Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

10.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що її батьком є [PERSON]. Після одруження позивач змінила прізвище «Стрембовська» на «Рудик». 11.09.2015 року її батько помер, після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. 19.11.2015 року позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлого батька до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], проте їй стало відомо, що із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] також зверталась відповідач [PERSON], яка вважає себе донькою померлого та відповідно спадкоємцем першої черги за законом. Позивач також вказує, що відповідач за життя спадкодавця не спілкувалась з ним та не піклувалась про нього. Зі слів матері позивача [PERSON] вона знає, що ще до їх спільного співжиття з батьком до останнього зверталася жінка вже з народженою дитиною, запевняючи, що це дитина батька позивача. Проте батько спростував ці дані, за життя дитину не визнавав, із зазначеною жінкою ніколи не проживав, не спілкувався. У зв'язку з викладеним позивач вважає, що [PERSON] не є батьком [PERSON] та просить суд виключити з актового запису, внесеного підрозділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Херсонській області, про народження [PERSON] запис про батька [PERSON], [INFO]. В ході судового розгляду справи позивач збільшила заявлені позовні вимоги та просила визнати недійсним актовий запис №56 та свідоцтво І-КГ №276017 про встановлення батьківства [PERSON] відносно [PERSON] від 10.08.2014 року, анулювати цей актовий запис, а також виключити відомості про батька [PERSON] в актовому запису №294 від 01.03.1983 року про народження [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, передбачених ст.ст.136, 137 СК України, та з урахуванням обставин, викладених у позові. Додатково зазначила, що з актового запису про встановлення батьківства від 10.08.1984 року вбачається, що спільна заява батьків дитини подана 10.09.1984 року, на місяць пізніше, аніж вчинений сам актовий запис, тому вважає цей запис сфальсифікованим, а пояснення свідків щодо визнання [PERSON] свого батьківства щодо відповідача та надання ним матеріальної допомоги на утримання цієї дитини є неправдивими. Крім того, зазначила, що вважає, що в записі акту про встановлення батьківства підпис [PERSON] виконаний не ним, оскільки його підпис має суттєві відмінності від його дійсного підпису, а тому запис та свідоцтво про встановлення батьківства мають бути визнаними недійсними. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначили, що відповідач народилася 29.01.1983 року, про що в книзі реєстрації актових записів про народження 01.03.1983 року зроблено запис за № 294. У зв'язку з тим, що на час її народження мати [PERSON] та батько [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, відомості про батька в актовий запис про народження було внесено зі слів матері як [PERSON]. Проте, в подальшому за спільною заявою батьків 10.08.1984 року міським відділом РАЦС м.Херсона було зроблено в книзі реєстрації актів про встановлення батьківства запис за № 56 від 10.08.1984 року та видано в цей день свідоцтво про встановлення батьківства, в якому батьком [PERSON], яка народилася 29.01.1983 року, зазначено [PERSON]. На підставі актового запису про встановлення батьківства в актовий запис про народження відповідача були внесенні відповідні зміни про батька дитини. Померлий [PERSON] за життя не тільки визнавав своє батьківство щодо відповідача, але й надавав матері відповідача [PERSON], яка в подальшому змінила прізвище на [PERSON], матеріальну допомогу на утримання відповідача. Вважали, що зазначені стороною позивача обставини про те, що [PERSON] не знав, що записаний батьком відповідача, не відповідають дійсності, спростовуються матеріалами справи, а тому відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача, як спадкоємця [PERSON] Представник третьої особи Корабельного районного у м.Херсоні відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судовому засіданні покладалася на розсуд суду при вирішенні спору. Зазначила, що спірний актовий запис про встановлення батьківства №56 був складений 10.08.1984 року у відповідності до ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю Україну. Підставою для складання цього актового запису була спільна заява батьків дитини - батька [PERSON] та матері - [PERSON], про що свідчать їх підписи в актовому записі, особи батьків перевірені відповідно до їх паспортів, серії та номера яких зазначені в актовому записі. Після встановлення батьківства дитині було присвоєно прізвище батька «Стрембовського», та в цей же день 10.08.1984 року було видано відповідне свідоцтво про визнання батьківства серії І-КГ №276017. Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно актового запису про народження №294, зробленого 01.03.1983 року Херсонським міським відділом РАЦС, [PERSON] народилася 29.01.1983 року у м. Херсоні, її матір'ю зазначена [PERSON], а батьком - [PERSON]. Відомості про батька дитини при державній реєстрації народження зазначені за вказівкою матері. Свідоцтво про народження було видано 01.03.1983 року серія та номер - І-КГ 264603. В подальшому в зазначений актовий запис про народження міським РАЦС 16.08.1984 року були внесені зміни на підставі актового запису про визнання батьківства № 56 від 10.08.1984 року, зробленого Комсомольським районним відділом РАЦС м.Херсона. Дитині було змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON], у відомостях про батька змінено прізвище батька з [PERSON] на [PERSON], внесено відомості про дату народження батька 21.03.1946 року. З врахуванням внесених змін було видано свідоцтво про народження 16.08.1984 року серія та номер - ІІ-КГ 277662. Зазначені обставини підтверджуються повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.79-80). Згідно актового запису про встановлення батьківства №56, зробленого 10.08.1984 року Комсомольським районним РАЦС м.Херсон, вбачається, що [PERSON] визнаний батьком дитини - [PERSON], [INFO], яка народилася у громадянки [PERSON]. Підставою зазначеного запису про встановлення батьківства стала заява батьків дитини - батька [PERSON], [INFO], та матері [PERSON], [INFO], про що свідчать їх підписи в актовому записі, особи батьків перевірені відповідно до їх паспортів, серії та номера яких зазначені в актовому записі. Видано свідоцтво серія та номер - І-КГ 276017 10.08.1984 року. Зазначені обставини підтверджуються повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про встановлення батьківства (а.с. 126- 127) та належно завіреною копією самого актового запису про встановлення батьківства №56 від 10.08.1984 року, з якого вбачається при складанні цього запису був присутній батько дитини [PERSON], особа якого була встановлена відповідно до паспорту У- КГ 534036, виданим Суворовським РВВС України 1984 року (а.с. 226). Та обставина, що в актовому записі про встановлення батьківства від 10.08.1984 року помилково зазначено, що спільна заява батьків подана 10.09.1984 року (через місяць після складання запису) не може бути підставою для анулювання цього запису, оскільки сам запис складається за наявності спільної заяви батьків. Згідно актового запису про одруження №432, зробленого 26.09.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Комсомольського райуправління юстиції м.Херсона, 26 вересня 2003 року, відповідач змінила дівоче прізвище [PERSON] на «Ковлях» (а.с.35). Згідно актового запису про народження №1644, зробленого 30.10.1986 року Міським відділом РАГС м.Херсон, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно актового запису про шлюб №482, складеного 12.07.2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, 12 липня 2013 року позивач змінила дівоче прізвище «Стрембовська» на «Рудик» (а.с.11). Також, згідно актового запису про укладення шлюбу №182, зробленого 22 березня 1991 року Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона, 22 березня 1991 року, мати відповідача [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на «Бєлоярська» (а.с.37). Згідно актового запису про смерть №1122, складеного 21.09.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] помер 11 вересня 2015 року (а.с.12). Зі спадкової справи №27/2015, заведеної 23.10.2015 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], щодо майна померлого 11 вересня 2015 року [PERSON], вбачається, що 26 жовтня 2015 року [PERSON] та 19 листопада 2015 року [PERSON] звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], однак свідоцтва про право на спадщину не видавалися у зв'язку з наявністю зазначеного спору (а.с.62-76). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], підтвердили факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON], зазначили, що за життя він деякий час в добровільному порядку платив аліменти на утримання доньки, визнавав себе її батьком, інколи приходив навідувати дитину. У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК України. Оскільки дитина - [PERSON], батьківство щодо якої оспорюється, народилася 29.01.1983 року, до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми КпШС України, в силу п.1 Прикінцевих положень Сімейного кодексу України 2004 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, і за загальним правилом застосовується до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Згідно ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. Згідно до ст. 56 КпШС в судовому порядку батьківство (материнство) може бути оспорено як у випадках, коли в акті про реєстрацію народження батьками дитини вказано осіб, які уклали між собою шлюб, так і тоді, коли батьками дитини при реєстрації встановлення батьківства на підставі спільної заяви батька й матері дитини записано осіб, які в шлюбі не перебувають. Проте в будь-якому разі не можуть бути задоволені вимоги про оспорювання свого батьківства, пред'явлені особою, записаною батьком за її заявою або за спільною заявою з матір'ю дитини, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що фактично вона не є батьком цієї дитини, а також чоловіком, який дав письмову згоду на запліднення своєї дружини за допомогою донора, та дружиною, яка записана матір'ю, оскільки вона дала письмову згоду своєму чоловіку на запліднення ним іншої жінки (донора) і народження останньою дитини. Якщо особа, записана як батько або мати дитини, не оспорила вчинений запис, то інші особи (крім фактичного батька дитини в разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав) не вправі оспорити цей запис після її смерті. Відповідно до ст.56 Кодексу про шлюб та сім'ю України, чинним на час спірних сімейних відносин, особа, яка записана як батько, має право оспорити проведений запис протягом року з часу, коли їй стало відомо або повинно було стати відомо про проведений запис. Таким чином, оспорювання батьківства іншими особами крім батьків дитини, Кодекс про шлюб та сім'ю не передбачав. Згідно ст.57 Кодексу про шлюб та сім'ю України діти, походження яких встановлено за спільною заявою батьків, мають ті ж права і обов'язки щодо батьків та їх родичів, що й діти, які народилися від осіб, які перебувають у шлюбі. Згідно ч.1 ст.189 Кодексу про шлюб та сім'ю України реєстрація встановлення батьківства провадиться на підставі спільної заяви батьків або судового рішення. Згідно ст.190 Кодексу про шлюб та сім'ю України на підставі акта про встановлення батьківства органи реєстрації актів громадянського стану вносять відомості про батька в актовий запис і видають нове свідоцтво про народження дитини. Оскільки судом встановлено, що за життя [PERSON]О визнавав своє батьківство відносно відповідача, актовий запис про встановлення батьківства №56 складений за спільною заявою батьків дитини - [PERSON] та [PERSON], про що свідчать їх власні підписи, за життя [PERSON] не звертався до суду із заявою про оспорювання батьківства, в силу положень ст 56 КпШтС України, [PERSON] не входить в коло осіб, які мають право на звернення до суду з позовом щодо оспорювання батьківства, а тому відсутні підстави для задоволення її позову. Крім того, згідно ст.56 КпШтС України строк позовної давності щодо виключення з актових записів дітей відомостей про батьківство є присічним. При цьому слід враховувати, що на момент розгляду справи відповідач є повнолітньою особою. Актовий запис та свідоцтво про встановлення батьківства №56 від 10.08.1984 року не є правочинами, а тому відсутні правові підстави для визнання їх недійсними. Доводи представника позивача про те, що на час складання актового, запису про встановлення батьківства у [PERSON] був викрадений паспорт та був матір'ю відповідача використаний для фальсифікації цього актового запису, підпис в актовому записі про встановлення батьківства виконаний не [PERSON], суд до уваги не приймає як такі, що не доведені належними та допустимими доказами, грунтуються на припущеннях та не мають значення для вирішення спору з урахуванням положень ст.56 КпШтС України. Доводи сторони позивача, що до даних правовідносин слід застосовувати норми ст.ст.136, 137 СК України є помилковими. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивач по сплаті судового збору відшкодуванню з відповідача на її користь не підлягають.

Outcome: dismissed