Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~09 червня 2020 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа: Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] , який є дідом позивача, належало на праві власності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті та смерті його дружини [PERSON] спадщину прийняв їх син [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав. \~ \~ \~ \~ [PERSON] , батько позивача, помер [INFO] . Позивач [PERSON] на час смерті батька проживав у вищевказаному домоволодінні. \~ \~ \~ \~18 січня 2020 року він звернувся до державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори (далі - ДДДНК) з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку. Крім нього з такою заявою звернувся [PERSON] , зведений брат позивача. \~ \~ \~ \~Однак, у зв`язку із втратою оригіналу свідоцтва про право власності на домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , постановою державного нотаріуса ДДДНК Олехнович Л.Ю. позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. \~ \~ \~ \~У зв`язку з викладеним, просить визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку літ.А-1, загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 32,6 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено, витребувано з ДДДНК копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; з КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР відомості про реєстрацію права власності на домоволодіння [ADDRESS] . Від відповідача відзив на позовну заяву не надходив. \~ \~ \~ \~Сторони у судове засідання не з`явилися. \~ \~ \~ \~Від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. За змістом ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином відповідач про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч. 4 ст.\~223, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України\~суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно\~зі ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених\~ЦПК\~випадках. Згідно зі \~ст. 81 ЦПК України\~кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, приходить висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що згідно з відомостями, наданими КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР на виконання ухвали суду, домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 26 березня 1953 року, виданого міськжитлуправлінням 26 березня 1953 року за № 1448 на все домоволодіння, зареєстрованого КП «ДМБТІ» ДОР 15 квітня 1953 року та записано в реєстрову книгу № 35 за реєстровим № 126. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 29 лютого 1972 року Кіровським районним відділом ЗАГС, [PERSON] помер [INFO] . \~ \~ \~ \~Згідно зі свідоцтвом про народження (а.с.9) [PERSON] був батьком [PERSON] , [INFO] . Мати - [PERSON] . \~ \~ \~ \~ [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть померла [INFO] (а.с.8). Як вбачається з довідки від 25 липня 1972 року (а.с.10), а також з листа відділу обліку проживання фізичних осіб Управління в сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 30 жовтня 2019 року, наявною у спадковій справі [PERSON] , за адресою [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , його батько [PERSON] та його мати [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] знаходились на утриманні сина [PERSON] . Згідно зі\~ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Отже, в даному випадку на момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами\~ЦК УРСР. Згідно зі ст.ст. 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, який регулював відповідні правовідносини на час їх виникнення, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, [PERSON] як спадкоємець першої черги, який проживав зі спадкодавцем та вступив у володіння спадковим майном, прийняв спадщину, а саме: домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . 28 червня 1984 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с.11). [INFO] в них народився син [PERSON] (а.с.13). \~ \~ \~ \~25 лютого 1991 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 11 - зворот). Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 17 березня 1996 року [PERSON] помер [INFO] (а.с.12). Як вбачається зі спадкової справи № 1026/1996 рік до майна померлого [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , звернулися: 13 серпня 1996 року відповідач - [PERSON] , який відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 24 лютого 1960 року є сином спадкодавця, та [INFO] колишня дружина спадкодавця [PERSON] як законний представник малолітнього сина [PERSON] . Згідно з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. Положеннями ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги, зокрема, є діти, які наслідують спадкове майно в рівних частках. З наведеного слідує, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину батька в рівних частках. Згідно з довідкою квартального комітету від 14 листопада 2013 року, наявної в спадковій справі № 1026/1996 рік до майна померлого [PERSON] , позивач проживав за адресою: [ADDRESS] з 1986 року. 30 січня 2020 року [PERSON] звернувся до ДДДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса ДДДНК Олехнович Л.Ю. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 січня 2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності [PERSON] на зазначене домоволодіння. Положеннями ст.\~560\~Цивільного кодексу\~Української РСР\~передбачено,\~що спадкоємці,\~закликані до\~спадкоємства,\~можуть \~одержати в\~державній нотаріальній\~конторі за\~місцем відкриття\~спадщини свідоцтво\~про право\~на спадщину\~після закінчення\~шести місяців\~з дня\~відкриття спадщини. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов`язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до\~ст.\~562\~Цивільного кодексу\~Української РСР поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом. Отже, що позивач прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , а саме: Ѕ житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину не було відмовлено нотаріусом через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно. Як встановлено в ході судового розгляду, домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , дійсно належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 26 березня 1953 року, виданого міськжитлуправлінням 26 березня 1953 року за № 1448 на все домоволодіння, зареєстрованого КП «ДМБТІ» ДОР 15 квітня 1953 року та записано в реєстрову книгу № 35 за реєстровим № 126. Відповідно до ч. 2\~ст. 548 ЦК УРСР\~в ред. 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання права власності [PERSON] на Ѕ частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений [PERSON] при поданні позову, у розмірі 953,63 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved