Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

08 серпня 2019 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] , який згодом уточнила та просила суд: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10000 грн., до досягнення старшою дитиною [PERSON] повноліття Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 14.02.2009 року шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис №41, від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладенрих на нього обов`язків щодо утримання дітей, витрачає кошти на свої потреби, інтересами сім`ї не займається. За вказаних обставин, позивач звернулася до суду з цим позовом, який просила задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 13.08.2019 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 20.08.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, згідно з яким він не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 10000 грн. щомісячно до досягнення старшим сином [PERSON] повноліття. При цьому, в обґрунтування свого відзиву відповідач зазначив, що він завжди піклувався про свою сім`ю та намагався матеріально її забезпечувати, дружина ніколи ні вчому не потребувала, він завжди виконував її бажання та капризи. В тому числі їх діти ніколи не були обділені ні увагою, ні матеріальним забезпеченням. Вони разом їздили за кордон на відпочинки. На початку червня 2019 року їх сімейні стосунки були припинені та ним було подано 02.07.2019 року до суду позов про розірвання шлюбу. Доводи позивачки про те, що він не забезпечує дітей одягом та усім необхідним є брехнею, оскільки по першому її дзвінку щодо питання вони разом виїхали до магазинів одягу та на ринок, де придбали дітям все необхідне. Усі покупки він оплачував з власних коштів та витратив близько 5000 грн. 10.06.2019 року він придбав для старшого сина путівку до дитячої установи оздоровлення та відпочинку «Приморський», вартістб 7820,00 грн. Зазначив, що він не ухиляється від утримання дітей, завжди буде їм допомогати не тільки матеріально. Вважає, що на утриманні їх двох дітей достатньо буде 10000 грн. щомісячно, щоб забезпечити їм нормальні умови для життя та розвитку, він не ухиляється і не має наміру ухилятися від участі в додаткових витратах на відвідування дітьми розвиваючих спортивних секцій. Також зазначив, що на його утриманні знаходиться його мати [PERSON] , 1950 року народження, яка потребує додаткової матеріальної допомоги з його боку, оскільки отримує від держави пенсію в мінімальному розмірі. Крім того, від першого шлюбу він має сина - [PERSON] , [INFO] , який теж переселенець з м.Донецька, мешкає разом з ним в гуртожитку та є студентом Маріупольського будівельного технікуму, якому він також надає матеріальну допомогу на період навчання. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання теж не з`явився, надав до суду заяву в якій не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 10000 грн., та просив розглянути справу без його участі. Фіксація судового процессу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 14.02.2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.05.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області вбачається, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Також свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.05.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м.Донецьку підтверджується, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту проживання від 08.08.2019 року складеного ОСББ «Вікторія-74», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з дітьми [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, яківиховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано. При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Так, згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1 779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. В той же час, згідно з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Згідно із ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вищенаведених положень законодавства, встановлених обставин справи, а також наявних в матеріалах справи копій платіжних доручень, з яких вбачається факт надання відповідачем коштів на утримання дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає до стягнення аліменти у твердій грошовій сумі по 5 000,00 грн. на кожну дитину, адже матеріалами справи підтверджується відсутність перешкод для виконання відповідачем обов`язку по утриманню власних дітей і сплати аліментів в розмірі, достатньому для забезпечення дітям можливості нормального розвитку. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 768,40 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved