Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

08.08.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22.02.2016 року померла мати позивача [PERSON]. Після смерті матері відкрилась спадщина на рухоме та нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Дмитрівка, вул. Южна, буд. 13, який належав спадкодавцю на підставі запису № 146 в по господарській книзі № 2 [PERSON] сільської ради та земельні ділянки. Житловий будинок було побудовано померлою до 05.08.1992 року та право власності в КП «БТІ» не зареєстровано. 25.08.2012 року за № 41 спадкодавець отримала рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради щодо оформлення права власності на зазначений житловий будинок, проте за життя не встигла подати його на державну реєстрацію у звязку із хворобою. Єдиним спадкоємцем після померлої матері є позивач, вона вчасно прийняла всю спадщину, що підтверджується отриманими свідоцтвами про право на спадщину на земельні ділянки, які розташовані на території [PERSON] сільської ради. На житловий будинок позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.06.2018 року у звязку із відсутністю належним чином зареєстрованого правовстановлюючого документу. Виходячи з викладеного виникла ситуація, за якої позивач не має можливості отримати правовстановлюючий документ на успадкований житловий будинок. У звязку із вищевказаними обставинами та для захисту своїх прав позивач вимушена звернутися до суду та просить визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок літ. «А-1», розташований за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Дмитрівка, вул. Южна, буд. 13, загальною площею 50,5 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай «Б», погріб «В», літня кухня «Г», сарай «Д», після померлої 22.02.2016 року [PERSON]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі Ордеру від 04.08.2018 року, до судового засідання не зявились, надали суду заяви з проханням справу розглянути за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.36, 72). Представник відповідача [PERSON] сільської ради про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не зявився, надав суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить справу розглянути без його участі (а.с.38). Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності зібрані та наявні у справі докази та письмові матеріали, надавши їм належну оцінку, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії V-НО № 478878 від 29.05.1984 року, виданого відділом ЗАГС [PERSON] сільської ради Словянського районного виконавчого комітету, [PERSON] народилась 22.12.1964 року та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу, [PERSON] після розірвання шлюбу було присвоєно прізвище «Бородихіна» (а.с.30). 07.07.1984 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб та після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище «Шматко», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІV-НО № 350575 від 07.07.1984 року, виданим відділом ЗАГСа м. Краматорська (а.с.12). 25.08.2012 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Словянського району Донецької області було прийнято рішення № 41 про оформлення права приватної власності на житловий будинок № 13 по вул. Южній, с. Дмитрівка, Словянського району, Донецької області, що належав [PERSON] (а.с.14). 32.02.2016 року у с. Дмитрівка Словянського району Донецької області [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 933105 від 25.02.2016 року, видане виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Словянського району Донецької області (а.с.11). Згідно довідок виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 24.04.2018 року, житловий будинок № 13 по вул. Южній у с. Дмитрівка, Словянського району, Донецької області відповідно до погосподарчої книги № 2 особовий рахунок № 146 значиться за [PERSON], яка була зареєстрована у вищевказаному будинку з 1959 року по день смерті 22.02.2016 року (а.с.13). 29.04.2018 року КП «БТІ» було виготовлено технічний паспорт на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який побудовано до 05.08.1992 року, у звязку із чим вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на підставі технічного паспорту вважається введеним до експлуатації (а.с.17,19-23). 02.06.2018 року державним нотаріусом Другої словянської державної нотаріальної контори Донецької області [PERSON] [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий 1424281000:02:000:0324, площею 0,2207 гектарів, в тому числі пасовища 0,2207 гектарів, яка розташована у Донецькій області, Словянський район, [PERSON] сільська рада (а.с.24-26). 02.06.2018 року державним нотаріусом Другої словянської державної нотаріальної контори Донецької області [PERSON] [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий 1424281000:02:000:0122, площею 4,7458 гектарів, в тому числі рілля 4,7458 гектарів, яка розташована у Донецькій області, Словянський район, [PERSON] сільська рада (а.с.27-29). Відповідно до звіту про оцінку майна від 25.07.2018 року оціночна (ринкова) вартість житлового будинку, без урахування ПДВ, складає 47\~323,00 гривень (а.с.31). Постановою державного нотаріуса Другої словянської державної нотаріальної контори [PERSON] від 02.06.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Дмитрівка, вул. Южна, 13 у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на вказане житло (а.с.18). Як вбачається з відповіді державного нотаріуса Другої словянської державної нотаріальної контори [PERSON] від 14.09.2018 року, після смерті [PERSON], померлої 22.02.2016 року до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON], була заведена спадкова справа № 178/2016 та 02.06.2018 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки, розташовані за адресою: Донецька область, Словянський район, [PERSON] сільська рада (а.с.43-71). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені уст. 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24 червня 1983 року № 4, якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розвязує питання про визнання права на спадкоємне майно. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину. Згідно із розясненнями Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, якщо протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця (ст. 1220 ЦК) спадкоємець, який постійно проживав разом з померлим на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від неї, після закінчення 6 місяців із часу відкриття він може одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, подавши відповідну заяву (ст.12961298 ЦК). З огляду на наведене, позовні вимоги ґрунтуються на законі та обставинах справи, що є підставою для задоволення позову та визнання за позивачем права приватної власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Дмитрівка, вул. Южна, 13, що належав [PERSON], померлій 22.02.2016 року.

Outcome: approved