Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

09.08.2013 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. 01.11.2013 року ухвалою суду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини роз*єднано у самостійні провадження. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова шлюб між ними розірвано. Відповідач не цікавить долею дитини, не сплачує аліменти, які стягнуто рішенням суду. На її прохання щодо сплати аліментів відповідач відповів відмовою та повідомив, що взагалі відмовиться від дитини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з*явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Третя особа- Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської Ради у судове засідання не з*явились, надали суду висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], в якому зазначили, що вважають за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з матір*ю [PERSON]. Третя особа - служба у справах дітей Кролівського району Сумської області у судове засідання не з*явились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення позивача, ознайомившись з висновком Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської Ради, приходить до наступного: 31.07.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с.8). Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO] (а.с.7) 21.11.2013 року заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Мати дитини [PERSON] є співробітником ТОВ «Інтерінструмент» на посаді фахівця з методів розширення ринків збуту (маркетолог) за основним місцем роботи з 13.11.2013 року по теперішній час, що підтверджується довідкою з місця роботи. Згідно характеристики, наданою начальником відділу персоналу [PERSON] - [PERSON] має вищу освіту, під час роботи у компанії зарекомендувала себе як відповідальний співробітник. Мати дитини [PERSON] має дохід у середньому 2 000 (дві тисячі) грн. щомісячно, що підтверджується довідкою про доходи. Згідно сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду та медичної довідки про проходження обов*язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів [PERSON] не має протипоказань. Батьками згоди щодо місця проживання дитини не досягнуто. У відповідності зі ст.18 Сімейного Кодексу України 1. Кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. 2. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку; 3) припинення правовідношення, а також його анулювання; 4) припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. У відповідності зі ст.19 Сімейного Кодексу України 1. У випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. 2. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. 3. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. 4. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. 5. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 6. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. згідно зі ст.159 СК України 1. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. 2. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. 3. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. 4. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. 5. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. На підставі ст.160 СК України 1. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. 2. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. 3. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У відповідності зі ст.161 СК України 1. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. 2. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. 3. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. У відповідності зі ст.162 СК України 1. Якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. 2. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала. При розгляді справи по суті ,суд приходить до висновку, що батько дитини [PERSON] не цікавиться долею свого сина, не приймає участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги. З висновку третьої особи вбачається, що батько [PERSON] не з*явився на засідання комісії, хоча його було двічі запрошено. Отже, ставлення [PERSON] з*ясувати не вбачається можливим. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного: [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved