Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

09.02.2015 року позивач -[PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви[PERSON] вказала, що між нею та відповідачем17.11.2006 року зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З грудня 2014 року вона та відповідач проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Припинення шлюбних відносин із відповідачем вважає необхідним через відсутність між ними близьких відносин, проживання окремо один від одного. Шлюб носить формальний характер і є правовою перешкодою для влаштування її особистого життя. Сторони не прибули у судове засідання, завчасно надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності, що узгоджується із положеннями ч.2 ст.158 ЦПК України /а.с.12-13/. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянувши надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З викладених у позові обставин, які за ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнанні сторонами, судом встановлено, що 17.11.2006 року між сторонами Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №3315. Від шлюбу позивач і відповідач мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Згідно ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи конкретні обставини справи, беручи до уваги беззаперечне визнання відповідачем заявлених позовних вимог в поданій до суду письмовій заяві, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до переконання про можливість її прийняття та необхідність задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved