Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

08.09.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Із позову вбачається, що позивач з відповідачем по справі одружилися 27 лютого 2013 року та проживали однією сім'єю. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони разом не проживають. Сімейні стосунки між сторонами припинені. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо, на примирення з відповідачем позивач не згодна. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, зазначивши, що вона категорично наполягає на розірванні шлюбу, її рішення про розірвання шлюбу обмірковане, на примирення вона не згодна. Останнім часом відносини погіршилися, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, сімейні стосунки між ними припинені. Відповідач ніде не працює, родині не допомагає. Просить суд позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що він бажає зберегти родину та не бажає розірвання шлюбу. Клопотань з проханням надати час для примирення не заявляв. Просить відмовити у позові. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладання шлюбу сторони одружилися 27.02.2013 року та зареєстрували свій шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 86 (а.с. 6) Згідно копії свідоцтва про народження у сторін є син [PERSON] , [INFO]. (а.с. 7). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.107 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю. Останнім часом відносини погіршилися, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, сімейні стосунки між ними припинені. Відповідач ніде не працює, родині не допомагає, позивач не має наміру зберегти сім'ю та категорично наполягає на розірванні шлюбу. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved