Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

07 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 червня 2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було розірвано 24.03.2014 року. Вказує, що за час перебування у шлюбі ними було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS], земельну ділянку, загальною площею 0,0021 га, що розташована за адресою: м. Хмельницький, гаражний кооператив «Мир», блок Б, бокс [NUMBER]; гараж з погребом, загальною площею 21,5, блок Б, бокс [NUMBER] за адресою: Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Рибалка 63/1Б, гаражний кооператив «Мир» та автомобіль марки Geelly Emgrand 7, FE-1, 2013 року випуску. Вказує, що після розлучення вони так і не дійшли згоди щодо поділу спільного сумісного майна, чоловік відмовляється поділити майно в добровільному порядку, а тому просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на ? ідеальну частку вказаної квартири; визнати за нею право власності на земельну ділянку, гараж та погріб, а за відповідачем визнати право власності на автомобіль. В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги та остаточно просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0021 га, що розташована за адресою: м. Хмельницький, гаражний кооператив «Мир», блок Б, бокс [NUMBER]; гараж та погріб за адресою: Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Рибалка 63/1 Б, гаражний кооператив «Мир», гараж блок Б, бокс [NUMBER], виділивши їй в натурі Визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки Geelly Emgrand 7, FE-1, 2013 року випуску. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали та просять задовольнити з наведених в позовній заяві підстав, додатково пояснивши, що майно придбано в період шлюбу за спільні кошти подружжя. В судовому засіданні відповідач, неодноразово змінюючи свої пояснення, спочатку позов визнавав частково та просив поділити майно в рівних частках, потім вказував, що дане майно було придбано за кошти його батьків, та не є спільною сумісною власністю подружжя, а в дебатах просив поділити майно по ? кожному. Заслухавши пояснення сторін та представників, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 15 червня 2002 року, який рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24 березня 2014 р., яке набрало законної сили 12.05.2014 р., було розірвано. Під час перебування у шлюбі сторонами придбано наступне майно : на ім'я позивача квартиру [ADDRESS], відповідно до договору купівлі продажу квартири від 14.04.2010 року, право власності на дану квартиру зареєстровано Хмельницьким БТІ 17.05.2010 року; на ім'я позивача земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]), загальною площею 0,0021 га, що розташована за адресою: м. Хмельницький, гаражний кооператив «Мир», блок Б, бокс [NUMBER], відповідно до договору купівлі продажу від 04.06.2010 року, на ім'я позивача гараж, загальною площею 18,4 кв.м., блок Б, бокс [NUMBER] за адресою: Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Рибалка 63/1Б, гаражний кооператив «Мир», відповідно до договору купівлі продажу гаража від 04.06.2010 року, право власності на даний гараж зареєстровано Хмельницьким БТІ 16.06.2010 року та на ім'я відповідача автомобіль марки Geelly Emgrand 7, FE-1, 2013 року випуску, відповідно до договору купівлі продажу автомобіля № 105. Відповідно до звітів про оцінку майна, виконаних ТзОВ «Альянс -Оцінка» від 02.02.2016 року та Земельно-аграрного центру «Карат» від 15.02.2016 року, ринкова вартість об'єктів становить : -трикімнатної квартири [ADDRESS], становить 1 120 221,00 грн.; -гаражного боксу [NUMBER], загальною площею 18,4 кв.м., що розташований за адресою : Хмельницька область, м. Хмельницький, гаражний кооператив «Мир», гаражний блок Б, адреса ГК : вулиця Рибалка, 63/1б, становить 98 228,00 грн.; -земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER]), загальною площею 0,0021 га, що розташована за адресою: м. Хмельницький, гаражний кооператив «Мир», блок Б, бокс [NUMBER] становить 57 136,80 грн.; -автомобіля Geelly Emgrand 7, FE-1, 2013 року випуску, д.н. [NUMBER] становить 215 925 грн. Згідно з п. п. 22, 24 Постанови постанови Пленуму Верховного Суду України від 21грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова) вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди ? виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Сторони погодилися з даною вартістю спірного майна, яке було оцінено відповідно до звітів про оцінку майна, виконаних ТзОВ «Альянс -Оцінка» від 02.02.2016 року та Земельно-аграрного центру «Карат» від 15.02.2016 року. При цьому сторонам було роз'яснено їх право щодо заявлення клопотання про призначення експертизи, у разі незгоди із оцінкою майна. Таке клопотання сторонами не заявлялося, а тому суд бере до уваги дану оцінку. У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року № 6-2333цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Таким чином, спірне майно є об'єктом спільної сумісної власності сторін як подружжя. Дане майно було придбане сторонами під час шлюбу за спільні кошти подружжя внаслідок їх праці, оскільки як позивач так і відповідач працевлаштовані, про що було встановлено в судовому засіданні та придбали дане майно за спільні кошти подружжя. При цьому суд відхиляє покази свідка [PERSON], яка показала, що в 2010р. позичала кошти батьку відповідача в розмірі 20 000 грн. для купівлі автомобіля відповідачу, покази свідка [PERSON], яка показала, що у 2010 р. також позичала кошти матері відповідача в сумі 30 000 грн. для купівлі автомобіля відповідачу, покази свідка [PERSON], який показав, що за його кошти було придбано відповідачу спірну земельну ділянку та автомобіль, які частково були позичені у інших свідків, оскільки такі свідки є заінтересованими особами, так як являються родичами, до того ж спірний автомобіль був придбаний у 2013 році, а кошти із показів свідків були позичені у 2010 році. Також, твердження відповідача, який неодноразову змінював свою позицію, щодо того, що дане майно, було придбане за кошти його батьків йому особисто, суд відхиляє, оскільки жодних доказів, які б підтверджували факт придбання спірного майно за кошти його батьків суду не надано чи за його особисті кошти. А тому дане майно, яке просить поділити позивач, є об'єктом спільної сумісної власності сторін як подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Якщо інше не визначено домовленістю між ними. В п.п. 23, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що у разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Спірний автомобіль, гараж та земельна ділянка є неподільним речами в розумінні ст. 183 ЦК України, оскільки таке майно, як один об'єкт, неможливо реально поділити між сторонами в натурі. При цьому в судовому засіданні було встановлено, що спірним автомобілем, земельною ділянкою та гаражем користується лише відповідач. Також встановлено, що земельна ділянка з гаражем може використовуватися лише однією особою. Посвідчення водія на право керування автомобілем у позивача є в наявності, проте автомобіль вона не водить, що не заперечувалося відповідачем. А тому суд не вбачає підстав, для визнання ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишення майна у їх спільній частковій власності, оскільки такий поділ суперечитиме правам позивача, яка даним майном не користується і спір щодо поділу вирішено не буде. Зважаючи на ту обставину, що спільне користування даним майном неможливо, а дані об'єкти є неподільними, однак в сукупності становлять певну масу майна, що складається з неподільних речей, і з такої маси можливо виділити відокремлену частку у вигляді окремого неподільного об'єкту, з врахуванням рівності часток, суд приходить до висновку, що в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя слід виділити [PERSON] у власність в рахунок її частки у спільному майні подружжя земельну ділянку, загальною площею 0,0021 га, що розташована за адресою: м. Хмельницький, гаражний кооператив «Мир», блок Б, бокс [NUMBER], вартістю 57 136, 80 грн. та гараж за адресою: Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Рибалка 63/1Б, гаражний кооператив «Мир», гараж блок Б, бокс [NUMBER], загальною площею 18,4 кв. м, вартістю 98 228 грн., а всього 155 364 грн. 80 коп. А [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити у власність в рахунок його частки у спільному майні подружжя автомобіль марки Geelly Emgrand 7, FE-1, 2013 року випуску, вартістю - 215 927 грн. Таке виділення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та спір щодо поділу майна буде вирішено. Суд також враховує, ту обставину, що хоча частка відповідача у подільному майні у грошовому виразі є більшою, проте позивач не просила стягнути грошову компенсацію та її влаштовував такий поділ. Щодо поділу погреба за адресою: Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Рибалка 63/1 Б, гаражний кооператив «Мир», гараж блок Б, бокс [NUMBER], про що просить позивач, то в цій частині слід відмовити, оскільки суду не надано правовстановлюючих документів на дане майно, крім того, як вбачається із журналу зовнішніх обмірів це є один об'єкт із гаражем. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial