overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

08.05.2018 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення опіки, посилаючись на те, що [PERSON], який є її сином, є інвалідом 1-ї групи з дитинства та за станом свого здоров»я не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, знаходиться на обліку у лікаря психіатра. Просить визнати [PERSON] недієздатним, встановити опіку над ним та призначити її опікуном. За заявами учасників справи справа розглянута без їх участі. У відповідності до ч. 1 ст. 299 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи без участі [PERSON], оскільки згідно висновку експерта [PERSON] страждає на тяжку розумову відсталість. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст.. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Ч.1 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO]. Згідно довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією [PERSON] має 1-шу групу інвалідності з 05.03.2014 року, потребує постійного догляду, є інвалідом з дитинства. Відповідно висновку судово - психіатричного експерта № 170 від 02.08.2018 року [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі тяжкої розумової відсталості з порушенням поведінки та соціальної адаптації, за психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі тяжкої розумової відсталості, з порушенням поведінки та соціальної адаптації, за психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому суд вважає за необхідне визнати [PERSON] недієздатним. Приймаючи рішення про визнання недієздатним [PERSON], суд вважає за необхідне встановити над ним опіку, призначивши опікуном [PERSON] , яка являється матір»ю [PERSON] На підставі ч. 6 ст. 300 ЦПК України суд вважає за необхідне визначити строк дії рішення - 2 роки з дня набрання чинності, оскільки [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

08.05.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі зареєстрованому 14.08.2009 року Виконавчим комітетом Великомолодьківської сільської ради Новоград-Волинського району, Житомирської області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини у зв'язку з несумісністю характерів, відсутності взаємопорозуміння, поваги та кохання. Дитина перебуває на утриманні та вихованні у своєї матері - [PERSON] Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд ухвалив розглядати справу без участі відповідача з винесенням заочного рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 14.08.2009 року Виконавчим комітетом Великомолодьківської сільської ради Новоград-Волинського району, Житомирської області, актовий запис № 4, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Сторони спільного господарства не ведуть, разом не проживають, поновлювати шлюбні відносини позивач та відповідач не бажають, позивач наполягає на розірванню шлюбу. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Спору про місце проживання дитини не мають. Так як позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у вище вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

08.05.2018 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 19.06.2012 року, укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 65533,90 гривень, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини. 19.06.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, та відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту станом на 31.03.2018 року склався борг перед банком у розмірі 65533,90 гривень, а саме борг за тілом кредиту 4050,24 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 54686,81 гривень, заборгованість за пенею 3200,00 гривень, штраф (фіксована частина) 500,00 гривень, штраф (процентна складова) 3096,85 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає, що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

08.05.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач в обґрунтування позову\~посилається на те, що він являється власником будинку № 59 по вул. Новій в м. Апостолове Дніпропетровської області. З відповідачем [PERSON] вони проживали разом, відповідач зареєстрована за вищевказаною адресою. З квітня 2017 року відповідач у квартирі не проживає, комунальних послуг не сплачує, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей відповідача в будинку не має, відносин не підтримує. Просить позов задовольнити, визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 7 будинку 48 по вул. Світлій в с. Токівське Апостолівського району Дніпропетровської області. Позивач в судове засідання не зявився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ст. 391 ЦК України\~передбачено, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до\~ст. 317 ЦК України\~ власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] згідно договору купівлі-продажу квартири від 04.08.2003 року являється власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки про склад сімї та проживання від 02.05.2018 року № 197, виданої [PERSON]С, до складу сімї, які зареєстровані за даною адресою, входять: [PERSON], [INFO], дружина власника квартири. [PERSON]В за вищевказаною адресою не проживає, згідно акта обстеження депутата Грушівської сільської ради.. Відповідно акту депутатського обстеження житлово-побутових умов від 03.05.2018 року в квартирі [ADDRESS] прописано дві особи, але фактично проживає за вищевказаною адресою тільки [PERSON], а [PERSON] понад 1 рік в квартирі не проживає без поважних причин, особистих речей не має, кореспонденцію не отримує, комунальні послуги не сплачує та й взагалі житловим приміщення не цікавиться. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі, не проживає за місцем реєстрації з квітня місяця 2017 року без поважних причин, тому вона повинна бути визнанаю такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

08.05.2018 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який зареєстровано 21.11.1997 року, Красносільською сільською радою Комінтернівського р-ну Одеської області. В обґрунтування позову зазначив, що шлюбні відносини з відповідачем припиненні понад 5 років тому. Шлюб розпався через постійні сварки та скандали. В судове засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутність, додатково зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином. Згідно ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.11.1997 року, Красносільською сільською радою Комінтернівського р-ну Одеської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №27. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.8/. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Виходячи із позовної заяви, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні, ще 5 років тому та на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

08.05.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 14 січня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від подружнього життя мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. На даний час шлюбні відносини фактично припинені. Сторони не ведуть спільне господарство, з червня 2017 року проживають окремо. За таких обставин, позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Таким чином, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 січня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 29 /а.с.10/. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 31.03.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві /а.с.11/. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила її шлюбне прізвище «[PERSON]» залишити без змін. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

08.05.2018 року позивач звернулася в суд з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 листопада 2014 року /актовий запис № 144/ відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області. Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Свій позов позивач мотивує тим, що сім`я розпалася у травні 2018 року, миритися не бажають. В суд позивач [PERSON] зявилася, позов підтримала. Відповідач [PERSON] з»явився позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає необхідним задовольнити позов. У суді встановлено, що 07 листопада 2014 року /актовий запис № 144/ відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 112538 (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Сім`я розпалася в травні 2018 року через різні погляди на сімейне життя, з того часу разом не проживають. Строк для примирення не потрібний. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, яка передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що при таких обставинах подальше спільне проживання сторін неможливе і буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, що має істотне значення по справі, а тому позов задовольняється і шлюб між сторонами розривається. Спору за поділ майна та місце проживання дітей сторони на сьогодні не мають. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З свідоцтва про шлюб вбачається, що дошлюбним прізвищем позивача було «Гайван». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

08.05.2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що знаходиться з ним в шлюбі, який був зареєстрований 12 березня 2011 року виконавчим комітетом Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 25. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя та несумісності характерів. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Просить суд розірвати шлюб зареєстрований 12 березня 2011 року виконавчим комітетом Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 25, залишити після розірвання шлюбу прізвище «Шейгець». В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися. Представник позивачки адвокат [PERSON] надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в шлюбі, який був зареєстрований 12 березня 2011 року виконавчим комітетом Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ №058720.\~ Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-КГ№122558. Сімейне життя у подружжя не склалося, шлюбні стосунки припинені, втрачено почуття поваги один до одного, взаємопорозуміння, любові, отже сімї фактично не існує. Відповідно до ст. 110 СК України, позов до суду про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхньої дитини. Оскільки шлюбні відносини припинені і поновляти їх сторони не мають наміру, це свідчить про те, що сімя розпалась остаточно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~08.05.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до Новобузького районного суду з позовом до відповідача [PERSON], за яким просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16.07.2010 року відділом РАЦС Новобузького РУЮ, актовий запис № 58, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з [PERSON] припинились, причиною розлучення є несумісність характерів.\~\~ \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON]\~в судові засідання 11.06.2018 року та 25.06.2018 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. Тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд, зі згоди представника позивача, вважає за можливе слухати справу на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Так як в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 16.07.2010 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини подружжя припинились в травні 2018 року і з цього часу вони стали проживати відокремлено. Наразі вони спільне господарство не ведуть та спільного бюджету не мають, відтак сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з не проживанням сторін разом, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у звязку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 704,80 грн. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved