Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

07 жовтня 2014 року [PERSON] та 27 жовтня 2014 року [PERSON] звернулися в суд з окремими позовними заявами до [PERSON] про визначення їм додаткового строку у чотири місяці для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. В обгрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельні ділянки, що розташовані на території Великоборовицької сільської ради Білогірського району Хмельницької області. Зазначає, що спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, так як проживав на день смерті з матір'ю, був її рідний брат - [PERSON], який помер [INFO], не оформивши спадкових прав після смерті матері. Після його смерті спадщину, в склад якої входили належні матері житловий будинок та земельні ділянки, прийняла його дочка [PERSON] Вказує, що вона також, як рідна дочка, окрім померлого брата [PERSON], є спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON] і має право на прийняття спадщини, але у встановлений законом шестимісячний строк в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини вчасно не звернулася, так як до часу смерті матері так і після її смерті важко хворіла, при цьому мала проблеми побутового характеру, перебувала у важкому матеріальному становищі, а перед закінченням можливого строку звернення до нотаріальної контори у неї раптово погіршився стан здоров'я і вона тривалий час змушена була лікуватися, в зв'язку із цим просила суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини. В обгрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилається також на те, що він, як рідний син, є потенційним спадкоємцем після смерті матері [PERSON], спадщину після смерті якої прийняв його рідний брат [PERSON], який помер [INFO], але за життя не оформив спадкових прав. Разом з тим, вже після смерті брата [PERSON] спадщину, в склад якої входили належні матері житловий будинок та земельні ділянки, прийняла дочка брата - [PERSON] Вказує, що він також, окрім померлого брата [PERSON], є спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON] і має право на прийняття спадщини, але через важке матеріальне становище, проблеми побутового характеру, пожежу, яка відбулася в його господарстві, відсутність роботи, хворобу сестри [PERSON], яка потребувала його допомоги, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, перебування на роботі за межами місця проживання, в тому числі у Москві, у встановлений законом шестимісячний строк в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини вчасно не звернувся, в зв'язку із цим просив суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2014 року позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] об'єднані в одне провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, визначивши їй додатковий строк у чотири місяці для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги також підтримав, просив позов задовольнити. Пояснив, що після смерті матері він перебував у важкому матеріальному становищі, яке було викликане утриманням трьох своїх неповнолітніх дітей, доглядом хворої сестри [PERSON], яка після смерті матері перебувала у важкому психологічному стані та потребувала його догляду. Зазначив, що його брат [PERSON], зловживаючи спиртними напоями, за життя матері ображав останню і навіть застосовував до неї фізичне насильство, яке присікалося працівниками міліції, при цьому не надавав для неї жодної матеріальної допомоги і після її смерті він /позивач/ взяв на себе всі витрати, пов'язанні з похованням матері. Також, пояснив, що відповідач [PERSON], як внучка померлої, за життя останньої про неї не піклувалася, взагалі не підтримувала жодного зв'язку з нею, а також із своїм батьком [PERSON], який помер [INFO]. Пояснив, що відповідач була повідомлена про смерть [PERSON], однак на поховання не приїхала, мотивуючи віддаленістю проживання, а приїхала лише для переоформлення спадкового майна, якого її батько [PERSON] фактично не мав, а все успадковане відповідачем майно належало його померлим батькам, а саме матері [PERSON] та батькові [PERSON] Представник позивачів за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги своїх довірителів підтримала, просила позов задовольнити. Крім того, в доповнення обґрунтувань позовних вимог пояснила, що її довірителька [PERSON] багато років хворіє на епілептичну хворобу, постійно потребує стороннього догляду, до смерті матері їй було призначено ІІІ групу інвалідності, а після смерті матері в неї стався депресивний синдром, внаслідок чого погіршився психічний та психологічний стан її здоров'я і вона змушена була проходити амбулаторний курс лікування, в 2013 році МСЕК їй була призначена І група інвалідності, що свідчить про тривалість хвороби, а тому вважає, що є всі матеріально-правові підстави для визнання цієї причини поважною та визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнала, надала письмове заперечення, в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки вважає, що наведені позивачами в позовних заявах причини несвоєчасного подання ними заяв про прийняття спадщини після смерті їхньої матері [PERSON] не є поважними, а тому вважає їх вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини необґрунтованими. Вислухавши пояснення позивачів, їх представника, відповідача, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Із свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Великоборовицької сільської ради Білогірського району від 21 грудня 2011 року, та актового запису про смерть від 21 грудня 2011 року № 11 встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в смт.Білогір'я Хмельницької області (а.с. 7, 58-59). Та обставина, що позивач [PERSON]. та позивач [PERSON] є відповідно дочкою та сином померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], свідоцтвом про народження [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с. 6, 10, 40). З інформаційної довідки приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу [PERSON] від 31 жовтня 2014 року № 38783123 слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, а згідно повідомлень цього ж приватного нотаріуса від 06 жовтня 2014 року № 283/01-16 та від 27 жовтня 2014 року № 307/01-16 позивачам [PERSON] і [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину в зв'язку з пропуском ними шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 23, 50, 60-61). Згідно довідки Великоборовицької сільської ради Білогірського району від 06 жовтня 2014 року № 173 вбачається, що на день смерті [PERSON] з нею був зареєстрований та проживав син [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 22, 76). З матеріалів спадкової справи № 73/2014, наданих приватним нотаріусом Білогірського районного нотаріального округу [PERSON] листом від 06 листопада 2014 року № 322/01-16, слідує, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дочка, відповідач по справі, [PERSON], оформивши спадкові права на нерухоме майно, яке належало померлим батькам спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 63-138). Відповідно до роз'яснень, даних в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані із об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З оглянутих в судовому засіданні записів амбулаторної карти № 783 встановлено, що позивач [PERSON] 12 січня 2012 року зверталася за допомогою до лікаря-психіатра в зв'язку з незадовільним станом здоров'я після смерті матері і їй поставлено діагноз, а саме розлади особистості і поведінки внаслідок епілепсії, депресивний розлад та призначено відповідне лікування (а.с. 11-21). Крім того, допитана в судовому засіданні в якості свідка лікар-невропатолог Білогірської ЦРЛ [PERSON] показала, що дійсно [PERSON] на протязі 20 років перебуває у неї на диспансерному обліку в Білогірській ЦРЛ з приводу епілептичної хвороби (хронічне захворювання) і після смерті матері [PERSON] в пацієнта [PERSON] на фоні попереднього діагнозу у формі помірного розладу особистості та поведінки внаслідок епілепсії стався раптовий депресивний синдром з характерологічною зміною та розладом особистості, при цьому був різко порушений її психічний стан, а тому вона фактично не зважала на оточуючих, не реагувала на будь-які події, зауваження чи поради близьких родичів, взагалі не сприймала смерті своєї матері, перебувала в емоційно-безпорадному стані, а тому в силу такого свого психічного стану вона не усвідомлювала про можливість чи необхідність оформлення спадкових прав у встановленому порядку. Крім того, свідок показала, що хворих із психічним та психологічним станом, який мала [PERSON] після смерті матері, Білогірська ЦРЛ стаціонарно не лікує, а лише надається допомога та призначається лікування в амбулаторному порядку. Показання свідка лікаря-невропатолога Білогірської ЦРЛ [PERSON], зокрема в частині наявного в позивача [PERSON] діагнозу, а саме розлад особистості та поведінки внаслідок епілепсії, узгоджуються з даними записів оригіналу медичної карти стаціонарного хворого № 757, із яких вбачається, що [PERSON] незадовго до смерті матері [PERSON] (з 10 по 20 жовтня 2011 року) з приводу вказаного діагнозу перебувала на стаціонарному лікуванні в Городищенській облпсихлікарні № 2 (а.с.189-196). Також із записів амбулаторної карти та довідки Білогірської центральної районної лікарні від 03 жовтня 2014 року слідує, що позивач [PERSON] з 18 по 26 червня 2012 року знаходилася на амбулаторному лікуванні в Білогірській ЦРЛ і їй було призначено відповідне лікування (а.с. 9, 19-20). Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON], маючи після смерті матері [PERSON] загострення довготривалої хронічної хвороби у вигляді розладу особистості та поведінки внаслідок епілепсії, а також перебуваючи, крім того, на амбулаторному лікуванні з 18 по 26 червня 2012 року в Білогірській центральній районній лікарні, строк для прийняття спадщини пропустила із поважних причин, не використавши внаслідок своєї важкої хвороби встановлений шестимісячний строк, в тому числі останніх можливих трьох днів з 18 по 21 червня 2012 року включно для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, а тому вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Що ж стосується позовних вимог позивача [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, то суд виходить із наступного. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані із об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачем [PERSON] не надано доказів, не здобуто таких і судом, які б свідчили про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та які б підтверджували наявність обставин, що об'єктивно перешкодили йому своєчасно прийняти спадщину. Посилання позивача [PERSON], як на підставу поважності пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, на важке матеріальне становище, проблеми побутового характеру, пожежу, яка відбулася в його господарстві ще 24 липня 2010 року (а.с. 47), відсутність роботи, хворобу сестри [PERSON], яка потребувала його допомоги, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей (а.с. 46), перебування на роботі за межами місця проживання (документально не підтверджено), якими він обґрунтовує свої вимоги, не є в даному випадку об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали йому у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини в розумінні положень ст. 1272 ЦК України, крім того, не підтвердженні жодними належними доказами. Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] задоволенню не підлягає. Враховуючи, що на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач [PERSON], як інвалід І групи (а.с. 5), звільнена від сплати судового збору і при подачі позовної заяви судовий збір нею не сплачувався, то відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved