Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

09.07.2019 [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту смерті,в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м.Брянка Луганської області,причина смерті дифузний кардіосклероз. Заяву обґрунтовує тим, що померлий [PERSON] є її братом .Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки місце смерті є тимчасово окупованою територією України. Встановлення цього факту необхідно заявнику для отримання допомоги на поховання, тому вона змушена звернутися до суду для встановлення факту смерті брата . Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.07.2019 року прийнято до розгляду дану заяву, відкрито провадження у зазначеній справі та призначено до розгляду у судовому засіданні за правилами окремого провадження. У судове засідання заявник не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала (а.с. 20). Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Антрацитівському району та в містах Антрацит і Первомайськ Головного територіального управління юстиції у Луганській області\~ в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, письмових пояснень по суті заяви та заперечень проти її задоволення не надав. Суд, дослідивши й оцінивши представлені письмові докази по справі в їх сукупності дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 1\~ст. 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України . Судом встановлено, що заявник та [PERSON] є сестрою та братом (свідоцтва про народження-а.с.12,13). Згідно відмови у проведенні державної реєстрації смерті відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~по Антрацитівському\~району та\~в містах\~Антрацит і\~Первомайськ Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Луганській області\~заявнику відмовлено в реєстрації смерті [PERSON] оскільки заявником для підтвердження факту смерті предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та не відповідає встановленій формі документів відповідно до чинного законодавства України (а.с. 6) Відповідно до\~Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015\~визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до\~Закону України\~«Про особливий\~порядок місцевого\~самоврядування в\~окремих районах\~донецької та\~Луганської областей» \~запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до\~Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»\~тимчасово, на три роки з дня набрання цим Законом чинності, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (далі - окремі райони Донецької та Луганської областей). Відповідно\~Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» № 252-VIII від 17.03.2015, до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей, в яких відповідно до\~Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»\~тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї\~Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року. Таким чином, місто Брянка Луганської області розташоване на тимчасово окупованій території Луганської області. Заявником надано суду медичне свідоцтво про смерть [PERSON] , видане 05.03.2019 року відділом запису актів громадянського стану Брянківського міського управління юстиції \~ОРДЛО ,відповідно до якого, [PERSON] помер [INFO] в місті Брянка (а.с. 16). Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих\~defacto\~органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд дійшов висновку застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування). В ході розгляду справи судом не встановлено будь-якого умисного порушення заявником, яка є громадянкою України, законодавства України та нормативних актів України після смерті її брата в частині належного повідомлення компетентних органів про даний факт, його належного фіксування, реєстрації, тощо. Неможливість отримати у місті Брянка Луганської області необхідні документи для реєстрації факту смерті, виникла в зв`язку з проведенням на окремих територіях Донецької та Луганської областей України операції Обєднаних сил та розташування цього міста на тимчасово окупованій території України. Факт, який просить встановити заявник, має для неї юридичне значення, оскільки необхідний для проведення державної реєстрації акту смерті її брата. Таким чином, суд дійшов висновку, що існують всі підстави для встановлення факту смерті [PERSON] ,який помер [INFO] в місті Брянка Луганської області. Таким чином, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню повінстю.

Outcome: approved