Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

10.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], від утримання якої [PERSON] ухиляється. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, пояснили, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів, але з причини того, що його дохід є не постійним, просить визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Заслухавши позивачку, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження І-СГ № 515122 відповідач зазначений батьком дитини. Неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується поясненнями позивачки та відповідачем не оспорюється. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому суд враховує, що згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Таким чином, утримувати дитину повинні і мати і батько дитини. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в частці від доходу. Проте, за правилами ст. 184 СК України в разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований як фізична особа підприємець. З наданих відповідачем копій податкових декларацій вбачається, що відповідач стабільного доходу не має. Позивачкою не доведено обставин, через які суд зміг би прийти до висновку про наявність у відповідача постійного джерела заробітку. Тому суд вважає за доцільне визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з вимог ст. 182 СК України, за якими при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи всі передбачені статтею 182 СК України обставини, беручи до уваги, що передбачений законом мінімальний розмір аліментів, що стягується у частці від заробітку (30% прожиткового мінімуму) значно менший, ніж запропонований відповідачем розмір аліментів, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 1000 грн. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Тобто, судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial