Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

09 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], однак відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча має можливість, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути цивільну справу за позовом [PERSON] до нього про стягнення аліментів без його участі, проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини його доходів не заперечує. Судом встановлено, що з 15 травня 2012 року сторони повторно перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізькій області, за актовим записом №26, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.3). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої батьком записаний [PERSON], відповідач у справі (а.с.4). Згідно довідки за №1257 від 05.12.2016 року, яка видана виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області вбачається, що позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] разом з донькою [PERSON], [INFO] (а.с.7). На теперішній час між сторонами домовленості щодо утримання неповнолітньої дитини [PERSON] не досягнуто, тому позивачка [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень статті 181 Сімейного кодексу України способами виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу. Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, крім того, позовні вимоги визнані відповідачем [PERSON] у повному обсязі, тому відповідно до положень ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню, та враховуючи матеріальне та сімейне становища відповідача, який, на теперішній час офіційно не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, статусу безробітного немає, є фізично здоровою та працездатною особою, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, непрацездатних батьків та інших неповнолітніх дітей на утриманні немає, оскільки вищевикладені обставини належними та допустимими доказами відповідачем не спростовані та в суді не доведені, тому суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки [PERSON] у визначеній нею частці (1/4 часини) від доходів (заробітку) відповідача щомісячно, та приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі і вважає необхідним стягнути в судовому порядку з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позовної заяви до суду, тобто з 09 грудня 2016 року, та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до положень ст.ст.79, 88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за предявлення до суду позову майнового характеру, розмір якого становить 551,20 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved