Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

09.12.2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» за договором Балашов О.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №LVLCAK12300022 від 10.08.2007 року у розмірі 66685,17 Євро, що за курсом 27,89 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.10.2019 року складає 1859849,39грн. та судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 27897,74 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №LVLCAK12300022 від 10.08.2007 року, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 14170,53 доларів Євро зі сплатою відсотків за користування ним на термін до 09.08.2012 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється наступним чином: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також з інших витрат згідно умов кредитного договору. Однак, [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, у встановлений строк кредит не повернув і станом на 21.10.2019 року його борг по кредитному договору №LVLCAK12300022 від 10.08.2007 року становить 66685,17 євро, з яких: 7636,31 євро - заборгованість за кредитом; 14059,63 євро - заборгованість по процентах за користування кредитом; 583,56 євро - заборгованість по комісії за користування кредитом; 44405,67 євро - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Такі дії відповідача свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.08.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №LVLCAK12300022 від 10.08.2007 року шляхом видачі готівкою через касу на строк з 10.08.2007 року по 09.08.2012 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 14170,53 Євро на наступні цілі: купівля автомобіля 10803,38 євро, 662,62 євро страхування перший рік, 107,15 євро - разова комісія банку за видачу кредиту, а також в тому числі 34 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, шляхом перерахування відповідно до п. 1.2 та у розмірі 2592,37 євро на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди в сумі 107,15 євро у момент надання кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2 даного договору. Періодом сплати вважається період з «10» по «15» число кожного місяця. Відповідно до п.2.1 договору, банк зобов`язується надати позичальникові кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п.1.1. договору, а також за умови виконання позичальником умов, передбачених п.2.2.7 договору. Згідно п.п.2.2.1 - 2.2.4 договору позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, які зазначені у договорі; сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до вимог договору, в тому числі здійснити повну сплату відсотків за користування кредитом не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Сплатити банку винагороду і комісію, визначені згідно п.п.3.7, 6.2, 7.1 договору. Відповідно до п.4.1 договору, у випадку порушення позичальником зобов`язань, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу , але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Згідно п.4.2 договору у випадку невиконання банком зобов`язань, по видачі кредиту згідно п.2.1.1 договору, за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п.2.2.7 договору, банк сплачує позичальникові пеню в розмірі 0,1 % від несвоєчасно виданої суми кредиту за кожний день прострочення виконання даного зобов`язання. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями частин 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №LVLCAK12300022 від 10.08.2007 року, заборгованість позичальника [PERSON] перед банком станом на 21.10.2019 року становить 66685,17 євро, яка складається з наступного: 7636,31 євро - заборгованість за кредитом; 14059,63 євро - заборгованість по процентах за користування кредитом; 583,56 євро - заборгованість по комісії за користування кредитом; 44405,67 євро - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Так, при розгляді вказаної справи суд застосовує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.12.2018 року по справі № 695/3474/17, де зазначено, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними, враховуючи законодавство на момент виникнення спірних відносин. Відповідно до положень абзацу 2 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Крім того, за змістом статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вимога позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості по комісії за користування кредитом до задоволення не підлягає, оскільки комісія в даному випадку не є послугою в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і ця умова укладеного між сторонами договору є нікчемною. При цьому, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, своєчасно у встановлений договором строк вказаний кредит не погашав та не повернув позичені кошти, заявлений позов підлягає до часткового задоволення і з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути 7636,31 євро - заборгованість за кредитом; 14059,63 євро - заборгованість по процентах за користування кредитом; 44405,67 євро - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, що в загальній сумі становить 66101,61 євро та станом на 21.10.2019 року відповідно до службового розпорядження НБУ складає 1843573,90 гривень. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 27897,74 грн.

Outcome: partial