Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

08.10.2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 24.07.2013 року відповідач, як фізична особа підприємець, звернувся до позивача із заявою про відкриття поточного рахунку. Відповідачу згідно договору банківського обслуговування №б/н від 24.07.2013 року було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок №26007053122343 в електронному виді через встановлені засоби електронного звязку банку та клієнта у розмірі 3000 грн. 20.11.2015 року відповідачем була припинена господарська діяльність. Однак припинення господарської діяльності не звільняє відповідача, як фізичну особу, від зобовязань за укладеним договором. Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 07.06.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 26968,24 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 22.10.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому порядку. У відповідності до положень ст.ст.280-281 ЦПК України, суд 13.11.2018 року постановив протокольну ухвалу про розгляд справи на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 24.07.2013 року відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та відповідну заяву на відкриття рахунку. Підписанням вказаної заяви відповідач ствердив, що ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на інтернет-сайті позивача. Вказане підтверджує приєднання відповідача до кредитного договору. В звязку із зазначеним, відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок №26007053122343 в електронному виді через встановлені засоби електронного звязку банку та клієнта у розмірі 3000 грн., що підтверджується виданою АТ КБ «Приватбанк» довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів від 24.07.2018 року №08.7.0.0.0/180724171528. 20.11.2015 року відповідачем була припинена господарська діяльність, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Кредит [PERSON] було надано, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за договором станом на 07.06.2018 року, який доданий до матеріалів справи. Позивач по справі обовязки, покладені на нього договором, виконав та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Відповідно до ст.ст.51, 52, 598-609 ЦК України однією з особливостей підстав припинення зобовязань для фізичної особи -підприємця є те, що у випадку припинення фізичної особи підприємця (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобовязання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за ним як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестала існувати. Фізична особа підприємець відповідає за своїми зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Отже, вимоги кредиторів фізичної особи підприємця, чия діяльність була припинена, можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 №6-125цс13. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст.525, 526, 546, 549, 611 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідач зобовязався використовувати кредит на цілі, зазначені у п.3.18.1.1 Умов та правил надання банківських послуг (надалі - Умов) (п.3.18.2.2.1), сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно п.3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3 (п.3.18.2.2.2), повернути кредит у строки, встановлені п.п.3.18.1.10, 3.18.2.3.4, 3.18.2.2.17 (п.3.18.2.2.5): згідно з п. 3.18.2.2.7 відповідач зобовязався сплатити Банку винагороду відповідно до п.п.3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6, 3.18.4.11. Відповідно до п. 3.18.2.3.4. позивач має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування, вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі. При необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню (п.3.18.4.1.2). У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобовязання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобовязань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь якого з грошових зобовязань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами, клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення (п. 3.18.4.1.3). Відповідач належним чином зобов'язання за договором не виконував, в результаті чого відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 24.07.2013 року, станом на 07.06.2018 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 26968,24 грн., в тому числі: 2999,96 грн. заборгованості за кредитом, 7485,90 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 4061,15 грн. заборгованості по комісії та 12421,23 грн. заборгованості за пенею. Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог укладеного договору відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов'язання, допустив прострочену заборгованість, яка підлягає стягненню з нього. Незважаючи на те, що відповідач припинив господарську діяльність, проте зобов'язання [PERSON] за укладеними договорами не припинилися, а залишаються за ним як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати, а фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, що підтверджується приписами ст.ст.51, 52, 598-609 ЦК України, а також узгоджується з висновком, викладеним в постанові [PERSON] Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №338/180/17. За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, в звязку з чим підлягають до задоволення. Судові витрати, сплачені позивачем при зверненні до суду, суд вважає необхідним в силу ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі\~викладеного,\~відповідно до\~ст.ст.\~51,\~52,\~525,\~526,\~546,\~549,\~598-609,\~611,\~1054,\~1056-1\~ЦК України,\~

Outcome: approved