Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

08 жовтня 2021 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач, посилаючись на ст. ст. 87, 88 Закону України « Про нотаріат», просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за №88123, та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 88123, про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» заборгованості за кредитним договором № 5876406 від 18 листопада 2019 року, укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН», за період з 31 березня 2020 року по 25 січня 2021 року в розмірі 10526 гривень. Відповідно до вказаного виконавчого напису заборгованість складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2000,00 гривень; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом - 126,00 гривень; строкової заборгованості за штрафами і пенями - 7400,00 гривень та за вчинення виконавчого напису - 1000,00 гривень. Постановою від 30 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса відкрите виконавче провадження № 66333843. Вчиняючи 05 квітня 2021 року виконавчий напис, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в редакції постанови КМУ №622 від 26 листопада 2014 року, яка на той час вже була не чинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Оскільки в судовому порядку постанову №622 визнано незаконною та нечинною в частині доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин», то кредитний договір, який є нотаріально не посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Наданий позивачу приватним виконавцем Договір №5876406 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 18 листопада 2019 року нотаріально не посвідчувався. Позивач не укладав кредитних договорів. У виконавчому написі від 05 квітня 2021 року №88123 зазначено, що прострочена заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом становить 126,00 гривень (за період з 31 березня 2020 року по 25 січня 2021року). Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18; від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18; від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється. Відповідно до п. 3.1 Договору № 5876406 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 18 листопада 2019 року кредит надається строком на 11 днів, тобто до 29 листопада 2019 року (включно) від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів. Таким чином, відсотки за користування кредитом за період з 31 березня 2020 року по 25 січня 2021 року нараховані неправомірно, тому заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 126,00 гривень є спірною. Умовами Договору № 5876406 не передбачено відповідальності у випадку порушення зобов`язання у вигляді сплати неустойки (пені, штрафу), а тому нотаріус безпідставно стягнула не передбачені договором штраф та пеню в розмірі 7400,00 гривень. Таким чином, сума заборгованості за штрафами і пенями також є спірною. З наведених вище підстав позивач просив визнати виконавчий напис, вчинений 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрований в реєстрі за № 88123, про стягнення з нього заборгованості у розмірі 10526,00 гривень таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді від 12 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд справи на 09 листопада 2021 року. Ухвалою суду від 09 листопада 2021 року судовий розгляд справи було відкладено на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України на 26 листопада 2021 року. У призначене судове засідання позивач не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлений належним чином. На електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання, в якому він просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач свого представника повторно в судове засідання не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву відповідач до суду не направив. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України заяву про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву, в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, зумовленої обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, відповідач не надав. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Заява про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надійшла. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Пояснення по суті позову до суду не подали. За наявності умов, передбачених ст.ст.280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 26 листопада 2021 року, суд ухвалив заочне рішення у справі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено з матеріалів справи, що 01 квітня 2021 року за вих. № б/н директор ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» Гаврилов Б.Г. звернувся до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. з заявою про вчинення виконавчого напису, в якій просив вчинити виконавчий напис для стягнення з боржника [PERSON] заборгованості в розмірі 9526,00 гривень на користь ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» на підставі кредитного договору №5876406 від 18 листопада 2019 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК «АРАГОН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 31/03.2020 від 31 березня 2020 року є ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ», у зв`язку з несплатою позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором. Розмір заборгованості становить 9526 гривень, з яких: сума заборгованості по кредиту - 2000,00 гривень, сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 126,00 гривень, сума заборгованості по штрафам і пеням - 7400,00 гривень. Стягнення здійснюється за період з 31.03.2020 по 25.01.2021. Додатками до заяви зазначені: кредитний договір №5876406 від 18 листопада 2019 року; копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів; розрахунок суми заборгованості; копія виписки з ЄДР щодо ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» ( а.с.85). 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 88123, згідно з яким на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації та місце проживання: [ADDRESS] , який є боржником за кредитним договором №5876406 від 18 листопада 2019 року, укладеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН», ідентифікаційний код юридичної особи 420419, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №31/03.2020 від 31 березня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ», ідентифікаційний код юридичної особи 37686875, місцезнаходження: м.Київ, вул. Підвисоцького Професора, буд. 10/10. Строк платежу за кредитним договором №5876406 від 18 листопада 2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 31 березня 2020 року по 25 січня 2021 року. Сума заборгованості складає 9526,00 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2000,00 гривень, прострочена заборгованість за комісією-0,00 гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 126,00 гривень, строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 гривень; строкова заборгованість за комісією - 0,00 гривень; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00 гривень; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 7400,00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1000,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 10526,00 гривень. Дата набрання виконавчим написом законної сили - 05 квітня 2021 року (а. с. 7,49,84). 30 липня 2021 року директор ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» Гаврилов Б.В. звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука А.А. із заявою про примусове виконання виконавчого напису, вчиненого 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрованого в реєстрі за №88123, про стягнення з боржника [PERSON] коштів у розмірі 10526,00 гривень, в додатках до якої зазначені: платіжне доручення про сплату авансового внеску, оригінал виконавчого напису № 88123 від 05.04.2021; копія виписки з ЄДР щодо ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» (а.с. 44). 30 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. на підставі вказаного виконавчого напису винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 66333843 та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 13, 50-52). Вирішуючи спір згідно з встановленими обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, суд виходить з такого. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Частинами 1, 2 статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 27.03. 2019 у справі № 137/1666/16-ц. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилом ч.4 цієї статті кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням нею процесуальних дій. У Договорі № 5876406 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 18 листопада 2019 року ( далі - Договір, кредитний договір №5876406), копія якого долучена до матеріалів справи, зазначено, що ТОВ «ФК «АРАГОН» в особі директора [PERSON], що діє на підставі Статуту та [PERSON] відповідно укладено Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, згідно з п.2.1 якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 2000 гривень на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та усі платежі на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.3.1 Договору кредит надається строком на 11 днів до 29 листопада 2019 року (включно) від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів. Згідно з п. 3.2 цього Договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строк, визначений п. 3.1 Договору. Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником у особистому кабінеті на сайті кредитодавця (п.3.3 ). Пунктом 4.1 вказаного Договору передбачено щоденну плату за користування кредитом (проценти) - 0,8% (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 292% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом). Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дня його повернення, крім випадку передбаченого п.4.6 цього Договору. За змістом п.4.2 даного Договору, у випадку прострочення сплати за цим договором буде діяти підвищена щоденна плата за користування кредитом (проценти), що становить 3,2% за кожен день прострочення сплати заборгованості за кредитом ( розмір річної підвищеної плати за користування кредитом (проценти) становить 1,168,00%. Відповідно до п.4.6 вказаного Договору в будь-якому випадку проценти нараховуються до повного виконання позичальником своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за цим договором, проте не більше ніж 100 календарних днів з першого дня прострочення, після чого нарахування процентів може бути припинено кредитодавцем в односторонньому порядку. Як зазначено в п. 11.7 Договору, сторони дійшли згоди, що Договір підписується електронним підписом одноразовим ідентифікатором кредитодавця і електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника, зразком електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника є логін особистого кабінету та пароль входу до особистого кабінету. У розділі 12 «Адреси, реквізити, підписи сторін» Договору вказано, що Договір підписано 18 листопада 2019 року ТОВ «ФК «АРАГОН» в особі директора [PERSON] електронним підписом та [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA986170, а також зазначено, що [PERSON] підтверджує отримання ним одного примірника цього Договору (а.с.8-12, 45-47, 87-89). Як видно із довідки про ідентифікацію ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ», адресованої приватному нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіній Я.В., [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено Договір № 5876406 від 18 листопада 2019 року, ідентифікований ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор UA986170; час відправки ідентифікатора позичальнику: 18.11.2019 11:42:54; номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 380507066420 ( а.с.67 зв.ст., а.с. 86 зв.ст.). Додатком № 1 до Договору № 5876406 від 18 листопада 2019 року є Графік платежів, яким встановлено розрахунок орієнтовно сукупно вартості позики та періодичність, розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а саме: дата надання позики - 18.11.2019; дата погашення позики - 29.11.2019; сума позики - 2000 гривень; процентна ставка - 0,8 %; строк користування позикою - 11 днів; річна процентна ставка - 292,00 %; сукупна вартість позики складає 109% від суми позики (у процентному вираженні) та 2176,00 гривень ( у грошовому вираженні), яка включає в себе: 9% від суми позики ( у процентному вираженні), 176,00 гривень ( у грошовому вираженні) та сума позики 2000,00 гривень ( у грошовому вираженні) (а.с.48, 89 зв. ст.). Як зазначено у виписці з особового рахунку за кредитним договором №5876406, заборгованість [PERSON] перед ТОВ « ВВС- ФАКТОРИНГ» станом на 25.01.2021 (включно) складає 9526,00 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2000,00 гривень; прострочена заборгованість за процентами - 126,00 гривень, строкова заборгованість за штрафами і пенями - 7400,00 гривень ( а.с.86). Позивач [PERSON] в обґрунтування позову послалася на те, що він не укладав кредитні договори, наданий йому приватним виконавцем Договір №5876406 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 18 листопада 2019 року нотаріально не посвідчувався, а вказана у виконавчому написі нотаріуса сума заборгованості є спірною, оскільки проценти за користування кредитом в сумі 126,00 гривень, нараховані за період з 31 березня 2020 року по 25 січня 2021 року, тобто після спливу визначеного договором строку кредитування, а неустойка (штраф та пеня) не передбачена вказаним Договором. Аналізуючи зазначені доводи позивача, суд виходить з такого. За правилом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Позивач заперечує факт укладення Договору №5876406 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 18 листопада 2019 року, на підставі якого вчинено оспорюваний виконавчий напис, проте доказів, які б спростовували даний факт, позивачем суду не надано. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Виходячи з наведеного та положень ст.204 ЦК України, суд, вирішуючи спір, виходить з тих доказів, які містяться у матеріалах справи. Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, з [PERSON] за період з 31 березня 2020 року по 25 січня 2021 року стягнуто, зокрема, прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 126,00 гривень та строкову заборгованість за штрафами і пенями в розмірі 7400,00 гривень. Слід зазначити, що за умовами п.3.1 Договору № 5876406 від 18 листопада 2019 року кредит надається строком на 11 днів до 29 листопада 2019 року (включно) від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів. Виходячи зі змісту Договору № 5876406 від 18 листопада 2021 року та Додатку № 1 до Договору, строк користування кредитом сплив 30 листопада 2019 року. Пунктом 4.6 Договору передбачено, що в будь-якому випадку проценти нараховуються до повного виконання позичальником своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за цим договором, проте не більше ніж 100 календарних днів з першого дня прострочення, після чого нарахування процентів може бути припинено кредитодавцем в односторонньому порядку. Виходячи із дати настання строку сплати платежу за кредитом - 29 листопада 2019 року, 100 календарних днів з першого дня прострочення, тобто після настання строку сплати платежу за кредитом, спливає саме 08 березня 2020 року, а тому за умовами кредитного договору № 5876406 нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18. Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитом за період з 31 березня 2020 року по 25 січня 2021 року відбулося поза межами строку кредитування та строку, передбаченого п.4.6 Договору №5876406 від 18 листопада 2019 року. Виходячи із зазначених обставин, суд вважає, що сума заборгованості за відсоткамиза користування кредитом, яка визначена до стягнення у виконавчому написі в розмірі 126,00 гривень, є спірною. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1 статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За правилом ч.1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язань вчиняється у письмовій формі. Частиною 2 цієї статті встановлено, щодо забезпечення виконання зобов`язань, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Оскільки умовами Договору № 5876406 від 18 листопада 2019 року та Додатком №1 до Договору не передбачено розміру, порядку нарахування та сплати неустойки (штрафу, пені), тому сума заборгованості за штрафами і пенями в розмірі 7400,00 гривень, визначена до стягнення у виконавчому написі, також є спірною. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за кредитом в розмірі 9526,00 гривень, яка вказана у виконавчому написі нотаріуса, є спірною. Суд звертає увагу на те, що відповідачем суду не надані документи, які б свідчили про відступлення прав вимоги відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «АРАГОН» за кредитним договором № 5876406 від 18 листопада 2019 року, на підставі якого запропоновано стягнення з позивача заборгованості в розмірі 9526,00 гривень за виконавчим написом №88123, вчиненим 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. Як вбачається з матеріалів справи, серед документів, на підставі яких вчинявся оспорюваний виконавчий напис, наданих приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головченко Я.В., відсутній Договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами 31/03.2020 від 31 березня 2020 року, за яким, як зазначено у виконавчому написі, правонаступником усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «АРАГОН» є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ»( а.с. 83-90). Виходячи із зазначеного, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., вчиняючи 05 квітня 2021 року виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 88123 не встановила факту наявності заборгованості або іншої відповідальності боржника саме перед стягувачем ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ», який зазначений у виконавчому написі, а тому вчинений нею виконавчий напис є спірним. Також суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. у виконавчому написі від 05 квітня 2021 року № 88123 послалась на пункт постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який є нечинним. В той же час підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Установлені обставини свідчать, що серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Кредитний договір № 5876506 від 18 листопада 2019 року не посвідчений нотаріально, а тому не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису. З урахуванням того, що сума заборгованості за кредитним договором № 5876406 від 18 листопада 2019 року в розмірі 9526,00 гривень, яка вказана у виконавчому написі нотаріуса, не є безспірною, вказаний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановила факт наявності заборгованості боржника саме перед тим стягувачем, який у ньому зазначений, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис, вчинений 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрований в реєстрі за №88123, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС - ФАКТОРИНГ» заборгованості за кредитним договором №5876406 від 18 листопада 2021 року в розмірі 9526,00 гривень та за вчинення виконавчого напису 1000,00 гривень, всього на суму 10526,00 гривень, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом ч. 3 вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що адвокат Кравець В.М. надавала позивачу [PERSON] правничу допомогу на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 5 серпня 2021 року, пунктом 4.3 якого передбачено, що розмір гонорару, який підлягає сплаті за надану правову допомогу за даним Договором, визначається в акті виконаних робіт (наданих) послуг, підписаного сторонами. Оплата гонорару за цим договором здійснюється у безготівковій формі протягом 30 робочих днів з дати набрання чинності рішенням суду. З підписаного сторонами акту виконаних робіт від 19 листопада 2021 року вбачається, що адвокат Кравець В.М. надала, а [PERSON] прийняв послуги з надання правової допомоги, а саме: підготовка заяви приватному виконавцю Сидорчуку А.А. - 2 години, 100,00 гривень; підготовка заяви нотаріусу Головкіній Я.В. - 2 години, 100,00 гривень; дослідження документів та доказів, наявних у замовника, що стосуються судового спору - 6 годин, 500,00 гривень; складення позовної заяви - 36 годин, 1500,00 гривень; складення клопотань - 4 години, 400,00 гривень. Усього сума, що підлягає сплаті, становить 2600,00 гривень. За змістом п.1 ч.2 ст.137, ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/ третьою особою чи тільки має бути сплачено. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Враховуючи час, затрачений адвокатом Кравець В.М. на надання позивачу правової допомоги, що полягала у підготовці заяв приватному виконавцю Сидорчуку А.А. та приватному нотаріусу Головкіній Я.В., дослідженні документів та доказів, наявних у замовника, що стосувалися судового спору, складенні позовної заяви та клопотань, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, в сумі 2600 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами. Вказані витрати є фактичними і неминучими, оскільки позивачу необхідна була правова допомога для звернення до суду з позовною заявою для захисту свого порушеного права. За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2600 гривень. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved