Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

08.10.2019 року до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області поступила позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, в якій позивач просила стягнути з відповідача 20000 грн одержаного авансу та судові витрати у справі. Свій позов позивач мотивує тим, що на початку 2017 року з відповідачем була досягнута усна домовленість з приводу придбання позивачем [PERSON] у відповідача [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] , право на який відповідач повинна була оформити в порядку одержання спадщини після одержання авансу. Вартість будинковолодіння сторонами була визначена у розмірі 40000 грн. На підставі вказаної усної домовленості, в рахунок майбутнього укладення договору купівлі - продажу вказаного будинку, в рахунок майбутньої оплати вартості вказаного майна, позивач передала відповідачу 20 000 грн., що підтверджується розпискою, написаною відповідачем [PERSON] власноручно від 15 березня 2017 року, про одержання вказаної суми авансу. Однак з вини відповідачки у нотаріальному порядку договір купівлі-продажу так і не було укладено, оскільки відповідачка не виготовила документи, необхідні для продажу будинку. Відповідачем [PERSON] поданий відзив на позов, в якому остання просить відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свою позицію тим, що усно домовилася з позивачкою про те, що у зв`язку з проживанням останньої у будинку, який в порядку спадкування мав перейти до відповідачки, вона отримала від позивача 20000 грн на оформлення спадкових прав та які мала повернути після продажу будинку в майбутньому. Разом з тим, оформити свої спадкові права відповідачка не змогла через необхідність встановлення родинних зв`язків в судовому порядку, лікування і поховання чоловіка та власне тривале лікування, тому процес спадкування у неї затягнувся у часі, що унеможливило своєчасно повернути отримані кошти. Позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив, в якому остання вважала, що у такий спосіб відповідачка намагається уникнути цивільної відповідальності, підміняючи поняття авансу та позики. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №1940202462762, причини неявки не повідомила. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що згідно рішення Корсунь-Шевченківського районного суду від 26.01.2018 року, яке набрало законної сили 26.02.2018 року у справі №699/706/17 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Гарбузин Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зареєстрована та жителька [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] , є троюрідною сестрою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Також вказаним рішенням встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Померлий заповіт не залишив, заявниця є спадкоємцем п`ятої черги за законом та подала заяву про прийняття спадщини, що підтверджується довідкою Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори від 29.03.2017 року №414/01-16, заведена спадкова справа № 214/2012 від 20.04.2012 року. Крім [PERSON] заяву про прийняття спадщини за законом після [PERSON] в нотаріальну контору подав [PERSON] (а.с.34-35). На початку 2017 року між сторонами у справі, що розглядається судом, була досягнута усна домовленість з приводу придбання позивачем [PERSON] у відповідача [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] , право на який відповідач повинна була оформити в порядку одержання спадщини після одержання авансу. Вартість будинковолодіння сторонами була визначена у розмірі 40000 грн. На підставі вказаної усної домовленості, в рахунок майбутнього укладення договору купівлі - продажу вказаного будинку та оплати його вартості, позивач передала відповідачу 20000 грн., що підтверджується розпискою, написаною відповідачем [PERSON] власноручно від 15 березня 2017 року, про одержання вказаної суми авансу (а.с.11-12). Відповідач запевнила, що оформить документи на будинок протягом кількох місяців, а потім буде укладено у нотаріальному порядку договір купівлі-продажу вказаного будинку. Однак з вини відповідачки у нотаріальному порядку договір купівлі-продажу так і не було укладено, оскільки відповідачка не виготовила документи, необхідні для продажу будинку. 23.01.2018 року позивач письмово повідомила відповідача про відмову від укладення договору купівлі-продажу і просила повернути аванс у сумі 20000 грн (а.с.12-13). На що відповідач 30.01.2018 року повідомила письмово, що вона визнає одержання 20 000 грн від позивача, проте ще не оформила документи про право власності на вказаний будинок (а.с.14). У відзиві на позов відповідач зазначає, що позивач безоплатно проживала у будинку [ADDRESS] , у неї були відсутні кошти на оформлення документів на вказаний будинок, який вона отримала у спадок, тому позивач надала їй 20000 грн, які вона зможе повернути після продажу вказаного будинку. Тривалість оформлення документів обгрунтовує тим, що в судовому порядку довелося встановлювати факт родинних відносин із спадкодавцем ( справа №699/706/17, а.с.34-35), [INFO] помер її чоловік [PERSON] (а.с.37), у жовтні 2018 року їй була проведена операція, що підтверджується випискою із медичної карти № 11577 (а.с.36). Стороною позивача подано відповідь на відзив та зазначено, що розписка відповідача від 15.03.2017 року не містить відомостей, що вона отримала кошти в борг, вказана сума є авансом. Також позивач зазначає, що вона ніколи не проживала у спірному будинку, що підтверджується довідкою КП «ВЖ РЕУ» (а.с.44). Згідно ч.1, 3 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, то вона вважається авансом. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі, що передбачено ст.657 ЦК України. З огляду на викладене, на відміну від завдатку, аванс - це лише платіж у рахунок виконання зобов`язання. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання. Правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Внесення завдатку, як способу виконання зобов`язання, може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Оскільки договору купівлі-продажу будинку, який би за змістом та формою відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, то передані позивачем відповідачу кошти у розмірі 20000 грн. є авансом. Такий висновок суду узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 28.08.2019 року у справі №128/1885/14-ц та від 27.11.2019 року у справі №520/6286/16-ц. Суд критично, як спробу уникнути цивільної відповідальності, оцінює відзив відповідача, що позивач безоплатно проживала у будинку [ADDRESS] , у неї були відсутні кошти на оформлення документів на вказаний будинок, який вона отримала у спадок, тому позивач надала їй 20000 грн, які вона зможе повернути після продажу вказаного будинку, оскільки вказані обставини не підтверджені доказами. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивач зазначила, що нею було витрачено 600 грн на оплату послуг адвоката, що нею зазначено у позові. Згідно ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 03.10.2019 року, укладений між адвокатом Кіхтенко Н.І. та [PERSON]. Згідно п.1.1. вказаного договору адвокат приймає на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги, згідно п.4.2. клієнт оплачує вказані послуги в сумі 600 грн, про що надано квитанцію від 08.10.2019 року (а.с.16-18, 21). Суду надано акт виконаних робіт, калькуляцію вартості правничої допомоги, в яких детально описано перелік наданих юридичних послуг, затрачений час, їхню вартість (а.с.19-20). Враховуючи категорію справи, затрачений час, обсяг наданих послуг, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 600 грн є співмірними і стягує з відповідача на користь позивача вказану суму.

Outcome: approved