overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

09.07.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовувала тим, що 30 серпня 2014 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними фактичноприпинені.В шлюбі з відповідачем у них народились діти: [INFO] року - [PERSON], [INFO] року народився - [PERSON].Підставою для розірвання шлюбу є втрата між позивачем та відповідачем почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач вважає, що подальше збереження сім'ї не можливе в зв'язку з чим шлюб між ними повинен бути розірваний, на підставі вищезазначеного просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 30.08.2014 року, про що 30.08.2014 року зроблено відповідний актовий запис № 90, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). [INFO] року у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.10.2014 року (а.с. 5). [INFO] року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.12.2016 року (а.с. 6). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається, тому позов слід задовольнити. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

09.07.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу . Позов мотивує тим, що 01.03.2003 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Мукачівського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис 94. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося, вони мають різні характери та погляди на подружнє життя, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення за результатами підготовчого засідання. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що 01.03.2003 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Мукачівського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис 94. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб між\~ними носить\~формальний характер,\~шлюбні стосунки\~не підтримують. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

09.07.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 28.04.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 430, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилося двоє дітей, однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з 2014 року, а тому примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом. Позивачка [PERSON] до судового засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання з'явився, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та відповідача, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] 28.04.2006 року уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 430, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.04.2006 року /а.с. 4/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження від 27.05.2008 року серія [NUMBER] та [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження від 14.03.2014 року серія [NUMBER] , батьками в яких вказані сторони по справі /а.с.10,11/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з 2014 року, спільного господарства сторони не ведуть, проживають за різними адресами, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, відповідач в добровільному порядку надає матеріальну допомогу дітям. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

09.07.2019 [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи який, зазначила, що 28.04.2018 вони уклали з відповідачем шлюб, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалось, через різні характери, відсутність взаєморозуміння і довіря. В зв`язку з цим вони припинили шлюбне стосунки, перестали вести спільне господарство. З цих підстав позивач вважає що примирення між ними не можливе та збереження шлюбу також. У судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, а також заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2018 року, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про шлюб та народження дітей (а. с. 3,4). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та, за твердженням позивача примирення є неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом позовної заяви позивач просить покласти судові витрати на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

09.07.2019 [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вищезазначеним позовом. В направленому на адресу суду позові позивачка зазначила, що вона є власницею житлового будинку по [ADDRESS] В будинку значиться зареєстрованою, але протягом 2 років не проживає її бувша невістка [PERSON] . Відповідачка не є співвласником будинку, її речей в будинку немає, витрат на утримання будинку вона не несе. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування будинком розташованим за адресою [ADDRESS] , оскільки реєстрація відповідачки створює для неї певні незручності в користуванні власністю, позбавляє її можливості отримати субсидію, призводить до того, що вона несе додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, як законний та обґрунтований. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] повідомлялася про час розгляду справи за місцем реєстрації та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, офіційного веб-порталу судової влади. В судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву не направила. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивачки, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що позивачці [PERSON] належить на праві власності житловий будинок по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину по закону (а.с.9-12). З актів обстеження та довідок Біликівської сільської ради вбачається, що [PERSON] зареєстрована, але фактично з 2017 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.31-34, 42-44). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що проживають по-сусідству з позивачкою, відвідують будинок [ADDRESS] , а тому їм достовірно відомо, що відповідачка [PERSON] не проживає в будинку з березня 2017 року. Згідно з положенням ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не проживає в будинку розташованому по [ADDRESS] , її слід визнати такою, що втратила право на користування будинком. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

09.07.2019 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що 12.09.2003 між ними укладено шлюб. Від шлюбу є діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось оскільки у сторін різні інтереси, погляди на життя, на права та обов`язки подружжя, через що виникають сварки, суперечки. Збереження шлюбу не можливо. З 2012 року вони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. У зв`язку з чим позивач просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву, яка нотаріально посвідчена, у якій зазначив, що позов про розірвання шлюбу визнає та не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12.09.2003 у Відділі реєстрації актів громадського стану Київського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №517. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на теперішній час сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

09.07.2019\~позивач звернувся\~до суду\~з вищеназваним\~позовом і\~просить суд\~визнати [PERSON] \~таким,\~що втратив\~право користування\~жилим приміщенням\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Свої вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що являється\~власником будинку\~за [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який з протягом 5 років не проживає за вказаною адресою, не несе ніяких витрат по утриманню будинку. Оскільки в добровільному порядку відповідач по справі не бажає знятися з реєстраційного обліку з будинку, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає в повному обсязі. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

09.07.2019 позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 31 липня 2014 року вони зареєстрували шлюб, від якого спільних дітей не мають. Позивач стверджує, що спільного побуту не ведуть, втратили почуття взаємної любові та поваги, а шлюб став формальністю, тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування. Зазначає, що дітей у подружжя немає, однак спільної згоди для розірвання шлюбу, відповідач тривалий час не мала часу з`явитися до відділу реєстрації актів цивільного стану для розірвання шлюбу. Примирення та збереження шлюбу вважає неможливим. У підготовче судове засідання сторони не з`явились. Представником позивача подана заява про розгляд справи без їх з позивачем присутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також подала заяву про розгляд справи без її присутності, позов визнає, просить ухвалити рішення про задоволення позову про розірвання шлюбу на підготовчому засіданні. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 31 липня 2014 року у Виконавчому комітеті Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що зроблено актовий запис №10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.11). Від шлюбу дітей не мають. Сторони подружніх стосунків не підтримують та згідно з поданими письмовими заявами позивач на позові наполягає, відповідач позов визнала, в зв`язку з цим можливості збереження шлюбу не вбачається. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (384 гривні 20 копійок). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 384 гривні 20 копійок (а.с.10) підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 384 гривні 20 копійок (а.с.10). На підставі викладеного,

Outcome: approved