overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

08.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором б/н від 30.10.2012 року в розмірі 11669 грн. 06 коп. та судового збору. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачкою умов договору. У судове засідання представник позивача не зявився, при цьому просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. На заочний розгляд справи згоден. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. У звязку з чим суд за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В порядку передбаченому ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить наступного висновку. Як вбачається з договору № б/н від 30.10.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка порушила умови договору та має прострочену заборгованість. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідачка умови договору не виконала, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 31.12.2016 року складає: заборгованість за кредитом 498 грн. 77 коп., заборгованість за відсотками 7438 грн. 43 коп., заборгованість за пенею та комісією 2700 грн. 00 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил кредитного договору: штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) 531 грн. 86 коп., всього на загальну суму 11669 грн. 06 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача, який відповідачкою не спростований, отже підлягає стягненню. Враховуючи, що наведені обставини свідчать про невиконання відповідачкою зобовязань перед позивачем позов підлягає задоволенню. Також з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

08.02.2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дочкою повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 2015 року перебувала у офіційному шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання сторони мають дитину дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Всупереч вимогам статті 180 Сімейного кодексу України відповідач в добровільному порядку не надає кошти на утримання неповнолітньої дитини, хоча має таку можливість, оскільки має постійне місце роботи. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю. Відповідач до суду подав заяву, згідно якої позов визнає повністю, просить розглядати справу за його відсутності. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

08.02.2017 року позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 14.11.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 5\~800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 39\~935,38 грн. та судові витрати. В судове засідання ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.11.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 5 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 31.12.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 39\~935,38 грн., яка складається з: -5\~124,53 грн. заборгованість за кредитом; -29\~971,07 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; -2\~700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; -250,00 грн. штраф (фіксована сума); -1\~889,78 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

08.02.2017 року позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 16.04.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3\~500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 29\~088,37 грн. та судові витрати. В судове засідання ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.04.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 31.12.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 29\~088,37 грн., яка складається з: -3\~289,13 грн. заборгованість за кредитом; -21\~375,98 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; -2\~800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; -250,00 грн. штраф (фіксована сума); -1\~373,26 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

08.02.2018р. [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 16.10.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3701. Позовну заяву обґрунтовує тим, що від подружнього життя у них народились двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося. Після народження дітей поведінка та почуття відповідача по відношенню до позивачки погіршились. Внаслідок зловживання відповідачем алкогольними напоями між сторонами неодноразово виникали сварки та непорозуміння в присутності дітей, останній застосовував фізичну силу, ображав нецензурними словами.Вважає, що за таких обставин збереження сім'ї є неможливим, шлюб носить формальний характер. В судовому засіданні позивачка пояснила, що цей шлюб для неї перший, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, просила не змінювати прізвище на дошлюбне. Відповідач у підготовчому судовому засіданні визнав позов про розірвання шлюбу, проти примирення заперечив. Заслухавши учасників процесу, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 16.10.2007 року. Даний факт стверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.10.2007р. Від подружнього життя у сторін народилось народились двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що сторони з літа 2017 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Їх шлюб існує формально. Спору про поділ майна та місце проживання дітей не заявлено. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає до задоволення. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу не змінюється. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

08.02.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який зареєстрований 23.03.1991 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського райвиконкому міста Одеси, актовий запис про шлюб №311. Позивач [PERSON] до судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті Київського районного суду м.Одеси. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23 березня 1991 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського райвиконкому міста Одеси, актовий запис про шлюб №311, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини з 2007 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 704,80 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

08.02.2018 року [PERSON] звернулась до суду з заявою в якій просить встановити факт родинних відносин в тому, що [PERSON] [INFO], уродженка м.Красний Лиман Донецької області, яка померла 28 серпня 2014 року є рідною матір*ю її батька [PERSON] [INFO] , уродженця [INFO]. В судовому засіданні заявник наполягала на своїх вимогах з підстав зазначених у заяві, просила суд заяву задовольнити, та пояснила, що це їй потрібно для прийняття спадщини після смерті бабусі, бо у зв*язку з відсутністю свідоцтва про повторний шлюб її бабусі, вона не може іншим чином підтвердити свій родинний зв*язок з [PERSON]. Представник заявниці адвокат [PERSON]вважала, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні заявницею доведено , що [PERSON] є рідною матір*ю її батька [PERSON] і це забезпечить її право на отримання спадщини, а іншим чином заявниця не може захистити свої права бо документи в підтвердження родинного зв*язку було втрачено під час їх переїзду з Кавказу. Представник заінтересованої особи, будучі належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи , до судового засідання не з*явилась але подала заяву в якій просила справу розглядати за її відсутністю та рішення прийняти на розсуд суду. Свідок [PERSON] судові пояснила, що вона з 1996 року знайома з родиною [PERSON] як біженців з Кавказу, знала її дочок , одну з яких звали Олена і в неї є дочка [PERSON], прізвище якої до шлюбу було [PERSON]. Свідок [PERSON]судові пояснила, що [PERSON] доводиться їй племінницею батьком якої є [PERSON] та він є сином [PERSON], яка заявниці доводиться бабусею. Свідок [PERSON]судові пояснила, що [PERSON] доводиться їй онукою, батьком якої є [PERSON] а [PERSON] доводиться їй свахою , та її дочка [PERSON] є матір*ю [PERSON]. При цьому всі троє свідків на доданих до заяви копіях фотокарток показали хто на них зображений, а саме в тому чіслі [PERSON], прізвище якої до шлюбу було [PERSON], її мати [PERSON] та її бабуся [PERSON]. Судом при дослідженні письмових доказів встановлено: [PERSON] доводиться дочкою [PERSON], матір*ю якого зареєстровано [PERSON], яка померла 29 серпня 2014 року ( а.с.7-11). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді житлового будинку розташованого в м.Лиман по вул.Шкільна-24, від прийняття якої відмовився її син [PERSON], нотаріусом [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] у зв*язку з ненаданням документів підтверджуючих родинні зв*язки з померлою, а більше з будь-якими заявами до нотаріальної контори ніхто не звертався ( а.с.12-14,18,36). Заявниця дійсно , крім звернення до суду не може встановити факту родинних відносин між її батьком та її бабусею, оскільки інший порядок не передбачений діючим законодавством . В суду не викликає сумніву ствердження як самої заявниці так і свідків, що померла [PERSON] є рідною матір*ю [PERSON]. Таким чином, суд, оцінюючі пояснення заявника, свідків та досліджені в судовому засіданні письмові докази вважає встановленим факт в тому , що [PERSON] [INFO], уродженка м.Красний Лиман Донецької області, яка померла 28 серпня 2014 року є рідною матір*ю [PERSON] [INFO] , уродженця [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

08.02.2018 року [PERSON]звернулась до суду з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON]зазначила, що 21.12.2002 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб про, що Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1352. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Подружні відносини фактично припиненні з жовтня 2013 року, примирення та збереження сім'ї неможливе. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 21.12.2002 року уклали шлюб, про що Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, було зроблено відповідний актовий запис № 1352. Від шлюбу сторони мають дитину, доньку - [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження [NUMBER] від 08.02.2018 року) яка проживає разом з матір'ю, що не спростовувалось відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. З жовтня 2013 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сім'ї [PERSON] неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя. Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимог щодо відновлення дошлюбного прізвища та компенсації понесених судових витрат позивачем заявлено не було. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

08.02.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved