Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

09 вересня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначила, що вона мешкає в гуртожитку [ADDRESS] відповідно до договору найму житла від 01 травня 2021 року. Крім неї в кімнаті гуртожитку зареєстрована її донька, яка 24 липня 2015 року виїхала до Російської Федерації, де мешкає до теперішнього часу. Наявність реєстрації відповідачки у кімнаті створює для неї низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Вважаючи, що відповідачка втратила право користування вказаним житлом, просить визнати її такою. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору найму (оренди) № 60-62 від 01 травня 2021 року, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] , останній надається в оренду кімнати [NUMBER], розташованому за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.1.2.5 даного договору разом з наймачем [PERSON] може проживати її син [PERSON] та донька [PERSON] . Статтею 71 Житлового кодексу України передбачений шестимісячний строк, протягом якого за тимчасовою відсутністю членів сім`ї наймача за ними зберігається жиле приміщення. У випадку відсутності за поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Даною нормою матеріального закону, крім того, передбачений перелік випадків зберігання жилого приміщення понад встановлений строк. Зважаючи на вимоги ст. 72 ЖК України особа може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені ст. 71 ЖК України строки. Як роз`яснено у п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданної 15.10.2019 року Управлінням з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг маріупольської міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з акту про фактичне місце проживання особи, складеного мешканцями гуртожитку [NUMBER] , [PERSON] зареєстрована та мешкає в гуртожитку [ADDRESS] . Заборгованості по сплаті комунальних послуг не має. Крім неї зареєстрована [PERSON] , яка з липня 2015 року в гуртожитку не мешкає. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка визнала позовні вимоги, її визнання не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки відповідачка понад встановлені законодавством строки відсутня за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги.

Outcome: approved