overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

08 січня 2013 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 31 травня 2018 року в сумі 109354,59 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 4793,24 грн; заборгованості по відсоткам за період з 08 січня 2013 року по 31 жовтня 2017 року - 104561,35 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 1762 гривні судового збору. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день слухання справи сповіщена. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 08 січня 2013 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідачка отримала кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Але відповідачка, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконала, заборгувавши станом на 31 травня 2018 року в сумі 109354,59 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 4793,24 грн; заборгованості по відсоткам за період з 08 січня 2013 року по 31 жовтня 2017 року - 104561,35 грн. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат - 1762 гривні судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

08 січня 2014 року [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.11.1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, актовий запис № 419. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, так як спільне життя не склалось, сім'я розпалась остаточно по причині протилежних поглядів на життя, фактично шлюбні відносини припинені з листопада 2013 року, спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна і утримання дитини не має. Позивач просив розглянути справу за його відсутності, про що подав відповідне клопотання, яким також підтримав свої позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав відповідне клопотання, яким просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] заявив позов про розірвання шлюбу у зв'язку з несумісністю характерів подружжя, їхніх поглядів на спільне життя та сімейні відносини, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені. Спір про спільне господарство та майно між позивачем та відповідачем відсутній, мають неповнолітнього сина і між сторонами досягнуто згоди щодо його утримання. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати по справі покладаються на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

08 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що у зв'язку із досягненням пенсійного віку він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Саках та Сакському районі для нарахування пенсії за віком, надав всі необхідні документи. Проте у нарахуванні пенсії йому було відмовлено, рекомендовано звернутись до суду з заявою про встановлення факту приналежності трудової книжки, оскільки в трудовій книжці його по батькові записано з помилками. Усунути вказані недоліки в документі в теперішній час не є можливим. Встановлення вказаного факту необхідно для отримання пенсії. В судове засідання заявник не з'явився, надіслав заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить заяву задовольнити. Представник Управління Пенсійного фонду України в м. Саках та Сакському районі в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти задоволення заяви не надали. Згідно з положеннями частини 2 статті 197 цього Кодексу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, аналізуючи дані документів, суд вважає за можливе при даних конкретних обставинах установити факт приналежності заявнику трудової книжки. Так, відповідно до копії паспорта заявника його по батькові зазначено як «[PERSON]», державною мовою та «[PERSON]», російською мовою, тоді як в трудовій книжці від 24 квітня 1972 року його по батькові помилково зазначено як «[PERSON]», російською мовою. При цьому, дані про прізвище, ім'я , вказані в трудовій книжці, повністю збігаються з даними паспорта та посвідченні водія заявника. Встановлення даного факту тягне для заявника юридичні наслідки, оскільки дозволяє реалізувати своє право на одержання пенсії. При таких обставинах, оскільки переважна частина даних про особу власника (прізвище, ім'я, рік народження), зазначених в трудовій книжці, цілком збігаються з даними паспорта заявника , а інші мають незначні розбіжності, що фактично не змінює фонетичної структури слова, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

08 січня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. Свій позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2012р. до 17.02.2014р. Під час перебування у шлюбі у них народилася дочка: [PERSON], [INFO], утриманням якої після розірвання шлюбу займається тільки вона. Відповідач є батьком дитини, проте з моменту припинення спільного проживання , не приймає участі в утриманні та вихованні їх малолітньої дитини та не надає матеріальної допомоги на утримання дочки у добровільному порядку. Посилаючись на наведене, просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі - 800грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття . В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позову не визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] народилася [PERSON], батьками якої є сторони по справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 04 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 35 (а.с.3). Судом встановлено, що дитина на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач є батьком дитини, однак в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі п.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище сторін і приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача, слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 500грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В зв'язку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави у відповідності до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

08 січня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. Свій позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21.05.1999р. до 08.07.2010р. Під час перебування у шлюбі у них народилась дитина: дочка [PERSON], [INFO], утриманням якої після розірвання шлюбу займається тільки вона. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки у добровільному порядку не надає . Посилаючись на наведене, просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1800грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати по справі. В судове засідання позивач не з'явилася, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що змінює позовні вимоги, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу). Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду письмове заперечення, згідно з яким просив стягувати з нього аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 16 березня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, актовий запис № 328 (а.с.5). Судом встановлено, що дитина на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач є батьком дитини, однак в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище сторін і приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача, щомісячно, слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу). В зв'язку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору (державного мита) в розмірі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави у відповідності до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

08 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 09 листопада 1991 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Гайківською сільською радою Турійського району Волинської області, актовий запис за № 4. Від спільного подружнього життя мають троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], понад два роки разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказуючи, що на примирення з [PERSON] не згідна, їхній шлюб існує лише формально і його збереження суперечить її інтересам, просила шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу, та просила справу розглядати у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю, згідний на розірвання шлюбу, і просив справу розглядати без його участі. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 09 листопада 1991 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Гайківською сільською радою Турійського району Волинської області, актовий запис за № 4 (а.с. 5). Від шлюбу мають троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 7-8). Судом встановлено, що сторони разом понад два роки не проживають, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

08 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 17 грудня 2010 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований управлінням ЗАГС адміністрації міста Сургута Ханти-Мансійського автономного округу Югри Тюменської області Російської Федерації, актовий запис за № 3866. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], понад два роки разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказуючи, що на примирення з [PERSON] не згідна, їхній шлюб існує лише формально і його збереження суперечить її інтересам, просила шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу, та просила справу розглядати у її відсутності, судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю, згідний на розірвання шлюбу і просив справу розглядати у його відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 17 грудня 2010 року перебувають з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований управлінням ЗАГС адміністрації міста Сургута Ханти-Мансійського автономного округу Югри Тюменської області Російської Федерації, актовий запис за № 3866 (а.с. 12). Від шлюбу мають одну малолітню дитину: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Судом встановлено, що сторони разом понад два роки не проживають, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Судові витрати по справі суд залишає за позивачем [PERSON] у зв'язку з відповідним її клопотанням. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

08 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до наданих документів позивальницею, вона з 27.03.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого народився син - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з різними поглядами на життя та взаємними непорозуміннями сторони почали проживати окремо. Відповідач перестав надавати матеріальну допомогу та займатися вихованням сина. Зароблені позивачкою коштів не вистачає на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до ст.ст. 180 - 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дитини і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує його матеріальний і сімейний стан і вважає за можливе стягнути аліменти по 1/4 частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

08 січня 2014 року [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. У рахунок купівлі квартири [PERSON] сплатив [PERSON] 25000 грн., та отримав від неї правовстановлюючі документи та ключі від квартири. Нотаріально посвідчити договір сторони не змогли з причини ухилення від цього відповідача. Оскільки фактично умови договору були виконані, то позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який відбувся 08 січня 2014 року між ним та [PERSON] та визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. У судовому засiданні позивач пiдтримав свої позовнi вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязi. Вiдповiдач у судовому засiданні позов визнала у повному обсязі, не заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослiдивши матерiали справи, вважає, що позов пiдлягає задоволенню з наступних підстав: Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва № 24093 про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Алчевської міської ради від 08.01.2014 року (а.с. 9), право власності на яку належним чином зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 271874944112, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 7). 08.01.2014 року [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов*язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов*язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. [PERSON], як продавець передала у власність [PERSON], як покупцю, ключі та правовстановлюючі документи на квартиру, а останній у свою чергу сплатив вартість квартири у сумі 25000 грн., про отримання грошей відповідач надала розписку (а.с. 11). У відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки фактично умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, то суд вважає, що цей договір можливо визнати таким, що відбувся, та визнати право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved