Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

07.12.2017 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулось із зазначеним позовом. В обґрунтування позову товариство послалось на те, що 18.12.2013 року між ним та [PERSON] був укладено договір фінансового лізингу №00009270. За договором позивач передав [PERSON] транспортний засіб типу VWGolfVII 2,0 TDI, 2013 року випуску, шасі №WVWZZZAUZEW113165, двигун №CRV 011185, а остання зобовязалась прийняти обєкт лізингу і сплатити суму коштів за договором відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 25 500,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму еквівалентну 8 500,00 доларів США строком на 60 місяців. Відповідач [PERSON] виступив поручителем за договором та взяв на себе зобовязання відповідати як солідарний боржник по зобовязанням [PERSON], що виникають з умов договору фінансового лізингу №00009270 від 18.12.2013року. За додатковою угодою №1/1 від 27.04.2015 року до договору фінансового лізингу сторонами змінений строк лізингу на 84 місяці. Посилаючись на невиконання відповідачами умов договору, товариство в листопаді 2016 року звернулось до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 21.02.2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.11.2017 року у задоволенні позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» відмовлено з підстав недійсності правочину. Так, позивач посилаючись на положення частини 1 статті 216 ЦК України просив суд застосувати до виниклих правовідносин наслідки недійсності правочину, а саме відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування. Позивач стверджував, що повернення його у первісний стан шляхом повернення відповідачами лізинговій компанії нового транспортного засобу марки VWGolfVII 2,0 TDI, 2013 року випуску, шасі №WVWZZZAUZEW113165, двигун №CRV 011185, обєктивно неможливо, а вартість обєкту лізінгу за договором становила еквівалент 34\~000 доларів США, тому єдиним захистом порушеного права позивача може бути виключно стягнення з відповідачів вартості автомобілю, яка на час звернення до суду становила : 34\~000 доларів США (курс НБУ щодо дол. США на час звернення до суду 23.11.2017 року - 26,64 ) = 905\~760 грн. Окрім задоволення позовних вимог позивач просив присудити на свою користь судовий збір. Позивач в судове засідання не зявився, надав про розгляд справи ща відсутності позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, повідомлялась про розгляд справи в порядку статей 128-130 ЦПК України, за отриманням поштової кореспонденції у поштове відділення не з*явились. Дослідивши матеріали справи та наявні докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 18.12.2013 року між ТОВ «Порше\~Лізинг Україна»та [PERSON] був укладений договір фінансового лізингу № 00009270, за яким відповідно до статті 806 ЦК України одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). За договором позивач передав [PERSON] транспортний засіб типу VWGolfVII 2,0 TDI, 2013 року випуску, шасі №WVWZZZAUZEW113165, двигун №CRV 011185, а остання прийняла обєкт лізингу і зобовязалась сплатити відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів загальну суму, що становить еквівалент у гривні 25.500 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму еквівалентну 8.500 доларів США. Відповідно, вартість обєкту лізінгу обумовлена сторонами в еквіваленті 34.000 доларів США. Строк лізінгу обумовлений сторонами в 60 місяців, визначений графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування). Відповідач [PERSON] виступив поручителем за договором, взявши на себе зобовязання відповідати як солідарний боржник по зобовязанням [PERSON], що виникають з умов договору фінансового лізингу №00009270 від 18.12.2013року. За додатковою угодою №1/1 від 27.04.2015 року до договору фінансового лізингу сторонами змінений строк лізингу на 84 місяці. Посилаючись на невиконання відповідачами умов договору, товариство в листопаді 2016 року звернулось до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 21.02.2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.11.2017 року у задоволенні позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» відмовлено з підстав недійсності правочину. Судом при ухвалені рішення було встановлено, що спірний договір лізінгу в силу положень ст. 220 ЦК України є нікчемним, оскільки сторонами при його укладенні не дотримано форми договору (нотаріально не посвідчений). Посилаючись на рішення суду позивач просив в порядку ст. 216 ЦК України застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, обравши способом захисту порушеного права відшкодування вартості обєкту лізінгу за цінами на момент відшкодування, оскільки повернення відповідачами лізинговій компанії нового транспортного засобу марки VWGolfVII 2,0 TDI, 2013 року випуску, шасі №WVWZZZAUZEW113165, двигун №CRV 011185, обєктивно неможливо. За змістом частин другої та третьої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За договором фінансового лізингу №00009270 від 18.12.2013 року вартість обєкту лізингу становить 34\~000 дол.США. За курсом НБУ щодо дол. США на час звернення позивача до суду 23.11.2017 року - 26,64 = 905\~760 грн. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем правильно обраний спосіб захисту порушеного права, як солідарне стягнення з відповідачів вартості обєкту лізінгу. Судові витрати по оплаті судового збору у розмір 13\~586,40 грн., документально підтверджені позивачем підлягають присудженню на його користь в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved