Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

08 жовтня 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування у розмірі 34 163, 58 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29 грудня 2019 року о 20 год. 15 хв. в Луцькому районі, с. Городище-1, по вул. Миру, 88, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ 2104, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Renault Megane», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, встановлено, що [PERSON] після ДТП не зупинив транспортний засіб, не увімкнув аварійну сигналізацію, не встановив знаку аварійної зупинки та залишив місце пригоди. Транспортний засіб ВАЗ 2104, номерний знак [NUMBER] відповідно до Полісу № АК/9408438 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було застраховано в ПрАТ «Страхова група «ТАС», страхувальник - [PERSON] , ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100 000, 00 грн., розмір франшизи - 2 000, 00 грн. Одним з страхових випадків за Полісом є спричинення шкоди майну третіх осіб. За зверненням власника транспортного засобу «Renault Megane», р.н. [NUMBER] , [PERSON] позивачем відповідно до страхового акту було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 34 163, 58 грн. Посилаючись на приписи п.п.38.1.1. в) п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] в порядку регресу 34 163, 58 грн., як особи, відповідальної за заподіяний збиток. Крім того, стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102, 00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти факту скоєння ним ДТП та залишення місця пригоди не заперечив. Однак, пояснив, що кошти за спричинену майнову шкоду в сумі 15 тис. грн. в добровільному порядку відшкодував потерпілому. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що транспортний засіб ВАЗ 2104, номерний знак [NUMBER] відповідно до Полісу № АК/9408438 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було застраховано в ПрАТ «Страхова група «ТАС», страхувальник - [PERSON] , ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100 000, 00 грн., розмір франшизи - 2 000, 00 грн. Одним з страхових випадків за Полісом є спричинення шкоди майну третіх осіб (а.с.6). Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2020 року у справі № 161/263/20, [PERSON] 29.12.2019 року, о 20 год. 15 хв. в Луцькому районі с. Городище-1, по вул. Миру,88, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2104» д.н.з. [NUMBER] , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості для руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Renault Megane» д.н.з. [NUMBER] , який був припаркований на правому узбіччі, у протилежному напрямку. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги пункту 2.3 б, 12.1 Правил дорожнього руху України. В подальшому, згідно протоколу серії ДПР18 № 228268 від 29 грудня 2019 року, [PERSON] після ДТП, не зупинив транспортний засіб, не увімкнув аварійну сигналізацію, не встановив знаку аварійної зупинки та залишив місце пригоди, чим порушив вимоги пункт 2.10 Правил дорожнього руху України. Дії останнього кваліфіковані за ст.124 та ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В судовому засіданні [PERSON] свою вину визнав, просив суворо не карати та щиро розкаявся у вчиненому. Вказаною постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень (а.с.7). 21.01.2020 року позивачем на підставі заяви власника транспортного засобу «Renault Megane», р.н. [NUMBER] , [PERSON] про виплату страхового відшкодування від 08.01.2020 року, дефектної відомості, було складено страховий акт № 01248/16/920 з розрахунком суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику в сумі 34 163, 58 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 74885 від 23.01.2020 року (а.с. 11-26). Відповідно до ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Згідно з вимогами ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Стаття 27 Закону України «Про страхування», регламентує, що страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Згідно з п.п. 38.1.1 «в» п.38.1 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. З врахуванням встановлених судом обставин справи, зокрема, того, що з вини відповідача відбулась дорожньо-транспортна пригода, відповідач самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, заподіяв матеріальну шкоду власнику транспортного засобу марки «Renault Megane» д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, суд дійшов висновку, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» має право регресної вимоги до відповідача, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та самовільно залишив місце пригоди. Наведене дає підстави для висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 34 163, 58 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved