Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

09 липня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], розміром 5,83 в умовних кадастрових гектарах із числа земель переданих у колективну власність членам КСП «Рогозянський» Золочівського району. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що її батькові [PERSON] належав сертифікат про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. [INFO] року [PERSON] помер, протягом усього життя він проживав разом із своєю дружиною [PERSON], яка після смерті чоловіка фактично прийняла спадщину. [INFO] року померла [PERSON], що доводиться матір'ю позивачу та відповідачу. Позивач, на день смерті мешкала разом з матір'ю в с. Зіньківське Золочівського району Харківської області, в зв'язку з чим вважає себе такою, що фактично прийняла спадщину після смерті батьків. 09 липня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив встановити факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], визнати за ним, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], розміром 5,83 в умовних кадастрових гектарах із числа земель переданих у колективну власність членам КСП «Рогозянський» Золочівського району, визнати за ним, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивував тим, що його батькові [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер, протягом усього життя він проживав разом із своєю дружиною [PERSON], яка після смерті чоловіка фактично прийняла спадщину. [INFO] року померла [PERSON], що доводиться матір'ю позивачу та відповідачу. Сестра позивача [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті батька, та не подавала заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Позивач, на день смерті мешкав разом з матір'ю в с. Зіньківське Золочівського району Харківської області, в зв'язку з чим вважає себе таким, що фактично прийняв спадщину після смерті батьків. Спадкове майно після смерті матері [PERSON] складається з сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], у якому її ім'я помилково вказано як «[PERSON]», що фактично унеможливлює прийняття спадщини. Ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 25 липня 2013 року вказані цивільні справи об'єднані в одне провадження, об'єднаній справі присвоєно номер 622/833/13-ц. У судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] кожен свої заявлені вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити з вказаних мотивів. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, в яких просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18 вересня 1952 року та 04 серпня 1959 року у родині [PERSON] та [PERSON] народилися діти [PERSON] та [PERSON], про що Ольшанським відділом РАГС Дергачівського району Харківської області в книзі записів громадянського стану про народження 10 жовтня 1952 року вчинено запис №145, а 19 серпня 1959 вчинено запис №121, та в ті ж дні видані відповідні свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER]. На підставі вказаного свідоцтва [PERSON], після укладення шлюбу із [PERSON] видано паспорт на ім'я [PERSON]. 22 травня 1976 року за договором купівлі-продажу [PERSON] придбав житловий будинок [ADDRESS], даний договір було посвідчено державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Подопригора М.І., та зареєстровано у реєстрі за №1995, в договорі міститься вказівка, про необхідність зареєструвати даний договір у БТІ. Відповідно до наданої суду копії технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], [PERSON] є одноосібним власником вказаного житлового будинку, реєстровий номер 12-2017, інвентарний номер 145. 10 липня 1997 року на підставі рішення Золочівської райдержадміністрації від 07 липня 1997 року №378 [PERSON], що проживає в [ADDRESS], як члену КСП «Рогозянський», що знаходиться в с. Мала Рогозянка, Золочівського району Харківської області видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] в тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Рогозянський» розміром 5,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (на місцевості), сертифікат зареєстровано 10 липня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №475. Представник третьої особи відділу Державного земельного агентства у Золочівському районі Харківської області в своїх письмових поясненнях зазначив, що вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] було видано саме [PERSON], на доказ чого надав належним чином засвідчену копію книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Золочівської районною державною адміністрацією, відповідно до якої під №475 в ній зареєстровано сертифікат серії [NUMBER] на ім'я [PERSON]. 10 липня 1997 року на підставі рішення Золочівської райдержадміністрації від 07 липня 1997 року №378 [PERSON], що проживає в [ADDRESS], як члену КСП «Рогозянський», що знаходиться в с. Мала Рогозянка, Золочівського району Харківської області видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] в тому, що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Рогозянський» розміром 5,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (на місцевості), сертифікат зареєстровано 10 липня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №476. [INFO] року у віці 74 років помер [PERSON], про що Малорогозянською сільською радою Золочівскього району Харківської області в книзі реєстрації смертей 05 червня 2000 року зроблено відповідний актовий запис №14, та того ж дня видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. [INFO] року у віці 79 років померла [PERSON], про що Малорогозянською сільською радою Золочівскього району Харківської області в книзі реєстрації смертей 23 травня 2005 року зроблено відповідний актовий запис №15, та того ж дня видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Згідно довідки Малорогозянської сільради Золочівського району Харківської області від 27 квітня 2011 року №425, [PERSON] проживала на території Малорогозянської сільради в с. Зіньківське та померла [INFO] року, тривалий час вона проживала разом із своїм сином [PERSON], вели спільне господарство, відповідно до довідки тієї ж сільради від 27 квітня 2011 року №426 [PERSON], є донькою [PERSON], що постійно проживав на території Малорогозянської сільради в с. Зіньківське та помер [INFO] року, тривалий час вони жили разом, вели спільне господарство. Водночас в матеріалах справи наявна заява [PERSON] від 26 грудня 2000 року про відмову від спадщини після смерті її батька [PERSON] на користь свого брата [PERSON], дана заява засвідчена секретарем виконавчого комітету Пересічанської ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області. За інформацією Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області від 26.10.2011 року та 13 січня 2014 року після смерті [PERSON], померлого [INFO] року та після [PERSON], померлої [INFO] року спадкові справи не заводилися, із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. В зв'язку з тим, що спадкоємець [PERSON] в 2005 році звернувся до нотаріальної контори з питань оформлення спадщини після смерті своєї матері [PERSON] з порушенням строку передбаченого ст. 1270 ЦК України йому було запропоновано звернутися до суду за продовженням строку для прийняття спадщини. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями ЦК УРСР 1963 року, що діяв на момент виникнення правовідносин, після смерті [PERSON] та ЦК України, що діяв на момент смерті [PERSON] Статтями 524,525,526,529 ЦК УРСР 1963 року, обумовлені підстави спадкоємства, місце та час відкриття спадщини. Так, зокрема спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно статей 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину в тому числі якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав заву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Статті 1217,1218, 1233 ЦК України встановлюють, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України обумовлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1268 ЦК України встановлює умови прийняття спадщини, так спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Обидва Цивільних Кодекси, зокрема ст.549 ЦК УРСР 1963 року та ст. 1270 ЦК України встановлюють час для прийняття спадщини у 6 місяців, у разі пропуску даного строку, спадкоємець має право звернутися до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до положень ст. 550 ЦК УРСР 1963 року та ст. 1272 ЦК України. Таким чином, судом встановлено що спадкоємцями [PERSON] є його дружина [PERSON] та його діти [PERSON], [PERSON]. Спадкове майно складається з житлового будинку [ADDRESS] та на права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Рогозянський» розміром 5,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (на місцевості), що підтверджене відповідним сертифікатом серії [NUMBER]. Спадкоємцями [PERSON] є її діти [PERSON], [PERSON]. Спадкове майно складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Рогозянський» розміром 5,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (на місцевості), що підтверджене відповідним сертифікатом серії [NUMBER]. Суд вважає доведеним той факт, що померлій [PERSON] належало право на вказану земельну частку пай, на підставі сертифікату серії [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON], оскільки згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Золочівської районною державною адміністрацією сертифікат серії [NUMBER] видано саме [PERSON], в зв'язку з чим задовольняє позов [PERSON] в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Кожен з позивачів ставить питання про визнання права власності на спадкове майно після смерті батька, одночасно вказуючи, що усе спадкове майно успадкувала їх мати, без надання відповідних доказів. Водночас матеріали справи містять відомості нотаріальної контори, що спадкова справа після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводилася, із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї ніхто не звертався, свідоцтва про права на спадщину не видавалися. Одночасно з цим [PERSON] в якості доказу надано заяву його сестри [PERSON] про відмову від спадщини після смерті батька спрямовану Дергачівській нотаріальній конторі, а [PERSON] в якості доказу надано довідку відповідної сільради, згідно якої остання фактично прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] Суд оцінює дані докази як взаємовиключні. Вимоги обох позивачів, щодо визнання права власності на спадкове майно сформульовані таким чином, що кожен з них претендує не на частину майна спадкодавця, а на окрему його складову, що порушує принцип рівності часток спадкоємців встановлений ч. 1 ст. 1267 ЦК України. Крім того, Золочівською нотаріальною конторою Харківської області зазначено, що [PERSON] у 2005 році, після спливу строку передбаченого ст. 1270 ЦК України звернувся, до даної нотаріальної контори з питань оформлення спадкового майна після смерті матері, однак останньому було відмовлено через пропущення строку для прийняття спадщини. Тобто за таких обставин право [PERSON] підлягає захисту шляхом звернення до суду з позовом про поновлення строку для прийняття спадщини, а не про визнання права власності на спадкове майно. Статті 10, 59, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог наведених статей суду не надано доказів порушення прав [PERSON] та [PERSON], а саме за наявності правовстановлюючих документів та довідок про фактичне прийняття спадщини, неможливості оформлення ними спадкового майна шляхом отримання відповідних свідоцтв про право на спадщину у нотаріальній конторі. Матеріали справи не містять вмотивованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, на думку суду, вказані позови про визнання права власності є передчасними, в зв'язку з чим суд відмовляє у їх задоволенні в частині визнання права власності.

Outcome: partial