Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

07 квітня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 08.07.1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. [INFO] року від спільного шлюбу з відповідачем у сторін народилася дочка- [PERSON]. 31.03.2003 року їх шлюб був розірваний, дочка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Стан здоров'я дочки потребує достатнього фінансування. У серпні 2011 року дочка вступила на денне механічне відділення до Дніпропетровського коледжу ракетно-космічного машинобудування ДНУ ім. О.Гончара (ДКРКМ), що не дає їй можливості працювати. До досягнення дочкою повноліття відповідач сплачував аліменти на її утримання, будь-якої іншої матеріальної допомоги не здійснював. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів заробітку відповідача, починаючи з 03.04.2014 року до закінчення навчання до досягнення нею двадцяти трьох річного віку - у зв'язку з тим, яка з зазначених обставин настане першою. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково. До суду надав письмові пояснення, в яких зазначив, що має на утриманні ще одну малолітню дитину та матір. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, 08 липня 1995 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладання шлюбу Серії І-КИ № 298725 виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області (а.с. 3). Від подружнього життя сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області запис № 469 (а с. 7). 31 березня 2003 року сторони розірвали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська (а.с. 5). Дочка залишилася проживати разом з матір'ю і на даний час знаходиться на повному утриманні та матеріальному забезпеченні позивачки (а.с. 6). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч. З ст. 199 Сімейного Кодексу України право на звернення до суд) з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Довідки від 31 березня 2014 року № 149 [PERSON] дійсно є студентом третього курсу денного відділення коледжу. Форма навчання бюджет, закінчує навчання 30 червня 2015 (а.с. 9). [PERSON] є повнолітньою, яка не має свого доходу (від стипендії), знаходиться на утриманні своєї матері, яка на теперішній час мас скрутне матеріальне становище, тому суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дочки. Судом встановлено, що відповідач окрім повнолітньої [PERSON] має малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 693 (а с. 21). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд критично ставиться до пояснень відповідача, щодо знаходження на його утриманні матері пенсіонерки, оскільки зазначені пояснення відповідача не підтверджені належними доказами. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити позивачі в задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів з 03 квітня 2014 року, оскільки позов пред'явлено до суду 07 квітня 2014 року, що підтверджуєтеся відповідною відміткою суду (а.с. 1). Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, у відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, приймаючи до уваги матеріальне становище сторін, обов'язок надавати допомогу відповідачем та те, що у відповідача є ще одна дитина, що він частково обґрунтував свої прояснення у справі, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON], [INFO] (ІН [NUMBER]) аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання його повнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], на користь матері [PERSON], [INFO] (ІН [NUMBER]), починаючи стягнення з 07 квітня 2014 року і до закінчення навчання дитини, але не більш як до досягнення дитиною 23 років допустивши по справі негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. З ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. В решті заявлених позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial