Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

07 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до ПАТ «Універсал Банк» про захист прав споживача та визнання договору недійсним. В обгрунтування позову зазначила, що 22.05.2008 року між нею та ПАТ «Універсал Банк» був укладений кредитний договір №СL42819 на суму 25500 грн. При підписанні кредитного договору вона звертала увагу менеджера банку на несправедливість умов про розмір підвищеної процентної ставки в разі прострочення платежу в розмірі 108 процентів річних, але їй були терміново потрібні грошові кошти на лікування, тому вона змушена була погодитися на такі умову. Деякий час вона оплачувала кредит. Проте, у листопаді 2008 року у неї виникли обставини, що не залежали від її волі, і які не дозволяли виконувати їй взяті за договором зобов'язання в повному обсязі, зокрема вона була звільнена з роботи. 11.04.2012 р. вона направила заяву в банк та запропонувала банку погашати заборгованість шляхом утримання з їй пенсії щомісяця 5 процентів в рахунок погашення заборгованості, а також просила достроково розірвати цей договір. Відповіді на свою заяву вона не отримала. Однак банк пред'явив їй вимогу про сплату підвищених процентів, виходячи зі ставки 108 процентів річних, в розмірі 65453,15 грн. Вважала умову про підвищення процентної ставки в разі прострочення платежу по кредиту до 108 процентів річних несправедливою. Посилаючись, зокрема на ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.203 ЦК України, просила суд визнати недійсною умову про розмір підвищеної процентної ставки в разі прострочення платежу в розмірі 108 процентів річних, яка вказана в рядку 4 стовпчика другого таблиці Додатка №1 «Індивідуальні умови надання та погашення кредиту» до кредитного договору №СL42819 від 22.05.2008 року, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], а також покласти судові витрати на Відповідача. Відповідач ПАТ «Універсал банк» подав до суду письмові заперечення проти позову в яких зокрема зазначив, що 22.05.2008 року між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» був укладений кредитний договір (кредит готівкою) № СL42819. Згідно до розрахунку заборгованості сума кредитного ліміту становить 25 000,00 грн., яка надавалась безстроково за відсотковою ставкою 36,0 процентів річних. Згідно Договору позичальник зобов'язався щомісячно здійснювати погашення щомісячних платежів та відповідної заборгованості. Згідно Договору, а також Розрахунку заборгованості, дата сплати щомісячного платежу - останній робочий день, що передує кожному 20-му числу місяця. У відповідності до Договору, Позичальник, підписавши Договір, засвідчив, що був ознайомлений з усіма умовами Договору, умовами користування карткою, умовами користування та погашення кредитного ліміту, та тощо, і тим самим взяв на себе зобовязання виконувати всі умови Договору. Боржник отримав та використовував грошові кошти на задоволення власних потреб. Згідно розрахунку заборгованості за Договором від 11.03.2014 року Позичальник заборгував Кредитору грошову суму у розмірі 114 353,63 гривень. ПАТ «Універсал банк», неодноразово звертався до Боржника з проханням погасити заборгованість (копія претензії та поштового повідомлення додаються). Боржник ухиляється від виконання своїх обовязків за договором. Несвоєчасна сплата або несплата заборгованості за Договором, порушує законні права та інтереси Кредитора щодо ведення банківської політики та позбавляє можливості в повному обсязі та своєчасно фінансувати свої проекти, розраховуватися по заборгованості із трудовим колективом, вести повноцінну ділову діяльність, виконувати свої зобовязання перед іншими банківським та комерційними установами, що призведе до погіршення ділової репутації і конкурентоспроможності Кредитора на ринку фінансових послуг України. Посилаючись, зокрема на ст.629 ЦК України, ст.10 ЦПК України, просив суд відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі. Позивач та предстаники Відповідача в судове засідання у призначений час не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про місце і час судового розгляду справи були повідомлені належним чином. Неявка в судове засідання сторін, на думку суду не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки сторони на власний розсуд розпорядилися своїм правом прийняття участі в судовому розгляді. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 22 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL42819 (надалі Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору, [PERSON] отримала кредит для поточних потреб в сумі 25500,00 грн. на строк до 25 квітня 2013 року зі сплатою процентів у розмірі 36 відсотків річних. Пунктом 1.1. Кредитного договору на позичальника покладено обов'язок погасити кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором та додатками 1 і 2. Згідно з Пунктом «Процентна ставка (станом на день укладення договору)» додатку 1 розмір процентної ставки визначено у розмірі 36 відсотків річних. Також, п.2.4 Кредитного договору сторони погодили, що за користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну сплати щомісячного платежу) встановлюється підвищена процентна ставка, вказана в додатку 1 до договору. У додатку 1 у пункті «Підвищена процентна ставка (в разі прострочення платежу)» розмір такої ставки визначений у розмірі 108 відсотків річних. За положеннями ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до чч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Згідно з п.6 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (яким відповідно до ст.4 цього Закону є договір про надання споживчого кредиту) повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. За положеннями ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. В той же час, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. При цьому, п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює, що встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором є несправедливою умовою договору. Згідно з ч.ч.5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50 % вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. З матеріалів справи вбачається, що визначений у додатку 1 до кредитного договору розмір підвищеної процентної ставки - 108 відсотків річних, в три рази перевищує розмір звичайної процентної ставки за кредитним договором та підлягає застосуванню лише у разі прострочення терміну сплати щомісячного платежу, тобто фактично є формою відповідальності Позивача за невиконання ним зобов'язань за кредитним договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною ним у постанові № 6-80цс12 від 12 вересня 2012 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При цьому, ч.3 цієї статті передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з ПАТ «Універсал Банк» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved