Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

07 жовтня 2016 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 04.03.2009 року між ними та [PERSON] був укладений договір № DNL0AN02003069 згідно якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 54302,47 грн. на термін до 03.03.2016 року, який він зобовязався повернути. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором у [PERSON] станом на 22.09.2016 року має заборгованість 65944,68 грн. яка складається з наступного: 17125,39 грн. заборгованість за кредитом, 10582,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4906,30 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 29952,48 грн. штраф (фіксована частина) 250,00 грн., - штраф (процентна складова 3128,32 грн. В забезпеченні виконання зобовязання за договором № DNL0AN02003069 між позивачем [PERSON] був укладений договір поруки. Позивач вважає за необхідне стягнути з солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 65944,68 грн. за кредитним договором № DNL0AN02003069 від 04.03.2009 року та судові витрати (а.с.1-2). Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в який просив розглядати справу за його відсутності зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. \~\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином а саме через розміщення оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» (а.с. 66). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином а саме через розміщення оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» (а.с. 66). Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини. Згідно ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Суд встановив, що 04.03.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитно заставний договір № DNL0AN02003069 в результаті підписання якого [PERSON] отримала кредит в сумі 54302,47грн. (а.с. 20) 04.03.2009 року на підставі укладання договору № DNL0AN02003069 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки згідно якого кредитор надав боржнику суму 54302,47 гривень а боржник повинен виконати зобовязання з поверненням кредиту, наданого у вигляді: не відновлювана кредитна лінія в сумі 54302,47 гривень у строк з 04 березня 2009 року по 03 березня 2016 року. Відповідно до 4.4 Погашення заборгованості здійснюється, шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до статті 17.8 Договору, до складу яких входять платежі за винагороду (у випадку її наявності) процентами та Кредитом. Згідно п. 4.5 Для погашення заборгованості, банк відкриває позичальникові транзитний рахунок. Позичальник здійснює погашення заборгованості (включаючи виплату боргу за Кредитом, процентами, винагородою та усіма іншими платежами), шляхом внесення коштів на транзитний рахунок, з якого відповідні кошти списуються на користь банку. Відповідно до п. 14.3 У випадку порушення позичальником зобовязання щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого статтею 6.2.4 Договору позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 (однієї) гривні за кожний день прострочки. При цьому проценти за користування кредитом на суму такого простроченого платежу додаткового до вищевказаної пені не нараховуються. У встановлені договором строки [PERSON] порушила зобовязання в результаті чого станом на 22.09.2016 року утворилася заборгованість в сумі 65944,68 гривень, яка складається з наступного: 17125,39 грн. заборгованість за кредитом, 10582,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4906,30 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 29952,48 грн. штраф (фіксована частина) 250,00 грн., - штраф (процентна складова 3128,32 грн. (а.с. 3-6) Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 509, 525, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обовязок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. За змістом ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відповідач не виконав прийняті на себе відповідно до договору зобовязання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] особисто підписувала кредитний договір а [PERSON] підписувала договір поруки. Наразі кредитний договір відповідачем не оскаржується, судовим порядком останній не просить визнати його недійним, нікчемність цього договору матеріалами справи не підтверджена, а тому він має законну силу і сторони повязані взаємними правами та обовязками щодо його виконання, а отже в нього виникли зобовязання перед позивачем з їх повернення в розумінні ст. 11, 14 та 1054 ЦК України. Разом з тим, позивач зокрема просить суд стягнути із відповідачів 250,00грн. та 3128,32 грн. в якості фіксованої частини та процентної складової штрафів, заявляючи при цьому вимоги і про стягнення пені. Змістом ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки штраф і пеня є видами неустойки, а тому їх одночасне застосування є подвійним притягненням до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що суперечить ч. 1 ст. 61 Конституції України. Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення У звязку з такими обставинами, вимоги позивача в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають а в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязання за договором підлягає в задоволенню в сумі 17000,00 грн. Крім того, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір на користь позивача.

Outcome: partial