Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

09.10.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної справи був визначення суддя Закаблук О.В. 09.10.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 22.10.2014 року. 22.10.2014 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, якою провадження у справі зупинено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 207 ЦПК України та надано подружжю строк для примирення строком на два місяці до 23.12.2014 року. 23.12.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст. 204 ЦПК України винесено ухвалу, якою провадження у справі відновлено, слухання справи призначено на 23.12.2014 року. В судове засідання, яке відбулося 23.12.2014 року, позивач [PERSON] не з»явився, проте на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій позивач просить суд слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, примирення не можливе. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з»явилася, проте на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій позивачка позов визнає, просить суд слухати справу без її участі, примирення не відбулося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та позовні вимоги позивачки задовольнити. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. 15.06.2013 р. між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON], було укладено шлюб. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане 15 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, з якого видно, що [PERSON], [INFO], уродженець місто Кагарлик Київської області, громадянин України, та [PERSON], [INFO], уродженка місто Васильків Київської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 15 червня 2013 року, про що 15 червня 2013 року складено відповідний актовий запис за № 61. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON]. дружини - [PERSON]. Від спільного подружнього життя сторони мають одну малолітню дитину, - [PERSON], 2013 року народження. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 25 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, з якого видно, що [PERSON] народилася [INFO] в місто Кагарлик Київської області, про що 25 вересня 2013 року складено відповідний актовий запис за № 140. В графі «батько» зазначений позивач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена відповідачка, - [PERSON]. Подружнє життя з Відповідачем у Позивача не склалося, оскільки як виявилось згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди Позивача та Відповідача на подружнє життя не співпадають, у зв'язку з чим між ними постійно виникали конфлікти та сварки. Між Позивачем та Відповідачем немає взаєморозуміння та поваги. Шлюбно - сімейні правовідносини між сторонами припинилися більше 8 місяців тому, сторони проживають на різних житлових площах, спільного господарства нема, спільного бюджету немає, примирення між сторонами не можливе, не зважаючи на зусилля суду, які мали вигляд у наданні сторонам строку на примирення. Суд вважає, що шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачем на даний час припинились, та шлюб носить формальний характер, що є підставою для розірвання шлюбу. Крім того, при розірванні шлюбу необхідно встановити місце проживання неповнолітньої дитини та з»ясувати, яке має бажання мати відповідачка прізвище після розірвання шлюбу, проте, в зв»язку з тим, що сторони не з»явилися в судове засідання, а суд не має право виходити за межі позовних вимог, то суд вищевказані питання при винесенні рішення про розірвання шлюбу не розглядає. Що ж стосується застосування норм матеріального права, то суд при винесенні рішення керувався наступним. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судові витрати. Що стосується застосування норм процесуального права, то питання судових витрат врегульовано ст.. 88 ЦПК України, проте, позивач [PERSON] не просив суд судові витрати стягувати з відповідачки [PERSON], тому суд вирішив не стягувати судові витрати з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON], так як суд не може вийти за межі позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved