Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

07 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Даний об`єкт нерухомості належить йому згідно Договору дарування житлового будинку від\~ 30.10.2003 року, за реєстровим № 478. При цьому, 14.02.2018 року після впорядкування нумерації житлових будинків в\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ с. Анадоли, вказаному житловому будинку було присвоєно номер 27 замість 23 Зазначає, що у вказаному будинку до 2002 року проживала донька колишнього власника [PERSON] , яка виїхала на заробітки за кордон та додому з тих пір не поверталася, зв`язок із нею втрачено. Враховуючи те, що остання не проживає за адресою реєстрації вже понад 18 років, зовсім не приймає участі в сплаті комунальних послуг, ремонті та обслуговуванні будинку, тому просить суд визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте його представник адвокат\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Мельник Р.І. надав суду заяву, в якій просить слухати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомленою про день та час слухання справи, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов та заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~\~\~\~ Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] належить на праві власності житловий будинок в [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування житлового будинку від 30.10.2003 року (а.с. 6). При цьому, відповідно до рішення № 5 виконавчого комітету Анадольської сільської ради від\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 14 лютого 2018 року, житловому будинку, власником якого є [PERSON] було присвоєно нову поштову адресу: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до довідки виконавчого комітету № 1 с. Анадоли, Хотинської міської ради № 483 від 23 вересня 2020 року, [PERSON] дійсно зареєстрована по [ADDRESS] , але починаючи із 2002 року за вищевказаною адресою не проживає, місце її проживання на даний час невідоме (а.с. 10). Крім того, згідно Акту засвідчення факту не проживання в житловому будинку від 23.09.2020 року, [PERSON] , [INFO] тривалий час, а саме із 2002 року по даний час не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9).\~ Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Також ст. 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована в\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [ADDRESS] , однак за вказаною адресою не проживає починаючи із 2002 року. На підставі ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Таким чином, при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наведені докази підтверджують те, що відповідач [PERSON] не проживає у вказаному будинку більше одного року, без поважних причин, тому суд вважає, що вона втратила право користування вказаним житлом. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved