Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

09.03.2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», від імені якого діє представник за довіреністю, пред'явило дійсний позов. Під час судового розгляду представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 18 754,37 доларів США, що складається з: 11 141,00 доларів США - строкового боргу за кредитом; 2 763,55 доларів США - простроченого боргу за кредитом за період 01.08.2014 р. по 15.02.2017 р; 71,43 доларів США - строкових відсотків за користування кредитом за період з 01.02.2017 р. по 15.02.2017 р; 4 498,94 доларів США - прострочених відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2014 р. по 15.02.2017 р.; 105,03 доларів США - 3% річних за прострочення боргу за кредитом за період з 01.08.2014 р. по 15.02.2017 р.; 174,42 долари США - 3% річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2014 р. по 15.02.2017 р. Крім того просив покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.06.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №4303 за умовами якого банк надав позичальнику [PERSON] кредитні кошти для придбання квартири в сумі 21 000,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,5% річних строком на 240 місяців та остаточною датою повернення кредиту не пізніше 11.06.2027 року. Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, натомість відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, в строки, визначені кредитним договором, грошові кошти не повертає, у зв'язку з чим 29.09.2016 року позивачем було направлено відповідачу лист-вимогу про дострокове повернення кредиту. Лист - вимога був направлений відповідачу поштою та залишений в поштовому відділенні згідно рекомендацій УДППЗ «Укрпошта» викладених на веб-сайті УДППЗ «Укрпошта», у рубриці «Новини Сходу». Однак вимоги щодо погашення заборгованості не задоволені, у зв'язку з чим станом на 16.02.2017 року виникла зазначена вище заборгованість. В судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, про що зазначив у направленій на адресу суду письмовій заяві. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик в газеті «Урядовий кур'єр», шляхом розміщення оголошень про розгляд справи на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області (на 10.04.2017 р., 11.05.2017 р., на 24.05.2017 р.). Причини неявки суду не повідомив. За таких обставин справу можливо розглянути на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Судом встановлено наступне. 11.06.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №4303, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 21 000,00 доларів США на придбання квартири за адресою: [ADDRESS]. Кредит надавався строком на 240 місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 11.06.2027 року. За користування кредитом позичальник зобов'язався сплачувати проценти в розмірі 12,5% річних (а.с.23). Згідно Додаткової угоди №1 до кредитного договору №4303 від 11.06.2007 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON], сторони домовились у зв'язку з перенесенням платежів основного боргу по кредитному договору №4303 від 11.06.2007 року встановити суму щомісячного погашення боргу у розмірі 91,00 долар США, а остання сплата платежів проводиться не пізніше 11.06.2027 року. Крім того позичальник надав згоду на доступ до його персональної інформації «Першому українському бюро кредитних історій» (а.с.24). Відповідно до заяви на видачу готівки №501 від 11.06.2007 року [PERSON] отримав кредит в сумі 21 000,00 доларів США, що еквівалентно 106050,00 грн (а.с.27). Відповідно до п.4.3 Договору про іпотечний кредит від 11.06.2007 року, позичальник зобов'язався належним чином виконувати на себе зобов'язання за договором, а саме повернути кредит в сумі 21 000,00 доларів США, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, у разі порушення умов договору достроково повернути кредит зі сплатою за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та інших штрафних санкцій. Згідно з п.3.3 зазначеного договору, банк має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту в цілому або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань, зокрема, у разі одноразового прострочення сплати чергового платежу по кредиту та процентів за користування кредитом понад 2-х місяців. Як вбачається зі змісту п.6 Догвору про іпотечний кредит, у разі виникнення між сторонами спорів та суперечок для врегулювання спорів та суперечок сторони зроблять все необхідне для врегулювання спорів шляхом переговорів, однак у випадку не досягнення згоди стосовно вирішення спору протягом 30 календарних днів, спори вирішуються в судовому порядку. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором повному обсязі, натомість відповідач умови договору порушив, не здійснює погашення кредиту, нарахованих комісій та процентів за його використання відповідно до графіку погашення. 28.09.2016 року на адресу позичальника була направлена вимога про дострокове повернення кредиту за Договором про іпотечний кредит №4303 від 11.06.2007 р.(а.с.28). Однак у зв'язку з тим, що УДППЗ «Укрпошта» не здійснювало пересилання поштових відправлень, зокрема до м.Луганська, та рекомендувало адресувати такі поштові відправлення на вказані території за допомогою виду поштового відправлення «до запитання», вимога від 28.09.2016 року була направлена позичальнику поштою та залишена на поштовому відділенні для отримання відповідно до рекомендацій УДППЗ «Укрпошта». У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2. ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі №6-116-цс13, у разі прострочення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст..1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач [PERSON] належно не виконував свої зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 16.02.2017 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 18 754,37 доларів США, яка складається з: боргу по строковому кредиту - 11 141,00 доларів США; борг по кредиту простроченому - 2 763,55 доларів США; сума строкових відсотків по кредиту - 71,43 доларів США; сума прострочених відсотків по кредиту - 4 498,94 доларів США; 3% річних по простроченому боргу - 105,03 доларів США; 3% річних по прострочен Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчими актами, що встановлюють право банку здійснювати операції в іноземній валюті, є Закон України «Про банки і Банківську діяльність» та Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» . Ці нормативно- правові акти можуть бути застосовані при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом і не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені, штрафу. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 4303 від 11.06.2007 р, в розмірі 18 754,37 доларів США є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований. При вирішенні питання про стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 7 593,72 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями №153928297 від 22.02.2017 року, а також згідно рахунку №6649 від 15.05.2017 року позивачем сплачена сума у розмірі 420,00 гривень за оголошення про виклик відповідача в газеті «Урядовий кур'єр», що разом складає 8013,72 грн. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у сумі 8013,72 гривень На підставі викладеного ст. 526, 533, 610-612, 625,638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2013 року у справі №6-116цс13,

Outcome: approved