Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

09.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02 жовтня 2004 року Бугаївського сільською радою Ізюмського району Харківської області, актовий запис № 08. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує, що з моменту реєстрації шлюбу у них змінились відношення один до одного, вони не знаходять взаєморозуміння, відсутня взаємоповага. Вона зрозуміла, що у них різні погляди на сімейне життя, сімейні цінності, тому вважає в їх спільних інтересах шлюб розірвати. Діти мешкають з нею. З приводу їх матеріального забезпечення вона вважає вони зможуть домовитись з відповідачем. Сумісне майно поділять мирним шляхом. Їх подружні відносини припинені з грудня 2017 року. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. \~В силу положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч.ч.3, 4\~ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 02 жовтня 2004 року, Бугаївського сільською радою Ізюмського району Харківської області зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис № 08.(а.с. 8) У відповідності до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказує, що сумісне подружнє життя не склалось через не знаходження взаєморозуміння, відсутність взаємоповаги, різні погляди на сімейне життя. Шлюбні стосунки припинені з грудня 2017 року. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~-\~\~ у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка побажала залишити шлюбне прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved