Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

10.05.2016 року позивач звернулась в суд з позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на користь дочки [PERSON] за минулий час (останні три роки) у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму в місяць для дитини відповідного віку. Зобовязати ВДВС Червоноградського МУЮ направити у Червоноградський міський суд Львівської області розрахунок розміру аліментів, які підлягають до стягнення за минулий час з відповідача. Вимоги обгрунтовані тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них народилась дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20.11.2015 року з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму в місяць для дитини відповідного віку, на утримання дочки, починаючи з 25.09.2015 року і до повноліття дитини. 01.12.2015 року зазначене рішення набрало законної сили. Відповідач жодних коштів на утримання дитини не надавав, лише 18.11.2015 року було переказано кошти у сумі 1000 грн. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, подала суду заяву, у якій просить справу розглядати за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставин справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом установлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20.11.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму в місяць для дитини відповідного віку, на утримання дочки [PERSON], [INFO], починаючи з 25.09.2015 року і до її повноліття. Позивач просить стягнути аліменти за останні три роки, тобто за період з 10.05.2013 року по 10.05.2016 року, якщо врахувати, що позов подано 10.05.2016 року, однак із вищевказаного рішення суду вбачається, що аліменти були стягнуті з відповідача починаючи з 25.09.2015 року. Згідно зі ст. 60, ч. 1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Проте позивачем не подано суду доказів видачі їй виконавчого листа про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини та предявлення такого до виконання в орган ДВС, у звязку з чим не доведено наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 СК України, як підстави для задоволення позову. Крім того, з позовом про стягнення аліментів позивач звернулася 25.09.2015 року. Клопотання позивача про зобовязання ВДВС Червоноградського МУЮ направити суду розрахунок розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача за минулий час, задоволенню не підлягає, оскільки позивачем, з огляду на вище встановлені обставини, не доведено наявність у державного виконавця підстав для нарахування заборгованості на підставі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України позивачем не доведено існування у неї складнощів для самостійного отримання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, а звернення до суду з цим клопотанням без попереднього самостійного вжиття відповідних заходів є намаганням перекласти на суд тягар збирання доказів у справі, що суперечить засадам змагальності сторін у цивільному судочинстві (ст. 10 ЦПК). Щодо посилання позивача на ст. 191 СК України, судом ураховано, що за приписами її ч. 2 аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх отримати у зв'язку з ухиленням від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Проте позивачем не подано доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливості їх одержання у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Отже, у задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю обставин, передбачених законом, як підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed