Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

09 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування у солідарному порядку матеріальної та моральної шкоди з останніх у сумі 15325.00 грн та 30000 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником ѕ квартири [ADDRESS] . У жовтні- листопаді 2014 року відповідачі у справі, які являються її сусідами на другому та четвертому поверхах відповідно, здійснювали несанкціоновані роботи по утепленню своїх помешкань, в ході яких зруйнували покрівлю даху балкону, чим завдали матеріальної шкоди. Окрім цього їй завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що внаслідок дій відповідачів були порушені нормальні умови її життя та членів родини, була позбавлена можливості користуватись належним майном. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2016 року головуючим визначено суддю Колочко О.В. 13 січня 2017 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, без проведення попереднього судового засідання та призначено до розгляду по суті у судовому засіданні на 20.01.2017 року, 11.45 год. 17 лютого 2017 року представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Кузьменко М.В. подав до суду заперечення проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, позов вважає необґрунтованим та не доведеним. 17 лютого 2017 року представник відповідача [PERSON] адвокат Захарова М.В. подала до суду письмові заперечення проти позовних вимог, просила відмовити у позові, оскільки вимоги необґрунтовані та безпідставні. Ухвалою суду від 17 березня 2017 року за клопотання представника позивача витребувано докази з КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації». 27 квітня 2021 року до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] 09 жовтня 2017 року до суду надійшли письмові доповнення до заперечень представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвоката Кузьменко М.В. Ухвалою суду від 17 листопада 2017 року судом постановлена ухвала про призначення комплексної будівельно- технічної експертизи, провадження у справі зупинено. 11 січня 2018 року до суду надійшов висновок судового експерта Бихно М.В., за результатами проведення експертизи за ухвалою суду від 17 листопада 2017 року. 16 березня 2018 року до суду надійшла уточнена позовна заява позивача, якою зменшено розмір позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди до 12672,00 грн. Розпорядженням керівника апарату №89 від 07 листопада 2018 року визначено повторний автоматичний розподіл справи , у зв`язку з закінченням повноважень судді Колочко О.В. та протоколом від 08 листопада 2018 року визначено суддю Козлова Ю.В. Ухвалою суду від 14 листопада 2018 року цивільна справа прийнята в провадження судді Козлова Ю.В. та призначена до розгляду на 13 грудня 2018 року, 11.00 година. Розпорядженням керівника апарату №133 від 24 вересня 2021 року визначено повторний автоматичний розподіл справи, у зв`язку з закінченням повноважень судді Козлова Ю.В. та протоколом від 24 вересня 2021 року визначено суддю Борис О.Н. Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року цивільна справа прийнята в провадження судді Борис О.Н. та призначена до розгляду на 20 жовтня 2021 року, 13.00 година. 17 листопада 2021 року до суду в порядку доповнення судового розгляду до суду надійшли додаткові пояснення позивача [PERSON] . У судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат Храмов М.П. позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях. Представники відповідачів адвокати Калашникова І.В. та Кузьменко М.В. проти позовних вимог заперечували, просили відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю. Додатково пояснили, що відповідачами дійсно, за попередньою домовленістю з ПП [PERSON] здійснювались роботи по утепленню фасаду квартир, власниками яких вони є. Проте покрівлі даху балкону вони та виконавці робіт не пошкоджували, жодних доказів вини відповідачів в ушкодженні покрівлі даху балкону, а також існування причинного зв`язку із виявленими позивачем ушкодженнями та діями осіб, які виконували роботи по утепленню не встановлено. Треті особи до суду не з`явились, причини неприбуття не повідомили, неявка останніх не перешкоджає розгляду справи по суті. Допитаний у судовому засіданні свідок сторони позивача [PERSON] пояснив, що він проживає у будинку [ADDRESS] з 1993 року, квартира розміщена на першому поверсі. В 1996 році членами його родини був самочинно побудований балкон, який є власністю його дружини. Події відбувалися приблизно в вересні 2014 року. Він не був очевидцем подій, оскільки перебував на роботі, йому зателефонувала дружина та повідомила, що працюють якісь робітники і щось падає на покрівлю балкону. Коли повернувся з роботи дійсно побачив на даху балкону бруд та пил. Наступного дня йому також телефонувала дружина та повідомила, що на дах балкону падає штукатурка. Коли він прийшов додому в обідню перерву, то побачив чоловіка, який висів на стіні на спецшнурах та повідомив, що його запросили для виконання ремонтних робіт. Через деякий час він побачив інших осіб, які стояли на стелі балкону та оббивали стіну на другому поверсі. Керівник фірми йому обіцяв, що дах балкону вони відремонтують, оскільки після проведення ремонтних робіт була пошкоджена цілісна конструкція покрівлі, з`явилися щілини та на балкон почала затікала вода. Ремонті роботи щодо утеплення тривали протягом двох місяців, спочатку на четвертому поверсі, потім на другому. Допитана у судовому засіданні свідок сторони позивача [PERSON] надала суду свідчення, що вона проживає у будинку [ADDRESS] з 1996 року, мешкає на четвертому поверсі. Мешканці квартири [ADDRESS] на першому поверсі добудували балкон у 1996 році, прибудова належить позивачу, дах балкону був вкритий шифером. На другому поверсі квартира [PERSON] , на четвертому [PERSON] . Вона бачила, як проводилися ремонтні роботи у 2013-2014 році, точніше вона не пам`ятає, під час яких робітники ходили по даху балкону, ставили там будівельні матеріали, мішки з цементом. До проведення робіт дах балкону був цілим. Роботи проводилися приблизно два місяці, спочатку оббивали штукатурку на четвертому поверсі, яка разом з камінням падала на дах балкону, потім проводилися роботи на другому поверсі. Вона бачила пошкодження на даху балкону у вигляді вибоїн. Конкретно стверджувати від чого саме пошкоджена покрівля прибудови (балкону) вона не може. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків сторони позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України. На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, станом на 20 листопада 2007 року, позивач [PERSON] є співвласником Ѕ частки квартири [ADDRESS] та ј квартири [ADDRESS] , згідно договору про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю ( а.с. 9-11т.1). Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 серпня 2007 року, яке набрало законної сили 01 вересня 2007 року, за [PERSON] визнано право власності на самочинно збудований балкон розміром 6,50х2,24 S=14,6 м.2, який розташований на першому поверсі будинку 35 квартири [ADDRESS] ( а.с.12т.2). Дане рішення, відповідно до Постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року, яка набрала законної сили 03.07.2018 року ( а.с. 129-133) , скасовано та у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Згідно копій заяв ( а.с. 16,17т.3) від 14.05.2015 року, 15.05.2015 року мешканці квартир 46,55 та позивач звертались до керівництва ТОВ «Керуюча компанія »Дом.Ком.» з приводу проведення робіт по утепленню фасаду квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] та пошкодження покрівлі даху прибудованого балкону першого поверху цього ж будинку. 11 червня 2015 року комісія в складі інженера [PERSON] , інженера [PERSON] , майстра [PERSON] , в присутності позивача [PERSON] склали акт щодо огляду прибудови на 1 поверсі квартир [ADDRESS] та виявили пошкодження: візуально ввігнута металево-черепична покрівля по усій довжині, порушені з`єднання листів покрівлі, маються щілини, спостерігаються залишки штукатурки ( а.с. 18). Згідно висновку судового експерта від 10.01.2018 (а.с. 13-19 т.2) та додатків (а.с. 22-31 т.2) згідно візуального огляду покрівлі балкону (прибудови) квартири [ADDRESS] встановлено, що шар покриття покрівлі, а саме - металевий профіль має прогини, деформації, внаслідок чого спостерігається нещільне прилягання стиків з`єднання металевих листів, планки примикання, затримання опадів на поверхні. Внаслідок чого виникли дані пошкодження експерт не може відповісти, тому що не був присутній в момент пошкодження, але ймовірно пошкодження виникли внаслідок механічного втручання. Технічну причину пошкодження покрівлі балкону (прибудови) квартири [ADDRESS] встановити не представляється можливим. Вартість ремонтно- будівельних робіт для усунення пошкоджень покрівлі балкону (прибудови) квартири [ADDRESS] з урахуванням вартості матеріалів, визначений на дату дослідження (січень 2018) та зазначений у додатку №1 до даного висновку і складає 12672,00 грн. Крім того, оцінюючи надані позивачем фото ( а.с. 23-27 т.1) суд зазначає, що вказані фото можуть свідчити про проведення якихось ремонтних робіт, проте не зрозуміло де і ким, при цьому не встановлюють неправомірності дій відповідачів або спричинення саме ними шкоди позивачу. При наданні оцінки фототаблицям, наданих позивачем ( а.с. 230-234 т. 1), де зафіксовано стан покрівлі балкону квартири [ADDRESS] станом на жовтень 2017 року, відсутність дерев поряд та аналогічні балкони, суд зазначає, що вони є недостатніми, оскільки у сукупності з іншими доказами не дають змоги дійти висновку про наявність обставин справи, які входять в предмет доказування. Відповідач [PERSON] заперечуючи проти позову, надав суду копію договору № 125 від 27.09.2014 року ( а.с. 94-97 т. 1), укладеного між [PERSON] та ПП [PERSON] на проведення повного утеплення зовнішнього фасаду за адресою: [ADDRESS] , що свідчить про проведення ремонтних робіт у будинку в якому проживає позивач та відповідачі. Разом з тим, будь-яких доказів щодо невиконання або неналежного виконання вказаних робіт матеріали справи не містять. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої , у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна , у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. За клопотання позивача судом було призначено та проведено експертизу, за висновком якої технічну причину пошкодження покрівлі балкону (прибудови) квартири [ADDRESS] встановити не представляється можливим. Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем до суду не надано належних і допустимих докази на підтвердження вини відповідачів та причинного зв`язку між діями відповідачів та пошкодженням, які виникли на покрівлі самочинної прибудови (балкону) на першому поверсі житлового будинку 35 квартири [ADDRESS] . За загальним правилом відшкодування моральної шкоди, яке міститься у статті 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються тяжкість та тривалість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача, можливість їх відновлення, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому, суд має виходити із засад розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України). Суд відхиляє покази [PERSON] , [PERSON] , оскільки вважає їх неналежними та недостовірними, так як вони не містять інформації щодо предмету доказуванню і на підставі них неможливо встановити дійсні обставини справи. Враховуючи наведені вище норми закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог, оскільки позивачем, не доведено тих обставин, якими він обґрунтовує протиправність дій (бездіяльність) відповідача, та настання для нього негативних наслідків у виді порушення його особистих немайнових та/або майнових прав внаслідок таких (за його позицією) протиправних дій відповідачів, а це означає, що позивачем не доведено наявності усіх складових частин цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди, якими є: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed