Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

08.07.2020р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь в якості заподіяної матеріальної шкоди 48061,00грн. В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що в провадженні Калинівського районного суду Вінницької області перебувала кримінальна справа №132/1163/20 по обвинуваченню [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, яка на підставі ухвали суду від 04.06.2020р. закрита з нереабілітуючих обставин, за спливом строку притягнення до відповідальності. Так, згідно обвинувального акту, [PERSON] будучи службовою особою, всупереч вимог ст.37 Закону України «Про нотаріат», маючи умисел на підроблення офіційного документі - довідки Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, з метою використання вказаного документу іншою особою, передбачаючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в інтересах своєї дочки [PERSON] , шляхом складання завідомо неправдивих документів, склала офіційний документ - довідку про те, що [PERSON] , як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , вступивши в управління спадковим майном, що підтверджується висновком судово-технічної експертизи та почеркознавчої експертизи №5906/5907/19-21 від 25.10.2019р., та посвідчила печатками Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, з метою його подальшого використання. Також [PERSON] підробила заповіт від імені [PERSON] , надавши своїй дочці [PERSON] дублікат заповіту, в якому зазначила, що [PERSON] все своє майно заповідала [PERSON] . Підроблення [PERSON] вказаних офіційних документів призвело до юридичних наслідків, а саме того, що [PERSON] використала вказану довідку та дублікат заповіту, подавши їх до Калинівського районного суду Вінницької області з метою незаконного заволодіння майном - земельною часткою (пай) [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Іванів Калинівського району Вінницької області, і була її рідною тіткою, сестрою її покійної матері [PERSON] . Як з`ясувалось відповідач, перебуваючи секретарем Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, зловживаючи своїм службовим становищем - видала своїй дочці [PERSON] підроблені довідки на спадкове майно, яке залишилось після смерті її тітки [PERSON] . Дане спадкове майно складається із земельної частки (паю) розміром 2,13 в умовних кадастрових гектарах, що належала померлій [PERSON] на підставі Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ВН №0481287, номер запису 363, виданого на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області, номер земельної ділянки 660. Отже, розмір матеріальної шкоди складає згідно оцінки експерта - 48061,00грн., і визначає вартість втраченого нею майна внаслідок вчиненого відповідачем злочину майна. Посилаючись на вимоги ст.ст.22, 1166 ЦК України, звернулась до суду із вказаним позовом, який просить задовольнити. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2020р., вказаний позов переданий на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 17.07.2020р., відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 27.07.2020р. позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь в якості упущеної вигоди 28836,60грн., та вартість земельної частки (паю) в розмірі 48061,00грн., яку обґрунтовує тим, що кримінальним правопорушенням, скоєним відповідачем, їй спричинена матеріальна шкода, яка полягає не тільки в утраті належного їй спадкового майна, а також в розмірі упущеної вигоди, оскільки вона надавати в оренду земельну частку (пай), яка є її спадщиною після померлої тітки [PERSON] та отримувати орендну плату за використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Розмір упущеної вигоди вона визначає в сумі 28836,60грн. (48061,00грн. х 12%)/100% х 5років, де 48061,00грн. - нормативна грошова оцінка земельної ділянки; 12% - відсоток, за яким розраховується орендна плата; 5років (2015-2019р.р.) - час, за який не була отримана орендна плата. Відповідач [PERSON] звернулась 10.08.2020р. до суду із письмовим поясненням, де вважаючи позовну заяву безпідставною і необґрунтованою, та такою, що не підлягає до задоволення, вказує, що дійсно згідно ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 04.06.2020р. в справі № 132/1163/20, її звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, на підставі п.п.2, 3 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Однак, відповідно до даного судового рішення, не було встановлено її винуватості у вчиненні даних кримінальних порушень, а в матеріалах цивільної справи №132/1163/20 не має жодного документу, який би підтверджував факт того, що вона визнала свою вину у відповідних злочинах. Крім того, судом не досліджувалися фактичні обставини справи, та не було встановлено їх дійсність. Сам по собі обвинувальний акт, з врахуванням положень ст.291 КПК України, не може бути доказом який встановлює винуватість особи, а слугує виключно для проведення судового розгляду кримінальної справи, на підставі якого суд постановлює вмотивоване судове рішення. З урахуванням вимог ст.1166, 1177 ЦК України, обов`язковою умовою для відшкодування шкоди є наявність наступних елементів: 1) протиправна поведінка; 2) негативні наслідки; 3) причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та негативними наслідками. Натомість, жодного доказу, який встановлював би наявність усіх обов`язкових елементів цивільно-правової відповідальності, до суду позивачем не надано, а відтак підстав для задоволення позивних вимог немає. У відповіді на пояснення відповідача, яка надійшла на адресу суду 28.09.2020р., позивач [PERSON] зазначає, що посилання [PERSON] на те, що вина нею не визнавалась та судом не встановлювалась, є спробою уникнути відповідальності, оскільки факт закриття провадження за строком давності можливий виключно тоді, коли особа публічно погоджується з тим, що винна у скоєнні злочину. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 11.11.2020р., залишене без задоволення клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про призначення комплексної земельно-технічної та економічної експертизи в цивільній справі. На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 11.11.2020р., закрите підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] - адвокат КУНДЕУС С.І. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив у їх задоволенні позивачу відмовити, з підстав безпідставності і необґрунтованості, виходячи з доводів, викладених в письмовому поясненні на позовну заяву. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином в передбаченому законом порядку, із заявою та клопотання щодо відкладення розгляду справи до суду не зверталися. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах цивільної справи докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову позивачу необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав: Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що в провадженні Калинівського районного суду Вінницької області перебувало на розгляді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018020160000358 від 02.07.2018р., за обвинувальним актом, складеним у відношенні [PERSON] , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України (справа № 132/1163/20). Як вбачається з обвинувального акту, [PERSON] у відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також на підставі рішення 5-ої сесії 5-го скликання Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 186 від 19.01.2007р., рішення 1-ої сесії 6-го скликання Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 4 від 16.11.2010р., рішення 1-ої сесії 7-го скликання Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 4 від 12.11.2015р., обрано секретарем Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області. Посаду секретаря Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області [PERSON] обіймала з 19.01.2007р. по 16.11.2017р. [PERSON] ознайомлена 30.12.2010р. з Посадовою інструкцією секретаря сільської ради та виконавчого комітету № 145 від 30.12.2010р. Згідно п.2.10 цієї Посадової інструкції, [PERSON] складає та засвідчує нотаріальні дії, а відповідно до п.2.3, здійснює повноваження сільського голови у випадку, передбаченому ч.1 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Таким чином, [PERSON] перебуваючи на посаді секретаря Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, була уповноважена на вчинення нотаріальних дій згідно ст.37 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до примітки 1 до ст.364 КК України, [PERSON] як секретар Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області була наділена організаційно-розпорядчими обов`язками щодо здійснення нотаріальних дій та адміністративно-господарськими обов`язками у випадку відсутності сільського голови. Так, в липні 2014 року [PERSON] будучи службовою особою, всупереч вимог ст.37 Закону України «Про нотаріат», достовірно знаючи, що [PERSON] , [INFO] померла, грубо порушуючи основні принципи служби в органах місцевого самоврядування, підриваючи авторитет органів місцевого самоврядування, маючи умисел на підроблення офіційного документа - дублікату заповіту, з метою використання вказаного документа іншою особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, в інтересах своєї дочки - [PERSON] , в невстановленому досудовим розслідуванням місці, шляхом складання завідомо неправдивих документів, склала офіційний документ - дублікат заповіту від імені [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений 07.08.2013р., в який внесла неправдиві відомості про те, що [PERSON] усе своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті та на що матиме право за законом заповідає [PERSON] . Після чого, [PERSON] посвідчила дублікат заповіту своїм особистим підписом, що підтверджується висновком судово-технічної та почеркознавчої експертизи № 5906/5907/19-21 від 25.10.2019р., як особи уповноваженої на вчинення нотаріальних дій в Іванівській сільській раді Калинівського району Вінницької області та поставила печатку Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області. Вказаний дублікат заповіту видала [PERSON] з метою його подальшого використання. Крім цього, маючи єдиний злочинний умисел та мету, а саме визнання права власності земельної частки (паю), що належала [PERSON] за [PERSON] , [PERSON] будучи службовою особою, 04.07.2014р. маючи умисел на підроблення офіційного документа - довідки Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, з метою використання вказаного документа іншою особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, в інтересах своєї дочки [PERSON] , шляхом складання завідомо неправдивих документів, склала офіційний документ - довідку № 991 від 04.07.2014р., видану виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області про те, що [PERSON] дійсно фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , так як похоронила її та вступила в управління спадковим майном, та посвідчила своїм особистим підписом, що підтверджується висновком судово-технічної та почеркознавчої експертизи № 5906/5907/19-21 від 25.10.2019р., та посвідчила печатками Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, з метою його подальшого використання. Підроблення [PERSON] вказаних офіційних документів, призвело до юридичних наслідків, а саме того, що [PERSON] використала вказані документи, подавши їх до Калинівського районного суду Вінницької області, з метою незаконного заволодіння майном - земельної частки (паю) [PERSON] . Дублікат заповіту від 07.08.2013р. та довідка № 991 від 04.07.2014р., за особистим підписом [PERSON] , стали підставою для прийняття Калинівським районним судом Вінницької області рішення про визнання права власності земельної частки (паю), яка належала [PERSON] за [PERSON] . Таким чином, [PERSON] обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а саме в службовому підробленні, тобто складанні і видачі завідомо неправдивих документів. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 04.06.2020р., звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, на підставі п.п.2, 3 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності. Закрите кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018020160000358 від 02.07.2018р. відносно [PERSON] , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України. Вважаючи себе особою, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому посилаючись на вимоги ч.ч.1, 2, 3 ст.22, ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь в якості упущеної вигоди 28836,60грн., а також вартість земельної частки (паю) в розмірі 48061,00грн. Підставою для заявлення вказаних позовних вимог, позивач [PERSON] у поданій позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог, вказує, що вона є єдиною спадкоємицею померлої [PERSON] , на підтвердження чого надає рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 06.12.2019р. у справі № 132/4138/19, згідно резолютивної частини якого встановлено факт прийняття нею спадщини в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON] , померлої [INFO] в селі Іванів Калинівського району Вінницької області, рідної сестри померлої [PERSON] , померлої [INFO] в селі Іванів Калинівського району Вінницької області. Однак, як встановлено під час розгляду даної цивільної справи з постанови Вінницького апеляційного суду від 18.12.2020р. (справа № 132/4138/19, провадження № 22-ц/801/2124/2020) та постанови Верховного Суду від 25.11.2020р. (справа № 132/4138/19, провадження № 61-14453св20), вказане рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 06.12.2019р. у справі № 132/4138/19 - скасоване, а заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення - залишено без розгляду, з тією підстави, що [PERSON] не відноситься до кола осіб, які мають право на спадкування після [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того, згідно ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України, власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, зі змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст.1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed