Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

08 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину причепу марки «КРАЗ 8138», 1993 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належав на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] його батькові [PERSON] , який помер [INFO] також просив визнати на ним в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину причепу марки «КРАЗ 8138», 1993 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , на яку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 квітня 2011 року мала право його мати [PERSON] , яка померло [INFO] . На підтвердження позовних вимог вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, позивач і його мати успадкували після батька по Ѕ частці причепу марки «КРАЗ 8138» 1993 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належав на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданим та зареєстрованим за його батьком у МРЕВ м.Миргород Полтавської області 09 червня 1995 року. За життя, 14 квітня 2011 року відповідною нотаріально посвідченою заявою його мати [PERSON] надала свою згоду на реєстрацію її частки успадкованого причепу на ім`я позивача, проте в силу певних обставин пов`язаних з втратою оригіналу Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] належного батьку така реєстрацію позивачем не була проведена. [INFO] мати позивача [PERSON] померла. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина на належну їй Ѕ частку причепу «КРАЗ 8138», 1993 року випуску, успадковану після смерті чоловіка. З метою реалізації своїх спадкових справ позивач звернувся до Першої миргородської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері та батька, де було заведено спадкову справу №60/2015. Постановою державного нотаріуса Бобир О.Ю. від 03 жовтня 2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спадкового майна з посиланням на відсутність документу, що підтверджує право власності матері на Ѕ частку спадкового майна. Виниклі обставини перешкоджають позивачу в реалізації його спадкових прав, у зв`язку з чим він звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 11 жовтня 2019 року відкрито провадження у даній справи з призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 19-20). 13 січня 2020 року протокольною ухвалою справу було призначено до судового розгляду (а.с.26). В судове засідання позивач [PERSON] на виклик суду не з`явився, до суду подав заву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.29). Представник відповідача Миргородської міської ради Полтавської області Синельник Н.А., що діє на підставі відповідної довіреності (а.с. 25) в судове засідання не з`явилася до суду подала заяву, в якій проти задоволення позову не заперечувала, справу просила розглянути без її участі (а.с.24). Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] в м.Полтава помер [PERSON] - батько позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про народження (а.с.4,5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на причеп марки «КРАЗ 8138» 1993 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданим та зареєстрованим за [PERSON] у МРЕВ м.Миргород Полтавської області 09 червня 1995 року (а.с.8). Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина і син, які у встановленому порядку подали заяву до Першої миргородської державної контори про прийняття спадщини і отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку причепа марки «КРАЗ 8138» 1993 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , крім того мати позивача [PERSON] своєю нотаріально посвідченою заявою дала згоду на реєстрацію причепа марки «КРАЗ 8138» 1993 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] одержаного нею в Ѕ частці згідно свідоцтва про право на спадщину від 14.04.2011 року за реєстровим №2-515 на ім`я [PERSON] (а.с. 6,7,9). Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Позивач у встановленому законом порядку звернувся до Першої миргородської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але нотаріус своєю постановою від 032 жовтня 2019 року відмовив останньому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку причепу у зв`язку з відсутність правовстановлюючого документу (а.с.13). Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом приймається до уваги, що відповідно до пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого і визнання права власності. Як вбачається з матеріалів справи, за життя мати позивача [PERSON] право власності на Ѕ частку причепа марки «КРАЗ 8138» 1993 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належав [PERSON] у встановленому законом порядку не зареєструвала. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом після померлої матері, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (свідоцтва про реєстрацію). Враховуючи те, що причіп марки «КРАЗ 8138» 1993 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] згідно листа ТСЦ МВС №5344 значиться зареєстрованим за [PERSON] (а.с.33), а після його смерті відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 14 квітня 2011 року державним нотаріусом Першої миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю., зареєстрованих в реєстрі за №№ 2-514, 2-515 відповідно, [PERSON] та [PERSON] не встигли зареєструвати причеп у встановленому законом порядку, суд вважає встановленим факт належності померлій [PERSON] Ѕ частки спірного майна, а позивач, який є спадкоємцем за законом та прийняв спадщину у встановленому законом порядку, проте, позбавлений права оформити право власності на спадщину у позасудовому порядку, а тому є підстави для визнання за [PERSON] права власності на зазначене вище майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджують право власності спадкодавця на спірне спадкове майно, перешкоджає позивачу [PERSON] оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved