overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

07 червня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з якою зареєстрував шлюб 05 липня 2013 року, мотивуючи тим, що не склалося спільне життя, виникають постійні сварки, що призвело до того, що сторони з початку 2015 року проживають окремо. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнала і не заперечувала проти їх задоволення, а справу просила розглянути за її відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2013 року. Від вказаного мають дитину, сина [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви та письмових заяв сторін видно, що вони проживають окремо з початку 2015 року. Причиною цього є те, що не розуміють один одного в різних питаннях, як побутових, так і інших. Примирення між собою категорично заперечують. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

07 червня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 листопада 2000 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя у неї з Відповідачем не склалося, між ними часто виникали сварки, конфлікти, що поступово призвело до втрати взаємоповаги та любові між ними. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Представник [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу у відсутність позивача та її представника, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив задовольнити позовні вимоги та постановити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 листопада 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 18 листопада 2000 року, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї (а.с. 13). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 14-15). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

07 червня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 11 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, які проживають з нею. Сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 117 (а. с. 4), від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а. с. 5-6), які проживають з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачкою сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 551 грн 20 коп., що підтверджується відповідною квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

07 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з [PERSON], що зареєстрований 19.05.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбів 2012 року травня місяця 19 числа зроблено запис № 117. Мають сина [INFO] - [PERSON]. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01 серпня 2016 року, яке набрала законної сили, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволений в повному обсязі, питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалось. 15 серпян 2016 року від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. При поданні позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, причини не явки суду не відомі. Відповідно до ст.220 п.1 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Таким чином, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

07 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 листопада 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Теплицького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 39, вказавши, що на протязі 2014 року сімейне життя між ними поступово погіршувалось із-за того, що відповідач принижував позивача як жінку, застосовував фізичну силу, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Від спільного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Від позивача [PERSON], надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, строк на примирення не бажає. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Поліщук». Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, строк на примирення не бажає. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2009 року. Шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Теплицького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 39. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Поліщук». Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони миритись не бажають, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

07 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 08 лютого 1998 року в Нововолинському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Волинської області. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя, внаслідок протилежних понять щодо розуміння сімї та відносин між чоловіком та дружиною. Відповідач зловживає спиртними напоями, на ґрунті цього часто між сторонами виникають сварки, що відбувалися в присутності дитини, яка є інвалідом з дитинства з діагнозом захворювання ДЦП, та негативно впливали на неї. Тривалий час сторони не підтримують шлюбних стосунків. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сім?ї є неможливим. Оскільки сторони мають неповнолітню дитину, і не можуть розірвати шлюб через міськвідділ РАЦС, тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. В судовому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд позов задовольняє. До задоволення також відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь 551,20 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

07 червня 2016 року в с.Стінка Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON], який за життя склав заповіт щодо усієї спадщини і призначив своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Лози,24 в с.Стінка Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивачка не зявилась, однак, подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить справу розглядати у її відсутності. Представник відповідача Стінківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, в судове засідання не з`явився, однак, згідно поданої заяви, позов визнав і просить справу розглядати у його відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 07 червня 2016 року в с.Стінка Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало йому на праві власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений ним 23 листопада 2012 року і посвідчений секретарем Стінківської сільської ради Бучацького району, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповів позивачці; Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

07 червня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 2003 року. Однак спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на суть сімейного життя, виниклу відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти та суперечки. Почуттів любові та взаємоповаги між сторонами не зберіглося. На теперішній час спільне господарство не ведуть, спір про розподіл майна та визначення місця проживання дітей на теперішній час між сторонами відсутній. Просила позовні вимоги задовольнити та шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви з клопотанням слухати справу у їх відсутності, позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб може бути розірвано, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження родини стали неможливими. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-НО № 230663 виданим виконкомом Черкаської селищної ради Словянського району Донецької області, актовий запис № 27. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами зникло взаєморозуміння, періодично почали виникати скандали, виникло відсутність взаєморозуміння, зникло бажання збереження родини, почуттів любові та взаємоповаги між сторонами не зберіглося. Спільного господарства сторонами не ведеться, спір про поділ майна та визначення місця проживання дітей на теперішній час відсутній. Судом надана оцінка кожному доказу, щодо їх належності, допустимості та достовірності. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що в сімї дійсно склались складні відношення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи неможливим збереження сімї, відповідач не заперечує проти задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтовані, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

\~07 червня 2016 року заявник [PERSON] звернулась з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів, посилаючись на те, що вона отримала державні акти на право власності серії IV- ЛГ № 063426 на земельну ділянку площею 5,2711 га, яка розташована на території Новознам.янської сільської ради Троїцького району Луганської області та серії IV- ЛГ № 063427 на земельну ділянку площею 6,2756 га, яка розташована на території Новознам.янської сільської ради Троїцького району Луганської області . У вказаних документах була допущена помилка в написанні її прізвища , а саме в актах зазначено прізвище « Севостянова» , тоді як у паспорті записано «Севостьянова» . Вказана помилка позбавляє її можливості розпоряджатись належними їй земельними ділянками на свій розсуд. Заявник та представники заінтересованої особи до суду не з,явились , надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Заявник просила задовольнити заяву, представник заінтересованої особи не заперечував проти задоволення заяви. Вивчивши матеріали справи , суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом досліджені наступні докази: копія паспорта заявника, з якої вбачається, що прізвище записано « Севостьянова» ; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру заявника, в якому прізвище заявника також записано « Севостьянова»; копія державного акту серії IV- ЛГ № 063426 на земельну ділянку площею 5,2711 га, яка розташована на території Новознам,янської сільської ради Троїцького району Луганської області , в якому прізвище власника записано «Севостянова» ; копія державного акту серії IV- ЛГ № 063427 на земельну ділянку площею 6,2756 га, яка розташована на території Новознам.янської сільської ради Троїцького району Луганської області , в якому прізвище власника записано « Севостянова» . Згідно п. 6 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Проаналізувавши вищезазначені документи, суд приходить висновку, що при видачі Державних актів на право власності на земельну ділянку на ім,я [PERSON] було допущено помилку в її прізвищі замість правильного прізвища «Севостьянова» , як записано в її паспорті , помилково було записано прізвище «Севостянова». Тому заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки встановлення факту належності їй Державних актів на право власності на земельну ділянку, має для неї юридичне значення, так як неправильне написання її прізвища в цих актах позбавляє її права в повній мірі розпоряджатись земельними ділянками як власністю. На підставі ст.ст.10,11,\~60,\~212-215,\~218,\~256 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

07 червня 2016 року заявник [PERSON] психоневрологічний будинок-інтернат звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області із заявою про визнання фізичної особи недієздатною. В обгрунтування заяви посилається на те, що в [PERSON] психоневрологічному будинку - інтернаті перебуває на утриманні громадянка [PERSON], [INFO], яка згідно заключення ЛКК № 478 Чернівецької обласної психіатричної лікарні від 19 листопада 2015 року хворіє на хронічний маячний розлад з вираженою соціально-трудовою дезадаптацією, астенічним типом дефекту. Внаслідок цієї хвороби громадянка [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] повністю підтримала доводи, викладені в заяві і просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] психоневрологічного будинку-інтернату щодо визнання недієздатною [PERSON] Вислухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] психоневрологічного будинку-інтернату є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та було стверджено в судовому засіданні представником заявника [PERSON] те, що [PERSON] [INFO], страждає хронічний маячний розлад з вираженою соціально-трудовою дезадаптацією, астенічним типом дефекту. Також судом встановлено, що [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні в [PERSON] психоневрологічному будинку інтернаті. Як вбачається із матеріалів справи, а саме висновку судово-психіатричного експерта № 527, [PERSON] [INFO], на даний час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у формі хронічного маячного розладу з вираженою соціальною дезадаптацією та за своїм психічним станом на даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За таких обставин, суд вважає, що заява [PERSON] психоневрологічного будинку-інтернату підлягає задоволенню, оскільки це необхідно в інтересах [PERSON] для захисту її прав та інтересів. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

07 червня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 1992 року. Неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказує, що вони з дружиною припинили спільне життя, ведуть окреме господарство, спільним побутом не повязані. Позивач переконаний, що зберігати родину немає сенсу. Просить розірвати шлюб з дружиною. У судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач на позовних вимогах наполягав, а відповідач визнала позовні вимоги, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони спільним господарством та побутом вони не повязані,сімейних відносин між ними не має. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам.

Outcome: approved