Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

07 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання спільної неповнолітньої дитини. Позивач вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2000 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. З 04 червня 2013 року сторони припинили подружні стосунки, дитина знаходиться на утриманні позивача. При цьому, відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, тому позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, просила задовольнити її позов (а.с.19). Відповідач [PERSON] письмово повідомив судові про те, що ним визнаються обставини, зазначені у позовній заяві [PERSON], та він їх не оспорює, а також вказав, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] (а.с.21). Сторони у судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.16,18), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.19,21).\~ Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, ст.169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва\~ про одруження встановлено, що сторони одружились та зареєстрували шлюб 23 вересня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Розівського району Запорізької області, про що зроблено актовий запис №12 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.5). З письмових пояснень сторін та з матеріалів справи вбачається, що спільне подружнє життя позивача з відповідачем не склалося, у звязку з чим з 04 червня 2013 року сторони припинили подружні стосунки та проживають окремо, з вказаного часу неповнолітня дитина знаходяться на утриманні позивача. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання спільної неповнолітньої дитини, хоча працює трактористом в Розівській дослідній станції Інституту сільського господарства степової зони Національної академії аграрних наук України, отримує заробітну плату та має можливість надавати таку допомогу. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Разом з тим, відповідач інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дружини, дітей на утриманні не має (а.с.6,21). Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, що дає підстави суду для стягнення з відповідача [PERSON] коштів на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позов задоволено, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved