Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

08.10.2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулися [PERSON] , [PERSON] з позовом до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 25.02.2021 року, просить суд: - визнати протиправними дії Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про зняття з 27.03.2018 року [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] ; - зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради внести дані про скасування зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] , до реєстру територіальної громади; - визнати протиправними дії Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо зняття з 27.03.2018 року [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] ; - зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради внести дані про скасування зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] , до реєстру територіальної громади. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням їх уточненої редакції, позивачі зазначили, що вони ніколи не звертались до відповідача з заявами про зняття їх з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , відповідних довіреностей на це іншим особам вони не надавали, жодних рішень судів щодо їхнього виселення або визнання їх такими, що втратили право користування квартирою не було. При цьому, за поясненнями позивачів такої підстави для зняття з реєстрації місця проживання, як відчуження нерухомого майна, чинне законодавство не містить. Також, за поясненнями позивачів, через численні порушення норм чинного законодавства під час проведення державної реєстрації права власності рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2018 року, справа № 203/101/18, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.02.2019 року, було скасовано рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 01.12.2016 року про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»). Тому, єдиним законним власником квартири є позивач [PERSON] . Як зазначили позивачі, відповідач вчинив протиправні дії, знявши їх з реєстрації місця проживання. Відповідач, не погодившись з позовними вимогами, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачі були зняті з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , бо вони втратили право користування житловим приміщенням, у зв`язку з відчуженням житла, відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання від 02.03.2016 року за № 207. Так, 27.03.2018 року до відповідача звернувся власник житла ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про зняття з місця реєстрації позивачів. Також відповідач звернув увагу на те, що не зрозуміло чому, позивачі як власники житла, не звернулись до нього для реєстрації права власності та реєстрації місця проживання. Тим більше, що рішеннями судів право власності на квартиру було повернуто позивачу [PERSON] , а у Державному реєстрі відсутні відомості щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] . У відповіді на відзив позивачі, окрім зазначеного вище, вказали, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням. Таким чином, як зазначили позивачі, у відповідача були відсутні правові підстави для їх зняття з реєстрації місця проживання. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що право власника на користування жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок (квартиру), а із припиненням права власності втрачається і право користування таким приміщенням. Отже, як зазначив відповідач, у разі звернення нового власника житла або його представника із заявою про зняття з реєстрації осіб, місце проживання яких зареєстроване за адресою такого житла, з документами, що посвідчують особу як представника, а також документами, що свідчать про відчуження житла, здійснюється зняття з реєстрації місця проживання осіб, місце проживання яких зареєстроване у такому житлі. Тому, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні представник позивачів підтримав заявлені позовні вимоги, з урахуванням їх уточненої редакції, у повному обсязі та пояснив обставини звернення до суду з позовом таким чином, як про це зазначено вище. Представник відповідача зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та просить суд відмовити у їх задоволенні, мотиви заперечень пояснила суду таким чином, як про це зазначено у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив. Також під час судового засідання представник відповідача пояснила, що відповідач за кожним зверненням нових власників житлових приміщень безперешкодно знімає з реєстрації місця проживання зареєстрованих у них осіб, з наданням відповідних документів на підтвердження права власності. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 03.11.2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Під час розгляду справи по суті судом були заслухані пояснення учасників справи, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. 25.02.2021 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). У квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: з 16.10.2006 року - [PERSON] , а з 28.08.2006 року - [PERSON] (а.с.13-14). 25.11.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Вдовіною Л.Л. було здійснено запис про право власності № 17759232 від 25.11.2016 року 17:45:25 щодо квартири за адресою: [ADDRESS] , за новим власником - ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.75-76, 91-92). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2018 року у цивільній справі № 203/101/18 було скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л., індексний номер: 32670063 від 01.12.2016 року 15:26:30, про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (номер запису про право власності 17759232, дата та час державної реєстрації - 25.11.2016 року, 17:45:25) (набрало законної сили станом на 06.02.2019 року) (а.с.17-19). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.02.2019 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2018 року у цивільній справі № 203/101/18 - залишено без змін (а.с.20-22). 07.06.2019 року державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Чуб А.Л. були прийняті довідки за № 7273 та № 7274 про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 27.03.2018 року, у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання відчуження нерухомого майна (а.с.13, 14). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу протиправності дій відповідача щодо зняття з 27.03.2018 року позивачів з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 383 ЦК України зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм ЦК України дає підстави для висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 01.03.2016 року (справа № 825/1335/13-а). Суд зазначає, що відносини, пов`язані із реєстрацією місця проживання та зняттям з реєстрації місці проживання врегульовані Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правилами реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 (далі - Порядок № 207). Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, чинні станом на момент виникнення спірних правовідносин), зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: - заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; - судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; - свідоцтва про смерть; - паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; - інших документів, які свідчать про припинення: - підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; - підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; - підстав на право користування житловим приміщенням. Пунктом 8 Порядку № 207 (в редакції, чинні станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг), з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги». Так, згідно з п. 26 Порядку № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: - заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; - рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; - свідоцтва про смерть; - повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; - інших документів, які свідчать про припинення, зокрема, підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Відповідно до п. 27 Порядку № 207, працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання, особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття з реєстрації місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття з реєстрації місця проживання, про що зазначений працівник робить відповідний запис у цій заяві. Працівник органу реєстрації у день звернення особи (її представника) або в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадової особи виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку: приймає рішення про зняття з реєстрації або про відмову у знятті з реєстрації місця проживання особи. Статтею 9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію. Також п. 11 Порядку № 207 передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо особа не подала необхідних документів або інформації. Таким чином, аналіз викладених вище положень законодавства України, вказує, що підставами для зняття особи з реєстрації є її заява або заява її законного представника, судове рішення або інші документи, які свідчать про припинення права користування житловим приміщенням. Під час судового засідання представник відповідача зазначила, що до відповідача звернувся новий власник квартири ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявами про зняття з реєстрації місця проживання позивачів та таке звернення відповідач вважав належною підставою для здійснення зняття з реєстрації місця проживання позивачів. Водночас суд не бере до уваги такі твердження відповідача та вважає їх безпідставними, оскільки будь-яких заяв від позивачів про їх зняття з реєстрації місця проживання до відповідача не надходило, а на момент звернення з заявами про зняття з реєстрації місця проживання 27.03.2018 року новим власником квартири ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідних заяв не було додано судового рішення, яким би позивачів було позбавлено права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, або рішення суду про виселення, про зняття їх з реєстрації місця проживання. Тобто дії відповідача щодо зняття з реєстрації місця проживання позивачів були вчинені не у відповідності до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Порядку № 207, тому є протиправними. А посилання відповідача на той факт, що на момент зняття з реєстрації 27.03.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» був новим власником квартири суд вважає безпідставними, бо це не є підставою припинення права користування квартирою. Тим більше, зазначення відповідачем такої підстави для зняття з реєстрації місця проживання як вибуття до нового місця проживання відчуження нерухомого майна, є протиправним, бо ані Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ані Порядком № 207 такої підстави для зняття з реєстрації місця проживання не передбачено. З цього приводу суд зазначає, що сам факт переходу права власності від однієї особи до іншої не може бути єдиною та достатньою підставою для підтвердження наявності підстав припинення права користування квартирою. Аналогічні правові висновки були викладені у постановах Верховного Суду від 26.11.2020 року № 303/2972/19 (61-6733св20), від 15.07.2020 року, справа № 713/1196/19-ц, від 12.02.2020 року, справа № 208/4020/16-ц, від 04.12.2019 року, справа № 235/9835/15-ц, від 04.05.2020 року, справа № 562/382/18, які, з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України, беруться судом до уваги. Також суд враховує те, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2018 року, справа № 203/101/18, яке набрало законної сили станом на 06.02.2019 року, було скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , за ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на встановлення факту неправомірності переходу права власності на спірну квартиру, яка є єдиним житлом позивача, до ПАТ Кб «ПриватБанк». Тобто станом на момент судового розгляду справи було поновлено право власності позивача на вказану квартиру. Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України, є обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частин 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до п. 28 Порядку № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи, реєстрація місця проживання або зняття з реєстрації місця проживання скасовується в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства. Отже, аналіз викладених вище норм та обставин справи вказує, що дії відповідача щодо зняття позивачів з реєстрації місця проживання з 27.03.2018 року є протиправними, а зняття їх з реєстрації місця проживання підлягає скасуванню. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає, що з огляду на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачів підлягають судові витрати зі сплати судового збору по 840,80 грн відповідно.

Outcome: approved