Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

07.09.2021 року позивачка звернулася до суду з позовом про скасування заборони на відчуження нерухомого майна, обґрунтувавши тим, що в 2004 році вона уклала договір кредиту з Фермерською кредитною спілкою і отримала кредит в сумі 10000 грн. для своїх потреб. При укладенні договору в забезпечення погашення кредиту було накладено заборону на належну їй квартиру [ADDRESS] (зараз це [ADDRESS] ). 11 липня 2006 року за № 3443575 реєстратором, а саме Другою Первомайською державною нотаріальною конторою дані про заборону було зареєстровано відповідним чином. Заборону було накладено відповідно до повідомлення 1-06-64, 26.04.2004 року від приватного нотаріуса Цихоні В.А. Суму кредиту [PERSON] погасила достроково і відповідач запевнив її, що всі дії по зняттю заборони буде виконано вчасно і належним чином. Позивачка сподівалась, що відповідач надасть дані до нотаріальної контори для зняття заборони з квартири. У зв`язку з виниклою необхідністю продати квартиру, вона звернулась до нотаріуса і там їй повідомили, що на даний час заборона існує. Хотіла, щоб відповідач направив до нотаріуса клопотання про зняття арешту. Однак, як виявилось, Кредитна спілка припинила роботу, хоча на даний час не ліквідована. З 2004 року Фермерська кредитна спілка не мала до неї ніяких претензій, що свідчить про те, що цих претензій немає у зв`язку з погашенням суми кредиту. Потреба в забороні на даний час відпала. В зв`язку з цим слід дійти висновку про те, що відповідачем помилкове не знято заборону на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст. 158 ЦПК України заборона може бути скасована судом, який виносить ухвалу про її скасування. Згідно статті 16 ЦК України ножна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє майном на підставі закону чи договору або іншій законній підставі, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Враховуючи, що підстави заборони на даний час відсутні, то є всі підстави для її скасування. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник Первомайської міської ради Миколаївської області судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала, просила прийняти рішення на розсуд суду. Від Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області надійшов лист з проханням розглянути справу без їх представника, та при вирішенні питання по суті поклалися на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , на підставі рішення виконкому Первомайської міської ради Миколаївської області № 188 від 20.07.1993 р. За даними інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомо про те, що на нерухоме майно позивачки було зареєстровано обтяження у вигляді заборони на відчуження нерухомого майна, а саме 11 липня 2006 року за № 3443575 Другою Первомайською державною нотаріальною конторою дані про заборону було зареєстровано відповідно до повідомлення 1-06-64, 26.04.2004 року від приватного нотаріуса Цихоні В.А. Дана заборона була накладена в забезпечення погашення кредиту за договором, укладеним в 2004 році між позивачкою та Фермерською кредитною спілкою. Суму кредиту [PERSON] погасила достроково, проте заборона не знята, а Кредитна спілка припинила роботу, хоча на даний час не ліквідована. Відповідно до п. 2 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 р. позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, а також той факт, що [PERSON] на даний час не має можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, підстав накладення арешту на її майно немає, а тому суд вважає за можливе задовольнити її позовні вимоги про зняття заборони. Щодо позовної вимоги про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису від 11.07.2006 року за № 3443575, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, врегульовані нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень» (№ 1952-IV від 01.07.2004 року, зі змінами; далі - Закон). Пунктом 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень» передбачено, що інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень», орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації. Згідно п. 5 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень» державний реєстратор відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до ч.1 ст.10 вищевказаного Закону державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону. Згідно чч.1, 2 ст. 11 Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Таким чином, враховуючи зазначене, встановлено, що заявлена вимога є передчасною, а тому в задоволенні позовної вимоги про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису від 11.07.2006 року за № 3443575, слід відмовити.

Outcome: partial