Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

10.02.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: ШРДА в м.Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О., в якому просила визнати недійсним договір від 31.07.2013 року купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О., що зареєстрований в реєстрі за № 5587. Під час розгляду справи, позивачка в порядку ст. 31 ЦПК України декілька разів змінювала свої позовні вимоги, подавши відповідні заяви, які були прийняті судом до розгляду. Остаточно визначившись позивачка просить встановити нікчемність договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що укладений між [PERSON] та [PERSON] від 18.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондарь Крістіною Юріївною, зареєстрованого в реєстрі за № 4358, а також визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що укладений між [PERSON] та [PERSON] від 31.07.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, зареєстрованого в реєстрі за № 5587. Судом до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено Київську міську раду, оскільки рішення в даній справі може вплинути на права та обов'язки цієї юридичної особи. В судовому засіданні представники позивачки позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити його з підстав викладених в позові. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представники відповідача [PERSON], в судовому засіданні заперечували проти позову, вважають його необґрунтованим та безпідставним, просили відмовити у його задоволенні, оскільки оспорювані позивачкою договори не порушують її прав та інтересів, так-як остання не є ні власником спірної квартири, ні користувачем. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, з тих же підстав, що зазначили представники [PERSON] Представник ШРДА в м.Києві на розгляд справи свого представника не направив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи є заява, в якому третя особа просить розглянути справу у відсутність їх представника. Враховуючи, що всі учасники судового розгляду повідомлялися належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність нез'явившихся осіб. Заслухавши пояснення представників сторін, що з'явились на розгляд справи, вивчивши письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 18 грудня 2012 року [PERSON] через свого представника за довіреністю - [PERSON] уклав договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] з [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар К.Ю. за реєстровим №4358. 31 липня 2013 року [PERSON] через свого представника за довіреністю - [PERSON] уклала договір купівлі - продажу спірної квартири з [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О., зареєстрований в реєстрі за № 5587. Відповідно до рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 12.03.2012 року, [PERSON] з 2001 року проживала у спірній квартирі разом з покійним [PERSON] однією сім'єю, без відповідної реєстрації свого місця проживання (а.с. 5). Позивачка [PERSON] вважає, що вказані договори купівлі-продажу квартири [ADDRESS] суперечать вимогам закону. Згідно ст. 203 ч.1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 215 ЦК України, на яку посилається в своєму позові позивачка, передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Разом з тим, відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 23.12.2013 року, та рішення Апеляційного суду м.Києва від 27.02.2014 року, яким частково було змінено вказане рішення суду першої інстанції, [PERSON] визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], зобов'язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод в користуванні вказаною квартирою, шляхом її виселення з цієї квартири без надання іншого житла. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2014 року, вказані судові рішення в даній справі залишено без змін. Також, як вбачається з рішення Апеляційного суду м.Києва від 27.02.2014 року, судом було встановлено, що [PERSON] на час розгляду справи судами знята з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS], і на даний час, як повідомили учасники судового розгляду справи вона в спірній квартирі не зареєстрована та не проживає. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦК України встановлені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Враховуючи, що рішеннями судів [PERSON] визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселено з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла, на даний час вона не проживає у вказаній квартирі і навіть в ній не зареєстрована проживаючою, суд вважає, що позивачка не має жодних правових підстав щодо розпорядження чи користування спірною квартирою, а тому суд вважає, що оспорювані позивачкою договори купівлі-продажу квартири не порушують її права та законні інтереси щодо цієї квартири, у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні позову. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 10, 11, 17, 57-60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 207, 215, 230 ЦК України, суд

Outcome: dismissed