Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

07 червня 2021 року адвокат Галкін О.С., який діє від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , діючого у власних інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] , в якій просить: визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви представником позивача зазначено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 21 вересня 1994 року. Разом з позивачем у зазначеному будинку зареєстровані: сини [PERSON] та [PERSON] , невістка [PERSON] та онук [PERSON] , однак фактично не проживають з 2014 року, участі в оплаті комунальних послуг не приймають, що створює [PERSON] перешкоди у оформленні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на що вона звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2021 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради, місцезнаходження якого: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. О. Сибірцева, буд. 190, код ЄДРПОУ 34215343,позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 11 годину 45 хвилин 20 липня 2021 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 20 липня 2021 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 08 годину 00 хвилин 16 серпня 2021 року у зв`язку з неявкою відповідачів. До судового засідання позивач [PERSON] та її представник Галкін О.С. не з`явились, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялись належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою. 19 липня 2021 року представник позивача на електронну пошту суду направив заяву, у якій зазначив, що заявлені вимоги просить задовольнити, а справу розглянути без його та позивача участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , діючий у власних інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] , до судового засідання також не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином: у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 04 серпня 2021 року на електронну адресу суду від відповідачів надійшли заяви, у яких вони зазначили, що просять справу розглянути без їх участі та визнають позовні вимоги. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради, який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином: у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, до судового засідання не з`явився. До початку судового засідання на електронну пошту суду начальником управління направлено заяву, у якій вона зазначила, що просить розглядати справу без участі представника третьої особи та не заперечує щодо задоволення позовних вимог. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 21 вересня 1994 року (а.с. 6-7). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої судом 16 серпня 2021 року за № 270581619, інформація щодо прав власності, інших речових прав, іпотек та обтяжень щодо об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , відсутня (а.с. 56). З копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 115, виданої 26 травня 2021 року головою квартального комітету «Ступки» [PERSON] , вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно копії акту про не проживання, виданого 26 травня 2021 року головою квартального комітету «Ступки» [PERSON] , відповідачі не проживають за адресою: [ADDRESS] з 2014 року, що підтверджують сусіди: [PERSON] (мешканець будинку [ADDRESS] ) та [PERSON] (мешканець будинку [ADDRESS] ) (а.с. 9). З відповідей першого заступника голови Бахмутської міської ради Суткового М. за вх. №№ 19373 від 16 червня 2021 року вбачається, що відповідачі зареєстровані у будинку [ADDRESS] (а.с. 29, 30, 31, 32). З доданої [PERSON] до заяви про визнання позовних вимог копії паспорта громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданого 11 червня 2021 року ГУ МВС Росії у Красноярському Краї , вбачається, що відповідач є громадянином Російської Федерації (а.с. 50), та зареєстрований з 20 січня 2021 року за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з копії відривної частини бланку повідомлення про прибуття іноземного громадянина або особи без громадянства до міста перебування (а.с. 51). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 жовтня 2011 року (а.с. 13). З доданої [PERSON] до заяви про визнання позовних вимог копії паспорта громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданого 20 грудня 2019 року ГУ МВС Росії у Красноярському Краї , вбачається, що відповідач є громадянином Російської Федерації та зареєстрований з 20 січня 2021 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 48). Згідно доданої [PERSON] до заяви про визнання позовних вимог копії паспорта громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданого 09 вересня 2018 року ГУ МВС Росії у Красноярському Краї , вбачається, що відповідач є громадянкою Російської Федерації та зареєстрована з 16 лютого 2019 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 53). Малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом зі своїми батьками за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію місця проживання № 22/2, виданого 16 лютого 2019 року начальником відділу з питань міграції ОП (Прикубанський округ) УМВС Росії по місту Краснодару (а.с. 15), та навчається у 4-Б класі муніципальної бюджетної загальноосвітньої установи муніципальної освіти міста Красодар середньої загальноосвітньої школи № 5 імені Ніни Фурсової, що підтверджується копією довідки № 412, виданої 25 травня 2021 року директором зазначеної установи Апестіною В.В. (а.с. 16). Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. Статті 14, 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що держава забезпечує дітей правом на проживання, діти членів сім`ї наймача або членів його сім`ї мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Права неповнолітніх підлягають захисту на підставі п. 3 ст. 1 Конвенції про права дитини, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей». Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. У відповідності до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи, що малолітній відповідач був зареєстрований у належному позивачу будинку за її згоди, а на даний час зареєстрований разом зі своїми батьками у житловому приміщенні, розташованому в іншій державі, суд вважає, що факт відсутності відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та малолітнього [PERSON] у вищезазначеному будинку понад один рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, що також і не заперечувалось і самими відповідачками, які надали суду докази, підтверджуючі факт їх реєстрації та малолітнього відповідача в іншому житловому приміщенні, суд вважає, що за відповідачами не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved