Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

09 жовтня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадщину у порядку спадкування за законом після померлого 07.09.2014 року [PERSON], яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями по вулиці Болярка,41 в селі Калинівка Лугинського району Житомирської області. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що після смерті [PERSON], який є чоловіком позивача, відкрилась спадщина у вигляді зазначеного майна, яку позивач прийняла, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Водночас у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, подали заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про смерть від 08.09.2014р. серії І-ТП №243165 [PERSON] помер 07 вересня 2014 року. Відповідно до ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (стаття 1272 ЦК України). Згідно із ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Після смерті [PERSON] до числа спадкоємців першої черги відносились: [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (донька), [PERSON] (мати). Позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 24.11.1979 року. [PERSON] прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON], подавши 02 березня 2015 року державному нотаріусу Лугинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (номер витягу 39758795). Мати [PERSON], яка була зареєстрована на момент смерті разом із спадкодавцем, не претендує на спадщину та не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за [PERSON] (заява від 04.11.2015 року). Інших спадкоємців, які мали право на спадщину та прийняли її немає. Листом №02-14/117 від 06.08.2015 року державним нотаріусом Лугинської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, оскільки спадкоємець [PERSON] не надала всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, зокрема правовстановлюючі документи про належність спадкодавцеві [PERSON] майна - житлового будинку, що розташований за адресою: вул.Болярка,41 в селі Калинівка Лугинського району Житомирської області. У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. При цьому виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Довідкою Калинівської сільської ради Лугинського району Житомирськлої області від 08.09.2015р. №370 стверджується, що померлому [PERSON] на праві особистої власності належить житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться по вул.Болярка,41 в селі Калинівка Лугинського району Житомирської області згідно погосподарських книг за 1986-1990, 1991-1996, 1997-2000, 2001-2010, 2011-2015 роки, рік побудови 1978. Крім того, [PERSON] є власником земельних ділянок по вул.Болярка в селі Калинівка Лугинського району Житомирської області площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, 0,3534 га для ведення особистого селянського господарства, 0,1484 га для ведення особистого селянського господарства (державні акти на право власності на земельну ділянку від 11.01.2010 року та 25.01.2010 року). Згідно із технічним паспортом на житловий будинок по вул.Болярка,41 в селі Калинівка Лугинського району Житомирської області інвентаризаційна вартість будинку станом на 20.02.2015р. складає 71601 грн. Враховуючи, що житловий будинок, який знаходиться по вул.Болярка,41 в селі Калинівка Лугинського району Житомирської області був побудований у 1978 році, дані погосподарської книги Калинівської сільської ради, технічного паспорту на житловий будинок, державних актів на право власності на земельні ділянки, суд приходить до висновку, що даний будинок належав на праві власності померлому [PERSON]. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та з огляду на неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на нерухоме майно та враховуючи, що [PERSON] являється спадкоємцем за законом і на протязі шести місяців прийняла спадщину після смерті [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved