Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

08.07.2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем з 23.12.1995 року по 19.03.2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син - [PERSON], [INFO], який на даний час навчається в Мукачівському державному університеті на факультеті туризму та готельно-ресторанного бізнесу, на контрактній основі з орієнтовним терміном навчання - до 2018 року. Син проживає разом з позивачем та, у зв'язку із навчанням, потребує додаткових витрат, в тому числі, пов'язаних з навчанням в учбовому закладі, крім цього, син хворіє. Вартість за навчання дитини сторони сплачують порівну, однак сплачувати аліменти на утримання сина, який навчається, відповідач відмовляється, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працює на Волинській митниці ДФС та має регулярний дохід. З наведених підстав, просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і до 30.06.2018 року. Сторони в судове засідання не з'явились, подавши в канцелярію суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач у поданій заяві одночасно вказала, що позов підтримує та просить його задовольнити, а відповідач - позов визнає та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі ? частки його заробітку. За викладених обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 19.03.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області, шлюб між сторонами розірвано 19.03.2002 року, про що в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за №17 (а.с.4). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.09.1997 року Любомльським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони по справі: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.3). [PERSON], [INFO], станом на дату розгляду справи, виповнилось 18 років. З довідки Мукачівського державного університету від 23.06.2015 року №1273 встановлено, що [PERSON] навчається в Мукачівському державному університеті на першому курсі денної форми навчання факультету туризму та готельно-ресторанного бізнесу, за напрямком підготовки «Туризм» ОКР «бакалавр» (контракт), з орієнтовним терміном закінчення навчання - червень 2018 року (а.с.5). Довідкою Любомльської міської ради Волинської області від 30.06.2015 року за №2150 стверджено, що син сторін - [PERSON] проживає разом з матір'ю - позивачем [PERSON] (а.с.8). З виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого встановлено, що [PERSON] хворіє та має діагноз: S-подібний грудопоперековий кідеосколіоз І-го ступеня та йому рекомендовано лікування на денному стаціонарі (а.с.6). Обидві сторони працевлаштовані: позивач працює медичною сестрою ТМО Любомльського і Шацького районів та має середній заробіток 2069,21 грн., відповідач - начальником відділу Волинської ДФС та отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 4255,22 грн., що підтверджується довідками відповідних установ роботодавця від 06.07.2015 року за №262 та від 13.07.2015 року за №5/44-989 (а.с.7, 18). Статтею 199 СК України передбачено що, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 своєї постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм «Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно вимог ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до зазначених норм та роз'яснень, судом встановлено, що син сторін [PERSON] досяг повноліття і його вік перевищує 18 років та є меншим 23 років, він продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а відповідач [PERSON] має регулярний дохід у виді заробітної плати та, відповідно, має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, у зв'язку з його навчанням в учбовому закладі, що дає підстави для стягнення з нього аліментів у частці від його доходу. При цьому, будь-яких доказів перебування на утриманні відповідача інших осіб суду не надано, а також не доведено наявність інших обставин, за яких відповідач позбавлений можливості надавати сину таку матеріальну допомогу, а тому визнання останнім заявлених позивачем вимог, зокрема, стягнення з нього ? частки його заробітку, не порушує права, свободи чи інтереси, як відповідача, так і інших осіб. В силу ст.ст. 191, 201 СК України, аліменти слід присудити з дня подання позовної заяви, тобто з 08.07.2015 року, та з огляду на вимоги ст.199 СК України, стягувати до припинення навчання, але не довше, як до досягнення повнолітнім сином сторін двадцяти трьох років, а не як просить позивач - до 30 червня 2018 року, у зв'язку із чим позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial