Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

09 серпня 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 жовтня 1989 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Локачинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 32. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що у них різні характери, інтереси та погляди на життя. Між ними не існує взаєморозуміння. Наявні складнощі у спілкуванні призвели до неприязних відносин. Сімейні проблемні питання вирішуються шляхом конфліктів, сварок і скандалів. На даний час вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, домашнім побутом не пов'язані. Позивач вважає, що збереження сім'ї є неможливим, а формальна реєстрація шлюбу суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 14 жовтня 1989 року Локачинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 32. Судові витрати у справі просить залишити за нею. У судове засідання позивач не з'явилась, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Про поважні причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). У відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 14 жовтня 1989 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 107456 від 05 серпня 2016 року (а.с.3). Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO], які на даний час є повнолітніми (а.с.5). Подружнє життя сторін не склалося. Сторони не бажають налагодити подружні стосунки. Позивач стверджує, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Відповідач будь-яких клопотань до суду, в тому числі про надання строку для примирення з позивачем, заперечення проти позову, не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає до задоволення повністю. За клопотанням позивача витрати по сплаті судового збору у справі залишити за [PERSON]

Outcome: approved