Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

07 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що 10 липня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], котрий було зареєстровано Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис №301. Вказувала на те, що від спільного шлюбу у них з відповідачем [PERSON] народилося дві доньки, - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в свідоцтвах про народження яких відповідач [PERSON] вказаний батьком дітей, та які проживають із нею за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича, буд.№16, кв.№75. Посилалася на ті обставини, що відповідач з квітня 2015 року по вересень 2016 року був призваний на військову службу за мобілізацією. Після завершення військової служби 26 вересня 2016 року, з сім'ю не проживає. За його словами, мешкає спільно з громадянкою [PERSON], [INFO], та її дітьми у м. Чугуєв, Харківської області. Матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей відповідач [PERSON] не надає, хоча має на це можливість. На підставі вищевикладеного просила позовні вимоги задовольнити, та винести рішення, яким стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня предявлення позову, і до повноліття дітей. Присутня в залі суду позивач [PERSON] надала пояснення по суті справи, підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві, та просила суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до зали суду не надходило. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити виходячи з наступного. Так, пунктом 17 постанови ПВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Разом з тим, ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням наведеного, згідно з до ч.1 ст.182 СК України, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, та відповідно до ст.180 СК України, суд вважає необхідним з відповідача стягувати аліменти на користь позивачки на утримання їх спільних неповнолітніх доньок, - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня предявлення позову, і до повноліття дітей. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій формі. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, позивач не позбавлена можливості у випадку настання обставин щодо погіршення її матеріального стану звернутись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів, - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, при дослідженні матеріалів справи судом встановлено наступні факти, так судом встановлено, що між сторонами по справі 10 липня 2009 року було укладено шлюб, який було зареєстровано Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було зроблено актовий запис №301 (а.с.4). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх доньок, - [PERSON], [INFO] (а.с.6), та [PERSON], [INFO] (а.с.5), в свідоцтвах про народження яких сторони записані батьками дітей, та котрі проживають разом із позивачем [PERSON] за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича, буд.№16, кв.№75, що підтверджується відповідною довідкою наявною в матеріалах справи (а.с.7). З пояснень позивача [PERSON] судом встановлено, що добровільно матеріальної допомоги відповідач [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей не надає. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 551,20 грн., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved