Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

09.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які заявою від 14.12.2017 року уточнив та просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом, право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 1,2093 га, розташованої на території Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КАРП «Придунайська Нива», частка (пай) № 131, свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить [PERSON]. 11.07.2017 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить вищевказана земельна ділянка. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] являються чоловік [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON], які прийняли спадщину шляхом спільного проживання з померлою. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва на спадщину, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що відповідно до пп. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину як за законом, так і за заповітом, нотаріус перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказаний факт. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Оригінал документу, що посвідчує право власності на спадкове майно на імя спадкодавця [PERSON], відсутній. 14.12.2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позовом, яким просять визнати за ними в рівних частках, в порядку спадкування за законом, право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 1,2093 га, розташованої на території Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КАРП «Придунайська Нива», частка (пай) № 131, свої вимоги мотивують тим, що вищевказана земельна ділянка належить [PERSON]. 11.07.2017 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить вищевказана земельна ділянка. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] являються чоловік [PERSON] та діти [PERSON] [PERSON] [PERSON], які прийняли спадщину шляхом спільного проживання з померлою. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із тим, що оригінал документу, що посвідчує право власності на спадкове майно на імя спадкодавця [PERSON], відсутній. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2017 року зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно був прийнятий до свого провадження та обєднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Відповідачі в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Вислухавши думку представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 1,2093 га, розташована на території Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КАРП «Придунайська Нива», частка (пай) № 131, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ОД № 070511, виданого 08.02.2005 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01-05-521-00032. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 105580 від 13.07.2007 року, виданого виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла 11.07.2007 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 1,2093 га, розташована на території Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КАРП «Придунайська Нива», частка (пай) № 131, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 487778337 від 16.08.2017 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON], інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлої 11.07.2007 року відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: -чоловік [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії І-ТИ №489948 від 25.01.1978 року, виданим міським відділом РАЦС м. Поті; -син [PERSON], що підтверджено свідоцтво про народження серії ІІ-ТИ №449394 від 14.10.1978 року, виданим міським відділом РАЦС м. Поті; -син [PERSON], що підтверджено свідоцтво про народження серії VI-ТИ №382901 від 21.12.1985 року, виданим міським відділом РАЦС м. Поті. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 04.07.2017 року за №1523, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] від 11.10.2017 року за №331/02-14 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що відповідно до пп. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину як за законом, так і за заповітом, нотаріус перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказаний факт. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Оригінал документу, що посвідчує право власності на спадкове майно на імя спадкодавця [PERSON], відсутній. Приймаючи до уваги, що в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на відповідне спадкове майно оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів за первісним та за зустрічним неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених [PERSON], [PERSON], [PERSON] вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі\~ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє первісний та зустрічний позови. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved