Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

09.10.2019 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд стягнути з відповідача на її користь на утримання спільної дитини - малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну малолітню дитину. Хоча вони і проживають спільно з відповідачем, однак матеріальної допомоги на утримання дитини не надає; дитина перебуває на її повному утриманні. Вказане і стало підставою звернення до суду з даним позовом. Сторони по справі у судове засідання не з`явились. 01.11.2019 р. позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала суд їх задовольнити. Відповідач 05.11.2019 року надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив наступне. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , судом встановлено що 17.09.2012 року між позивачем [PERSON] , [INFO] , (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, актовий запис № 56. Згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що подружжя має спільну дитину - сина[PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 148. На момент розгляду справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та спільно проживають. Не залежно від перебування батьків у шлюбі та факту спільного проживання батьки дитини повинні не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 СК України). Позивач вказувала, що хоча вони із відповідачем проживають спільно, однак останній не надає допомоги на утримання дитини, що визнається самим відповідачем. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 182 цього ж кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі вищевикладеного, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, вважає за можливе призначити до стягнення аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення судового збору, суд виходить з наступного. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачем судовий збір не сплачувався з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, що був встановлений вказаним Законом на період пред`явлення позову до суду, що становить - 768,40 грн. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved