Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

10.03.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 6000,00грн., щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення ними повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 28 серпня 2004 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, зроблено запис № 1920. Від шлюбу у них народилися двоє дітей син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . З часом, спільне життя з відповідачем не склалося з причин, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, а тому у них виникали часті непорозуміння та сварки та бійки, яких нерідко були свідками діти. Сварки завжди виникали з ініціативи відповідача. У 2019 році вона з відповідачем разом не проживає. Коштів на утримання дітей відповідач не надає. З приводу надання коштів вона мала неодноразові розмови з відповідачем, але останній відмовляється надати кошти мотивуючи це тим, що дані кошти вона буду витрачати лише на себе. Крім того, на сьогоднішній день стан здоров`я їхнього сина є не задовільний. В листопаді 2020 році їх син знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «ЗУСДМЦ» з ознаками кардіогенного шоку , з діагнозом: гострий міокардит, асоційований Соvid - 19 (карідогенний шок , НК IV 11.2020) НК І NYНА 2. В подальшому їх син потребує постійного лікування. У зв`язку із тим, що відповідач не надає коштів на утримання доньки та сина добровільно, тому вона змушена звернутися з позовом до суду про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 13.05.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с.30). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її інтереси в суді представляв адвокат Черга Н.І., яка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що сторони по справі перебували у шлюбі з 28.08.2004. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02.06.2021 шлюб між ними розірвано. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія [NUMBER] від 09.11.2005 (а.с.22), серія [NUMBER] від 23.03.2012 (а.с.20). Діти проживають з матір`ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Кошти на утримання дітей [PERSON] не надає. В листопаді 2020 році їх син [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «ЗУСДМЦ» з ознаками кардіогенного шоку, з діагнозом: гострий міокардит, асоційований Соvid - 19 (карідогенний шок , НК IV 11.2020) НК І NYНА 2. В подальшому [PERSON] , [INFO] , потребує постійного лікування. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021рік», установлено у 2021 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів. Відтак, при визначенні розміру аліментів, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, майновий стан сторін, розмір їх доходів, стан здоров`я дитини. Зважаючи на викладене, та, враховуючи в сукупності, те, що обов`язок утримання дитини покладено на обох батьків, те, що діти проживають з матір`ю, те, що відповідач інших утриманців немає, є працездатний. Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення аліментів в розмірі 1/2 щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня звернення до суду. Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей є підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00грн.

Outcome: approved