Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

08 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 1999 року. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб між позивачем та відповідачем розірваний 08 лютого 2006 року, дитину залишено проживати з матірю. Відповідач працевлаштований, проте добровільно матеріальну допомогу не надає. За таких обставин позивач поставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, пояснив, що він офіційно працевлаштований, перебуває у шлюбі і має ще одну дитину. Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Батьком [PERSON], [INFO], є відповідач (а.с. 2). Сторони зареєстрували шлюб 09 жовтня 1999 року (а.с. 3). [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено 08 лютого 2006 року відповідний актовий запис за № 99 (а.с. 4). [PERSON] періодично звертається за медичною допомогою (а.с. 5). Позивачем здійснена оплата за навчання сина (а.с. 6-8). [PERSON] працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Скайвелл» з 11 січня 2016 року, займає посаду керівника сервісного Департаменту (а.с. 18, 24-26). Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроком» перебуває у стані припинення (а.с. 19-21). Відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 22). [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 12 серпня 2006 року (а.с. 23). [PERSON] здійснює перерахування коштів [PERSON] на утримання сина [PERSON] (а.с. 27-30). Згідно вимог статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутогопроти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Стаття 51 Конституції України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 Сімейного кодексу України зазначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 Сімейного кодексу України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності з положеннями частини першої статті 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я відповідача, те, що у відповідача на утриманні, крім сина [PERSON], [INFO], є син [PERSON], [INFO], рівень забезпеченості та розмір доходів відповідача, те, що відповідач офіційно працевлаштований, у зв'язку з наведеним суд вважає необхідним та можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту предявлення позову до суду, тобто з 08 листопада 2016 року, до досягнення сином [PERSON] повноліття. У відповідностіз пунктом 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial