overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

08.12.2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат (а.с.2-4), мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до укладеного договору від 10.04.2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 33982,35 грн. у строк з 10.04.2014 року до 11.04.2019 року. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 11.11.2015 рік має прострочену заборгованість на загальну суму 56254,42 грн.. Просили стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 56254,42 грн. та судові витрати. Сторони в судове засідання не зявились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Представник позивача в письмовому клопотання (а.с.25) просить розглядати справу у його відсутність; проти заочного розгляду справи не заперечує. Причини неявки відповідача суду не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки про наявність угоди свідчить поведінка сторін, а отже між сторонами виникли правовідносини у вигляді певних прав та зобовязань. Проте [PERSON], уклавши 10.04.2014 року кредитний договір з ПАТ «Альфа-Банк» та отримавши кредит у розмірі 33982,35 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, строком до 11.04.2019 року, але зобовязання згідно даного договору не виконує (а.с.4-11). Станом на 11.11.2015 рік заборгованість за вказаним кредитним договором, відповідно до розрахунку заборгованості, складає 56254,42 грн. (а.с.14), тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість у розмірі 56254,42 грн.. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1218,00 грн. (а.с.1), згідно ст. 88 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

08.12.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві вказує, що 10.09.2012 року помер його дід [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Шапки, вул. Дружби, 3, Кобеляцького району, Полтавської області, спадкоємцем на яке за заповітом є позивач. Отримати свідоцтво про право на спадщину в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на дане домоволодіння. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Шапки, вул. Дружби, 3, Кобеляцького району, Полтавської області. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву, у якій підтримав свої позовні вимоги та просить суд розглянути справу в його відсутність. Представник відповідача, Бутенківської сільської ради Кобеляцького району сільський голова [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 10.09.2012 року помер [PERSON] (а.с.4), після смерті якого залишилося спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Шапки, вул. Дружби, 3, Кобеляцького району, Полтавської області (а.с.5-7,9). Із матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за заповітом, посвідченим секретарем Бутенківської сільської ради Кобеляцького району 22.06.2012 року по реєстру № 41 на спадкове майно, є [PERSON] (а.с.12). Внаслідок відсутності державної реєстрації права власності на дане спадкове майно, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на це майно (а.с.15). Оскільки, позивач [PERSON], внаслідок відсутності первинної реєстрації права власності на спадкове майно, не може оформити спадщину, належність цього майна померлому [PERSON] підтверджується належними та допустимими доказами ( а.с. 5-7,9), відповідач визнав позов, а позивач має право на це майно в порядку спадкування за заповітом, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

08.12.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до закінчення навчання. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого мають повнолітню дочку [PERSON], 09 грудня 1997року народження. 14.02.2000 року шлюб було розірвано, дочка перебуває на утриманні позивача. На даний час дочка навчається у навчальному закладі, що потребує витрат на навчання. Батько участі у матеріальному утриманні дочки не приймає, має інших дітей. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, зазначені позивачем обставини не спростував, доказів на заперечення позову суду не надав. Суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 3). 14.02.2000 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 2), на даний час повнолітня дочка сторін проживає із позивачем (а.с. 4). Вона навчається в Комсомольському політехнічному коледжі Кременчуцького національного університету ім. М.Остроградського, в зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків (а.с. 5). Згідно із ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

08.12.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи на те, що вона є матірю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батьком дітей є відповідач [PERSON] На даний час позивач з відповідачем разом не проживають, він у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача на неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей певного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання неодноразово не зявляється, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце служання справи був повідомлений належним чином, що вбачається з поштових повідомлень. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] серії 1-БК № 229847 від 25.12.2003 року та копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] серії 1-КГ № 061683 від 29.05.2008 року їх батьком є [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Як слідує з матеріалів справи, сторони проживають окремо, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК, оскільки вимоги позивача задоволені повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

08.12.2015 року позивач [PERSON]звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 14 квітня 2014 року у Григорівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №2. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 14 квітня 2014 року у Григорівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №2 (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 14.04.2014 року). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

08.12.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 26 червня 2010 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у Ройлянській сільській раді Саратського району, Одеської області, актовий запис № 3. Неповнолітніх дітей сторони не мають. З відповідачкою сімейне життя не склалося, за час перебування у шлюбі їх стосунки поступово погіршувалися. В них різні характери та різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З грудня 2014 року сторони шлюбні відносин не підтримують, мешкають окремо. На примирення позивач не згодний так, як вважає його неможливим. Відповідачка ухиляється від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС, тому позивач був змушений звернутися до суду та просив позов задовольнити. У дане судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги (а.с. 18). Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про дату та час слухання справи, на неодноразові виклики до суду не з'являлася, у дане судове засідання також не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, в зв'язку з чим, згідно ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу заочно, на підставі наявних доказів (а.с. 20). Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які виникають із сімейного законодавства і пов'язані з розірванням шлюбу, тому необхідно керуватися Сімейним кодексом України. Згідно до ст. 24, ч. 3 ст. 105, ст. 112 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Як видно із копії актового запису про шлюб № 03 сторони дійсно знаходяться у шлюбі (а.с. 3). Враховуючи характер сімейних відносин сторін, суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, відповідачка ухиляється від розірвання шлюбу у відділы державної реєстрації актів цивільного стану, неодноразово не з'являлась на виклики до суду, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 113, 114 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

08.12.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в судовому засіданні пояснив, що він на підставі судового наказу Апостолівського районного суду від 21.10.2010 року сплачує аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітної плати. Також на підставі рішення Апостолівського районного суду від 12.08.2015 року сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця. Крім сплати аліментів, він несе додаткові витрати на утримання дітей. Утримувані з нього аліменти перевищують встановлену законом частку, а саме 1/3 частину його заробітної плати. Сплачуючи такий великий розмір аліментів, він вимушений прикладати додаткові зусилля по пошуку інших джерел заробітку, що негативно впливає на стан його здоров»я, а також моральний та матеріальний стан. Просить позов задовольнити, зменшити і встановити розмір аліментів, які стягуються на користь [PERSON] Петрівнина утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Судові витрати просить з відповідачки не стягувати. Відповідачка заперечує проти позову, не згодна на зменшення розміру аліментів, так як розмір аліментів, який стягується з відповідача, достатній для утримання доньки, іншої допомоги від відповідача їй не потрібно. Просить відмовити у позові. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що 21 жовтня 2010 року з позивача на підставі судового наказу Апостолівського районного суду на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ? частини його доходу на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Апостолівського районного суду від 12.08.2015 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини його доходу на утримання сина, [PERSON], [INFO]. Факт стягнення аліментів підтверджується довідками з місця роботи позивача. Згідно довідки від 17.11.2015 року виданої виконавчим комітетом Великокостромської сільської ради, [PERSON] має склад сім»ї: дружина [PERSON], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. (а.с.9) Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], необхідно зменшити. Визначаючи розмір аліментів, які будуть стягуватися з позивача, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів з ? частини до 1/6 частини доходу позивача, оскільки в судовому засіданні найшов підтвердження факт зміни сімейного стану позивача, що є підставою для зменшення розміру аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

08.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики в сумі 17700 доларів США і 6000 грн, а також відшкодування понесених судових витрат в сумі 4454 грн 38 коп. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов договорів позики, в частині дотримання строків повернення грошових сум. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 11.06.2014 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 2000 доларів США, які останній зобовязався повернути до 01.08.2014 року. 12.06.2014 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які останній зобовязався повернути до 01.08.2014 року. 13.06.2014 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 800 доларів США, які останній зобовязався повернути до 01.08.2014 року. 17.06.2014 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 500 доларів США, які останній зобовязався повернути до 01.08.2014 року. 18.06.2014 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 200 доларів США, які останній зобовязався повернути до 01.08.2014 року. 26.06.2014 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 6000 грн, які останній зобовязався повернути до 01.08.2014 року. 29.06.2014 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 10000 доларів США, які останній зобовязався повернути до 01.08.2014 року. 01.09.2014 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 3200 доларів США, які останній зобовязався повернути до 10.09.2014 року. Таким чином, усього відповідач отримав від позивача в борг 17700 доларів США і 6000 грн. На підтвердження укладення сторонами вищенаведених договорів позики відповідач надав позивачеві розписки, які приєднані до матеріалів справи (а. с. 5-12). Згідно частини другої статті 1047 Цивільного кодексу України розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, є підтвердженням укладення договору позики. За приписом статей 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, в установлений договором строк. Відповідач умови договорів позики не виконав і отримані в борг грошові кошти позивачеві не повернув, що є підставою для їх стягнення в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

08.12.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 18220,31 грн. за кредитним договором № б/н від 17.02.2011 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 17.02.2011 року договору № б/н відповідач отримала кредит у розмірі 7200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 31.10.2015 року має заборгованість у сумі 18220,31 грн., яка складається: 7457,45 грн. заборгованість за кредитом, 8219,04 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1200 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 843,82 грн. штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилась, але надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позов визнає повністю і проти його задоволення не заперечує, а заборгованість пояснює важким матеріальним становищем, а саме наявністю на утриманні двох неповнолітніх дітей та відсутністю роботи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 61 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а тому на підставі викладеного суд знаходить позовні вимоги доведеними і підлягаючими задоволенню у повному обсязі в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved