Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

09 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.08.2006 року Заводським відділом реєстрації атків цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (актовий запис №255), посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними рік як вже фактично припинені, сумісне господарство не ведуть. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, частих сварок між нею та відповідачем без поважних причин. Примирення вважає немовжливим. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Позивач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи був повідомлена судом своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Не заперечувала проти винесеня заочного рішення. Зазначила, що спорів щодо місця проживання дитини та поділу майна у них з відповідачем не має. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неприбуття суд не сповістив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії І-ЖС, №022536, виданого 12.08.2006 року Заводським відділом реєстрації атків цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, 12.08.2006 року сторони уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №255 (а.с.6). Згідно із свідоцтвом про народження Серії 1-ЖС №125891, виданого 18.08.2009 року Заводським відділом реєстрації атків цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (актовий запис №386), сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.5). Судом також встановлено те, що сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Спори щодо місця проживання дитини та поділу майна відсутні. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України\~ визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 9 статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як зазначено у статті 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України\~\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч.2 ст.\~104\~та ч. 3 ст.\~105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач не вважає за можливе, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати його прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Позивач не заявляв вимог про стягнення судового збору, тому напідставі\~ст. 11 ЦПК України, суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved