Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

08.11.2016 позивач [PERSON] в особі свого уповноваженого представника [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просить визнати їх з відповідачем спільною сумісною власністю та виділити їй у власність ? частину квартири [ADDRESS], іншу ? частину квартири залишити у власності відповідача (а.с.2-3). До початку розгляду справи по суті представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог та просить суд крім зазначеної частки квартири виділити їй у власність рухоме майно: холодильник Zanussi, пральну машину LG; залишити у власності відповідача рухоме майно: телевізор Orion, компютер Emachines, монітор LG та колонки Genіus, а також покласти на відповідача всі судові витрати по справі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 червня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. В шлюбі ними була придбана квартира, а також зазначене позивачем рухоме майно, яке вона вважає спільною сумісною власністю подружжя. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги повністю підтримав, а також просив врахувати вимоги чинного процесуального законодавства та повернути позивачу сплачений судовий збір, оскільки відповідачем надано висновок оцінювача щодо ринкової вартості спірної квартири. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги в частині поділу майна повністю визнали, в частині судових витрат просять врахувати визначену оцінювачем вартість спірної квартири, яка є значно нижчою, ніж зазначена позивачем при визначенні ціни позову та сплаті судового збору. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, повноваження представників, суд вважає, що для задоволення позову є всі підстави. У судовому засідання встановлено, що сторони [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Марченко) [PERSON] , [INFO], перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2008 року по 12 грудня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії І-БК №087055 від 27 червня 2008 року та копією рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 01 грудня 2016 року, ухваленого у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів (а.с.4,18-21). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO], що було встановлено вищевказаним рішенням Дніпровського районного суду м.Києва, яким було стягнуто аліменти з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дочки [PERSON], в розмірі ? частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 30 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.18-21). Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 32307727 від 16.01.2015 року за відповідачем [PERSON] на праві приватної власності зареєстрована квартира [INFO] (а.с.6). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 32308009 від 16.01.2015 вбачається, що державна реєстрація права власності за відповідачем на спірну квартиру здійснена 16.01.2015 року (а.с.7). Сторонами визнано той факт, що право власності на квартиру набуто в період шлюбу на підставі договору про інвестування у будівництво, та що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно з висновком про вартість квартири, складеним ПП «Європроспект» ринкова вартість спірної квартири станом на 20.12.2016 року становить 453800,00грн. (а.с.26) і дана вартістю представником позивача не оспорюється. Також сторонами визнано той факт, що в період шлюбу також набуте рухоме майно зазначеною позивачем вартістю, а саме: холодильник Zanussi вартістю 4500,00грн., пральну машину LG вартістю 4000,00грн., телевізор Orion вартістю 3000,00 грн., компютер Emachines вартістю 3000,00грн., монітор LG вартістю 2000,00грн., колонки Genіus вартістю 500,00грн.. Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до змісту частин 1, 2, 3 статті 61 Сімейного кодексу України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частиною 1 статті 69, частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до вимог частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частиною 1 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З урахуванням викладеного, а також, враховуючи, що зазначене в позовній заяві майно було набуто під час перебування сторонами у зареєстрованому шлюбі та що на момент розгляду справи сторонами досягнуто згоди щодо поділу вказаного майна у запропонований позивачем спосіб, який не порушує чинного законодавства, а також прав та інтересів інших осіб, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а також враховуючи встановлену в судовому засіданні визнану сторонами та підтверджену висновком субєкта оціночної діяльності вартість спірної квартири 453800,00грн.суд приходить до висновку, що судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2354 гривні, тобто 1% від ціни позову дійсної вартості ? частини спірного майна яка становить 235400грн. ((453800+17000)/2)), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена позивачем сума судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved