overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

09.01.2018 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON] ), [INFO] , укладено шлюб у Приморському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 24. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Оскільки відповідечем не було подано відзиву на позову, то суду приймає до уваги лише письмові докази позивача та вважає їх обгрунтованими. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини починаючи з березня 2018 року, родина розпалась остаточно і в подальшому збережена бути не може. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

09.01.2018 року позивач [PERSON], [INFO], що зареєстрована: [INFO], звернулась в суд з позовом до [PERSON] , [INFO], що мешкає: [ADDRESS], про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що збереження родини неможливе. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 12.02.2018 року цивільна справа прийнята до провадження судді Салтан Л.Г. , призначено підготовче судове засідання на 12.03.2018 року о 08-20 год. Ухвалою суду від 12.03.2018 року закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду на 10.04.2018 року. 10.04.2018 року, 04.05.2018 року сторони у судове засідання не зявились, причину відсутності суду не повідомили, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином. Від відповідача повідомлень щодо причин її відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та заперечень проти позову до суду не надходило. Позивач надала суду заяву щодо розгляду справи у її відсутність, зазначивши, що не заперечує проти розгляду заочного розгляду справи. У відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі по наступним підставам. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.06.1996 року Хортицьким відділом РАГСУ м.Запоріжжя, актовий запис №142. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені через те, що в родині відсутнє взаєморозуміння у вирішенні життєво важливих питань, різноманітних поглядів на сімейне життя, сторони втратили друг до друга почуття любові і поваги, примирення між ними неможливо. У відповідності до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, крім того, жодною із сторін не доведено можливість збереження родини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

09.01.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 30.04.1999 року. Від даного шлюбу мають двох дітей сина [PERSON] та доньку Аліну. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 30.04.1999 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №044304 від 30.04.1999 року, актовий запис №77. Від даного шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку Аліну, [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з 2010 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодний, відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

09.01.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення нею повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який розірвано 9 березня 2016 року відповідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Від сумісного життя мають дитину сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В поданій до суду заяві позивач просила розглянути справу у підготовчому засіданні за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав. За таких обставин, при визнанні позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому засіданні, відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 березня 2016 року. 10 листопада 2008 року від сумісного життя народився син [PERSON], згідно свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 04.12.2008 року, актовий запис № 1170. На даний час дитина проживає разом із матір»ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач не оспорює обставини, викладені у позові та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Згідно зі ст.180 СК України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

09.01.2018 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що 22.02.2013 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, актовий запис № 114. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить її інтересам, спір про поділ майна відсутній. Ухвалою суду від 19.02.2018 року у справі призначено підготовче судове засідання. До підготовчого судового засідання позивач подав заяву про те, що позов підтримує повністю, просила його задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідач до підготовчого судового засідання подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4\~ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22 лютого 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №114, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-ВК № 420122. Дітей від шлюбу не мають. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. За змістом ст.ст.3,4та5 СК України особи, які перебувають у шлюбі, створюють сімю і державою здійснюється визначені законом заходи з її охорони. Враховуючи відсутність з боку обох сторін заперечень проти задоволення позову, небажання подружжя зберегти шлюб, відсутність спору про поділ спільного майна, суд приходить до висновку, що примирення сторін неможливе, подальше збереження шлюбу інтересам подружжя не відповідатиме. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не ставить питання про зміну прізвища, таким чином суд вважає за доцільне залишити [PERSON] прізвище «Волошинова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

09.01.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 01.11.2011 р. н., посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. Ухвалою суду від 14.03.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій розяснено відповідачу, право подати відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Станом на 08.05.2018 року відповідач із клопотаннями чи заявами до суду не звертався, хоча позовну заяву з доданими до неї матеріалами отримав 20.03.2018 року, згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, яке надійло до суду 07.05.2018 року. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], 01.11.2011 р. н., яка проживає разом з позивачкою, а тому він зобов'язаний приймати участь в її матеріальному забезпеченні. Стан здоров'я і матеріальне становище відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. У зв'язку із тим, що відповідач офіційно ніде не працює, проте має стабільний високий дохід, аліменти з нього слід утримувати в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

09.01.2018 року позивачка [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 22 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 265, від 22 лютого 2014 року. Позивач зазначила, що [INFO] у даному шлюбі народилася донька [PERSON]. В позовній заяві позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що подружні стосунки між ними не підтримуються, у них з відповідачем різні характери, погляди на життя, примирення між ними неможливе, шлюб має формальний характер. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Коваленко О.Б. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 17.01.2018 року відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено судове засідання. На дату розгляду справи позивач [PERSON] надала до суду заяву, в якій позов підтримала, та просить розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, надав до суду заяву, в якій висловив згоду щодо розірвання шлюбу, просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв'язку з цим судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 22 лютого 2014 року, шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 265 від 22 лютого 2014 року. Під час перебування у шлюбі народилася спільна малолітня донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що подальше спільне життя жінки - [PERSON] та чоловіка - [PERSON] суперечить інтересам позивача, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть; даний факт має істотне значення. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються, подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

09.01.2018р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог він зазначив, що між сторонами був укладений кредитний договір б/н від 05.09.2013р., по якому [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. У порушення умов договору відповідач вказані зобов'язання належним чином не виконав у зв'язку із чим станом на 23.10.2017р. виникла заборгованість у розмірі 105990грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 6034,33грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 99955,67грн. Представник позивача у судове засідання не з'явися, надавши заяву, де просить справу розглянути в його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав. У зв'язку із чим, судом ухвалене рішення про заочний розгляд справи. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору б/н від 05.09.2013р. укладеного між позивачем та відповідачем, останньому надано грошові кошти у розмірі 4000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач в порушення ст. 526 Цивільного кодексу України та умов договору, своїх зобов'язань не виконав, що призвело до створення заборгованості перед позивачем. Згідно розрахунку доданого до матеріалів справи, заборгованість станом на 23.10.2017р. становить 105990грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 6034,33грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 99955,67грн., яка і підлягає стягненню в судовому порядку. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

09.01.2018р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог він зазначив, що між сторонами був укладений кредитний договір б/н від 22.05.2012р., по якому [PERSON] отримав кредит у розмірі 5300грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. У порушення умов договору відповідач вказані зобов'язання належним чином не виконав у зв'язку із чим станом на 30.09.2017р. виникла заборгованість у розмірі 103558,89грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5094,25грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 94014,64грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4450грн. Представник позивача у судове засідання не з'явися, надавши заяву, де просить справу розглянути в його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав. У зв'язку із чим, судом ухвалене рішення про заочний розгляд справи. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору б/н від 22.05.2012р. укладеного між позивачем та відповідачем, останньому надано грошові кошти у розмірі 5300грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач в порушення ст. 526 Цивільного кодексу України та умов договору, своїх зобов'язань не виконав, що призвело до створення заборгованості перед позивачем. Згідно розрахунку доданого до матеріалів справи, заборгованість станом на 30.09.2017р. становить 103558,89грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5094,25грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 94014,64грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4450грн., яка і підлягає стягненню в судовому порядку. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved