Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

09.06.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 18.06.2015 року уточнила та якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за законом першої черги право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нижнєсадова, 23-а, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що частка житлового будинку з господарськими будівлями і надвірними спорудами, що розташований за адресою: місто Ізмаїл вулиця Нижнєсадова, 23-а, Одеська область не закінчений будівництвом. 22.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом та просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нижнєсадова, 23-а, мотивуючи тим, що рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів № 622 від 14.11.1984 року, [PERSON] та [PERSON] була виділена земельна ділянка під індивідуальне будівництво будинку за адресою: м. Ізмаїл, вул. Нижнєсадова, 23-а, враховуючи, що житловий будинок був побудований в період шлюбу, він належить на праві сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.06.2015 року зустрічний позов [PERSON] був обєднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом в судовому засіданні первісні позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення, зустрічні позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів № 622 від 14.11.1984 року «Про виділ земельної ділянки для індивідуального будівництва» було вирішено виділити [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 600 кв.м. по вул. Нижнєсадова, 23-а. Згідно договору «Про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку» від 15.02.1985 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1-561, [PERSON] та [PERSON] була відведена земельна ділянка площею 600 кв.м. по вул. Нижнєсадова, 23-а. Відповідно до довідки № 718 від 16.06.2015 року, наданої КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок № 23-а по вул. Нижнєсадова в м. Ізмаїлі Одеської області побудований 1986 році є завершений будівництвом та відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 91 від 24.06.2011 року «Про затвердження порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.07.2011 року за № 830/19568, не підлягає прийняттю в експлуатацію та відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773 не належить до самочинного будівництва. [PERSON] та [PERSON] одружились 03.11.1979 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 252735, виданим 03.11.1979 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану м. Ізмаїл. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю - майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч. 1 ст. 60 СУ України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Враховуючи, що житловий будинок по вул. Нижнєсадова, 23-а в м. Ізмаїлі Одеської області був побудований в період шлюбу, він належить на праві спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 362603 від 17.01.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 16.01.2014 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нижнєсадова, 23-а. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38975896 від 24.11.2014 року, згідно якої інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - чоловік [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 252735, виданим 03.11.1979 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану м. Ізмаїл; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖД № 494667, виданим 11.01.1985 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл та свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 009915, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «Редько»; - донька [PERSON]. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] разом із спадкодавцем не мешкала, що підтверджено будинковою книгою на будинок № 23-а по вул. Нижнєсадова в м. Ізмаїлі Одеської області та з заявою про прийняття спадщини не зверталась, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 38975914 від 24.11.2014, наданою приватним нотаріусом [PERSON], тобто вважається такою, яка фактично не прийняла спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини мешкали разом із спадкодавцем, що підтверджено будинковою книгою на будинок № 23-а по вул. Нижнєсадова в м. Ізмаїлі Одеської області, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину. Між спадкоємцями було досягнуто згоди щодо розподілу спадкового майна, а саме [PERSON] відмовився від прийняття своє частки у спадщині на користь [PERSON] Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] № 420/02-14 від 24.11.2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що частка житлового будинку з господарськими будівлями і надвірними спорудами, що розташований за адресою: місто Ізмаїл вулиця Нижнєсадова, 23-а, Одеська область не закінчений будівництвом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позови та зустрічний позов підлягають задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved