PERSON] (а.с.160). Доказів того, що до повноважень профспілкового комітету Первинної профспілкової організації ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» віднесено питання виключення з членів профспілкової організації суду надано не було. Проте, ця обставина - виключення позивача з членів первинної профспілкової організації ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» не є визначальною для правильного вирішення даної цивільної справи. Так, судом встановлено, що на момент вручення попередження про скорочення посади та наступне звільнення були вручені позивачу 09.06.2020, тобто, в тому час, коли він обіймав посаду голови первинної профспілкової організації. У цьому зв`язку суд враховує наступне. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ст. 43 Конституції України). Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (ст. 43 Конституції України). Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до вимог ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. При цьому відповідно до ч.2 цієї статті, у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. За змістом ч.3 ст.43 КЗпП України подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. За змістом ч.5 ст.43 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору. Згідно з вимогами ч.3 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок). Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.252 КЗпП України працівникам підприємств, установ, організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. За змістом ч.3 цієї статті звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок). Відповідно до вимог ч.4 ст.252 КЗпП України звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення строку, на який обирався цей склад (крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі у зв`язку із станом здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, або вчинення працівником дій, за які законом передбачена можливість звільнення з роботи чи служби). Така гарантія не надається працівникам у разі дострокового припинення повноважень у цих органах у зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків або за власним бажанням, за винятком випадків, якщо це пов`язано із станом здоров`я. Встановлено, що в порушення вищенаведених вимог ст.252 КЗпП України відповідач вручив позивачу - голові первинної профспілкової організації АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» повідомлення про скорочення займаної позивачем посади та наступне звільнення, а також, незважаючи на те, що позивач достроково припинив свої повноваження внаслідок переобрання у зв`язку з ліквідацією його посади, отже не за власним бажанням, відповідач не забезпечив йому гарантії, передбачені ч.4 ст.252 КЗпП України та звільнив позивача. Заперечення відповідача, що позивач подав заяву про виключення його з профспілки, а також був головою зборів, на яких вирішувалось питання про його переобрання, як на підтвердження добровільного припинення позивачем повноважень голови первинної профспілки, суд вважає безпідставними та необґрунтованими. Так, зі змісту протоколу зборів профспілкового комітету АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» №7 від 08.07.2020 (а.с.18-19) вбачається, що на цих зборах питання щодо виключення позивача з членів профспілки не вирішувалось, що підтверджує доводи позивача, що така заява, адресована на ім`я голови первинної профспілкової організації (а.с.159), була подана після проведення зборів. Крім того, як зазначено в порядку денному (п.2 «Обрання нового голови профспілкового комітету, заступника профспілкового комітету, казначея профкому, секретаря профкому, членів профкому»), на зборах вирішувалось питання щодо переобрання усього складу профспілкового комітету та відсутні дані щодо добровільного складання усіма зазначеними особами своїх повноважень, в тому числі позивачем. Навпаки, з наведеного в протоколі виступу позивача [PERSON] вбачається, що він виступав з приводу звільнення працівників що займають посади голови профкому та казначея профкому у зв`язку зі скороченням чисельності штату (тобто з ініціативи роботодавця), заяви про добровільне припинення повноважень не робив та не складав. Сам факт вручення позивачу повідомлення про наступне звільнення 09.06.2020, задовго до проведення вказаних зборів та до припинення його повноважень голови первинної профспілкової організації, свідчить про наміри відповідача звільнити позивача в порушення вищенаведених вимог ст.252 КЗпП України. Крім того встановлено, що в порушення вищенаведених вимог ст.43 КЗпП України та ст.41 Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення позивача здійснено без попередньої згоди первинної профспілкової організації та без вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок). Суд звертає увагу, що в порушення вимог ч.3 ст.49-2 КЗпП України відповідач, одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці не пропонував позивачу іншу роботу на цьому самому підприємстві. Проте, як встановлено в ході даного судового розгляду вільні на момент звільнення посади уповноваженого з антикорупційної діяльності та провідного юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи юридичного управління згідно з дослідженими Посадовими інструкціями (а.с.171-174, 175-177) потребували юридичної або економічної освіти та стажу роботи за фахом, і позивач визнав, що не має відповідної освіти та стажу. Водночас, встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини дають суду дійти висновку, що відповідачем були допущені грубі порушення прав позивача внаслідок його звільнення всупереч вимогам ст.252 КЗпП України та з порушенням встановленого порядку, передбаченого ст.43 КЗпП України та ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Відповідно до вимог ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. А тому, позов позивача щодо поновлення його на роботі на займаній посаді провідного інженера відділу автомобільних доріг та безпеки руху АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» з дати звільнення, з 11.08.2020, підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч.2 ст.235 КЗпП України, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У зв`язку з цим, підлягає частковому задоволенню вимога позивача щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з за період з 12.08.2020 по дату ухвалення судового рішення - 19.01.2020 включно (111 робочих днів), проте з урахуванням середньоденної заробітної плати, розрахованої відповідачем в розмірі 950,01 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (зі змінами та доповненнями), який становить 695 гривень 28 копійок, що підтверджується довідкою АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» №3 від 18 січня 2021 року (а.с.167). Проведений позивачем розрахунок на підставі довідки про доходи за період лютий 2020 по липень 2020 включно (а.с.20) суд вважає необґрунтованим, оскільки, як видно з довідки : доходи позивача в липні 2020 року майже вдвічі перевищували доходи позивача, які він отримував в інші місці, що, як визнано позивачем, пов`язано з виплаченою йому при звільненні компенсацією за невикористану відпустку та вихідною допомогою, які не враховуються при розрахунку середнього заробітку відповідно до вищевказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.08.2020 по 19.01.2021 включно (111 робочих днів) в розмірі 105462 гривні 21 копійка. Згідно з ч.5 ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Строк звернення з позовом до суду визначений ст.232 КЗпП України позивачем не порушений. Відповідно до вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України та ст.ст.4,5,6 Закону України «Про судовий збір», оскільки позивач звільнений від сплати судового збору щодо вимоги про поновлення на роботі, на користь держави слід стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80коп. за немайновою вимогою про поновлення на роботі, та 1054 грн. 62 коп. за вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (1% від задоволеної вимоги), всього на загальну суму 1895 гривень 42 копійки. Щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу представник позивача заявив, що такі докази будуть подані до суду після ухвалення рішення суду. Відповідно до п.4 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. На підставі викладеного,

Outcome: partial