Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

09.02.2021 року представник - адвокат Качмар А.І. від імені позивачів [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулась з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] страхове відшкодування на утримання у розмірі 17008,20 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 580,38 грн., три відсотки річних у розмірі 145,34 грн., інфляційні витрати у розмірі 376 грн., а також на користь позивача [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] страхове відшкодування на утримання у розмірі 136022,40 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4643,03 грн., три відсотки річних у розмірі 1162,71 грн., інфляційні витрати у розмірі 3008,41 грн., та понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правову допомогу. Позовну заяву обґрунтовує тим, що 08 квітня 2020 року Рівненській області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «AUDI A6», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого пасажир транспортного засобу, [PERSON] , [INFO] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП. На момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно - правова відповідальність водія автомобіля марки «AUDI A6», реєстраційний номер [NUMBER] застрахована не була. 30.07.2020 року на адресу відповідача направлено заяву про виплату страхового відшкодування на утримання у розмірі 170028 грн., з яких доньці потерпілого [PERSON] - 17002,80 грн., сину потерпілого [PERSON] - 17002,80 грн., сину потерпілого [PERSON] - 17002,80 грн., сину потерпілого [PERSON] - 17002,80 грн., сину потерпілого [PERSON] - 17002,80 грн., доньці потерпілого [PERSON] - 17002,80 грн., сину потерпілого [PERSON] - 17002,80 грн., доньці потерпілого [PERSON] - 17002,80 грн. та матері потерпілого [PERSON] 17002,80 грн.. Листом від 11.09.2020 року відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування через відсутність копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення чи рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП. Вважає, що вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. У зв`язку з невиплатою страхового відшкодування, має право на стягнення з відповідача три проценти річних, пені та інфляційні втрати. Представник відповідача надав відзив в якому просить в задоволенні позову відмовити, оскільки позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження настання страхового випадку, передбаченого ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представник позивачів подав відповідь на відзив, в якому просив позовні вимоги задовольнити повністю. Представник позивачів у судовому засіданні в режимі відеоконференції з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків. 08.04.2020 року приблизно о 12:05 годин, [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобіля марки «AUDI A6», реєстраційний номер [NUMBER] на автодорозі сполученням Вежиця - Рокитне - Борове, за межами населеного пункту, зі сторони с. Хміль Рокитнівського району Рівненської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно оцінив її, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впоравшись з керуванням, допустив занос керованого автомобіля та скоїв зіткнення з деревом з подальшим його перекиданням у меліоративну канаву та занурення його під воду, в результаті чого пасажир автомобіля [PERSON] загинув на місці події, про що свідчить витяг з ЄРДР та обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12020180000000082 від 08.04.2020 року (а.с.109-115). Позивач [PERSON] є матір`ю потерпілого [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.16). На момент смерті [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , мали восьмеро дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.17-25). Згідно довідок Глиннівської сільської ради №7955 від 29.07.2020 року та №7954 від 29.07.2020 року, [PERSON] , який помер [INFO] постійно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] разом з дружиною та дітьми, діти перебувають на утриманні батьків (а.с.14-15). 30.07.2020 року позивачі звернулися до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.10-12). У відповідь на заяву, МТСБУ листом №3.1-01-а/25794 від 11.09.2020 року повідомило, що для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди МТСБУ необхідно отримати завірений належним чином документ, відповідною повноваженою особою (вирок суду, постанов про відмову в порушенні кримінальної справи, обвинувальний акт, тощо) (а.с.35). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст.6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. а підпункту 41.1 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі №6-208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі. Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому встановлено факт завдання шкоди позивачу. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. Верховний Суд України 03.12.2014 року, при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Тому, відмова МТСБУ у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованою та такою, що порушує право позивача на отримання страхового відшкодування. Пунктом 27.1 статті 27 цього Закону передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Проте, пунктом 27.5 статті 27 Закону визначено, що загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Пунктом 27.2 статті 27 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті. Отже, враховуючи вище встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позивачі мають право на відшкодування шкоди, в зв`язку з чим на їх користь необхідно стягнути страхове відшкодування на утримання матері [PERSON] 17008,20 грн., та дітям померлого [PERSON] по 17002,80 грн. кожному. Щодо пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут та надалі у редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій), за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За правилами частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. За правилами частини першої 1 статті 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Встановлено, що позивачкою на виконання вимог Закону було направлено на адресу відповідача МТСБУ всі необхідні документи, які, як вже було вище встановлено, надавали підстави відповідачу здійснити страхове відшкодування, що ним в порушення встановлених Законом строків зроблено не було. З долученого до позовної заяви розрахунку, який не спростований представником відповідача, вбачається, що розмір пені за 104 днів простроченого виконання зобов`язання складає 5223,41 грн., розмір трьох відсотків річних складає 1308,05 грн. та інфляційні втрати складають 3384,46 грн., що в загальному складає 9915,92 грн. (а.с.39-40). Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Щодо судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи ту обставину, що позивачі були звільнені від сплати судового збору за подання даного позову, а також те, що їх позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь держави слід стягнути 1629,47 грн. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених позивачами витрат на правничу допомогу представник позивачів надав суду ордер про надання правової допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордера №25/11 та №26/11 на суму 12000 грн. та детальний опис наданих на вказану суму послуг (а.с.143-146). Таким чином, враховуючи значення справи для позивачів, ціну позову, та дії відповідача під час досудового врегулювання вирішення спору, суд приходить до висновку, що понесені позивачами витрати на правничу допомогу є обґрунтованим, в зв`язку з чим підлягають стягненню з відповідача на їх користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved