Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

08.09.2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №29788 від 07.12.2020 року про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 00666/0015ХSGF від 04.12.2013 року, укладеним між позивачем та ПАТ «Платінум банк» у розмірі: заборгованість за тілом кредиту - 8105,29 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 1735,41 грн., заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією - 318,40 грн., а також стягнення плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 50,00 грн.. Свої вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що 04.12.2013 року між нею та ПАТ «Платінум банк» було укладено Кредитний договір №00666/0015XSGF. На виконання умов вказаного договору сума кредиту була нею повністю погашена. Поряд з цим, документів на підтвердження цього факту нею не може бути надано, оскільки вони були втрачені внаслідок переїздів. Крім того, з часу оформлення Договору пройшло 8 років. У зв`язку з невиконанням зобов`язання за Договором, як вважав відповідач, 07.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинений виконавчий напис №29788 щодо задоволення вимог ТОВ «Фінпром маркет» та стягнення з неї за період з 21.02.2018 року по 07.12.2020 року включно, заборгованості у розмірі - 10209,10 грн.. Про вчинення виконавчого напису вона дізналася у липні 2021 року, коли Пенсійний фонд України почав примусово відраховувати кошти з її пенсії. Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням діючого законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню, оскільки наявна заборгованість не є безспірною і не може вважатись обґрунтованою. З отриманих нею документів не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем зазначений у написі, є безспірними. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача ТОВ «Фінпром Маркет» до суду не з`явився, 11.11.2021 року від директора ТОВ «Фінпром Маркет» Яворського Р.І. до суду надійшла заява про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. зареєстрованого за №29788 від 07.12.2020 року таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 454 грн, за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227 грн., та клопотання про врегулювання спору за участю судді. Клопотання про врегулювання спору за участю судді обґрунтоване тим, що на думку відповідача, даний спір можливо вирішити в мировому порядку за умов взаємних поступок, оскільки наявність заборгованості за кредитним договором позивачем не спростовується, лише міститься посилання щодо надмірно великої суми заборгованості, у зв`язку із чим відповідач пропонує вирішити даний спір в мировому порядку на наступних умовах: у разі сплати коштів у розмірі 1837,64 грн. на розрахункові рахунки ТОВ «Фінпром Маркет» у строк до 18-00 год. 20.09.2021р., частина заборгованості у розмірі 8371,46 грн. буде списана, а заборгованість за кредитним договором №00666/0015ХSGF від 04.12.2013 року та виконавчим написом №29788 вважатиметься такою, яка погашена в повному обсязі. Зазначив, що в разі погодження позивачем з вказаними вище умовами, ТОВ «Фінпром Маркет» гарантує підписання на вказаних умовах мирову угоду та/або вважати вказані вище умови договором часткового прощення боргу. Третя особа Мангушський відділ державної виконавчої служби у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання свого представника не направив, заяви про розгляд справи без їхньої участі до суду не надходили. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи на підставі наявних доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., на підставі ст.ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 29788, яким пропонується стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінпром Маркет»», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлене право вимоги на підставі договору факторингу №18102020-ФК від 18.10.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» відступлене право вимоги на підставі договору факторингу №1/ПТБ від 15.10.2020 року, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк», на підставі договору факторингу №78 від 22.02.2018 року, відступлене право вимоги за кредитним договором №00666/0015ХSGF від 04.12.2013 року, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] .. Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Фінпром Маркет», стягнути з [PERSON] за період з 21.02.2018 року по 07.12.2020 року включно, заборгованість за тілом кредиту - 8 105,29 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 1 735,41 грн., заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією - 318,40 грн., 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Старшим державним виконавцем Мангушського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шевченко Н.О. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості у розмірі 10 209,10 грн. відкрито виконавче провадження №65153495. Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої ст. 1 Закону України «Про нотаріат» (чинною на момент виникнення спірних правовідносин), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, зі змінами та доповненнями до нього. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зі змісту спірного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що в даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з принципу змагальності сторін, закріпленому в статті 12 ЦПК України, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Від представника відповідача ТОВ «Фінпром Маркет» до суду надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді. Відповідно до положень ст.201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Проведення врегулювання спору за участю судді не допускається у разі, якщо у справу вступила третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. В силу положень ст.202 ЦПК України про проведення процедури врегулювання спору за участю судді суд постановляє ухвалу, якою одночасно зупиняє провадження у справі. У випадку недосягнення сторонами мирного врегулювання спору за наслідками проведення врегулювання спору повторне проведення врегулювання спору за участю судді не допускається. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, заперечення позивача проти врегулювання спору за участю судді, суд не приймає до уваги заяву представника відповідача про врегулювання спору за участю судді, шляхом проведення спільних нарад за участю сторін та їх представників. Крім того представник ТОВ «Фінпром Маркет» надав заяву про визнання позовних вимог. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи та згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Питання щодо судових витрат вирішується судом в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України, в зв`язку з чим з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, за подання позовної заяви в розмірі 454,00 грн..

Outcome: approved