Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

08 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком позивача по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, яка є колишньою дружиною її сина, зареєстрована, але не проживає у будинку понад три роки, не надає коштів на оплату комунальних послуг, не несе витрат по утриманню житлового будинку, що перешкоджає позивачці у здійсненні її права на користування та розпорядження своїм майном. В ході судового розгляду позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, та пояснила, що ще за радянських часів вони з чоловіком отримали земельну ділянку для будівництва будинку, тривалий час заготовляли будівельні матеріали та будували сам будинок, фактично будинок був побудований ще до 2006 року, а в 2006 році лише закінчили здійснювати декоративні роботи. В цей же рік одружився син, який разом зі своєю дружиною, відповідачкою по справі, проживали у даному будинку. Невістка участі у будівництва не приймала, лише допомагала зробити певні дрібні роботи. Сама позивачка разом з чоловіком проживали і проживають в іншому будинку, розташованому неподалік. Приблизно 4 чи 5 років тому відносини між її сином та його дружиною погіршилися, вона одного разу поїхала з дому та забрала дітей, пізніше вони розірвали шлюб, після чого невістка виїхала з будинку та стала проживати у двох придбаних кімнатах у гуртожитку в смт Теофіполь. Відповідач, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. В заяві також зазначила, що позовних вимог не визнає, оскільки вона також приймала участь у будівництві даного будинку разом зі своїм чоловіком та його батьками, зокрема, впродовж 2006 - 2011 років завершувалося будівництво прибудови та проводилися внутрішні роботи, тому вона вважається співвласником цього будинку. Заслухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено права власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач являється власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданим Теофіпольською селищною радою 07 вересня 2006 року. Право власності в цей же день зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 15965777, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11760550, виданим 07 вересня 2006 року Теофіпольським районним бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст.ст. 401, 402, 403 ЦК України сервітутом є право обмеженого користування чужою нерухомістю за певних обставин, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Частиною 1 ст. 405 ЦК України передбачене право членів сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом відповідно до закону. У будинку позивача зареєстровані, крім самої позивачки, її син [PERSON] , 1981 року народження, невістка [PERSON] , 1983 року народження, відповідач по справі, та внуки [PERSON] , 2011 року народження, та [PERSON] , 2006 року народження, що вбачається з довідки Теофіпольської селищної ради від 25 січня 2021 року № 162. Відповідач вселилася у спірний житловий будинок як член сім`ї власника цього будинку і набула права користування цим житлом, це право за своєю суттю є сервітутом. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено строк та умови, за яких член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом, а саме, у разі відсутності такого члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Свідок [PERSON] , 1948 року народження, пояснив, що проживає по [ADDRESS] , по сусідству з будинком родини [PERSON] . [PERSON] є дружиною сина позивачки [PERSON] , вона проживала в цьому ж будинку, однак вже близько останніх п`яти років вона там не проживає, так як, наскільки йому відомо, вони розійшлися. Свідок [PERSON] , 1953 року народження, пояснив, що проживає по [ADDRESS] , тобто поряд з спірним житловим будинком та підтвердив, що син позивачки [PERSON] приблизно 5 - 6 років тому розійшовся зі своєю дружиною [PERSON] , яка з того часу разом з дітьми проживає в гуртожитку цукрового заводу. З вищезазначеної довідки Теофіпольської селищної ради Хмельницької області від 25 січня 2021 року № 162 та акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї комісії селищної ради від 03 лютого 2021 року № 6 вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована у будинку позивачки, але не проживає за цією адресою з лютого 2017 року. Згідно довідки Теофіпольської селищної ради від 25 січня 2021 року № 165 вбачається, що відповідач [PERSON] проживає без реєстрації в кімнатах № [ADDRESS] . Суд не приймає до уваги посилання відповідачки на те, що вона вважається співвласницею спірного будинку внаслідок приймання участі у його будівництві, оскільки позивачем надано правовстановлюючий документ на нього, згідно якого єдиним власником будинку є саме позивачка. Відповідачкою не надано доказів того, що вона є співвласником, або доказів спору про визнання права власності на частину житлового будинку. Таким чином, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов переконання, що відповідач більше одного року у будинку позивача не проживає, зазначені обставини відповідачкою не спростовані, не доведено існування поважних причин відсутності за місцем проживання понад 1 рік та домовленості з власником житла, тому вона підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням через відсутність за місцем проживання понад строку тимчасової відсутності. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved