Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

10.05.2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 20.04.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у виконавчому комітеті Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 7. Від шлюбу у них народилася одна дитина: дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є неповнолітньою і проживає разом з нею. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. З чоловіком вони протягом тривалого часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Крім того, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Вважає, що їхні сімейні відносини остаточно розірвані та примирення між ними неможливе, а шлюб носить тільки формальний характер. Просить шлюб між нею і відповідачем розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Крім того просить стягнути з відповідача в її користь судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору та витрат за надання їй професійної правничої допомоги. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю, з підстав наведених в позовній заяві та просила їх задоволити. Крім того, зазначила, що наданий судом строк для примирення бажаного результату не дав, їх шлюб існує формально, а тому просить його розірвати. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, оскільки бажає зберегти сім`ю, однак доводи позивача, які викладені в позовній заяві відповідачем не спростовано. Суд, вислухавши позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку. Ухвалою суду від 09.07.2019 року сторонам було надано два місяці для примирення та налагодження подружнього життя. Однак наданий судом строк для примирення бажаного результату не дав, так як сторони не вживають заходів для примирення, шлюб існує формально. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження, який зареєстровано 20.04.2004 року виконавчому комітеті Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 7, копія якого долучена до матеріалів справи. Від шлюбу у них народилася одна дитина: дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є неповнолітньою і проживає разом з матір`ю. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини та близько п`яти років проживають окремо, тобто протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер. Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо та не підтримують сімейних відносини. Зокрема, позивач [PERSON] не має наміру підтримувати їх в подальшому, та стверджує, що вони як подружжя втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім`ю у неї немає. За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати. При розірванні шлюбу позивачу [PERSON] слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Крім того, згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданої стороною позивача квитанції серії АЕ № 0820 від 10.05.2019 року, витрати на правничу допомогу склали 500 грн. 00 коп. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500 грн. 00 коп. згідно квитанції серії АЕ № 0820 від 10.05.2019 року. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути також 768 грн. 40 коп. сплаченого судового збору, а всього судових витрат - 1268 грн. 40 коп. На підставі ст.ст.105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved