Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

08.10.2020 представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.05.2014 року в сумі 31885.04 грн. та судові витрати в сумі 2102 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] добровільно не виконує договірні зобов`язання по кредитному договору, суму боргу не повертає. 10.11.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження із викликом учасників. В судове засідання сторони не з`явились, від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Причини неявки в судове засідання належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи відповідачки суду не відомі, відзив на позовну заяву від останньої не надходив. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступне. 08.05.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (14.06.2018 року реорганізовано в АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді кредитного ліміту до 15000 грн. на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом (копія на а.с.12, 14). В зв`язку з неналежним виконанням умов даного договору у [PERSON] станом на 18.08.2020 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 31885.04 грн., що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту - 25497,04 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 6388.87 грн., і підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості за договором (а.с.10-11). Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження умов кредитування АТ КБ «Приватбанк» надало суду копію анкети-заяви відповідачки про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», копію довідки про зміну умов кредитування, Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, виписку по рахунку [PERSON] та розрахунок заборгованості за договором. Разом з тим, вказані документи не підтверджують умов кредитування (нарахування відсотків за користування кредитом, пені, комісії, штрафів тощо). Як вбачається з матеріалів справи, анкета-заява [PERSON] містить лише анкетні дані відповідачки та її контактну інформацію і не містить даних про умови кредитування. Витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідачки, а тому не можуть розцінюватися як складові кредитного договору №б/н від 08.05.2014 року. Судом за клопотанням представника позивача відповідно до ч. 7 ст. 85 ЦПК України було оглянуто також веб-сайт (сторінку) в мережі Інтернет на сайті: https://privatbank.ua/terms з метою встановлення та фіксування змісту умов кредитування. Однак матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови розуміла відповідачка, ознайомилась та погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зазначені в документах, що додані банком до позовної заяви. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» дотрималося вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. З огляду на викладене, суд вважає недоведеними позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] в частині стягнення процентів за користування кредитом за кредитним договором від 08.05.2014 року, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. А тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 25497,04 грн. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, а також те, що позовні вимоги позивача було задоволено частково, а тому із відповідачки на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1680 грн. 80 коп., що пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved