Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

07 липня 2020 року позивачка звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька та супроводу матері в якому просила надати їй дозвіл на виїзд з України їх доньки [PERSON] без супроводу її батька та у супроводі матері досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування поданого позову зазначила, що перебувала в шлюбі з відповідачем в якому народилась донька: [PERSON] , [INFO] . Шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з позивачкою. Позивач зазначав, що відповідач не бажає брати участь у вихованні та догляді за дитиною, розвитком дитини не цікавиться, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка має можливість вивозити дитину для відпочинку та оздоровлення за кордон, разом з тим відповідач не надає заяву про згоду на виїзд дитини за кордон без його супроводу, у зв`язку з чим позивачка вважає, що спір має бути вирішений в судовому порядку (а.с. а.с. 1 - 3). Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2021 року цивільну справу направлено за підсудністю до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська (а.с. 21). Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 01 квітня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом представників сторін (а.с. а.с. 29 - 30). В судове засідання 21 квітня 2021 року з`явилась лише позивачка, у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи було відкладено на 19 травня 2021 року (а.с. 34). Судове засідання 19 травня 2021 року не відбулось у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні (а.с. 38). Від третьої особи Служба у справах дітей Олександрійської міської ради надійшла заява про те, що вона не має будь-яких документів, які стосуються цивільної справи. В судове засідання 08 червня 2021 року з`явилась лише позивачка. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином (а.с. а.с. 46 - 47). В судовому засіданні позивачка підтримала поданий позов з підстав, зазначених у ньому. В судовому засіданні було оголошено перерву до 02 липня 2021 року (а.с. 48). В судове засідання 02 липня 2021 року з`явилась лише позивачка. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином. Позивачкою було подано додаткові докази у справі. В судовому засіданні 02 липня 2021 року розгляд цивільної справи було завершено. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив не надав, ознайомлювався з матеріалами цивільної справи, одержав копію позовної заяви з додатками під розписку, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином. З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст. 280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 березня 2007 року, який було розірвано рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2010 року у цивільній справі № 2-4293/2010 (а.с. 6). Сторони мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 20 січня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції серії [NUMBER] , актовий запис № 52 (а.с. 7). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно частин 2, 4 статті 150 СК України та частин 1, 2 статті 255 СК України батьки зобов`язані поважати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Правила перетинання державного кордону громадянами України (зі змінами і доповненнями) передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску. Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим із батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання. Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює конкретний (одноразовий) виїзд дитини за кордон із визначенням його початку й закінчення. Надання дозволу на необмежений виїзд дитини за кордон без дозволу одного з батьків за рішенням суду законодавством не передбачено та суперечить положенням цього Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та статей 141, 153, 157 СК України. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23 квітня 2018 року у цивільній справі № 705/2898/17. У зв`язку з цим не можуть бути задоволені позовні вимоги про надання позивачці дозволу на виїзд з дитиною за межі України без згоди батька до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, позивачкою надано заявки на бронювання туристичних послуг для виїзду на відпочинок до Арабської Республіки Єгипет в період з 25 грудня 2021 року по 31 січня 2022 року. Відповідачем не надано нотаріально засвідченої заяви про згоду на виїзд дитини у вказаний період. З урахуванням додаткового часу, необхідного виїзду, слід надати дозвіл на виїзд позивачці з її донькою без згоди та супроводу батька - відповідача до Арабської Республіки Єгипет в період з 24 грудня 2021 року по 31 січня 2022 року. Враховуючи результати розгляду справи, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial