Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

09 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 05 червня 1998 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що їх сім'я з відповідачем фактично розпалась, протягом останніх років шлюбу вони втратили інтерес до спільного життя, у сімейних та особистих відносинах виникли непереборні протиріччя. Незважаючи на спроби зберегти родину, до цього їм прийти не вдалося. На даний час понад шість років сторони не підтримують шлюбних відносин, і позивачка просить шлюб розірвати. В судовому засіданні 25 грудня 2014 року позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу, після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. В судовому засіданні 25 грудня 2014 року відповідач з позовом погодився, також просив шлюб розірвати, не заперечує, щоб дитина після розірвання шлюбу проживала з матір'ю. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів громадянського стану Глухівського міськвиконкому, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 червня 1998 року, про що в книзі реєстрації шлюбів в цей день зроблено запис за № 85, і спільне прізвище подружжя після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.3). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14 грудня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Глухівської міської ради Сумської області, вбачається, що [PERSON] народився [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 14 грудня 1999 року зроблено запис за №272, і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). В судовому засіданні судом встановлено, що на час розгляду справи сторони не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків, відповідач проживає в іншому місті, позивачка вважає неможливим збереження сім'ї, бажає шлюб розірвати, на примирення категорично не згодна. На час розгляду справи 25 грудня 2014 року спору про поділ спільного майна немає. На час розгляду справи 25 грудня 2014 року спору з приводу місця проживання дитини немає, відповідач [PERSON] згоден з тим, щоб після розірвання шлюбу їх син [PERSON], [INFO], проживав з матір'ю [PERSON]. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обов'язок збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сім'я сторін розпалася, збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, і тому цей шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволені, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 243,60 грн. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved