overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

07 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особу такою, що втратила право користування житлом. Вказала, що договором міни квартири на квартиру від 03 березня 1997 року їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У квартирі є зареєстрованим її син [PERSON] З квітня 2014 року відповідач не мешкає у квартирі, тому що виїздив на постійне місце мешкання до Російської Федерації. З сином [PERSON] не спілкується. Своїми діями відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу у користуванні і розпорядженні своєю власністю. Позивач несе витрати по сплаті комунальних послуг за відповідача. Позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні її власністю, визнавши відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловою площею у квартирі [ADDRESS]. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином: судовою повісткою. До суду він надав заяву, в якій просить розглянути цивільну справу без його участі. Надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Судові повістки відповідачу вручалися обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Сокіл» м. Дружківка Донецької області. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до договору міни квартири на квартину від 03 березня 1997 року №70 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки, виданою обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Сокіл» м. Дружківка Донецької області б/н від 02 лютого 2017 року, відповідач [PERSON], [INFO] є сином [PERSON]. З квітня 2014 року [PERSON] не проживає у [INFO]. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. І власник, згідно зі ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм будинком. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Та обставина, що відповідач зареєстрований у квартирі позивача, порушує її права як власника квартири, а саме: позивач, не отримуючи ніяких доходів відповідача, оплачує за нього комунальні послуги. Крім того, вона не має можливості розпорядитися майном, яке їй належить. Відповідач є членом сімї власника квартири - її сином, але він з квітня 2014 року не проживає у квартирі без поважних причин, тобто, відповідно до ст. 405 ЦК України, він втратив право на користування цим житлом, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

07 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 27.08.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного упрпавління юстиції Харківської області, актовий запис № 67. Свої вимоги мотивує тим, що з 27.08.2011 року вони перебувають у зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного упрпавління юстиції Харківської області щлюбі, актовий запис № 67.Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, між подружжям постійно виникають конфліктні ситуації, стосунки напружені, шлюбних відносин вони не підтримують. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання неможливе. Спір про майно між ними на даний час відсутній, питання щодо проживання дитини вирішено, дитина проживатиме разом з матірю. У судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій\~позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи проводити за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявсь своєчасно та належним чином. Враховуючи, що відповідачем не було надано заяви про розгляд справи за її відсутності, судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про\~шлюб серії 1-ВЛ № 169040, 27 серпня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного упрпавління юстиції Харківської області, актовий запис № 67. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище -\~«Сіра» (а.с.6). З копії свідоцтва про народження виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного упрпавління юстиції Харківської області від 22.01.2013 року у в родині [PERSON] та [PERSON] 12 січня 2013 року народилася [PERSON], актовий запис про народження №15 (а.с.5). За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спір стосовно розподілу майна наразі відсутній, питання щодо проживання дитини вирішено, дитина проживатиме разом з матірю. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так, з огляду на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

07 лютого 2017 року позивач звернулася до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що 02 червня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем і проживала разом з ним до початку серпня 2016 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося одразу після початку реєстру шлюбу, відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які у сім'ї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин, повагу, взаємодопомогу, не забезпечує сім'ю, відносить майно в ломбард, агресивний не відповідальний. На даний момент проживають окремо, позивачка не вбачає сенсу подальшого підтримування сімейних відносин. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2). Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання на слухання по справі не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Судом встановлено, що з 02 серпня 2014 року позивач [PERSON] ( до шлюбу Явтушенко) А.І. та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії ІV-КИ № 284684 від 02 серпня 2014 року, актовий запис 222 (а.с.3). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача, зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

07 лютого 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не зявилася, надіслала заяву відповідно до якої вимоги підтримала повністю, просить шлюб розірвати. Зазначила в позовній заяві, що 23 травня 2011 року виконавчим комітетом Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Позивач до примирення не прагне, між сторонами припинились шлюбні відносини. Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден повністю. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 23 травня 2011 року перебувають у шлюбі. ( а.с 6). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

07 лютого 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу розглядати без її участі, дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач до суду не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщався у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 лютого 2010 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримують, позивач поновлювати їх наміру не має, примирення та збереження сімї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

07 лютого 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» ( далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. В обґрунтування вимог зазначав, що відповідач 23.06.2011 року уклав з Банком договір б/н, згідно з яким отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] не виконав свій обов`язок щодо своєчасного повернення кредиту, тому з нього підлягають стягненню борг по неповернутому кредиту, проценти, пеня, комісія та штрафи, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, де вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, та від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності. Тому, відповідно до ст.224 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, позов слід задовольнити. Встановлено, що [PERSON] 23.06.2011 року уклав з Банком договір б/н, за яким для нього було надано кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконав свій обов`язок щодо повернення кредиту, чим порушив вимоги, встановлені кредитним договором. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку, положень вказаного кредитного договору, а також ст.ст.526, 1050 ЦК України з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору, котра станом на 31.12.2016 року становить 13948 грн. 77 коп. та складається з: 298 грн.12 коп. заборгованості за кредитом; 9410 грн. 23 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом; 3100 грн. 00 коп. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 640 грн. 42 коп. штрафу (процентна складова). Також з відповідача підлягає стягненню, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір, що підтверджено документально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

07 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов обгрунтовано тим, що 25 липня 1987 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 475. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 25 липня 1987 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 475 (а.с.4). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

07 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Шишацького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування поданого позову, позивач послався на те , що він являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 13 березня 2013 року. За своє життя мати вступила в управління та володіння спадковим майном померлої 26 грудня 2011 року рідної сестри [PERSON], яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.98 га, що розташована на території [PERSON] селищної ради Полтавської області та належала їй відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 525865 від 15 лютого 2002 року. Однак не оформлення спадкових прав матірю на спадкове майно її померлої сестри [PERSON] та відсутність оригіналу правовстановлюючих документів на імя спадкодавця на предмет спадщини перешкоджає її оформленню, тому просив визнати за ним право власності на успадковане нерухоме майно. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, надавши суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутність / а. с. 34 /. Не зявився в судове засідання й представник відповідача [PERSON] селищної ради Шишацького району Полтавської області. 28 березня 2018 року на адресу суду надійшло клопотання від селищного голови [PERSON], який просив розгляд справи провести у відсутність представника, ввіреної йому, установи. Рішення суду просив направити на адресу [PERSON] селищної ради Шишацького району Полтавської області / а. с. 33 /. Зважаючи на те, що явка до суду є правом, а не обовязком учасників справи, суд вважає за можливе провести її розгляд у відсутність останніх за наявними у ній матеріалами. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній, доказами в їх сукупності та взаємозвязку, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

07 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 25 квітня 2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 192. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В підготовче судове засідання позивач та відповідач не зявились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Суд\~вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25 квітня 2014 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 192, про що свідчить свідоцтво про шлюб(а.с.8). В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

07 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнень просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved