overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

07 листопада 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги вона мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили з серпня 2016 року, мешкають окремо. В шлюбі мають одну малолітню дитину. Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, до суду не зявилась, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с. 23). Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову (а.с.24). Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 17 вересня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-ЖД № 136983, виданого Успенівською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с. 7). Як видно з копії свідоцтв про народження серії 1-ЖД № 032212, виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеса, позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Шлюбні відносини сторони не підтримують з серпня 2016 року, проживають окремо, за цей час примирення не досягли, наполягають на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним відновити їй дошлюбне прізвище Тищенко. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 551,20 гривень (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

07 листопада 2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилалася на ті обставини, що 17 серпня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем про що було видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] Київський відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (актовий запис № 406) і проживала з ним однією сім`єю до початку серпня 2016 року, після чого її проживання однією сім`єю із відповідачем було фактично припинено. Від цього шлюбу у сторін є дитина - [PERSON], [INFO], що на даний момент проживає разом з позивачкою. На даний момент в провадженні суду знаходиться позов про розірвання шлюбу. Також відповідач зазначає, що відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, позивачка змушена звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивач в судове засідання не з'явилась, причину не явки суду не повідомила. Представник позивача - адвокат Юрченко Д.В., в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій позов визнав та просив його задовольнити. Також просив слухати справу за його відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз'ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі. Відповідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині утримання аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

07 листопада 2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилалася на ті обставини, що 17 серпня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем про що було видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] Київський відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (актовий запис № 406) і проживала з ним однією сім`єю до початку серпня 2016 року, після чого її проживання однією сім`єю із відповідачем було фактично припинено. Від цього шлюбу у сторін є дитина - [PERSON], [INFO], що на даний момент проживає разом з позивачкою. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося оскільки вони взаємно втратили почуття кохання та поваги один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припиненні більше року, спільного господарства вони не ведуть. Спір про розподіл спільного майна у подружжя відсутній. Позивач в судове засідання не з'явилась, представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданного 17 серпня 2012 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 406, між [PERSON] та [PERSON] 17 серпня 2012 року було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] народилась [INFO] року. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до частини 1 статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років , визначається за згодою батьків. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Після розірвання шлюбу залишити за відповідачкою прізвище « [PERSON]». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

07 листопада 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 02 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 256. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. Відповідач перестав поважати позивача як особистість, рахуватись з її думками та бажаннями, поважати її працю в інтересах сімї, всі важливі рішення приймає самостійно не враховуючи інтересів родини, а в подальшому взагалі перестав піклуватися про родину. Неодноразово сторони намагались розпочати сумісне життя спочатку мирились, однак всі ці намагання не призвели до їхнього примирення, при цьому [PERSON] змусив позивача з дитиною покинути сумісне помешкання і на теперішній час вони проживають окремо. Шлюбні стосунки фактично припинилися і подальше спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача та інтересам дитини і примирення між ними не можливе. По домовленості між ними дитина залишається проживати разом із матірю. Спору про поділ спільного сумісного майна не мають. Позивачка в судове засідання не зявилася, просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не інформував. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору у сторін не має, спору з приводу проживання неповнолітньої дитини також. Залишити позивачу прізвище «Капштикова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

07 листопада 2016 року позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 15.07.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 16\~000,00 грн. терміном дії, що відповідає строку дії картки. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 19\~291,37 грн. та судові витрати. В судове засідання ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.07.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON], було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 16\~000,00 грн. терміном дії, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 30.09.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 19\~291,37 грн., яка складається з: -9\~827,41 грн. заборгованість за кредитом; -7\~569,13 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; -500,00 грн. штраф (фіксована сума); -894,83 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

07 листопада 2016 року представник співвідповідача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2016 року обґрунтовуючи свою заяву наступним. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2016 року позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено. Вказує на те, що про рішення суду відповідачці стало відомо лише 28.10.2016 року, у зв'язку з чим вона не пропустила строк звернення до суду з відповідною заявою. В судовому засіданні відповідачка не була присутня, у зв'язку з тим, що не була сповіщена про місце, день і час слухання справи належним чином, в порядку, передбаченому ЦПК України. Також вважає, що при постановленні судового рішення мало місце не повне з'ясування обставин справи, що має істотне значення, а саме судом не звернуто уваги на те, що розрахунок заборгованості є невірним, а отже позовні вимоги є недоведеними. Крім того судом не було звернуто уваги на те, що у суду були підстави для визнання договору поруки припиненим, оскільки на думку заявника збільшився обсяг відповідальності поручителя, на що поручитель своєї згоди не надавав, що як наслідок призвело до винесення помилкового рішення. В судовому засіданні представник заявника підтримала подану нею заяву, просила суд її задовольнити, скасувавши заочне рішення суду і призначивши справу до розгляду в загальному порядку. В судове засідання заявниця, представник позивача та співвідповідач [PERSON]не з»явились, про місце, день і час розгляду заяви були повідомлені судом належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. З врахуванням вимог ч.1 ст. 231 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути заяву за відсутності сторін, неявка яких не є перешкодою для розгляду заяви. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Заочним рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2016 року позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено. Судом було постановлено заочне рішення в порядку ст.ст. 224-226 ЦПК України. Співвідповідачі [PERSON], [PERSON] викликалися в судове в судове засідання за зареєстрованим місцем проживання відповідачів, але через неотримання відповідачами судових повісток, їх виклик було здійснено на 06.06.2016 р. через опублікування оголошення у пресі у друкованому органі - газеті «Урядовий кур'єр» за 25 травня 2016 року ( т.1, а.с. 44-45). Таким чином суд вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] повідомлені про день, час і місце судового розгляду належним чином, однак не повідомили суд про причини неявки в судове засідання. Суд вважає, що докази на які посилається представник заявниці [PERSON], не мають істотного значення для правильного вирішення справи, оскільки такі докази зводяться до правової позиції відповідача щодо предмета спору. . Таким чином суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення передбачених ч.1 ст.232 ЦПК України не має і тому вказана заява не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

07 листопада 2016 року Франківським районним судом м. Львова було прийнято рішення, згідно якого позов [PERSON] до ПАТ «КРЕДОБАНК», [PERSON] «КНП» про визнання договору поруки недійсним та стягнути судові витрати задоволено. Визнано Договір поруки від 12.06.2014 року, укладений між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] «КНП» та [PERSON] недійним з моменту його вчинення. Стягнуто з ПАТ «КРЕДОБАНК» на користь [PERSON] 275,60 грн. судового збору, 1101 грн. витрат за проведення експертизи та 3950 грн. витрати на правову допомогу, а всього разом 5326(пять тисяч триста двадцять шість) грн. 60 коп. Однак при постановленні вказаного рішення судом не вирішено питання про стягнення судових витрати із відповідача [PERSON] «КНП», хоча сторони в процесі судового розгляду подавали докази і давали пояснення з цього приводу. Крім цього, суд вирішив питання про їх право. Відповідно до\~ст.220 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з\~ст.79 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Дослідивши матеріали справи, та враховуючи вищенаведене та те, що вимоги позивача були задоволені, суд вважає, що слід ухвалити додаткове рішення, згідно якого стягнути з [PERSON] «КНП».на користь [PERSON] 275,60 грн. судового збору, 1101 грн. витрат за проведення експертизи та 3950 грн. витрати на правову допомогу, а всього разом 5326(пять тисяч триста двадцять шість) грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

07 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 16 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу з відповідачкою має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через втрату взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, а тому просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач та відповідачка в попереднє судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивач повністю підтримує позовні вимоги; відповідачка позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, про що складено відповідний запис за № 04. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 049717. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФП № 142525. Причинами розпаду сімї стала втрата взаєморозуміння, подружні стосунки фактично припинені. Визнання позову відповідачкою не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

07 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на його утримання на період навчання в обласному комунальному закладі «Лозівське училище культури і мистецтв» в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на таке: відповідач є його батьком. Зараз він навчається на денній формі, стипендію не отримує, винаймає квартиру і потребує матеріальної допомоги на придбання харчів, одежі, оплату проїзду, придбання книжок та іншого навчального приладдя, оплату проживання, а мати не може сама забезпечити його вищевказаним. Позивач в судове засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. У разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення Відповідач в судове засідання не прибув, хоча судом був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, тому, суд, отримавши згоду позивача, ухвалив розглянути справу заочно, тобто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: так, з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] є рідним батьком позивача (а.с.6). Останній, дійсно, є студентом 1-го курсу обласного комунального закладу «Лозівське училище культури і мистецтв» з 01.09.2017 року денної форми навчання, що вбачається з наданої довідки (а.с.3), і потребує матеріальної допомоги на придбання харчів, одежі, оплату проїзду, придбання книжок та іншого навчального приладдя, оплату проживання у винайманій квартирі. Зважаючи на те, що відповідач не надав судові заперечень на позов та доказів про наявність чи відсутність інших утриманців, приховавши свій матеріальний стан та не вказавши стан свого здоров'я суд, згідно наданих стороною позивача доказів приходить до висновку, що [PERSON], дійсно, потребує матеріальної допомоги на своє утримання, як такий, що продовжує навчання, оскільки відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, бо має постійний дохід у виді пенсії. Такий обов'язок прямо передбачений ст. 199 СК України при наявності можливості надавати матеріальну допомогу. Вимоги позивача грунтуються на законі, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved