overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

09 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 1992 року. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. У березні 2014 року взаємовідносини між сторонами припинено. Причиною цього є різні погляди на сімейне життя та втрата до відповідача відчуття поваги та любові. Шлюб носить лише формальний характер. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати, доньку на проживання залишити з відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. До суду він надав заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності. На позовних вимогах наполягає, просить шлюб з [PERSON] розірвати. Відповідач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 19 вересня 1992 року сторони [PERSON] та [PERSON] у міському відділі ЗАЦС м.Дружківка Донецької області зареєстрували шлюб, актовий запис № 438. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне проживання у березні 2014 року, разом вони не мешкають, спільним побутом та господарством не пов'язані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають. Суд встановив, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд залишити проживати доньку разом з матір'ю. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Виходячи з вимог законодавства, визначати місце мешкання [PERSON] разом з матір'ю суд вважає не доцільним, оскільки дитина досягла віку чотирнадцяти років і має право сам визначати місце свого мешкання.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

09 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2008 року. Від даного шлюбу не мають неповнолітніх дітей. З серпня 2014 року між ними припинені шлюбно-сімейні відносини, тому що відсутнє порозуміння у родині. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати і залишити їй прізвище «Котова». У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. До суду вона надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, на позові наполягає. Не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.1). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 19 грудня 2008 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зареєстрували шлюб, актовий запис № 383 (а.с.5). Сторони припинили спільне проживання з серпня 2014 року, оскільки між сторонами виникли непорозуміння у родині. Сторони разом не мешкають, спільним побутом та господарством не повязані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають. Суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище «Котова» після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

09 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2000 року. Мають з відповідачем неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що одруження з відповідачем не склалося, з грудня 2014 року вони припинили подружнє життя, не ведуть спільного господарства, мешкають окремо. Позивач переконана, що спільне життя і збереження шлюбу не можливі. Просить розірвати шлюб з відповідачем, місце мешкання дитини визначити разом з нею, залишити їй прізвище [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, пояснила, що її донька [PERSON] дійсно бажає розірвати шлюб з відповідачем, оскільки подружнє життя у них не склалося. На даний час [PERSON] створила сім'ю з іншим чоловіком. Спільний з відповідачем син проживає разом з матір'ю, для нього створені всі необхідні умови. Спілкуванню дитини з батьком [PERSON] не заважає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він постійно піклувався про свою родину, заробляв гроші для комфортного їх проживання. Але дружина поїхала від нього і почала мешкати з іншим чоловіком. Вона вивезла сина у Ростовську область і перешкоджає спілкуванню відповідача з сином. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Він розуміє, що дитині краще мешкати з матір'ю, але наполягає на гарантіях з боку позивача про можливість спілкуватися з дитиною. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач та її представник наполягають на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки поновити сімейні стосунки неможливо. Суд вважає, що зобов'язати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд встановив, що сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Принцип 6 Декларації прав дитини, проголошеної Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року передбачає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Малолітні діти потребують перш за все в жіночому догляді, якщо мати здатна його здійснити. Суд вважає за необхідне визначити місце проживання неповнолітньої дитини з матір'ю. Суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

09 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 29 липня 2005 року. Мають з відповідачем неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що одруження з відповідачем не склалося, оскільки в сімї часто виникали сварки, що призвели до втрати почуття взаєморозуміння та поваги один до одного. Позивач переконана, що спільне життя і збереження шлюбу не можливі. Просить розірвати шлюб з відповідачем, місце мешкання дитини визначити разом з нею, стягнути з відповідача на її корить судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги. Пояснила, що з відповідачем вони припинили спільне мешкання 27 травня 2016 року. Вона була вимушена переїхати мешкати у будинок своєї сестри, оскільки там один проживає її неповнолітній племінник. Вона просила чоловіка переїхати разом з сімєю, але він відмовився. Позивач вважає, що чоловік не цінує родину, а тому зберігати її не бачить сенсу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дружина не обговорювала питання переїзду з ним, а поставила його перед фактом. Він не збирається переїздити зі своєї квартири, і зберігати шлюб не бажає. Не заперечує проти визначення місця проживання дитини з дружиною. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд встановив, що сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Суд вважає за необхідне визначити місце проживання неповнолітньої дитини з матір'ю, оскільки батько дитини проти цього не заперечує. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

09 серпня 2016 року позивач [PERSON]\~\~звернулася\~\~до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини від його доходу. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу, який рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25.01.2016 розірвано, неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6,8). Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд\~\~відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивача можливо стягнути аліменти\~\~у\~\~розмірі 1/4\~\~частини з всіх видів доходів відповідача. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

09 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі виконкому Дружківської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 30 березня 2013 року померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири, яка розташована за адресою: м.Дружківка, вул. О.Кошового, 33-52. Заповітом від 14 квітня 2010 року [PERSON] заповіла [PERSON] вказану квартиру. 05 січня 2015 року помер [PERSON], який позивачу доводиться дідусем. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири, розташованої по вул. О.Кошового, 33-52 в м.Дружківка Донецької області. Заповітом від 14 квітня 2010 року [PERSON] заповів [PERSON] частину вказаної квартири. [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна, яке залишилося після смерті бабусі і дідуся. Позивач вчасно не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (протягом шести місяців) від дня смерті дідуся, тому що у 2013 році у звязку з військовими діями була вимушена виїхати до Російської Федерації. В той час у неї бракувало грошей і вона не мала можливості приїздити до м.Дружківка для оформлення спадщини. Все це позбавило позивача вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Позивач просить визначити їй додатковий строк у шість місяців для прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON]. У судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляну справи сповіщена належним чином. Просить суд розглянути справу у її відсутність. Представник територіальної громади в особі виконкому Дружківської міської ради Донецької області у судове засідання не з'явився. До суду надав клопотання про розгляд справи без присутності представника ради. Проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1272 ЦК України встановлює наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. Відповідно до цієї статті якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що причини, зазначені позивачем [PERSON], є поважними, у звязку з чим вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком у шість місяців з дати набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

09 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 28.12.2005 року, який зареєстрований Малашовецькою сільською радою Хмельницького району Хмельницької області. Від даного шлюбу у подружжя дітей немає, проте відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, позивач в позовній заяві вказала, що просить розглядати справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася через оголошення у пресі. Проте, в судове засідання відповідач не з'явився. Відповідно до ч. 4 ст.\~169\~та ч.1 ст.\~224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, у відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, внаслідок наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 28.12.2005 року Малашовецькою сільською радою Хмельницького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-БВ № 012102, актовий запис № 07. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення неможливим та наполягає на розірвані шлюбу, тому за таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

09 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судове засідання сторони не з'явилися, позивач у письмовій заяві просив справу розглядати за його відсутності, а позов задовольнити. Відповідач та її представник до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи оповіщалися, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 січня 1995 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримують, позивач поновлювати їх наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим, оскільки проживає з іншою жінкою, з якою має намір укласти шлюб. На виконання вимог ст. 111 Сімейного кодексу України, ухвалою від 06.09.2016 суд надавав сторонам строк для примирення, проте згоди щодо збереження сім'ї не досягнуто. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

09 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судове засідання сторони не зявилися, у поданих письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності, а позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2009 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримують, поновлювати їх наміру не мають, примирення та збереження сімї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

09 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 червня 1990 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку , яка на даний час повнолітня , спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені з 2013 року , шлюб носить лише формальний характер. Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачкою та збереження шлюбу є неможливим. У зв'язку із вказаними вище підставами просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач до суду не з'явився, просив справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідачка до суду також не з'явилась, надала суду заяву про слухання справи без її участиі , позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, повно та всебічно дослідивши докази у їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, Барвінківським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області 16 червня 1990 р. був зареєстрований шлюб між сторонами, про що було внесено відповідний актовий запис № 64 (а.с.4). В судовому засіданні встановлено, що з 2013 року позивач з відповідачкою жодних сімейних стосунків не підтримують, не ведедуть спільного господарства, шлюб між ними існує лише формально. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

09 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 30 квітня 2010 року шлюбу, в якому вони мають малолітню дитину сина [PERSON], який народився 30 листопада 2011 року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з вересня 2015 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втрати почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved