Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

08 лютого 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лубнигаз» (далі - позивач) звернулось до суду із вказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач), мотивуючи тим, що на їхньому обліку як споживач природного газу за адресою: [ADDRESS], перебуває відповідач з особовим рахунком абонента № [NUMBER]. Факт споживання природного газу є підтвердженням приєднання відповідачем до умов Типового договору. Відповідач, як споживач природного газу, свої договірні зобов'язання щодо оплати за спожитий газ виконує недобросовісно, що зумовило виникнення заборгованості в сумі 19084,26 грн. 24.05.2017 року постачання природного газу відповідачу припинено. З огляду на зазначене, позивач просить вказану заборгованість та судові витрати стягнути із відповідача. Учасники судового процесу у судове засідання не з'явились, представник позивача подав суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. З огляду на зазначене, у судовому засіданні 10.04.2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що занесена до протоколу судового засідання. З'ясувавши обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Як вбачається із статутних документів позивача, позивач надає послуги із газопостачання, зокрема, квартири, власником якої є відповідач. Позивач належним чином виконав свої зобов'язання по наданню відповідних послуг, відповідно до принципу змагальності сторін доказів протилежного суду не надано. Однак відповідач вказані послуги не оплатив за період з кінця листопада 2016 року по травень 2017 року на загальну суму 19084,26 грн., що підтверджується витягом із особового рахунку /а.с. 5/. Відповідно до статті 20 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року, пункту 5.2 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2500, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зважаючи на те, що відповідач належним чином зобов'язання згідно умов фактично укладеного договору не виконав, доказів іншого суду не надав, виходячи із принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, вирішуючи справу на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що заявлені вимоги в зменшеному розмірі про стягнення заборгованості за газопостачання слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту частини 2 цієї статті інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути також 1762 грн. 00 коп. сплаченого судового збору /а.с. 1/. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року,

Outcome: approved