Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

08 липня 2015 року від [PERSON] до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява, з прохання : визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що в квітні 2013 року вона почала проживати в громадянському шлюбі з [PERSON] Одразу після початку проживання відповідач у встановленому порядку вселився в належну їй квартиру та прописався за адресою: [ADDRESS]. З початку 2014 року відповідач припинив з нею стосунки і не пояснюючи причин виїхав в невідомому напрямку та змінив номер телефону. З того часу він в її дому не проживає. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно з реєстраційного обліку не знявся, він змушений звернутися до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування. У судове засіданні позивач, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не з'явилась. Проте, через канцелярію суду подала заяву, якою просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань до суду не направив. На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с.5) та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6). В 2013 року позивач прописала свого цивільного чоловіка - [PERSON] у своїй квартрі [ADDRESS] с. Старе Бориспільського району Київської області, що підтверджується адресною довідкою Відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Київській області від 27.07.2015 року (а.с.10). З 2014 року за вищевказаною адресою відповідач не проживає, на даний час місце його перебування позивачу невідоме. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона є сусідкою позивача та, дійсно, починаючи з 2014 року відповідач не проживає за зареєстрованим місцем проживання та місце його перебування є невідомим. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, що проживають разом з ним, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Стаття 41 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до частини третьої статті 47 Конституції України позбавити громадянина житла можна лише на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.386 ЦК України власник може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушення його прав. Із положень ст.391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування своїм майном. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 року № 1077, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за № 2109/22421, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зважаючи на вказане, позовні вимоги щодо скасування реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме : квартирою [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві приватної власності. Судові витрати по даній справі складають сплачений позивачем при подачі позову до суду судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок (а.с.1,14), який відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial