Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

08 лютого 2021 року позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок позначений літерою «А» з верандою позначеною літерою «а», загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м., літню кухню позначену літерою «Б», веранду позначену літерою «б», сарай позначений літерою «В», погріб позначений літерою «п/В», сарай позначений літерою «Г», криницю позначену за номером 1, огорожу позначену за номером 2, ворота з хвірткою позначені за номером 3, ворота позначені за номером [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 10. До дня смерті спадкодавець [PERSON] була зареєстрована та проживала в с. Очеретня, Погребищенського району, Вінницької області, що підтверджується довідкою Очеретнянської сільської ради, Погребищенського району, Вінницької області. За життя спадкодавець, користуючись своїм правом, передбаченим статтею 1234 ЦК України, зробила заповітне розпорядження, яким заповіла їй, [PERSON] , все майно, що належало їй на праві власності, заповіт посвідчений 01 квітня 2019 року секретарем виконкому Очеретнянської сільської ради, Погребищенського району, Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за № 81. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав [PERSON] згідно запису погосподарської книги Очеретнянської сільської ради №3, розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок, господарські будівлі та споруди розташований на земельній ділянці, яка була передана спадкодавцю для їх будівництва та обслуговування згідно записів погосподарської книги № 3. Вона, як спадкоємець за заповітом на спадкове майно спадкодавця, має право на успадкування майна, зазначеного в заповіті. Заява до нотаріального органу про прийняття спадщини нею була подана у передбачений законодавством строк ( спадкова справа № 193/2019 ). Після її звернення до нотаріального органу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом було оформлено право власності на її ім`я на земельну ділянку, цільове призначення якої є для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також на грошові вклади. В частині видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, господарські будівлі та споруди їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, свідоцтва про право власності на будинковолодіння та його реєстрації у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації. Також нотаріусом їй було роз`яснено, що згідно підпункту 4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Державним нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Правовстановлюючий документ, який підтверджував би право власності на житловий будинок ( свідоцтво про право власності ), за життя [PERSON] в КП «Вінницьке об`єднане бюро технічної інвентаризації» не був зареєстрований, а на померлих дані документи не реєструються. У зв`язку з тим, що будинок не зареєстрований в органах БТІ, вона в даний час не може оформити на себе право власності через нотаріальний орган, така можливість оформити свої спадкові права в нотаріальному органі втрачена. За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, вона змушена звернутися із цим позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву, в якій просить позовну заяву розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 33). Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте направив до суду телефонограму, в якій просить розгляд справи провести без участі представника міської ради, позовні вимоги визнає та судовий збір просить залишити за позивачем (а.с. 76). В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до відомостей, які містяться у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами від 28.05.2019 року, вищезазначені об`єкти нерухомості побудовані в період з 1941 по 1975 роки ( а.с. 11-14). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 10 (а.с. 7). На день смерті вона постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 17). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , та які належали померлій, що підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданим приватним підприємцем [PERSON] від 28.05.2019 року (а.с. 11-14). За життя [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, посвідчений 01.04.2019 року секретарем виконкому Очеретнянської сільської ради, Погребищенського району Вінницької області, за реєстровим № 81, згідно із яким [PERSON] заповідала позивачці -[PERSON] все своє майно ( а.с. 8). Позивачка у встановлений законом строк спадщину після смерті [PERSON] прийняла, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини до Погребищенської державної нотаріальної контори, що підтверджується копіями матеріалів спадкової справи № 193/2019 щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 40-74). Однак, нотаріусом після відкриття спадкової справи позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.10). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В роз`ясненнях, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначено, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Частиною.1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. В контексті обставин справи суд вважає, що визнання позову представником відповідача, який як орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями розпоряджатися майном територіальної громади, до якої може перейти право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] у разі визнання його судом відумерлою спадщиною, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку, що з метою захисту майнових прав позивачки за нею необхідно визнати право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані по [ADDRESS] . Ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, та беручи до уваги те, що позивачка бажає судові витрати, пов`язані з розглядом справи, залишити за собою, суд не вбачає підстав стягувати із відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved