Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

07 липня 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення з житлового приміщення - квартири за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування заявлених вимог покликаються на те, що вони проживають та є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS]. Зазначають, що не можуть в повній мірі володіти та користуватися вищевказаним майном, оскільки в ній зареєстрований та проживає відповідач [PERSON], який вже не є членом їхньої сім'ї. Останній поводить себе агресивно, вчиняє бійки, сварки, зловживає спиртними напоями та не сплачує за комунальні послуги. Неодноразово вони зверталися до працівників міліції з метою уникнення насильства з його сторони, а тому просять постановити рішення, яким зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні належною ним квартирою та виселити останнього з спірного житла. Також, просять стягнути з [PERSON] в свою користь судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та пояснила, що спірне житло було приватизоване чотирма особами, а саме позивачами та [PERSON], яка померла у 2007 році. В 1997 році, під час шлюбу, за згодою всіх співвласників, вона зареєструвала відповідача у належній їм квартирі. З [PERSON] у 2009 році вона розлучилася, однак після розірвання шлюбу відповідач надалі продовжує проживати в спірному житлі, в одній кімнаті з двома її неповнолітніми дітьми. [PERSON] кожного дня приходить додому на підпитку, висловлюється нецензурною лайкою та чіпляється до її батька. Несила терпіти його постійні образи вона двічі викликала міліцію, а втретє міліцію викликали сусіди. Зазначила, що останній раніше сплачував їй по 600-800 грн. аліментів щомісячно та одноразово дав 300 грн. для придбання паласу в кімнату, однак зараз він не працює, аліментів не сплачує. Білизну та постіль відповідачу пере сама, однак він, будучи в стані алкогольного сп'яніння все забруднював. Вважає, що за таких обставин, відповідача слід виселити з спірної квартири. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що жити з відповідачем її сім'я неможе. [PERSON], будучи в стані алкогольного сп'яніння постійно відчиняє балконні двері, внаслідок чого простудилася її молодша сестра. Крім того, він поводить себе агресивно, чіпляється до її чоловіка, матері та старенького дідуся, а тому вона, маючи власну сім'ю, змушена винаймати квартиру. Просить позов задоволити та виселити відповідача з спірного житла. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав наведених у ньому, просив його задоволити. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позов підтримує, просить його задоволити (а.с.25). У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, оскільки вважає, що позивачі його оговорюють. [PERSON] має власну сім'ю та проживає окремо в квартирі належній її дядькові. Після розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] майно набуте в шлюбі вони не ділили. На теперішній час його бувша жінка забороняє йому користуватися посудом, пральною машинкою. Раніше він сплачував аліменти на двох дітей в розмірі 800 грн., на утримання квартири грошей не давав, оскільки його бувша жінка грошей в нього не просила. Вважає, що підстав його виселяти немає, оскільки він бере участь у утриманні квартири, за власні кошти, після розірвання шлюбу купив покриття на підлогу, крім того у нього немає іншого житла для проживання. Заслухавши пояснення позивачів, представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає у зв'язку з наступним. З копії свідоцтва про право власності на житло (а.с.6) слідує, що - квартира за адресою: [ADDRESS] на праві приватної сумісної власності належить позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] Копією довідки з місця проживання про склад сім'Ї і прописку (а.с.13-15) підтверджується, що 27 листопада 2009 року в спірному житлі з дозволу власників зареєстровано постійне місце проживання відповідача [PERSON] Частиною 3 статті 47 Конституції України закріплено положення про те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.156, ст. 157 Житлового кодексу (далі - ЖК) України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником не позбавляє колишніх членів сім'ї користуватися займаним приміщенням, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Членів сім'ї власника квартири може бути виселено в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу, а саме - якщо ці особи систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. В судовому засіданні позивачі вказали на те, що спільне проживання з відповідачем [PERSON] стало нестерпним у зв'язку з грубим порушенням останнім правил співжиття. Вони неодноразово зверталися зі скаргами до правоохоронних органів стосовно насильства в сім'ї зі сторони останнього, однак це не дало позитивних результатів. В підтвердження вищевказаних обставин до матеріалів справи позивачі подали копії постанов Нововолинського міського суду від 07 квітня 2014 року (а.с.8) та від 05 листопада 2013 року (а.с.7), при цьому вищевказані докази суд до уваги не бере, оскільки вони не підписані та не скріплені печаткою суду та їх копії не засвідчені належним чином. За змістом ч.1 ст.116 ЖК України виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення є крайнім заходом і може застосовуватися судом лише за наявності одночасно кількох умов, зокрема, систематичного порушення правил співжиття; як наслідок цього - неможливість для інших спільного проживання з таким громадянином; вживання до нього заходів запобігання і громадського впливу та їх безрезультатність. Виходячи з офіційного характеру заходів запобігання та громадського впливу, які мають передувати виселенню на підставі наведеної правової норми і відповідно до правил ст.59 ЦПК України про допустимість засобів доказування факт застосування заходів запобігання уповноваженими на те державними органами, а заходів громадського впливу - органами самоорганізації населення повинен підтверджуватися письмовими доказами. Жодна з передбачених ст.116 ЖК України обставин не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, встановлено, що заходи запобігання і громадського впливу щодо [PERSON] не застосовувалися. Наявність конфлікту між сторонами, які проживають в одній квартирі та неприязні стосунки між ними самі по собі не тягнуть за собою виселення колишнього члена сім'ї власника без надання іншого жилого приміщення. Всупереч вимогам ст.10, ст.60 ЦПК України позивачі не представили суду переконливих доказів систематичного порушення відповідачем правил співжиття і застосування до нього заходів реагування. У зв'язку з відсутністю законних підстав для виселення відповідача [PERSON] зі спірної квартири, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати у справі суд залишає за позивачами.

Outcome: dismissed