Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

09.06.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в сумі 2 717 гривень 45 копійок. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 24.02.2020 року по 03.03.2020 року їх спільна дитина знаходилася на стаціонарному лікуванні в Одеській дитячій клінічній лікарні м. Одеси, де їй було зроблено операцію - аденотомію та тонзелоктомію. Враховуючи, що нею були понесені витрати на придбання ліків та обстеження дитини у розмірі 5 434 гривні 90 копійок, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків, просила стягнути з відповідача половину фактично понесених додаткових витрат, що становить 2 717 гривень 45 копійок. Відповідач від утримання сина у добровільному порядку ухиляється, тому вона вимушена звернутися до суду. Ухвалою судді від 11.06.2020 року справу призначено к розгляду у спрощеному позовному провадженні відповідно до ст.274 ЦПК України (а.с.22). Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні відповідач повідомлений належним чином. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, звернувшись із заявами про підтримання та визнання позову, відповідно, та розгляд справи у їх відсутність. Вивчивши і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов такого висновку. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і підставі доказів, поданих учасниками справи. Стаття 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, визначає, що держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини , крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною в п.18 постанови №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Сторона, що звертається до суду з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їх попереднє фінансування, повинна надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їх розрахунки та обґрунтування. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є позивач та відповідач у справі (а.с.8). 30.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між сторонами (а.с.7). Згідно витягу з історії хвороби [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Одеській дитячій клінічній лікарні м.Одеси з 24.02.2020 року по 03.03.2020 року (а.с.12). Як вбачається із наданих квитанцій, позивачка понесла витрати на придбання ліків та обстеження дитини у розмірі 5 434 гривні 90 копійок (а.с.11, 13-20). Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов`язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги статті 185 СК України, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення обох сторін, підлягає задоволенню, та стягненню з відповідача половину понесених позивачем додаткових витрат (5 434,90/2 = 2 717,45 гривень). Відповідно до статті 141 ЦПК України та згідно статті 9 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 гривні 80 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved