Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

07.12.2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 14 жовтня 2015 року по 02 грудня 2016 року вона проживала однією сімєю з відповідачем без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач з ними не проживає. Далі в позові зазначила, що усі обовязки щодо утримання та виховання дитини вона несе самостійно. Відповідач ухиляється від обовязку утримувати сина. Відповідач здоровий, працездатний, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Аліментів відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчих документах з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина не має. На даний час відповідач у добровільному порядку не надає допомоги на утримання дитини. Також, позивач зазначила, що вона має право на утримання від відповідача як особа, з якою він проживав однією сімєю. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Також, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення їхнім сином трирічного віку. 19.01.2017 року відповідач надав заперечення (а.с.29-30), в яких зазначив, що він не відмовляється щодо свого обовязку з утримання його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Він до цього часу вживає заходів щодо збереження їхньої з позивачем сімї, навідує дитину, купує все необхідне, останнім часом переказує кошти на картковий рахунок позивача. Також, вказав, що на його утриманні знаходиться непрацездатна мати, яка є інвалідом ІІ групи. Просив врахувати те, що матір часто хворіє і він їй надає кошти на лікування. На теперішній час, сам відповідач потребує лікування астигматизму важкого ступеню правого ока, для чого ним була отримана безвідсоткова тимчасова поворотна фінансова допомога за місцем його роботи. Позивач в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, прохала їх задовольнити. Пояснила, що причиною звернення до суду стало скрутне матеріальне становище, її дохід складається лише з допомоги на дитину, влаштуватися на роботу вона не може, так як проживає сама з сином, якого немає змоги влаштувати в дитсадок через його малий вік. На теперішній час, вона винаймає житло, де проживає з сином, інших стосунків у неї не склалося. По догляду за дитиною їй помірно допомагають її батьки, які проживають окремо. Відповідач в судовому засіданні уточний свої заперечення щодо позову та зазначив, що він позовні вимоги визнав частково, просив їх задовольнити в частині щодо стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, а щодо утримання позивача відмовити. Пояснив, що позовні вимоги щодо утримання сина визнає, згоден платити аліменти в тому розмірі, який зазначений в цій частині в позові. Вказав, що [PERSON], [INFO], дійсно є його сином. Стан його здоров'я задовільний, інвалідності не має, на даний час працює в ПСП «Левадне». Але, зазначив, що обставини, які викладені в позові не в повній мірі відповідають дійсності, зокрема щодо того, що на його утриманні немає непрацездатних осіб. Вказав, що на теперішній час, він проживає разом зі своєю матірю, яка є інвалідом дитинства ІІ групи, вона непрацездатна та потребує сторонньої допомоги. Натомість, вважав, що позивач може самостійно забезпечувати себе усім необхідним або розраховувати на допомогу її батьків, а тому він не зобовязаний її утримувати. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі з 14.10.2015 року по 02.12.2016 року проживали однією сімєю з відповідачем без реєстрації шлюбу. Мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 280115, виданим 08.12.2015 року виконавчим комітетом Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, де в графі «мати» вказана позивачка, а в графі «батько» - відповідач (а. с. 7). Малолітня дитина [PERSON], [INFO], зареєстрований разом з позивачкою в м. Гуляйполе Запорізької області, вул. Урожайна, буд. 75, але за даною адресою родина не проживає (а.с.5,8). Ці обставини були визнані сторонами у судовому засіданні, тому у відповідності до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Земельних ділянок на території Полтавської сільської ради сторони не мають, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області від 08.12.2015 року за № 483 (а. с. 8). З пояснень відповідача в судовому засіданні встановлено, що працює в ПСП «Левада» механізатором, де зарекомендував себе з позитивного боку та отримав дохід з грудня 2015 року по листопада 2016 року в розмірі 85\~867, 45 грн. (а. с. 36). Проживає відповідач в окремому житловому будинку з матірю [PERSON], [INFO], яка є інвалідом ІІ групи, на підтвердження чого надана довідка виконавчого комітету Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області від 26.12.2016 року за № 620 та довідка МСЕ серії 2-18 АЖ № 004112 від 12.06.1992 року (а.с. 33-36). Відповідач потребує медичної допомоги щодо оперативного втручання по відновленню зору правого ока (а.с.31). Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В зазначеному випадку часткове визнання відповідачем [PERSON] позову не порушує права інших осіб та не суперечить закону. Відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно ч. 2 та ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я дитини та платника аліментів, те що відповідач має постійний заробіток, працює на постійній основі механізатором ПСП «Левадне», його середній заробіток складає 7\~155,62 грн., інших аліментних виплат він немає, на його утриманні перебуває непрацездатна мати, яка зі свого боку отримує відповідну пенсію, проживає зі своєю матірю окремо від позивача та дитини, має у користуванні земельну ділянку для обслуговування житлового будинку в розмірі 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого сільськогосподарського господарства в розмірі 1,00 га, що слідує з пояснень відповідача в судовому засіданні та довідки про склад його сімї, а також те, що мати дитини проживає одна та немає змоги влаштуватися на роботу у звязку з доглядом за дитиною, яка за своїм віком не може бути влаштована до дитячого закладу. Разом з тим, згідно з ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд роз'яснює сторонам, що позивачка та\~відповідач не позбавлені права у подальшому звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України.\~\~ Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із вхідним штампом Гуляйпільського районного суду Запорізької області позивачка звернулася до суду із позовною заявою 07.12.2016 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання неповнолітньої дитини потрібно стягувати з відповідача, починаючи з вказаної дати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial