Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

07.11.2019 позивач ТОВ «УЮТ-2011» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, в обґрунтування якого вказує, що відповідачі, будучи споживачами комунальних послуг не здійснюють оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, що надавалися за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.05.2016 по 01.05.2019 в розмірі 3 192,60 грн., яку просять стягнути з відповідачів разом із інфляційними витратами в розмірі 508,90 грн., а також судовими витратами у розмірі 1 921 грн.. З метою встановлення підсудності справи цьому суду та місця реєстрації відповідачів у справі відповідно до ст. 187 ЦПК України 08.11.2019 було зроблено запити до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради та відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. Остання відповідь надійшла до суду 03.12.2019. Ухвалою від 10.12.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 07.02.2020. У судове засідання, що призначене на 07.02.2020, відповідачі не з`явились, ухвала суду разом із позовною заявою та доданими до неї документами повернуті з відміткою пошти про причини їх невручення: за закінченням встановленого строку зберігання. Ухвалою від 07.02.2020 розгляд справи було відкладено на 26.03.2020. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримку позовних вимог та надала згоду на заочний розгляд справи (вх.№2542 від 07.02.2020). Відповідачі 26.03.2020 у судове засідання повторно не з`явились, повідомлялись про дату, час і місце судового засідання за адресою реєстрації, про що свідчать поштові повідомлення про вручення їм судових повісток. Згідно з положеннями ч.ч. 6, 8 статті 128 ЦПК України відповідачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи за місцем їх реєстрації. Частиною 8 ст. 279 ЦПК України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно із довідкою, що долучена позивачем до позовної заяви, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 08.10.2019 (а.с.9), що підтверджується також інформацією, що надана відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради (а.с.16). Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] за період з 01.05.2016 по 01.05.2019. Таким чином, позивач просить стягнути, зокрема із [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за той період, коли вона не була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивачем не надано доказів належності квартири за адресою: за адресою: [ADDRESS] відповідачу [PERSON] . Не підтверджено також, що вона у період з 01.05.2016 по 01.05.2019 була споживачем послуг, що надавалися позивачем, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з [PERSON] . Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з [PERSON] , суд приходить до наступного. Позивач - ТОВ «УЮТ-2011» є юридичною особою, яка виконує функції управління та надання послуг з утримання будинків, споруд або групи будинків і споруд об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях Тернівського району м.Кривого Рогу, що підтверджується договором від 06.02.2012 та актом прийому-передачі від 06.02.2012 (а.с.8, 8 зворот). Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 13.01.2014 по теперішній час (а.с.17) виникли договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі наявності фінансового особового рахунку. Разом з тим, суд зазначає, що відсутність укладеного між сторонами у справі договору про надання житлово-комунальних послуг, не тягне за собою недійсність відносин по фактичному наданню таких послуг та не звільняє відповідача [PERSON] від обов`язку внесення оплати за надані йому та спожиті послуги. За приписами, що містяться у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з п.1, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Свої зобов`язання відповідач [PERSON] виконував неналежним чином, у зв`язку з чим його заборгованість по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги за період із 01.05.2016 по 01.05.2019 складає 3192 грн. 60 коп. (розрахунок а.с.7). Докази щодо належної оплати житлово-комунальних послуг відповідач [PERSON] суду не надав. Тобто, відповідачем [PERSON] , який отримав комунальні послуги, порушено обов`язок з оплати послуг, що відповідно є порушенням з його сторони ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості 3192грн. 60коп., відповідно до наданого розрахунку, який суд бере до уваги, оскільки він не спростований іншими доказами по справі. Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачу нараховані інфляційні збитки станом на 03.07.2019 в сумі 508грн. 90коп. (розрахунок а.с.6). У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору в разі задоволення позовних вимог покладаються на відповідача. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у сумі 1728,90грн. (а.с.1) та долучено копію ухвали Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.08.2019 року у справі №215/3423/19, якою відмовлено позивачу у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті комунальні послуги (а.с.5). Відповідно до речення другого ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Проте, позовна заява подана до [PERSON] , [PERSON] , які не були заявлені боржниками у заяві про видачу судового наказу в справі №215/3423/19. Тому з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір на користь позивача у сумі 1728,90 грн., та на користь держави у сумі 192,10 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial