Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

09 вересня 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» (далі ПрАТ «СК «Брокбізнес», Позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 травня 2014 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Брокбізнес» був укладений поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6688920. Забезпечений транспортний засіб за полісом Mercedes, державний номер [NUMBER]. 27 листопада 2014 року в м. Кривий Ріг мала місце дорожньо-транспортна пригода із участю автомобілів Kia, державний номер [NUMBER] (водій [PERSON], власник [PERSON]) та Mercedes, державний номер [NUMBER] (водій [PERSON]), внаслідок якої автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року [PERSON] визнано винуватим в даному ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП, в звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до страхувальника відповідача на підставі ст. 1191 ЦК України та ст. 38.1.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і просив стягнути з [PERSON] суму страхового відшкодування, визначеного згідно Звіту авто товарознавчого дослідження та інших зібраних позивачем документів в сумі 41660,44 грн., яка була виплачена на користь потерпілої. Крім того, просив стягнути з відповідача понесені витрати на оплату судового збору в сумі 416,61 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за відсутності представника позивача на підставі наявних в матеріалах справи документів, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що він не є власником забезпеченого транспортного засобу, і ДТП відбулася не з його вини. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що [PERSON] являється не належним відповідачем по справі, оскільки він не являється по-перше, власником транспортного засобу, по-друге, він не являється особою, з вини якої позивачем було сплачено стразове відшкодування. Крім того, зазначив, що посилання позивача на ст. 38.1.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є необґрунтованим, оскільки цією статтею передбачена підстава для звернення з регресним позовом до страхувальника в разі його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного спяніння, тоді як [PERSON] не керував транспортним засобом і відповідно не ухилявся від проходження даного огляду. З цих підстав просив в позові відмовити. Третя особа в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був обізнаний, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Про причини своєї неявки до суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 08.12.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у вигляді Полісу № АІ/6688920. Строк дії полісу з 30.05.2014 року по 29.05.2015. Страхувальник [PERSON]. Забезпечений транспортний засіб Mercedes, державний номер [NUMBER] (а.с. 3). За змістом постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року вбачається, що 27.11.2014 о 20.30 год. водій [PERSON] керував автомобілем [NUMBER] в м. Кривий Ріг по вул. 23 Лютого, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей). В присутності двох свідків від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння пройти відмовився. Крім того, 27.11.2014 о 20.30 год. водій [PERSON] керував автомобілем [NUMBER] в м. Кривий Ріг по вул. 23 Лютого, біля будинку № 160, та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, виїхав на смугу зустрічного руху, та наїхав на припаркований автомобіль [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Даною постановою суду [PERSON] визнаний винуватим за ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді 1 (одного) року позбавлення права керування транспортними засобами (а.с. 8 зворотній бік 9). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, власник автомобіля [NUMBER] [PERSON] 28.11.2014 звернулася до позивача з письмовою заявою про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с. 5 зворотній бік 6). 01.12.2014 пошкоджений автомобіль було оглянуто, що підтверджується копією протоколу (а.с. 20 зворотній бік 27) та згідно експертного висновку № 28/15 вартість заподіяної шкоди становить 41670,44 грн. (а.с. 10-13). 10.02.2015 власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернулась до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 7) і на виконання вимог чинного законодавства України позивач склав страховий акт № 54595/1 (а.с. 28) та 20.04.2015 здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі в сумі 41660,44 грн. (а.с. 29). Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За нормою ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Відповідно до положень п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для звернення позивача з регрес ним позовом до страхувальника на підставі пп. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки як було встановлено судом належними та допустимими доказами, дорожньо-транспортна пригода відбулася без участі відповідача, відповідно він не ухилявся від проходження медичного огляду на стан спяніння. Таким чином, суд вважає позовні вимоги про стягнення грошових коштів в порядку регресу з [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судовий збір, сплачений при предявленні позову, позивачу не відшкодовується.

Outcome: dismissed