Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

08.06.2021 року до Новобузького районного суду звернулась [PERSON] , з позовом до [PERSON] , зазначивши третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача, орган опіки та піклування Новобузької міської ради Миколаївської області, за яким просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неї, як неповнолітньої доньки; стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] мотивувала тим, що вона являється донькою [PERSON] , який протягом всього її життя не створював належних умов проживання, не піклувався про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечував матеріально. З моменту свого народження позивач проживала з матір`ю, батька навіть не знала. У квітні 2021 року, після смерті матері вона залишилась без засобів існування, батько від виконання батьківських обов`язків самоусунувся та не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно неї, про що надав письмову згоду. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2021 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І. Ухвалою суду від 09.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження на 24.06.2021 року о 09.00 год. Ухвалою суду від 24.06.2021 року закрито підготовче\~\~провадження по\~справі \~та\~призначено\~її до\~судового\~розгляду\~по суті,\~суддею\~одноособово\~на \~ 08.07.2021 року о 09:00 год. в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області. Ухвалою суду від 08.07.2021 року відкладено судовий\~ розгляд по\~справі на \~16.07.2021 р.\~о 08:30 годині на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. Позивач [PERSON] під час розгляду справи позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини зазначені у позові та просила їх задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача, органу опіки та піклування Новобузької міської ради Миколаївської області, [PERSON] під час розгляду справи зазначила, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , який самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до її життя. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] . Позбавлення батьківських прав [PERSON] надасть його неповнолітній дочці [PERSON] право на повне державне забезпечення, належне утримання та виховання, повноцінний розвиток і отримання передбачених законодавством пільг та після досягнення нею повноліття позбавить її від обов`язків перед батьком, який ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання СМС-повідомлень, про що свідчать довідки про доставку СМС-повідомлень. Причини неявки суду не повідомив. Суд відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, за наявності згоди позивача,\~розглянув справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача [PERSON] , представника третьої особи [PERSON] , дослідивши письмові докази, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити повністю, ухваливши заочне рішення. Як вбачається з свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого повторно Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.04.2021 року, [INFO] народилась [PERSON] , в графі батьки записано: батько- [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.4). Згідно характеристики, виданої Новобузьким коледжом Миколаївського національного аграрного університету № 60 від 30.04.2021 року, [PERSON] навчається у Новобузькому коледжі Миколаївського національного аграрного університету з 01.09.2020 року. Навчанням та особистим життям [PERSON] за період навчання у коледжі цікавилась лише її бабуся, з якою куратор підтримував зв`язок. Батько навчанням доньки не цікавився (а.с.11). З акту обстеження умов проживання, складеного на підставі заяви гр. [PERSON] , щодо онуки [PERSON] , яка після смерті матері залишилася без батьківської опіки, т.в.о. начальника служби у справах дітей Новобузької міської ради Захарчук В.О., головним спеціалістом служби у справах дітей Новобузької міської ради Бігдаш О.А., інспектором ювенальної превенції Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Бузарем О.С. від 22.04.2021 року, вбачається, що з батьком дитини проведено бесіду та з`ясовано, що [PERSON] разом з донькою не проживає, не спілкується, не приймає участі у вихованні дитини, не допомагає матеріально (а.с.12). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [ADDRESS] , складеного депутатом Софіївської сільської ради Кіжлою С.Л. та представниками громадськості [PERSON] , [PERSON] 28.04.2021 року, батько [PERSON] [PERSON] упродовж періоду з 2016 року по 2021 рік не був помічений на обійсті (домоволодінні) і не займався вихованням [PERSON] . Відповідно, не цікавився навчанням, справами доньки, був відсутній як співучасник життя дитини на побутовому рівні (а.с.13). Відповідно до висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, виданого Виконавчим комітетом Новобузької міської ради Миколаївської області за № 888.02.12 від 17.06.2021 року [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , який самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до її життя. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] . Позбавлення батьківських прав [PERSON] надасть його неповнолітній дочці [PERSON] право на повне державне забезпечення, належне утримання та виховання, повноцінний розвиток і отримання передбачених законодавством пільг та після досягнення нею повноліття позбавить її від обов`язків перед батьком, який ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.26, 27). Беручи до уваги вищезазначене, можна зробити висновок, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитини, не турбується про стан її здоров`я. За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., № 780-ХІІ батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Приписами вказаної Конвенці, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст.150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї доньки [PERSON] , не піклується про її духовний та фізичний розвиток, не цікавиться її життям. Враховуючи вище наведені обставини, а також той факт, що відповідач свідомо подав заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , оскільки що відповідач не приділяє належної уваги вихованню доньки, від її виховання взагалі самоусунувся. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що статями 169\~та ст. 170 СК України, передбачено, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за його заявою може постановити рішення про поновлення батьківських прав відносно доньки. Також, у відповідності до ст. 180 СК України відповідач, будучи батьком дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. При цьому згідно ч.2 ст.166 СК України особи, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини. Обставини, які б унеможливлювали виконання обов`язку відповідачем по утриманню дитини за станом його здоров`я або за іншими поважними причинами судом не встановлені. Відповідач є особою працездатного віку. Відповідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У пункті 17 в абзаці 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч.1 ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин та на підставі ст. ст. 180, 182, 183 СК України позов в цій частині також підлягає задоволенню з визначенням розміру стягуваних аліментів - 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, починаючи з 08.06.2021 року і до досягнення донькою повноліття. Також згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України,\~з відповідача у зв`язку з задоволенням позову позивача звільненого від сплати судового збору, підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1816 гривень, тобто по 908 грн.00 коп. за кожну з двох позовних вимог.

Outcome: approved