overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

07 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Роторна, 27/32. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.08.2017р. о 20 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.08.2017р. о 20 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора висловлює маячні ідеї, «золота рибка у животі, яка ворушиться». Тривожна, не спить, прислуховується. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

07 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, пров. Штабний, 3/163. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.08.2017р. о 13 год. 23 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 04.08.2017р. о 13 год. 23 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Верезуба лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора афективно заряджена. Негативістична до рідних, висловлює маячні ідеї на адресу матері, сестри та її чоловіка. Висловлює прокльони на їх адресу, на адресу оточуючих. Встановлену дистанцію не підтримує, імпульсивна. Мова прискорена. Емоційно неадекватна. На запитання відповідає переважно не по суті. Мислення прискорене, дезорганізоване. Свій стан не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

07 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, пр. Свободи, 89А/2/919. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.08.2017р. о 13 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.08.2017р. о 13 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Малишко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна. Відчуває слухові обмани сприйняття імперативного, погрожуючого характеру. Мислення паралогічне. Критика порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

07 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 80/104. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.08.2017 р. о 14 год. 28 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.08.2017 р. о 14 год. 28 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, тривожний, агресивний до рідних, уходить з дому. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

07 серпня 2017 року заявниця звернулася до суду із заявою, вказуючи, що 27 вересня 2005 року вона отримала державний акт серії ЯА № 265589, в якому допущено описку щодо імені: замість «Мотрона» зазначено «Мотрена». Відділ Держгеокадастру в Саратському районі відмовив їй внести зміни до державного акту. Посилаючись на ці обставини, заявниця просить встановити факт, що державний акт на право приватної власності серії ЯА № 265589 на земельну ділянку площею 5,01 га, розташовану на території Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить їй. В судовому засіданні представник заявниці підтримала заяву , просила її задовольнити. Представник Головного управління відділу Держгеокадастру в Одеській області не заперечувала проти задоволення заяви. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як видно з копії паспорту серії КК № 953352, виданого 10 червня 2002 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, прізвище, ім'я та по батькові заявниці [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідно розпорядження Саратської районної державної адміністрації Одеської області № 79/А-05 від 01 березня 2005 року було затверджено протокол загальних зборів (який додається до розпорядження) власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) по СВК «Росія» Кулевчанської сільської ради щодо порядку розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) (а.с. 6-14). Державний акт серії ЯА № 265589 на право приватної власності на земельну ділянку площею 5,01 гектара, розташовану на території Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5124581700:01:003:0251, виданий на ім'я [PERSON] (а.с. 4). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку власником земельної ділянки кадастровий номер 5124581700:01:003:0251 є [PERSON]. Земельна ділянка перебуває в оренді ФГ «Аргохолдінг 2007» (а.с. 39-40). Головне управління Держгеокадастру в Одеській області відмовив заявниці у виправленні описки у бланку державного акту серії ЯА № 265589 (а.с. 17). Таким чином, судом встановлено факт, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 265589, виданий 28 вересня 2005 року [PERSON], належить [PERSON], [INFO]. Встановлення даного факту породжує для заявниці юридичні наслідки, пов'язані з розпорядженням своєю власністю, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

07 серпня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 13 липня 1995 року Виконавчим комітетом Рашківської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 03, між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Причиною розпаду сімї, є те, що у сторін різний характер та погляди на життя в результаті чого втрачено кохання та взаємоповага. Від подружніх відносин у сторін неповнолітніх дітей немає. Вказує, що з квітня 2009 року проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Заперечує щодо примирення з відповідачем, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб, судовий збір з відповідача просить не стягувати. Зазначає, що відповідач відмовляється розірвати шлюб в добровільному порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає на розірвання шлюбу згідна. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 13 липня 1995 року, зареєстрований Виконавчим комітетом Рашківської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 03 (а.с.6). Від подружніх відносин у сторін неповнолітніх дітей немає. Сторони шлюбні стосунки не підтримують з квітня 2009 року, спільного господарства не ведуть, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. При розподілі судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, судом враховується заява позивача, викладена в позовній заяві, згідно якої просить суд судові витрати з відповідача не стягувати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

07 серпня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 05 червня 2015 року Виконавчим комітетом Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 09 між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Причиною розпаду сімї, є те, що у сторін різні погляди на сімейне життя та обовязки, в результаті чого втрачено кохання та взаємоповага. Від подружніх відносин у сторін неповнолітніх дітей немає. Вказує, що подружні відносини між сторонами припинилися, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Заперечує щодо примирення з відповідачем, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Зазначає, що відповідач відмовляється розірвати шлюб в добровільному порядку, через органи реєстрації актів цивільного стану. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте на адресу суду надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу прізвище бажає залишити дошлюбне прізвище «Макашева», судові витрати з відповідача просить не стягувати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 05 червня 2015 року, зареєстрованим Виконавчим комітетом Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 09 (а.с.5). Від подружніх відносин у сторін неповнолітніх дітей немає. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України при розподілі судових витрат судом враховується заява позивача, згідно якої остання просить судові витрати з відповідача не стягувати.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

07 серпня 2017року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 05.09.2003року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обов'язки, ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки між сторонами припинено 2008року. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати за її відсутності, а позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2003року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Щербанівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області року 05.09.2003року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу так я к перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища «[PERSON]» підлягає задоволенню. В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним та документально підтверджені витрати по справі.

Outcome: approved