Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

09 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 21 грудня 2019 року уклав шлюб з відповідачкою, зареєстрований Крижопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 95. Від шлюбу у них є малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з відповідачкою та на утримання якої він сплачує аліменти. Спочатку сімейне життя з відповідачкою складалося добре, однак згодом стосунки погіршились і вони припинили спільне проживання. На даний час подружні відносини між ними припинені і вони не проживають разом більше пів року, у кожного з них своє життя і подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не з`явився, в позовні заяві просив розглянути справу за його відсутності, крім того, його представник - адвокат Глушкова О.І. подала заяву, в якій просила розглянути справу без участі позивача та його представника, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідачка також подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при цьому вказала, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 грудня 2019 року у Крижопільському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 95, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21 грудня 2019 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. На час розгляду справи сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. За приписами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що даний шлюб слід розірвати. При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: approved