Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

07 серпня 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 23 квітня 1988 року він одружився з відповідачкою. Від спільного шлюбу з відповідачкою мають повнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинені з березня 2010 року, спору про розподіл спільного майна немає. Так як подальше існування у формальному шлюбі суперечить його інтересам, просить розірвати зареєстрований між ними шлюб. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду письмову заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала. Враховуючи те, що сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, надали до суду письмові заяви, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов, у силу ст. ст. 104-107 Сімейного Кодексу України, підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 23 квітня 1988 року, про що свідчить Свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 521 (а.с. 3). Як вбачається з позовної заяви, шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені з березня 2010 року, спору про розподіл спільного майна немає. Стаття 112 Сімейного кодексу України, передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Фактично взаємини сторін як подружжя відсутні, тому суд вважає за можливе їх шлюб розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved