Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

09 липня 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що з 30.08.2002 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Після реєстрації шлюбу змінив своє прізвище на [PERSON]. 04.11.2003 року в місті [PERSON] держави Ізраїль в них народився син, [PERSON]. 02.03.2013 року рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська шлюб між ним та відповідачем розірваний, повернуто його дошлюбне прізвище [PERSON]. Після припинення спільного життя із відповідачем син [PERSON] залишився проживати із ним та його батьками у його власнісй квартирі за адресою : [ADDRESS], а відповідач , забравши свої речі, виїхала із квартири. З цього часу [PERSON] із сином не спілкується, навіть за телефоном, жодного разу не провідала сина, ніякої участі у його вихованні не приймає, хоча неодноразово скаржилася на нього, позивача, в різні інстанції про те, що він нібито перешкоджає їй спілкуватися із дитиною. На даний час син вже відвик від [PERSON], не сумує за нею і не чекає від неї телефонних дзінків. Просить суд визначити місце проживання сина [PERSON] із ним , оскільки дитина прихильна до нього, в них в сім*ї існують добрі стосунки, дитина має всі умови для навчання та повноцінного розвитку, звикла до оточуючого середовища, своїх близьких та друзів. Відповідач позовні вимоги не визнала. Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача зазначила, що у позивача відсутні докази, які підтверджують, що він є батьком [PERSON]. Останній народився в державі Ізраїль. В свідоцтві про його народження батьком зазначений [PERSON] без зазначення по батькові, тому позивачеві спочатку слід надати докази того, що він є батьком дитини. Окрім того, представник відповідача зазначила, що [PERSON] також зареєстрована в [INFO] корп.3 . В такому разі вважається, що дитина проживає і разом із нею. На даний час [PERSON] проживає у Харківській області, де доглядає літню бабусю- інваліда. Представник відповідача вважає, що у сторін взагалі немає спору про визначення місця проживання дитини, тому просила суд відмовити у задоволені позовних вимог. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради підтримала позовні вимоги, зазначивши, що органом опіки та піклування встановлено, що після розлучення сторін іх син [PERSON], [INFO] залишився проживати із батьком, мати виїхала в Харківську область. Неодноразово Служба у справах дітей запрошувала [PERSON] для з*ясуванння обставин щодо її участі у вихованні дитини, але вона жодного разу на виклики не відреагувала. Після бесіди з хлопчиком було встановлено, що [PERSON] ніякої участі в його житті не приймає, на телефонні дзівнки не відповідає. [PERSON] до цього звик і бажає проживати разом із батьком. В помешканні, де проживає позивач із сином і своєю новою сім*єю є всі необхідні умови для навчання та розвитку [PERSON]. Стосунки в сім*ї доброзичливі. [PERSON] відвідує спеціалізовану школу, займається спортом, музикою; батько та члени його родини приділяють хлопчикові достатньо уваги, [PERSON] почувається в сім*є комфортно. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] , [INFO], пояснив, що його мати, [PERSON], не проживає із ним більш ніж півтора роки, його не провідує, на телефонні дзінки від нього не відповідає, навіть не привітала його з Днем народження. Він добре почуває себе разом із батьком і його новою сім*єю, лише батько цікавиться його життям, виховує його, допомогає в навчанні, відвідує батьківські збори. Він, [PERSON] , і надалі бажає проживати із батьком. Суд, вислухавши сторін, представника третьої особи, неповнолітнью дитину, дослідивши письмові докази у провадженні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з30.08.2002 року. 04.11.2003 року в місті [PERSON] держави Ізраїль в них народився син, [PERSON]. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 02.03.2013 року шлюб між сторонами розірваний( а.с. 5,6,94,95). Судом встановлено, що після припинення спільного життя [PERSON] виїхала із квартири [ADDRESS] корп.3 , де вони проживали сім*єю, забравши свої власні речі. Син, [PERSON] , залишився проживати із позивачем. Зазначені обставини не заперечуються і відповідачем в судовому засіданні, яка пояснила, що вона проживає у Харківській області та доглядає за літньою бабусею- інвалідом. Згідно з вимогами статті 141 Сімейного кодексу України мати , батько мають рівні права та обов*язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов*язків щодо дитини. Відповідно до частини другої статті 160 Сімейного кодексу місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частини першої статті 161 цього ж Кодексу , які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов*язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров*я та інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи рішення про місце проживання малолітнього [PERSON] із батьком , [PERSON], суд виходить із того, що [PERSON] тривалий час, вже майже півтора роки після припинення шлюбних відносин між сторонами, проживає із батьком, відповідачем у справі, який характеризується позитивно, піклується про потреби сина, організовує його дозвілля, систематично відвідує батьківські збори, опікується навчанням та вихованням сина. Між тим [PERSON] з вересня 2014 року навчальний заклад не відвідує, життям дитини не цікавиться, навіть не спілкується із ним. Суд також враховує висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання динини із батьком, за місцем мешкання якого створені всі необхідні умови для навчання та повноцінного розвитку дитини, а також думку самого неповнолітнього [PERSON], [INFO], який виявляє прихильність до свого батька і бажає проживати разом із ним. Судом також враховується те, що позивач, [PERSON] має постійне місце роботи, де має стабільний заробіток та постійне місце проживання - власну квартиру. Натомість, відповідач [PERSON] не надала суду доказів про те, що вона працює та має заробіток, достатній для утримання дитини, має постійне місце проживання або житло, яке є її власністю. За таких обставин, виходячи із інтересів неповнолітнього [PERSON], суд важає доцільним визначити місце проживання дитини із батьком, [PERSON]М за адресою : м. Дніпропетровськ, вул. Осіння, 9-а копр. 3, кв.17. Слід зазначити, що суд критично ставиться до заперечень відповідача щодо того, що між нею та позивачем відсутній спір про визначення місця проживання дитини, оскільки сама відповідач заперечує проти позовних вимог в судовому засіданні. Критично суд ставиться і до стверджень відповідача, що позивачем документально не підтверджено, що він є батьком [PERSON]. В судовому засіданні оглянуто нотаріально завірений підпис на перекладі свідоцтва про народження дитини, з якого вбачається, що батьком [PERSON] , [INFO] є позивач, який після розірвання шлюбу взяв своє дошлюбне прізвище- Рибалка ( а.с.6,7,94,95). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Outcome: approved