Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

07.12.2016р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] і [PERSON], обґрунтовуючи вимоги тим, що 23.08.2013р. між ним та [PERSON] було укладено договір про отримання обладнання в системі LeaseІT №120488015, згідно якого йому надано в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання - коляску Geoby C879CR-R351, за яку [PERSON] зобов'язався сплачувати позивачу щомісячні орендні платежі на умовах і в порядку, встановленому цим договором та Правилами отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseІT, які є невід'ємною частиною зазначеного договору. Крім того, для забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором між позивачем і [PERSON] 02.09.2013р. укладено договір поруки за клієнта в системі LeaseIT №120488015. Відповідач [PERSON] своїх грошових зобов'язань за договором №120488015 від 23.08.2013р. не виконав, внаслідок чого відповідно до умов п.5.4.2 цього договору та п.14.2 Правил станом на 08.11.2016р. йому нарахована плата за прострочення щомісячних платежів в сумі 24710,18грн., а також 1205,40грн. компенсації вартості наданого обладнання та за прострочення виконання грошового зобов'язання відповідно до положень ст.625 ЦК України нараховані втрати від інфляції в сумі 1053,63грн. і 3% річних в сумі 95,39грн., а всього заборгованість станом на зазначену дату складає 27064,60грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду клопотання, в якому позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просив розглянути за його відсутності (а.с.7, 46). Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явилися повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток (а.с.59, 60, 62, 64), про причини своєї неявки суд не повідомили, відзив на позов, а також заяви про розгляд справи за їх відсутністю не подали. За таких обставин, враховуючи повторну неявку відповідачів, повідомлених належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, прийшов до наступного. Встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 23.08.2013р. було укладено договір про отримання обладнання в системі LeaseІT №120488015, відповідно до умов якого [PERSON] надано в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання - коляску Geoby C879CR-R351, за яку він зобов'язався сплачувати позивачу щомісяця в строк до 20 числа поточного місяця орендні платежі на умовах і в порядку, встановлених цим договором та Правилами отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseІT (надалі - Правила), які є невід'ємною частиною зазначеного договору (а.с.18-19). Факт передачі позивачем відповідачу [PERSON] зазначеного обладнання підтверджується актом приймання-передачі майна №120488015 від 02.09.2013р. (додаток до договору про отримання обладнання в системі LeaseІT №120488015 від 23.08.2013р.) (а.с.34). В забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за вказаним договором між позивачем і відповідачем [PERSON] 02.09.2013р. укладено договір поруки за клієнта в системі LeaseIT №120488015, згідно якого остання (за договором - поручитель) несе разом з [PERSON] солідарну відповідальність у тому ж розмірі, що і останній за належне та у повному обсязі виконання ним своїх зобов'язань за договором про отримання обладнання в системі LeaseІT №120488015 від 23.08.2013р. (а.с.20). Свої зобов'язання за договором відповідач [PERSON] не виконує, внаслідок чого станом на 08.11.2016р. за ним виникла заборгованість в сумі 27064,60грн., у тому числі: - плата за прострочення щомісячних платежів в сумі 24710,18грн., яка нарахована відповідно до умов п.5.4.2 договору №120488015 від 23.08.2013р. та п.14.2 Правил станом на 08.11.2016р., що підтверджується Структурою грошових нарахувань та надходжень №2016110807 від 08.11.2016р. (клієнт: [PERSON], особовий рахунок в системі LeaseІT [NUMBER]) (а.с.35); -компенсація вартості наданого обладнання в сумі 1205,40грн.; -втрати від інфляції в сумі 1053,63грн. і три проценти річних в сумі 95,39грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання відповідно до положень ст.625 ЦК України нараховані, що підтверджується розрахунками суми сукупного індексу інфляції (за період грудень 2013 року - червень 2016 року) (а.с.5) та суми 3% річних (за той же період) (а.с.6). Як встановлено п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 цього Кодексу є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.509, ч.1 ст.525 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 цього Кодексу визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Так, за змістом ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.610, ч.1 ст.611 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, що витікають з договору лізингу, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов'язань за договором про отримання обладнання в системі LeaseІT №120488015 від 23.08.2013р., тому згідно ч.1 ст.612 ЦК України він вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, внаслідок чого відповідно до ч.1 ст.611 цього Кодексу настають правові наслідки, встановлені п.5.4.2 цього договору та п.14.2 Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseІT, згідно яких йому нарахована плата за прострочення щомісячних платежів в сумі 24710,18грн.; крім того, порушення відповідачем грошового зобов'язання потягло за собою наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що надані позивачем розрахунки плати за прострочення щомісячних платежів (Структура грошових нарахувань та надходжень), суми сукупного індексу інфляції та суми 3% річних є належними доказами підтвердження наявності вказаної заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем, яка станом на день розгляду справи ним не сплачена і не спростована. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем [PERSON] не спростовані. Крім того, як зазначено ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оскільки зобов'язання [PERSON] за договором про отримання обладнання в системі LeaseІT №120488015 від 23.08.2013р. забезпечені порукою [PERSON] за договором поруки за клієнта в системі LeaseIT №120488015 від 02.09.2013р., згідно з яким відповідач [PERSON] несе разом з [PERSON] солідарну відповідальність у тому ж розмірі, що і [PERSON], тому суд дійшов висновку щодо обґрунтованості правових підстав про стягнення з відповідачів [PERSON] і [PERSON] в солідарному порядку заборгованості в сумі 27064,60грн. за невиконання договірних зобов'язань, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Також, враховуючи, що ухвалою цього суду від 13.07.2017р. за заявою позивача йому було відстрочено сплату судового збору за подання цієї позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі, та оскільки в установлений судом строк судові витрати позивачем не сплачені, суд стягує з відповідачів згідно ч.ч.1, 2 ст.133, ч.2 ст.136, ч.1 ст.141 ЦПК України, з урахуванням положень ч.1, п.1 розд.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», в дохід держави судовий збір в сумі 1762грн. в рівних долях, тобто по 881грн. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved