Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

08 лютого 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач зазначив, що вони з відповідачем з 12 червня 1993 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну доньку, яка досягла повноліття. З травня 2007 року сторони не підтримують шлюбні відносини, проживають за різними адресами, спільне життя не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю, втрату взаємоповаги та взаємодовіри. Спільне подружнє життя суперечить його інтересам, збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, шлюб укладений між ним та відповідачем у Землянківській сільській раді Глобинського району Полтавської області 12 червня 1993 року, актовий запис №6, розірвати. У підготовче засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримував в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності позовні вимоги визнала, проти зрозірвання шлюбу не заперечувала. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 12 червня 1993 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, серія [NUMBER], виданим Землянківською сільською радою Глобинського району Полтавської області, актовий запис №6 (а.с. 7). Від вказаного шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Крім того, судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають за різними адресами, спільне життя не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю, втрату взаємоповаги та взаємодовіри. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved