Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

08.01.2019р. ПАТ «ПУМБ» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , у якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 26251018289978 від 25.11.2011р. у розмірі 109 764,80 грн. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до вказаного кредитного договору [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 12 831,97 грн. на умовах встановлених договором, однак відповідач порушує взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів позивачу. [PERSON] звернулась до суду з письмовим відзивом на позовну заяву, у якому посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності, а також на повне виконання умов кредитного договору, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представником позивача відповідь на відзив суду не надано. Позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 25.11.2011р. між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» (правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 26251018289978, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 12 831,97 грн. (далі - Договір) (а.с.9-11). Відповідно до п.1.1 Договору банк зобов`язується відкрити рахунок і видати клієнту картку та протягом строку її дії забезпечувати можливість здійснювати операції з її використанням, надавати інші послуги згідно з договором, а клієнт зобов`язується оплачувати послуги банку у відповідності до цього договору та чинних тарифів. Згідно з п.2.4 пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) строк користування овердрафтом складає 36 місяців. Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивач звертаючись до суду з даним позовом, посилається на те, що [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитним договором № 26251018289978 від 25.11.2011р., яка відповідно до виписки з рахунка станом на 14.12.2018р. становить 109 764,80 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 831,97 грн., простроченої заборгованості за комісією в розмірі 14 389,29 грн., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 10,00 грн., строкової заборгованості за комісією в розмірі 261,56 грн., неустойки за порушення зобов`язань за кредитом у розмірі 82 533,54 грн. (а.с.16). [PERSON] заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, яка мотивована тим, що дія договору спливла у листопаді 2014 року, дія карткового рахунку у травні 2015 року, а відтак позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки звернувся лише 19.12.2018р. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність ? це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що ст. 266 ЦК України встановлює, що строк позовної давності стосовно додаткових позовних вимог, які є похідними від основної вимоги, спливає одночасно зі спливом строку позовної давності щодо основної вимоги, у зв`язку з чим застосування наслідків позовної давності до основної вимоги виключає можливість стягнення процентів поза її межами. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 61-297св18). Крім того, відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Представником позивача не надано суду доказів існування домовленості між сторонами щодо збільшення строку позовної давності, встановленої законом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за змістом ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи строк дії кредитного договору, та відсутність доказів пролонгації такого договору, суд доходить висновку, що позивачем пропущено встановлений ст.257 ЦК України строк позовної давності. Оскільки позивач пропустив строк позовної давності стосовно основної вимоги про повернення тіла кредиту, суд доходить висновку, що відповідно до ст. 266 ЦК України строк позовної давності сплив і стосовно додаткових позовних вимог. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Враховуючи, що позивачем пропущено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, суд доходить висновку про достатність правових підстав, встановлених ст.267 ЦК України, для відмови у задоволенні позовних вимог. Суд не бере до уваги посилання відповідача на повне виконання умов кредитного Договору та відсутність заборговності, оскільки нею не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження даної обставини. За змістом ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed