Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

09.01.2020 року представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 31947,50 грн. - додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.10.2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , який після розірвання шлюбу проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. За рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2019 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі 2027 грн., щомісячно, починаючи з 10.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, зазначених коштів позивачці не вистачає на належне утримання дитини, оскільки [PERSON] часто хворіє. Загальна сума додаткових витрат понесених на лікування дитини становить 63895,00 грн. ВІд добровільної участі у додаткових витратах на дитину відповідач відмовляється. Зазначила, що відповідач працює, інших утриманців немає, має задовільний стан здоров`я та має можливість сплатити 50% додаткових втрат на дитину, а саме 31947,50 грн. Вказані обставини стали підставою для її звернення до суду з вказаним позовом. Представник позивача в призначене судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі. Посилався на те, що планує добровільно надавати допомогу на утримання сина. Окрім того, надав суду квитанції на підтвердження здійснення виплат на лікування дитини за його рахунок 24.05.2019 року на суму 275,00 грн. та 16.05.2019 року на суму 1630,00 грн. До того ж, долучив дві квитанції на підтвердження належного виконання ним зобов`язання зі сплати аліментів. Судові витрати просив покласти на позивача. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, оглянувши речові докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справви і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 18 червня 2004 роуц між сторонами було укладено шлюб, який було розірвано за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2012 року справа №2/1412/4265/12. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). З Довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про реєстрацію місця проживання від 07.05.2019 року, за вих. №2-252/02-30/19 та паспорту серії [NUMBER] виданого Жовтневим РВ УДМС України в Миколаївській області на ім`я [PERSON] вбачається, що неповнолітній [PERSON] проживає та зареєстрований разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2019 року по справі №487/3569/19 з відповідача на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2027 грн., щомісячно, починаючи з 10.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-III, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Сімейним Кодексом України закріплено принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається вказаною статтею. Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Наявність таких додаткових витрат з урахуванням положень ст. 81 ЦПК України має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. За ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. За загальним правилом, визначеним ч.1 ст.182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). З урахуванням таких положень закону, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд повинен встановити, чи доведені ці витрати, їх обсяг та враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Неповнолітній [PERSON] має захворювання - кифосколіоз І-ІІ ступенів та плоско-вальгусну деформацію стопи, що підтверджується Довідкою рентген кабінета КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Миколаєва» від 05.06.2018 року, Консультативним висновком лікаря від 27.09.2019 року, Медичними довідками «Клініки доктора Ігнатьєва» від 24.10.2019 року та від 28.10.2019 року. З метою лікування вищенаведених захворювань [PERSON] було здійснено лікування на загальну суму 20650 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №63 від 28.10.2019 року на суму 5000,00 грн., квитанцією до прибуткового касового ордеру №102 від 29.11.2019 року на суму 4850,00 грн., квитанцією до прибуткового касового ордеру №48 від 26.10.2019 року на суму 5000,00 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера №31 від 24.10.2019 року на суму 5000,00 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера №31 від 29.09.2019 року на суму 800,00 грн. за консультацію лікаря. 13.06.2017 року [PERSON] у медичному центрі «Стамотологія Гранд» ПП АКЛІД було поставлено діагноз: глибокий карієс 25,26,35,36,46 зубів, перший клас по Енглю скупченості зубів у фронтальній ділянці верхньої та нижньої щелепи, дистопія 23 зуба, дистонія і ретенція 43 зуба та призначено лікування, зміст якого міститься у виписці з медичної картки [PERSON] . Згідно Акту виконаних робіт у медичному центрі «Стамотологія Гранд» ПП АКЛІД, [PERSON] було здійснено лікування відповідно до поставленого діагнозу на загальну суму 23735,00 грн. Дані витрати підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордера №421 від 03.07.2017 року на 1470,00 грн. (лікування карієсу 35, 36 зубів); квитанцією до прибуткового касового ордера №350 від 13.06.2017 року на суму 2105 грн. (лікування карієсу 25, 26 зубів); квитанцією до прибуткового касового ордера №445 від 12.07.2017 року на суму 780 грн. (лікування карієсу 46 зуба); квитанцією до прибуткового касового ордера №453 від 17.07.2017 року на суму 8505 грн. (проклейка брекетів); квитанція до прибуткового касового ордера №531 від 12.09.2017 року на суму 400,00 грн. (ортодонтичний прийом); квитанція до прибуткового касового ордера №570 від 13.10.2017 року на суму 1450,00 грн. (ортодонтична гінгівектомія); квитанція до прибуткового касового ордеру №609 від 15.11.2017 року на 2300,00 грн. (ортодонтичний прийом, пластина); квитанція до прибуткового касового ордера №623 від 18.12.2017 року на 800 грн. (ортодонтичний прийом); квитанція до прибуткового касового ордера №24 від 19.01.2018 року на 400 грн. (ортодонтичний прийом); квитанція до прибутового касового ордера №49 від 23.02.2018 року (ортодонтичний прийом); квитанція до прибуткового касового ордера №63 від 13.03.2018 року на 400 грн. (ортодонтичний прийом); квитанція до прибуткового касового ордера №85 від 10.04.2018 року на 800 грн. (ортодонтичний прийом); квитанція до прибуткового касового ордера №107 від 14.05.2018 року на 400 грн. (ортодонтичний прийом); квитанція до прибуткового касового ордера №1 від 11.06.2018 року на 430 грн. (ортодонтичний прийом); квитанція до прибуткового касового ордера №б/н від 12.07.2018 року на 830 грн. (ортодонтичний прийом); квитанція до прибуткового касового ордера №б/н від 24.09.2018 року на 915 грн. (ортодонтичний прийом); квитанція до прибуткового касового ордера №б/н від 475 грн. (ортодонтичний прийом); квитанція до прибуткового касового ордера №б/н від 07.12.2018 року на 475 грн. (ортодоничний прийом). Окрім вищенаведеного, позивач надала суду такі докази звернення за стоматологічним лікуванням неповнолітнього [PERSON] до даного медичного центру «Стамотологія Гранд» ПП АКЛІД: Акт виконаних робіт №709 від 08.02.2019 року на 8620,00 грн. та квитанції до прибуткових ордерів №943 від 25.02.2019 року на 7000 грн. та №1164 від 06.03.2019 року на 06.03.2019 року на 1620 грн.; Акт виконаних робіт №3316 від 12.06.2019 року на суму 915 грн. та чек № 1119 на суму 915 грн.; Акт виконаних робіт №3764 від 03.07.2019 року на 475,00 грн. та квитанція до прибуткового касового ордеру №3547 від 03.07.2019 року на 475,00 грн.; Акт виконаних робіт №4560 від 01.08.2019 року на 4700,0 грн. та чек №228 від 01.08.2019 року на дану ж суму; Акт виконаних робіт №5451 від 04.09.2019 року на 1015,00 грн. та квитанція до прибуткового касового ордеру №5110 від 04.09.2019 року на суму 1015,00 грн.; Акт виконаних робіт №6178 від 03.10.2019 року на 525,00 грн. та чек №833 від 03.10.2019 року на 525 грн.; Акт виконаних робіт №7038 від 07.11.2019 року на 1355,00 грн. та чек №1410 від 29.11.2019 року на 355 грн. та квитанція до прибуткового касового ордеру №6615 від 07.11.2019 року на 1000 грн. Суд не приймає в якості належних та допустимих доказів посилання позивача на Акт виконаних робіт №2656 від 16.03.2019 року на 1630,00 грн. та чек №876 від 16.05.2019 року на суму 1630,00 грн.; Акт виконаних робіт №2855 від 24.05.2019 року на суму 275,00 грн. та чек №956 від 24.05.2019 року на суму 275,00 грн. як на підтвердження понесення нею додаткових витрат на лікування неповнолітнього сина в медичному центрі «Стамотологія Гранд» ПП АКЛІД, оскільки відповідачем доведено факт сплати даних грошових коштів ним особисто, про що свідчать надані ними чеки. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позивачем було здійснено додаткові витрати на лікування неповнолітнього [PERSON] в «Клініці доктора Ігнатьєва» на загальну суму 20650 грн., у медичному центрі «Стамотологія Гранд» ПП АКЛІД на загальну суму 41340,00 грн. Отже, загальна сума понесених позивачем витрат на лікування сина складає 61990,00 грн. За такого, з відповідача підлягає стягненню 50% витрат понесених [PERSON] на лікування неповнолітнього [PERSON] , що складає 30995,00 грн. При цьому, суд не приймає посилання позивача на добросовісну сплату аліментів на утримання неповнолітнього сина, яке підтверджено ним дублікатами квитанцій №93201819887191362142 від 17.09.2017 року на суму 700,00 грн. та №93201819877734417967 від 06.09.2019 року на суму 250 грн., як на підставу для зменшення суми додаткових витрат, оскільки сплата аліментів, це обов`язок відповідача відповідно до рішення суду, та не має правового значення при вирішення спору щодо понесення додаткових витрат на дитину. Відповідно до частин 1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року, №10, «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Отже, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 815,58 (60449,75 грн. - сума задоволених вимог х100% : 110545,06 грн. = 97%; 97% х сума заявлених вимог 840,80 грн.: 100% = 815,58). Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, судовий збір в розмірі 25,22 грн. підлягає компенсації за рахунок держави.

Outcome: approved