Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

07.11.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь повнолітньої непрацездатної дитини, яка продовжує навчання - [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі 2000 грн., але не менш ніж розмір прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до закінчення навчання, а саме до 30.04.2019 року. При цьому позивач посилається на те, що від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час навчається в Державному навчальному закладі «Одеське вище професійне училище торгівлі та технологій харчування». Відповідач не надає фінансової допомоги сину, в звязку з чим позивач змушена звернутися до суду із позовом. Ухвалою від 19.11.2018 року провадження у справі відкрито. В судовому засіданні 28.12.2018 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а також не подав відзив. До суду надійшла заява від сина сторін [PERSON], в якій він повідомляє, що знає про позов щодо стягнення аліментів на його утримання в розмірі 2000,00 грн. та не заперечує проти їх стягнення з відповідача. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 24.04.2008 року, актовий запис №303, про що суду надано свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ЖД №060577, видане 15.05.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі /а.с.9/. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], актовий запис №1100 від 03.10.2000 року, про що суду надано свідоцтво про народження серії І-ЖД №318703, видане 03.10.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міськради. Батьками вказані сторони по справі. /а.с.8/. Відповідно до довідки №45 від 05.11.2018 року [PERSON] зареєстрований та проживає разом з позивачем та бабусею за адресою: [ADDRESS] /а.с.15/. З довідки Державного навчального закладу «Одеське вище професійне училище торгівлі та технологій харчування» №514 від 22.10.2018 року вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в Державному навчальному закладі «Одеське вище професійне училище торгівлі та технологій харчування» у групі ТХ-84 з 01.09.2015 р. (н. №232 «З-УРЗ» від 31.08.2015) по професії «кухар; кондитер» на денній формі за бюджетом, строк навчання 3 р. 8 м. до 30.04.2019 р. Училище має ІІІ ст. атестації /а.с.13/. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 198-201 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки, відповідач добровільно не надає кошти на утримання сина, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, та з урахуванням відсутності доказів на підтвердження майнового стану сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. При цьому судом враховано, що відповідач сплачував аліменти до повноліття дитини в розмірі 300 грн. При розгляді даної справи стороною позивача не надано доказів щодо поліпшення матеріального становища відповідача, в зв'язку з чим суд при визначені розміру аліментів вважає можливим стягнення саме однієї тисячі гривень. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial