Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

09.03.2017 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Норільська, буд.55, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником зазначеного будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 13.03.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19147090 від 10.06.2008 р. Відповідач зареєстрований у вказаному домоволодінні з 12.09.2010 р., але починаючи з моменту реєстрації не проживає у ньому. Відповідач добровільно не знімається з реєстраційного обліку за вказаною адресою, участі у витратах за будинок не бере, тому позивач змушений за нього сплачувати комунальні послуги, якими він фактично не користується. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Третя особа виконавчий комітет Тернівської районної у місті [PERSON] ради листом від 01.06.2017 р. повідомив суд про розгляд справи без участі свого представника, з приводу заявлених позовних вимог покладається на розсуд суду. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать довідки поштового відділення № 90 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листів. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи докази: копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.03.2008 р. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19147090 від 10.06.2008 р.; довідку №3038 від 01.03.2017 р. відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті [PERSON] ради, акт про не проживання (а.с. 5,6,7,8), судом встановлені такі факти, що мають значення для справи і відповідні їм правовідносини. Позивач відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.03.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19147090 від 10.06.2008 р. є власником домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Норільська, буд. 55. Відповідач [PERSON] 12.09.2010 р. був зареєстрований позивачем на прохання його дочки у будинку № 55 по вул. Норільська у м. Кривому Розі, але за вказаною адресою не проживає із 2010 року, тобто понад рік. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Як зазначено у правовій позиції ВСУ у справі №6-709цс16 від 16 листопада 2016 р., аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, вони вважаються судом належними та допустимими згідно зі ст. ст. 58, 59 ЦПК України, та свідчать про наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житлом, так як він без поважних причин понад рік у ньому не проживає, за відсутності між позивачем і відповідачем домовленості про це і відсутністю причин, передбачених законом, які вважаються поважними. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved