Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

08 липня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2019 року, на даний час однією сім`єю не проживають. Сторони мають спільну малолітню доньку, яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не працює. З посиланням на ст. 84 СК України просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 2379 грн щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, оскільки не має щомісячного стабільного заробітку, сплачує аліменти на утримання доньки, а тому згоден сплачувати аліменти на утримання позивачки, але в меншому розмірі, ніж зазначено в позові. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, підтримав відзив на позов. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-81, 83, 84, 89, 228, 229, 235 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 грудня 2019, актовий запис №84. Згідно зі свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю, що сторонами не оспорюється. Як вбачається з довідки №144/К від 15.06.2021 [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.09.2020 по 09.05.2023. Відповідно до розрахунку ВП №66256099 заборгованості зі сплати аліментів заборгованість [PERSON] станом на 30.09.2021 становить 2473,69 грн. Суд, з урахуванням вищевказаних норм матеріального права та встановлених обставин під час розгляду справи, дослідивши зібрані у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України, встановивши, що дитина постійно проживає з позивачкою, відповідач сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , працездатний, враховуючи засади розумності та справедливості, дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1500 грн щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: partial