Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

09 грудня 2019 року представник [PERSON] адвокат Зарютіна О.С. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір №2900.К купівлі-продажу нерухомості, укладений 01 березня 1996 року на Запорізькій регіональній біржі нерухомості між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказано, що позивачка позбавлена можливості розпорядитись своїм нерухомим майном квартирою, оскільки її право власності не визнано державним реєстратором, який відмовив у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Ухвалою судді від 24 грудня 2019 року у справі відкрите загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 10 березня 2020 року закрите підготовче провадження, і справа призначена до судового розгляду по суті. Сторони були повідомлені про місце, дату й час розгляду справи рекомендованою кореспонденцією відповідно до\~вимог ст.\~128\~ЦПК Українита повідомленням на офіційному сайті Судової влади; надано час для подання відзиву та заперечень. Позивачка та представник позивача в судове засідання надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка, будучи повідомленою\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи,в судове засідання не з`явилася, у визначений судом строк відзив на позовну заяву не надала, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст. 178 ч.8, 247 ч.2, 279, 280 ч.1, 281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Представник третьої особи також не з`явився до суду з невідомих причин. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено,\~що[PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої, уклали договір купівлі-продажу нерухомості №2900.К від 01 березня 1996 року згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила однокімнатну квартиру, розташованою за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості, щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу нерухомості №2900.К від 01 березня 1996 року, укладений та зареєстрований в Запорізькій регіональній біржі нерухомості (а.с.9) Підтвердженням факту виникнення права власності у [PERSON] на придбану квартиру, є реєстрація 01 березня 1996 року вказаного договору купівлі-продажу в ТОВ «ЗМ БТІ» (а.с.8). Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, і згідно довідки ТОВ «ЗМ БТІ» станом на 01.01.2013 року [PERSON] значилася власницею квартири (а.с.8). Згідно з ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зокрема угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року (що була чинною на момент укладення вищевказаного договору) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» суд на підставі ч.2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, суд вважає, що укладений 01 березня 1996 року договір купівлі-продажу є дійсним, та є підтвердженням законного набуття права власності позивачем на придбану квартиру. Правовідносини між сторонами регулюються ст.47 ЦК України в ред. 1963 року. Оскільки кожна із сторін виконала усі зобов`язання за договором купівлі-продажу квартири від 01 березня 1996 року, то суд з наведених підстав визнає вказаний договір дійсним та визнає за позивачем право власності на дану квартиру. Крім того, згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право власності [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , не було визнано державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Шевченко А.І, про що свідчить Рішення про відмові у державній реєстрації прав та їх обтяжень №49640257 від 12 листопада 2019 року (а.с.13). Зважаючи на такі встановлені обставини, та відсутність жодних проти цього заперечень від учасників справи, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ініційоване, а тому судом не вирішується.

Outcome: approved