Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

09 вересня 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в 1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя [INFO] року вона народила сина [PERSON]. В свідоцтві про народження відповідач записаний батьком. 22 серпня 2012 року шлюб між ними розірвано. 12 червня 2013 року [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] З 01 вересня 2012 року син навчається в Охтирському коледжі Сумського національного аграрного університету на денному відділенні. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на період навчання. В судове засідання сторони не з'явилися, позивач та третя особа надали суду заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про день та час розгляду справи в установленому законом порядку під розписку, в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. В зв'язку з чим, суд вважає, за доцільне відповідно до вимог ст. ст. 169, 197 ЦПК України розглянути справу у відсутність сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі матеріалів. За таких обставин, враховуючи, що позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів. Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22 серпня 2012 року розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.9). Від спільного життя сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком (а.с. 5). 12 червня 2013 року [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] (а. с. 6). На даний час [PERSON] є студентом, навчається на ІV курсі Охтирського коледжу Сумського національного аграрного університету, період навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2016 року, що підтверджується довідкою № 144 від 02.09.2015 року виданою адміністрацією навчального закладу (а. с. 8). Дані правовідносини регулюються сімейним законодавством. Відповідно до положень ст.199 СК України та роз'яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Виходячи зі змісту наведених норм, суд дослідивши обставини справи в сукупності, дійшов висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина який продовжує навчання, що відповідає вимогам ст. 199 СК України. Відповідно до ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до положень ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. При вирішенні даного позову суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище сторін, що позивачка є фізично здоровою, не працює, відповідач є фізично здоровим, повнолітній [PERSON] є фізично здоровою молодою особою, навчається на денній формі навчання. При вирішенні даної справи суд також виходить із положень ст. 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. З огляду на вищевикладене, враховуючи фактичні обставини справи, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки. З урахуванням всіх обставин, суд вважає, можливим визначити аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно на утримання [PERSON], [INFO] на період його навчання по 30.06.2016 року, якщо він буде продовжувати навчання, які сплачувати на його користь. Позивачка в позові просить стягувати аліменти на утримання сина, які сплачувати на користь матері дитини, але так як [PERSON] є повнолітньою особою, суд вважає, що необхідно аліменти стягувати на його користь, а не на користь матері дитини. Разом з тим відповідно до змісту ст.ст. 200, 201 СК України мінімальний розмір аліментів на повнолітню доньку, сина Сімейний кодекс не встановлює, а тому не підлягає задоволенню позовні вимоги в частині сплати аліментів не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити за необгрунтованістю. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача487 гривень 20 копійок судового збору в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial