Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

10.03.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначило, що 14.02.2015 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №500971587, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у сумі 34861,69 грн. у строк з 14.02.2015 року до 16.02.2020 року. Свої зобовязання Банк виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. Відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 16.02.2016 року заборгованість складає 37216,19 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, але надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення у справі про отримання судової повістки, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача, який був повідомлений про час і місце судового засідання не надійшло повідомлення про причини неявки, а представник позивача не заперечує проти такого розгляду. Суд, врахувавши думку представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що 14.02.2015 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №500971587, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у сумі 34861,69 грн. у строк з 14.02.2015 року до 16.02.2020 року, зобовязалась в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах , що передбачені Договором та Додатком №1 до нього графіком погашення кредиту. (а.с.4-8) Свої зобовязання Банк виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. [PERSON] у порушення норм закону та умов договору свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 16.02.2016 року утворилася заборгованість в сумі 37216,19 грн., яка складається з наступного: - 31814,45 грн. заборгованість за кредитом; - 1703,42 грн. - заборгованість по відсотках; - 2698,32 грн. заборгованість по комісії; - 1000,00 грн. штраф.(а.с.11) Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки абонент несвоєчасно вносить кредит, заборгованість по його сплаті підлягає стягненню в судовому порядку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягується судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved