Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

07.12.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів: УПФУ в Великоновосілківському районі Донецької області, Великоновосілківської селищної ради Донецької області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у вигляді пенсії недоотриманої її померлим чоловіком. Вимоги позивача мотивовано відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій через пропущення нею 6 місячного строку визначеного законом для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Уповноважені представники сторін в судове засідання не з'явились. Від позивача надійшла заява, в якій вимоги позову [PERSON] підтримала повністю та просила суд здійснювати розгляд без її участі. Від Великоновосілківської селищної ради Донецької області також надійшла заява в якій орган місцевого самоврядування зазначив, що позов визнає та просить розглянути справу без присутності представника ради. Представник відповідача № 1 в судове засідання не з'явився, але в матеріалах справи присутня заява (відзив) Великоновосілківського об'єднаного УПФУ Донецької області, згідно якої управління вказує, що на обліку в Управлінні дійсно обліковується невиплачена сума пенсії гр. [PERSON], який помер [INFO] яка може бути віднесена до спадщини. Як вбачається зі змісту позовної заяви, свідоцтво про смерть чоловіка позивач отримала 10.09.2018 року. Позов до суду подано 07.12.2018 року. За період часу з дати отримання свідоцтва про смерть до дати звернення до суду та на момент 02.01.2019 року жодних звернень щодо виплати недоотриманої пенсії або допомоги на поховання до управління не надходило. Крім того відповідач звертає увагу на те, що основним предметом спору є подовження строку звернення до нотаріуса щодо вчинення нотаріальних дій. Перелік функцій та повноважень управління Пенсійного фонду України встановлено Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2. Вказане Положення не передбачає здійснення управлінням нотаріальних функцій або повноважень щодо подовження строку на прийняття спадщини. В абзаці 2 частини 24 постанови Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7, зазначено, що суди відкривають провадження справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) (435-15), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Зважаючи на викладене, управління зауважило, що не може виступати відповідачем в даній справі. Дослідивши матеріали справи та ознайомившись з позовною заявою судом встановлено наступні обставини: Згідно копій: паспорту позивача, паспорту померлого, свідоцтва про одруження, свідоцтва про реєстрацію смерті [PERSON], вбачається, що позивач є дружиною померлого [PERSON] та відповідно є спадкоємцем майна померлого за законом, з огляду на те, що матеріали справи не містять заповіту (а.с. 5-10, 16). [PERSON], помер [INFO], відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 10.09.2018 року (а.с. 16) Відповідно до постанови приватного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області, заявникові [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадок залишений після смерті [INFO] чоловіка заявника [PERSON], у зв'язку з пропущенням заявником строку на подання відповідної заяви (а.с. 17). Згідно копії довідки особи вимушеного переселенця вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована та фактично проживає у [ADDRESS] Згідно норми ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦПК України визначені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, а саме - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно ч. 3 цієї статті - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно позовної заяви, строк для прийняття спадщини позивачем було пропущено з поважних причин, а саме - в зв'язку з тим , що чоловік позивача по справі помер [INFO] в м. Харцизьк Донецької області, а це територія є непідконтрольною Українській владі, тому позивач не мала можливості вчасно зареєструвати смерть свого чоловіка та реалізувати спадкові права. Факт смерті чоловіка за заявою позивача встановлено в судовому порядку, тому свідоцтво про смерть [PERSON], який помер [INFO], позивач оформила та отримала лише 10 вересня 2018 року. Тому позивач, за її позовною заявою, не мала можливості звернутись до нотаріуса вчасно, так як при звернені необхідно надати оригінал свідоцтва про смерть виданого на підконтрольної території Української влади. Як зазначено вище, [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] Факт смерті встановлено в судовому порядку та свідоцтво про смерть отримане 10.09.2018 року, тобто більш ніж через 6 місяців після настання смерті та відкриття спадщини. Судом приймаються до уваги обставини ускладненого перетину лінії розмежування з тимчасово не підконтрольною територією, а тому вважає ці обставини поважними причинами пропуску 6 місячного строку для звернення до нотаріуса. Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку що вимоги позову підлягають задоволенню. Ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до змісту статті 129 Конституції України, ст.ст. 10, 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. З врахуванням наведених норм закону та викладених обставин, суд вважає, що вимоги позову є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved