Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

09 червня 2015 року позивачі звернулися до суду по позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обгрунтовували тим, що [INFO] року померла їхня мати [PERSON], якій на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину належала земельна ділянка, яку вона успадкувала після смерті своєї матері, тобто їхньої баби, [PERSON], проте за життя невстигла оформити та одержати Державний акт про право приватної власності на землю. Позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності на земельну, у зв»язку із відсутністю Державного акту на право приватної власності на землю на ім»я їхньої померлої матері - [PERSON], у зв»язку із чим позивачі змушені звертатися до суду із позовом за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. В судовому засіданні позивачі підтримали пред»явлений ними позов та просили його задовільнити, з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] визнала пред»явлений до неї позов, та просила задовільнити позовні вимоги позивачів, які є її братами, у зв»язку із тим, що між ними має місце домовленість щодо поділу спадкового майна, що залишилося після смерті їхньої померлої матері - [PERSON] та баби - [PERSON]. Відповідачі Якимівська сільська рада Маловисківського району Кіровоградської області та Відділ Державного земельного агентства у Маловисківському районі Кіровоградської області повідомлялися належним чином про день, час та місце судового розгляду справи належним чином, проте своїх представників до суду не направили, у зв»язку із чим розляд справи здійснювався за їх відсутності. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Кіровоградській області повідомлялася належним чином про день, час та місце судового розгляду справи, свого представника до суду не направили, проте надали письмові пояснення щодо пред»явленої позовної заяви, в яких не заперечували проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] власником земельної ділянки № [NUMBER], кадастровий номер: [NUMBER], що розташована на території Якимівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області є [PERSON] (а.с. 18, 89). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть (а.с. 83). Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2011 року був встановлений факт родинних відносин проте, що [PERSON], [INFO], уродженка с. Якимівка Маловисківського району Кіровоградської області знаходиться в безпосередньому родинному зв»язку і доводиться рідною донькою [PERSON], яка померла [INFO] року в с. Іванівка Новоархангельського району Кіровоградської області (а.с. 86-87). На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 грудня 2011 року, виданого державним нотаріусом Новоархангельської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, реєстровий № 1659, спадкоємцем майна [PERSON], яка померла [INFO] року є її дочка - [PERSON] і до складу спадщини входить земельна ділянка № [NUMBER], кадастровий номер: [NUMBER], площею 4,79 га., що розташована на території Якимівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 90). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть (а.с. 9, 61). Позивачі: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та відповідач - [PERSON], [INFO], є братами і сестрою між собою, а їхньої спільної матір»ю є [PERSON], що підтверджується копіями Свідоцтв про їх народження, а також копіями Свідоцтв про одруження, з яких вбачається про зміну прізвищ їхньої померлої матері та відповідача [PERSON] (а.с. 12, 11, 65, 122, 123). Крім того, у позивачів та відповідача [PERSON], є ще сестра [PERSON], яка у посвідченій секретарем Ярошівської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, письмовій заяві повідомила, що не прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON] і не буде мати жодних претензій до інших спадкоємців з питань оформлення прав на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері (а.с. 59). 30 січня 2015 року Постановою державного нотаріуса Новоархангельської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що належала їхній матіері [PERSON], у зв'язку із пропуском 6-ти місячного строку на подання заяв про прийняття спадщини, а також у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме Державного акту на право приватної власності на землю виданого на ім»я їхньої померлої матері (а.с. 13). Рішеннмя Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18 травня 2015 року, [PERSON] та [PERSON] було визначено тримісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 76-77). 09 червня 2015 року позивачі звернулися до Новоархангельської державної нотаріальної контори Кіровоградської області із заявами про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті їхньої матері [PERSON] (а.с. 78, 79). Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день з якого вона оголошується померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 ст. 1260 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 ст. 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодеку, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі - прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частина 1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлені обставини, які доводять набуття права власності помелою [INFO] року [PERSON] на земельну ділянку № [NUMBER], кадастровий номер: [NUMBER], що розташована на території Якимівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області і відсутність такого правовстановлюючого документу як Державний акт на право приватної власності на землю виданого саме на її ім»я, не може бути перешкодою для її спадкоємців у спадкуванні зазначеної вище земельної ділянки, оскільки померла набула право на неї з моменту звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] (баби позивачів), і крім того на її ім»я було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом. Враховуючи вище наведене суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є законними та обгрунтованими, і такими, що підялагють задоволенню. Вирішуючи питання як розподілити між сторонами судові витрати, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд виходить з наступного. В ч. 1 ст. 88 ЦПК України серед іншого зазначається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що відповідачі у справі не порушували та неоспорювали прав позивачів на предмет позову, оскільки підставою звернення до суду з позовом стало те, що спадкодавець позивачів за час життя не одержала на своє ім»я Державний акт на право приватної власності на землю та не зареєструвала його у встановленому законом порядку, а тому з врахуванням думки позивачів, які просили суд судові витрати у справі покласти на них, суд вважає, що судові витрати необхідно залишити по фактично понесених. На підставі викладеного,

Outcome: approved