Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

08 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 20.06.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] було укладено договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконував, у звязку з чим допустив заборгованість на загальну суму 12649,40 грн., з них: 3671,57 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6597,29 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1302 грн. заборгованість по комісії та пені, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 578,54 грн. (процентна складова). Тому позивач, як правонаступник ЗАТ КБ «Приватбанк», просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Однак, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.19/. Тому справа розглянута у відсутність представника позивача. Відповідачу направлялася судова повістка про виклик за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Однак, до суду повернувся конверт з довідкою «за зазначеною адресою не проживає» /а.с.29/. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик вручений їй належним чином. Тому справа розглянута у відсутність відповідача в порядку ч.4 ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20.06.2007 року [PERSON] звернувся до ЗАТ КБ «Приватбанк» з заявою про надання банківських послуг, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, викладеними на банківському сайті, складає між ним та банком договір. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до положень якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши заяву про надання банківських послуг, відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Приватбанку. ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» /а.с.17/. Таким чином, [PERSON] уклав ЗАТ КБ «Приватбанк» (після зміни найменування ПАТ КБ «Приватбанк») кредитний договір №б/н від 20 червня 2007 року, за яким отримав кредит в сумі 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, комісії за кредитне обслуговування у розмірі 1% від суми заборгованості, що відповідає вимогам ст.1054 ЦК України /а.с.6/. Як вбачається з виписки з особового рахунку та довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг 20.06.2007 року відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 600 грн., а 17 грудня 2012 року розмір встановленого кредитного ліміту збільшено до 5000 грн. /а.с.35, 39/. Порядок погашення заборгованості встановлений в заяві позичальника, а саме: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості /а.с.6/. Відповідно до п.п.6.5, 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, по перевитратах кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу кредитора виконати зобов'язання по поверненню кредиту /в тому числі простроченого кредиту і Овердрафту/, сплатити винагороду банку /а.с.10/. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною договору, передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. плюс 5% від суми позову. З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що станом на 29 лютого 2016 року заборгованість по кредитному договору склала 12649,40 грн., з них: 3671,57 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6597,29 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1302 грн. заборгованість по комісії, а також штраф на загальну суму 1078,54 грн. /а.с.4-5/. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно п.п.6.5, 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний належним чином виконувати взяті зобовязання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Так як відповідач не виконав зобовязання в строк, передбачений кредитним договором, то позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved