overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

09 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив про розірвання шлюбу з [PERSON], що його було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області 18 січня 2008 року за актовим записом № 07. Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та просив про його задоволення. Проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, зазначені позивачем обставини не спростувала, доказів на заперечення позову суду не надала. Суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Судом встановлено, що 18 січня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 07 (а.с. 3). Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4), яка проживає разом із матір'ю. На час пред'явлення позову до суду сторони припинили подружні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

09 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила про розірвання шлюбу з [PERSON], що його було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Комсомольської міської ради Полтавської області 19 березня 1999 року за актовим записом № 59. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом із матір'ю. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, зазначені позивачем обставини не спростував, доказів на заперечення позову суду не надав. Суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Судом встановлено, що 19 березня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Комсомольської міської ради Полтавської області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 59 (а.с. 4). Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 12), дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 13), які проживають разом із матір'ю. Зі змісту позовної заяви вбачається, що з грудня 2013 року вони припинили подружні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть (а.с. 2). Миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

09 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 15.07.2007 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила провести розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 15.07.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-БВ № 034297, актовий запис № 1154. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія 1-БВ № 140584. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.03 2016 року було зупинено провадження по справі, та надано строк для примирення сторін терміном три місяці. Впродовж даного терміну сторони не примирились. Позивач вважає, що збереження сімї є неможливим. Як вбачається із матеріалів справи, сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення неможливим та наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

09 березня 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 01 червня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого 16.12.2014 року народився син [PERSON]. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, посилаючись на ст. 84 СК України просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги та наполягала на задоволенні позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 180 гривень. Відповідач в жодному судовому засіданні не зявився, хоча належним чином відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 74 ЦПК України був повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується копіями повісток про виклик до суду в матеріалах справи: (а.с.20) на 30.03.2016 року, (а.с.24,25) виклик на 05.04.та 18.04. 2016 року, (а.с.28) виклик на 29.04.2016 року. Оскільки від відповідача не надійшло до суду повідомлення про причини неявки, то суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вважає, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 01 червня 2013 року в відділі державної актів цивільного стану реєстрації служби Шеченківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 36, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 205373 від 01.06.2013 року в матеріалах справи (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] (а.с.9), [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 380152 від 23.12.2014 року (а.с.9), який проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося і сторони розійшлися, в даний час проживають окремо. На теперішній позивач не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, що підтверджується витягом з наказу про відпустку з місця роботи позивача [PERSON] закладу охорони здоровя «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (а.с. 10) Відповідно до частини 2 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини суд повинен виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зважаючи на те, що позивач займається вихованням спільної з позивачем малолітної дитини, суд вимоги позивача про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 180 гривень задовольняє в повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

09 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що 01.06.2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №141. Від спільного проживання мають дитину [PERSON], [INFO]. У теперішній час дитина проживає разом з позивачем, повністю перебуває на її утриманні. Позивач з відповідачем разом не проживають з лютого 2015 року. [PERSON]В проживає у м.Донецьку, а [PERSON] разом з дитиною виїхали до Запорізької області. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не дає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає. Позивач не має можливості самостійно утримувати сина, тому звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та слухання справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку, за актовим записом №141, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 312706 (а.с.3). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 289318 (а.с.4). Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина. Дитина мешкає разом з матірю. Суд враховуючи, що відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

09 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до її повноліття, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 березня 2008 року, актовий запис № 268 (а/с 5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а/с 4), яка проживає з позивачем (а/с 6). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У пункті 24 Постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вимоги закону, визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

09 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до його повноліття, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а/с 4), який проживає з позивачем (а/с 5). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

09 березня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 9 березня 2002 року, актовий запис № 208, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З січня 2004 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими скандалами з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем [PERSON] (а.с. 13). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце його проведення (а.с. 19, 21). За таких обставин з письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З*ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі року зареєстрували шлюб 09 березня 2002 (а.с. 3), від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4), яка проживає з позивачкою. З січня 2004 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя та постійно виникаючими сварками. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

09 березня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 10 квітня 2007 року в Олександрівській сільській раді Валківського району Харківської області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, з 2012 року сторони проживають окремо. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. З метою належного допиту відповідача в зв'язку з тим, що він мешкає в с.Олександрівка, Валківського району Харківської області, на підставі ухвали суду від 30 березня 2016 року було направлене окреме доручення про його допит до Валківського районного суду Донецької області. Зазначене доручення було повернуто на адресу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 19 травня 2016 року. Відповідач [PERSON] викликався до суду для отримання пакету документів та допиту в якості відповідача на підтвердження чого в матеріалах окремого доручення містяться журнал судового засідання, заява, в якій він не заперечував проти розірвання шлюбу, не погоджуючись лише з тим, що сім'я розпалась з його вини, просив справу розглянути у його відсутності (а.с.21-22). Суд, заслухавши позивачку, з'ясувавши позицію відповідача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10 квітня 2007 року сторони зареєстрували шлюб в Олександрівській сільській раді Валківського району Харківської області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС по м.Костянтинівці Донецької області (а.с.5). З 2012 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved