Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

08.04.2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Веселівського районного суду Запорізької області з позовом до Веселівської селищної ради Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно. Обґрунтовуючи свій позов позивачі зазначили, що 01.03.1994 року Веселівським бюро приватизації житла було видано свідоцтво про право власності на житло: квартиру [ADDRESS] . Відповідно до вищевказаного свідоцтва вищевказана квартира належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На цей час було втрачено оригінал свідоцтва про право власності на житло видане 01.03.1994 року Веселівським бюро приватизації житла. 26.11.2018 року позивачка [PERSON] звернулась до Веселівської селищної територіальної громади Веселівської селищної ради з листом про видачу дублікату вищевказаного свідоцтва про право власності на житло. Листом від 27.11.2018 року їй було відмовлено у видачі дублікату у зв`язку з тим, що на цей час на території Веселівської селищної територіальної громади відсутній відділ приватизації. У зв`язку з цим не має можливості надати дублікат про право власності на житло. Належність вищевказаної квартири саме позивачам по справі підтверджується довідкою КП «Веселівське бюро технічної інвентаризації» від 12.12.2018 року № 433/01-18 відповідно до якої право власності на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.03.1994 року, виданого Веселівським бюро по приватизації житлового фонду, належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 25.04.1998 року видане відділом реєстрації актів цивільного стану м. Ноябрьск було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу нею було змінено прізвище на [PERSON] . Згідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] видане відділом реєстрації актів громадянського стану Веселівського районного управління юстиції Запорізької області від 30.06.2001 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] після реєстрації шлюбу нею було змінено прізвище на [PERSON] 20.01.2005 року зазначений шлюб було розірвано та після розірвання шлюбу [PERSON] було залишено прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 20.01.2005 року видане відділом реєстрації актів цивільного стану Веселівського районного управління юстиції Запорізької області. Оскільки отримати дублікат свідоцтва про право власності на житло, яке підтверджувало право власності на оспорювану квартиру втрачено та орган який його видавав на цей час не існує, позивачі не мають можливості отримати дублікат вищевказаного свідоцтва про право власності на житло на підставі викладеного, звернення до суду є єдиним способом захисту їхніх майнових прав. В судове засідання позивачі не з`явились, але надали заяву , в якій просять слухати справу за їхньої відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи по суті та задовольнити позов виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що 01.03.1994 року Веселівським бюро приватизації житла було видано свідоцтво про право власності на житло: квартиру [ADDRESS] . Відповідно до вищевказаного свідоцтва вищевказана квартира належить на праві приватної власності позивачам. На даний час позивачі втратили оригінал вказаного свідоцтва, тому не можуть належним чином реалізувати своє право на вказану квартиру. 26.11.2018 року позивачка [PERSON] звернулась до Веселівської селищної територіальної громади Веселівської селищної ради з листом про видачу дублікату вищевказаного свідоцтва про право власності на житло. Листом від 27.11.2018 року їй було відмовлено у видачі дублікату у зв`язку з тим, що на цей час на території Веселівської селищної територіальної громади відсутній відділ приватизації. У зв`язку з цим не має можливості надати дублікат про право власності на житло. Належність вищевказаної квартири саме позивачам по справі підтверджується довідкою КП «Веселівське бюро технічної інвентаризації» від 12.12.2018 року № 433/01-18. Порядок законності набуття права власності встановлений статтею 328 Цивільного кодексу України, в якій вказано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Порядок захисту права власності встановлений статтею 392 Цивільного кодексу України в якій вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними». Частиною 4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. . Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Факт належності вищевказаної квартири саме позивачам підтверджено в судовому засіданні підтвердилося довідкою КП «Веселівське бюро технічної інвентаризації» від 12.12.2018 року № 433/01-18 відповідно до якої право власності на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.03.1994 року, виданого Веселівським бюро по приватизації житлового фонду, належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по ј частини. Даний правовстановлюючий документ зареєстровано на паперових носіях в реєстровій книзі № 33 за реєстровим № 44. Вищевказаний об`єкт нерухомого майна складається із: квартири трикімнатної, стіни панельні, загальною площею 68,66м2 у т.ч. житлова площа 43,55 м2. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved