Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

09.10.2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого, послалася на таке: вона є власницею будинку № 7 по вул. Зеленій в с. Новоберецьке Первомайського району Харківської області, який успадкувала від батька [PERSON], який помер 21.03.2015 року. Вказаний будинок її батько придбав 13.02.2015 року. В будинку зареєстровані, але фактично з дня продажу батькові будинку, в ньому не мешкають - [PERSON] та [PERSON] Відповідачі після продажу будинку виїхали у інше постійне місце проживання до АР Крим. Наразі реєстрація відповідачів в належному позивачці будинку заважає їй у повній мірі користуватися та розпоряджатися ним, тому, в порядку ст. 391 ЦК України вважає, що може вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном, шляхом зняття з реєстрації відповідачів у її будинку. Позивач до судового засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідачів не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи до суду не прибув з невідомих причин, проте його неявка не є перешкодою для розгляду справи. Відповідачі до судового засідання не прибули, хоча судом повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду справи без їхньої участі не надали, як і не надали судові заперечень проти позову. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, отримавши згоду сторони позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: згідно свідоцтва про право на спадщину (а.с.6) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.5) позивач є власницею будинку № 7 по вул. Зеленій в с. Новоберецьке Первомайського району Харківської області, в якій зареєстровані колишні власники вказаного будинку, а відповідачі у справі - [PERSON] та [PERSON] Будинок позивачці дістався у спадок після батька [PERSON], який помер 21.03.2015 року (а.с.9). Останній придбав його 13.02.2015 року у відповідача [PERSON] на підставі договору купівлі продажу (а.с.7-8). Відповідачі в будинку зареєстровані, але фактично з дня продажу батькові позивачки будинку, в ньому не мешкають, оскільки виїхали у інше постійне місце проживання до АР Крим і з того часу будинком, як житлом не цікавилися та у ньому не зявлялися. Крім того, п.9 договору купівлі-продажу будинку передбачено обовязок відповідачів знятися з реєстрації місця проживання та звільнити будинок для вільного доступу власника до 20.02.2015 року. Будинок відповідачі звільнили, проте з реєстрації місця проживання не знялися, що є порушенням зобовязання. Статтею 391 ЦК України передбачено спосіб захисту права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння. А саме, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки відповідачі своєю реєстрацію в належному позивачеві будинку порушують її Конституційне право, передбачене ст. 41 Конституції України, на користування та розпорядження власністю, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та захистити її порушені права власника шляхом зняття з реєстрації місця проживання відповідачів. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна та зобовязана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідач, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу правомірності своєї реєстрації в чужому будинку, не довели своєї правоти. Натомість, позивач повністю підтвердила обґрунтованість своєї позиції. Відповідачі втратили право на користування спірним житлом з 20.02.2015 року відповідно до договору купівлі-продажу, крім того, після позбавлення права власності на будинок шляхом його відчуження, вони також не мають правових підстав не то щоби проживати в ньому, а й права на реєстрацію у ньому. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі втратили законне право на користування будинком позивачки. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Стосовно вимоги про зобовязання Єфремівську сільську раду Первомайського району Харківської області внести відомості про зняття з реєстрації відповідачів до реєстру, суд має зазначити, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав: Єфремівська сільська рада у даному процесі є третьою особою, а не відповідачем. Саме відповідача, у разі задоволення позову, суд може зобовязати вчинити певні дії. Оскільки у третьої особи процесуальні права вужчі і дещо різняться від прав відповідача, третя особа не може відповідати за вимогами даного позову. Натомість, суд зазначає, що визнавши відповідачів такими, що втратили право користування житлом, суд своїм рішенням знімає їх з реєстрації місця проживання, що є безумовною підставою внесення цих даних уповноваженою особою до реєстру. Оскільки оплата судового збору була ухвалою суду позивачці відстрочена до ухвалення рішення суду, а рішення ухвалене на користь позивача, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн., по 320 грн. з кожного, слід стягнути з відповідачів на користь держави.

Outcome: partial