Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

10.01.2017 р. [PERSON] та ВК ТОВ «Теплоприбор» звернулись до суду з позовом до [PERSON], приватного нотаріуса Одеського МНО [PERSON], приватного нотаріуса Одеського МНО [PERSON], ТОВ «Люксак», [PERSON] Абдо, ТОВ «Модерн-Трейд», третя особа [PERSON], про визнання договорів позики та іпотеки припиненими, скасування записів про державну реєстрацію прав, визнання договорів іпотеки та оренди недійсними та з урахуванням заяви про доповнення позовних вимог від 15.02.2017 р. просять визнати договір позики грошових коштів, укладений 17.06.2014 р. між [PERSON] та [PERSON], припиненим з 07.07.2016 р. в звязку з його повним виконанням; визнати іпотечний договір, укладений 17.06.2014 р. між [PERSON] та ВК ТОВ «Теплоприбор», посвідчений приватним нотаріусом Одеського МНО [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1423, таким, що припинений з 07.07.2016 р. в звязку з припиненням основного зобовязання договору позики грошових коштів, укладеного 17.06.2014 р. між [PERSON] та [PERSON]; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності номер 17049308, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на нежилі приміщення продовольчого магазину, загальною площею 1105,0 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, буд. 7, на власника: [PERSON]; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності номер 17059934, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на нежилі приміщення продовольчого магазину, загальною площею 1105,0 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, буд. 7, на власника: ТОВ «Люксак»;відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на обєкт нерухомого майна: нежилі приміщення продовольчого магазину; площа: загальна площа (кв.м.): 1105; адреса: Одеська обл., м. Одеса, вулиця Сегедська, будинок 7; реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 386354751101; за власником: ВК ТОВ «Теплоприбор»; визнати недійсним іпотечний договір, укладений 25.10.2016 р. між ТОВ «Люксак», яке виступило майновим поручителем [PERSON], та [PERSON] Абдо; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку номер 17084436; дата, час державної реєстрації: 25.10.2016 17:01:22; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію обтяжень номер 17084364; дата, час державної реєстрації: 25.10.2016 16:51:03; визнати недійсним договір оренди, укладений 15.12.2016 р. між ТОВ «Люксак» та ТОВ «Модерн-трейд»; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію іншого речового права номер 18057727; дата, час державної реєстрації; визнати недійсним Акт приймання-передачі нерухомого майна, яке передається у власність ТОВ «Люксак» у якості внеску (вкладу) до статутного капіталу, серія та номер: б/н, виданий 24.10.2016 р.; витребувати у ТОВ «Люксак» на користь ВК ТОВ «Теплоприбор» нежилі приміщення продовольчого магазину, загальною площею 1105,0 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, буд. 7; стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору. (т. 1 а.с. 1в 11, 72 - 73) Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між [PERSON] та [PERSON] 17.06.2014 р. було укладено договір позики, який припинився 07.07.2016 р. в звязку з повним виконанням поверненням коштів. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за договором позики між ВК ТОВ «Теплоприбор» та [PERSON] 17.06.2014 р. було укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку передано обєкт нерухомості нежилі приміщення продовольчого магазину, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, буд. 7, який також припинився 07.07.2017 р. в звязку з припиненням основного зобовязання договору позики. Однак, не дивлячись на повернення коштів, [PERSON] заперечив факт повернення грошей, відмовився повернути предмет іпотеки позивачці, та більше того 24.10.2016 р. звернув стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, набувши право власності на нього, та того ж дня передав обєкт нерухомості до статутного капіталу ТОВ «Люксак. ТОВ «Люксак» в свою чергу 25.10.2016 р. передало обєкт нерухомості в іпотеку [PERSON] Абдо, виступивши майновим поручителем за [PERSON], та 15.12.2016 р. додатково передало обєкт нерухомості в оренду ТОВ «Модерн-Трейд». Оскільки [PERSON] заперечує факт повернення позики та набув право власності на спірний обєкт нерухомості неправомірно, позивачі просять суд встановити факт припинення зобовязань за договорами позики та іпотеки, скасувати перехід права власності на обєкт нерухомості до [PERSON] та до ТОВ «Люксак», відновивши право власності на обєкт за ВК ТОВ «Теплоприбор», скасувати обтяження майна в вигляді іпотеки та оренди, а саме майно витребувати на користь ВК ТОВ «Теплоприбор». В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив його задовольнити. Представники відповідачів [PERSON], приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю „Люксак, Товариства з обмеженою відповідальністю „Модерн-Трейд в судовому засіданні позов не визнали, надали суду письмові заперечення та пояснення, згідно яких просили в задоволенні позову відмовити в звязку з його необґрунтованістю та недоведеністю. Відповідач [PERSON] Абдо в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином через засоби масової інформації. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в звязку з наступним. Судом встановлено, що 17.06.2014 р. між [PERSON] як позикодавцем та [PERSON] як позичальником укладено договір позики грошових коштів, згідно з яким позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в сумі 23496188,00 грн., а позичальник зобовязався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (п. 2 договору). Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк до 17.06.2024 р., при цьому за домовленістю сторін позичальник зобовязаний повернути позику за першою вимогою позикодавця протягом шести місяців з дня такої вимоги (п. 5 договору). (т. 1 а.с. 12, 69) В забезпечення вимог позикодавця за договором позики, між [PERSON] та ВК ТОВ «Теплоприбор» був укладений іпотечний договір, посвідчений 17.06.2014 р. приватним нотаріусом Одеського МНО [PERSON], за реєстровим № 1423, згідно з яким ВК ТОВ «Теплоприбор» передано в іпотеку [PERSON] обєкт нерухомості нежилі приміщення продовольчого магазину, загальною площею 1105,0 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, буд. 7. (т. 1 а.с. 13 - 16) 07.07.2016 р. [PERSON], на вимогу [PERSON], повернула йому позику в повному обсязі, а [PERSON] повернув [PERSON] розписку, яку вона надала йому при отриманні позики, що, відповідно до положень ч. 3 ст. 545 ЦК України, підтверджує виконання боржником свого обовязку. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином суд констатує, що в звязку з поверненням 07.07.2016 р. [PERSON] отриманих від [PERSON] в борг коштів в повному обсязі, зобовязання [PERSON] за договором позики з вказаної дати припинились згідно ст. 599 ЦК України, а саме в звязку з виконанням, проведеним належним чином. Проте вже після повернення [PERSON] боргу в повному обсязі, [PERSON] надіслав на її адресу листа про повернення позики та на письмову вимогу [PERSON] від 19.07.2016 року щодо оформлення припинення іпотечного договору відповіді не надав. (т. 1 а.с. 41, 42) Відповідно до ч. 5\~ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно\~ ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до п. 6.3. іпотечного договору, цей Договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення Основного зобовязання. Дія цього Договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про іпотеку». Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові, Верховного Суду України від 04 лютого 2015 року № 6-243цс14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Згідно з пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків. За положеннями частини першої статті 559, частини першої статті 593 ЦК України припинення поруки та права іпотеки у разі належного виконання основного зобовязання, презюмується. Таким чином, звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі частини першої статті 559, частини першої статті 593 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору. За вказаних обставин суд прийшов до висновку, що іпотечний договір від 17.06.2014 р. також підлягає визнанню припиненим з 07.07.2016 р. в звязку з припиненням основного зобовязання за договором позики. Також судом встановлено, що 24.10.2016 р. державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського МНО [PERSON] було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності номер 17049308, здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32006483 від 24.10.2016 р., прийнятого цим же нотаріусом, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на нежилі приміщення продовольчого магазину, загальною площею 1105,0 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, буд. 7, на нового власника [PERSON] на підставі іпотечного договору від 17.06.2014 р., який припинився 07.07.2016 р. (т. 1 а.с. 17 - 18) Судом встановлено, що дії нотаріуса, який діяв як державний реєстратор, були вчинені з порушенням процедури звернення стягнення на іпотечне майно, передбаченої іпотечним договором та Законом України «Про іпотеку». Так, згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Згідно п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у звязку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до п. 4.5. іпотечного договору, звернення стягнення на Предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Згідно ст. 36 Закону України «Про іпотеку» це застереження вважається Договором про задоволення вимог Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, за умови виконання сторонами пункту 4.6. цього договору. Пунктом 4.6. іпотечного договору встановлено, що при зверненні стягнення на предмет Іпотеки шляхом прийняття його у власність Іпотекодержателем, вартість Предмета іпотеки визначається субєктом оціночної діяльності та зазначається у звіті про оцінку майна, що складається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року №3658-ІІІ. Виготовлення звіту замовляється по узгодженню сторін. Витрати на проведення експертної оцінки сторони несуть у рівних частинах. Звіт про оцінку підлягає рецензуванню та узгодженню сторонами. Пунктом 4.7. іпотечного договору передбачено, що право власності на Предмет іпотеки переходить від Іпотекодавця до Іпотекодержателя, за умови виконання сторонами пункту 4.6. цього договору, на наступний день після закінчення 30-денного строку виконання вимоги Іпотекодержателя про усунення порушень зобовязань за основним зобовязанням та/або умов цього Договору (у разі, якщо ця вимога не буде задоволена Іпотекодавцем у добровільному порядку. Перебіг 30-денного строку починається з наступного дня після календарної дати отримання вимоги Іпотекодавцем під розписку, або складання належного документу про відмову її отримання. З огляду на таке, суд доходить висновку, що державний реєстратор приватний нотаріус Одеського МНО [PERSON], проводячи державну реєстрацію права власності за [PERSON] на спірні нежилі приміщення в порядку позасудового врегулювання на підставі договору, зобовязана була перевірити та дослідити зміст Іпотечного договору та за умови ненадання заявником в повному обсязі документів, передбачених пунктами 4.5.-4.7., 4.9. іпотечного договору, а також пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відмовити у здійсненні реєстрації права власності. При цьому, виходячи зі змісту п. 4.5. іпотечного договору, судом встановлено, що при недотриманні сторонами пункту 4.6. іпотечного договору щодо узгодження у встановленому договором порядку вартості Предмета іпотеки, передбачене п. 4.5. іпотечного договору застереження не може вважатись договором про задоволення вимог Іпотекодержателя та його підставі проводити перехід права власності не можна. Суду не надано доказів наявності узгодження сторін щодо виготовлення звіту про вартість предмета іпотеки та узгодженої сторонами рецензії на звіт. Стосовно вимоги іпотекодержателя [PERSON] про усунення порушень зобовязань за основним зобовязанням судом встановлено, що 18.07.2016 р. [PERSON] отримала від [PERSON] вимогу про повернення позики відповідно до п. 5 договору позики грошових коштів від 17.06.2014 р., яким передбачено, що повернення коштів повинно бути здійснено протягом шести місяців з дня такої вимоги. Наведене підтверджується текстом вимоги [PERSON] наданої суду позивачем [PERSON], а також описом вкладення до рекомендованого листа, яким було надіслано вимогу. Суд критично оцінює твердження представника [PERSON] про надіслання в липні 2016 р. на адресу [PERSON] саме вимоги про усунення порушень іпотечного договору в порядку Закону України «Про іпотеку», адже таке твердження суперечить вказаним вище доказам, наданим судом сторонами. Стосовно листа-повідомлення [PERSON], надісланого за твердженням його представника, в вересні 2016 року на адресу ВК ТОВ «Теплоприбор» то з листа Укрпошти № 08-04-1090-1091/12 вих від 21.10.2016 р. вбачається, що листи надійшли до 9 поштового відділення звязку 19.09.2016 р., вручені 21.09.2016р. уповноваженій особі на отримання пошти у ТОВ «Теплоприбор» Грищук. (т. 1 а.с. 127, 128, 130) Однак, згідно довідки ВК ТОВ «Теплоприбор» № 124 від 27.07.2017 року, особа з прізвищем Грищук на підприємстві ніколи не працювала та особи з таким прізвищем ВК ТОВ «Теплоприбор» на отримання пошти ніколи не уповноважувало. Наведене [PERSON] належними та допустимими доказами не спростовано, адже до вищевказаного листа Укрпошти не долучено копії довіреності ВК ТОВ «Теплоприбор» на уповноваження особи з прізвищем Грищук на отримання пошти підприємства. Судом також враховується, що з листа Укрпошти № 08-04-1766-1768-ІОК від 09.12.2016 стосовно надходження рекомендованої кореспонденції на ВК ТОВ «Теплоприбор» за адресою: вул. Сегедська, 7, м. Одеса 65058 вбачається, що за період з 01.09.16 р. по 28.11.16 р. в надходженні значиться кореспонденція, але листи з оголошеною цінністю з рекомендованим повідомленням № 6500904833589 та № 6500904833554 від 19.09.2016 року на адресу ВК ТОВ «Теплоприбор» не надходили та не вручались. Враховуючи наявні розбіжності, що містяться в листах Укрпошти, наданих суду сторонами, суд бере до уваги те, що з листа Укрпошти № 08-04-1090-1091/12 вих від 21.10.2016 р. та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 6500904833589, копія якого надана суду представником [PERSON], вбачається, що відправлення нібито вручено в відділенні Укрпошти № 9, розташованому по вул. Академічній (Піонерській), 5-А, але адресу по вул. Сегедській, 7, де розташоване ВК ТОВ «Теплоприбор» обслуговує відділення № 63, яке знаходиться по вул. Армійській, 10. Також суд не приймає до уваги послання представника [PERSON] про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось в звязку з переданням спірних нежитлових приміщень в оренду ТОВ «Горяц-Т», оскільки як вбачається з наявного в матеріалах справи договору оренди між ВК ТОВ «Теплоприбор» та ТОВ «Горяц-Т», його було укладено 01.06.2013 р., тобто до укладення іпотечного договору від 17.06.2014 р. Відповідно до пунктів 3 та 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, а також якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. За таких обставин суд доходить до висновку про те, що державний реєстратор приватний нотаріус [PERSON] повинна була відмовити у державній реєстрації права власності [PERSON] на спірний обєкт нерухомості в звязку з недотриманням встановленої іпотечним договором та Законом України «Про іпотеку» процедури звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, а тому внесений 24.10.2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на нежилі приміщення продовольчого магазину, загальною площею 1105,0 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, буд. 7, за [PERSON] підлягає скасуванню. Судом також встановлено, що 24.10.2016 року, державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського МНО [PERSON] було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності номер 17059934, здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32016792 від 24.10.2016, прийнятого цим же нотаріусом, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на спірні нежилі приміщення продовольчого магазину на нового власника ТОВ «Люксак». Підставою виникнення права власності зазначено: Акт приймання-передачі нерухомого майна, яке передається у власність ТОВ «ЛЮКСАК» у якості внеску (вкладу) до статутного капіталу, серія та номер: б/н, виданий 24.10.2016, видавник: ТОВ «Люксак»; іпотечний договір, серія та номер: 1423, виданий 17.06.2014, видавник: [PERSON], приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, виключно власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином суд вважає, що набуття ТОВ «Люксак» права власності на спірний обєкт нерухомого майна шляхом отримання його в якості внеску до статутного капіталу від засновника, який набув право власності на обєкт всупереч встановленому порядку, не може вважатись таким, що набуте відповідно до закону, а тому Акт приймання-передачі нерухомого майна, яке передається у власність ТОВ «Люксак» у якості внеску (вкладу) до статутного капіталу, серія та номер: б/н, виданий 24.10.2016 року підлягає визнанню недійсним, запис про реєстрацію права власності на спірний обєкт за ТОВ «Люксак» підлягає скасуванню з відновленням запису про реєстрацію права власності на обєкт за ВК ТОВ «Теплоприбор». Також судом встановлено, що 25.10.2016 р. між ТОВ «Люксак», яке виступило майновим поручителем [PERSON], та [PERSON] Абдо, було укладено Іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого спірне приміщення передано в іпотеку останньому. Також 15.12.2016 р. між ТОВ «Люксак» та ТОВ «Модерн-трейд» укладено договір оренди, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3187, згідно якого спірне приміщення передано в оренду останньому. Відповідно до абзаців 1 та 2 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки можуть бути один або декілька обєктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація Згідно ч. 1 ст. 761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), а також іпотека, є речовими правами, похідними від права власності, Відповідно до положень частин 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Враховуючи те, що право розпорядження обєктом права власності належить виключно його власникові, то скасування запису про право власності на спірний обєкт нерухомості за ТОВ «Люксак» повинно мати наслідком припинення похідних від права власності речових прав іпотеки та оренди. Згідно ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Отже оскільки ТОВ «Люксак» набуло спірне нерухоме майно від [PERSON] безвідплатно, це майно підлягає витребуванню на користь ВК ТОВ «Теплоприбор». З огляду на вищенаведене та з урахуванням вимог законодавства, що регулює спірні правовідносини, які виникли між сторонами, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved