overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

08 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м. Жовті Води, вул. Петровського, 49/12. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.12.2016 р. о 12 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.12.2016 р. о 12 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Кабанова лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий каже, що чув «голоси», які змушували пити пігулки, намагався отруїтися. Не критичний до свого стану. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-маячний синдром. Суїцидальна спроба. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

08 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 14 травня 2003 року зареєструвала шлюб із відповідачем по справі. Від спільного подружнього життя народилася дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 вересня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, неповнолітню дочку залишено проживати з матір'ю. Відповідач ніколи не цікавився дочкою, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, за дитиною не доглядає, не спілкується, не приймає участі у її вихованні та утриманні. При цьому будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків позивач не чинила. У зв`язку з зазначеним позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно дочки [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не прибула, проте надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності , підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачане прибула, проте подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника третьої особи та прийняти рішення виключно в інтересах дитини. Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

08 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що він зі своєю дружиною - відповідачем по справі - 04 жовтня 2014 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з відповідачем. Між сторонами на протязі останніх років виникли непорозуміння через відсутність взаємопорозуміння між ними, а також з-за різних поглядів на шлюбні відносини, сімейні обов'язки, ведення спільного господарства та виховання дитини. На цьому підґрунті постійно виникають сварки та скандали, які поступово призвели до втрати прихильності, поваги і любові між подружжям. Подружні відносини припинені з 08 вересня 2016 року. Через такі стосунки в сім'ї подальше спільне життя позивач вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. Про місце, дату і час розгляду справи сторони повідомлені належним чином. В судове засідання позивач надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність. На позовних вимогах наполягає і просить їх задовольнити. З відповідача на свою користь просить суд не стягувати судові витрати зі сплати судового збору (а.с.18). Відповідач надала суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, проти розірвання шлюбу заперечень не має. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]» (а.с.19). Представник відповідача за договором про надання правової допомоги адвокат Богдан В.М. надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, заперечень проти задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу не має як представник відповідача у справі (а.с.20). У зв'язку з заявами осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб на а.с.6, від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.5). З матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заперечує проти цього. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх малолітнього сина, що має істотне значення. На підставі заяви позивача суд судовим рішенням не розподіляє судові витрати між сторонами у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

08 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 березня 1993 року у виконавчому комітеті Картамиської сільської ради Первомайського району Харківської області, за актовим записом № 1, мотивуючи свій позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, в сімї постійно відбуваються сварки. Спільне господарство не ведеться, сімя розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Позивач в судове засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

08 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким зобов*язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка належить позивачу , шляхом демонтажу ( знесення) самочинно встановленої огорожі та привести земельну ділянку належну позивачу у попередній стан та відновити раніше існуючу огорожу. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 10\~000 грн. моральної шкоди. Одночасно з подачею позову позивач просив звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на те, що він є пенсионером за віком. Позивач повинен був сплатити при подачі позову до суду судовий збір за дві немайнові вимоги вказані в позові, згідно п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-УІ від 08.07.2011 року , а також сплатити судовий збір за майнову вимогу згідно п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-УІ від 08.07.2011 року , та надати до суду документи, що підтверджують сплату судового збору. Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Також згідно ст. 8 Закону України\~Про судовий збір\~враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Зі змісту даних норм закону слідує, що підставою для звільнення від сплати судового збору справи може бути майновий стан сторони. Посилання позивача на неспроможність сплати судового збору у звязку з тим, що він є пенсіонером не може бути підставою для звільнення, відстрочення або розстрочення його сплати. Таким чином суддя дійшов до висновку, що в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити та залишити позовну заяву без руху,так як відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог викладених у статтях 119-120 ЦПК України або по якій не сплачено судовий збір підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

08 грудня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач не надає їй матеріальної допомоги. Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, до суду не зявилась, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с. 17). Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення (а.с. 18). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Сторони перебували у шлюбі з 03 листопада 1991 року. Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 26 листопада 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8). Як видно з копії свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 230185, виданого виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.4). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с. 7). Відповідач постійної роботи не має, інших дітей на його утриманні немає. З урахуванням сімейного та матеріального становища сторін та приписів ч.2 ст.182 СК України, суд визначає аліменти на утримання дитини у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини, тобто до 03 серпня 2028 року. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, у звязку з чим, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

08 грудня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 05 травня 1990 року у відділі ЗАГС Костянтинівського міськвиконкому, актовий запис № 288, від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили близько трьох років через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі,після розірвання шлюбу просила халишити за нею прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 05 равня 1990 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 288, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим відділом ЗАГС Костянтинівського міськвиконкому (а.с.7). Сторони від спільного проживання мають двох неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим відділом РАГС Костянтинівського міського управління юстиції (а.с.9). Близько трьох років сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

08 грудня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 25 квітня 2012 року у відділі ДРАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ Донецької області, актовий запис № 53, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з жовтня 2016 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила шлюб розірвати, просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 25 квітня 2012 року у відділі ДРАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ Донецької області, актовий запис № 53, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 278949 (а.с.6). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії І-НО № 465214 (а.с.7). Сторони шлюбно-сімейні відносини припинили з жовтня 2016 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

08 грудня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що 08.10.2011 року зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис №239. Від шлюбу позивач з відповідачем дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Втрачено почуття любові. Шлюбні відносини припинені з жовтня 2014 року. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, спір про поділ майна відсутній. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Бірюкова». Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №239, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 266307 (а.с.5). Шлюбні відносини припинені з жовтня 2014 року, втрачено почуття любові, взаєморозуміння. Спір про поділ майна відсутній. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач бажає залишити прізвище «Бірюкова». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

08 грудня 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що з 10.11.2006 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого 16.03.2007 року народився син [PERSON]. На теперішній час сторони однією сім'єю не проживають, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка до судового засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, згоден на стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку щомісячно та судового збору. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved