Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

08. 09. 2014 року ПАТ «КБ «Земельний капітал» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: фізична-особа підприємець [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що 06. 11. 2012 року між фізичною особо-підприємцем [PERSON] та позивачем укладено Кредитний договір №017-2012, згідно з яким позичальник отримала кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 400000 грн. 00 коп. строком погашення 05. 11. 2016 року і графіком зменшення ліміту за кредитною лінією, згідно Додатку №2 та сплатою процентів з розрахунку 25% річних. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором, між банком та [PERSON] був укладений іпотечний договір №017-2012-1-1, згідно якого в іпотеку було передано: - житловий будинок, а саме: літ. А-1 - житловий будинок з мансандрою (площею 114 кв. м, житловою площею 72,9 кв. м; літ. Г-1- гараж (1/2 цегла, ? з/б блоки); літ. В-1 - навіс: металеві стійки); літ. Д-1 - літній душ (цегла)), що розташований за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29. 11. 2011 року, виданого виконавчим комітетом Синельниківської міської ради на підставі рішення №289 від 23. 11. 2011 року, право власності по якому зареєстровано КП «Синельниківське БТІ, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав №32241457 від 29. 11. 2011 року, реєстраційний номер 20004789, номер запису 2485/Д-18 в книзі Д-23 стор. 254. - земельна ділянка, площею 0,0998 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акту на право на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 25. 02. 2004 року, виданого на підставі рішення Синельниківської міської ради №46 від 21. 02. 2001 року, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010411500031); - земельна ділянка, площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акту на право на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 25. 02. 2004 року, виданого на підставі рішення Синельниківської міської ради №46 від 21. 02. 2001 року, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010411500030). На виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, банком за заявами ФОП [PERSON] від 06. 11. 2012 року та 16. 11. 2012 року були перераховані грошові кошти в загальному розмірі 400000 грн. 00 коп. на рахунковий рахунок ФОП [PERSON], що підтверджується відповідними меморіальними ордерами №/1 від 06. 11. 2012 року та №/1 від 16. 11. 2012 року. Таким чином банк виконав свої зобов'язання за п. 5. 2 кредитного договору. В свою чергу, позичальник порушив умови кредитного договору та не виконує зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати процентів за користування ним. Так, станом на 26. 08. 2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором з урахуванням індексу інфляції становить 655673 грн. 40 коп., яка складається з: - 382752 грн. 48 коп. - заборгованість за кредитом; - 10606 грн. 60 коп. - пеня по кредиту; - 85924 грн. 88 коп. - відсотки по кредиту; - 7340 грн. 34 коп. - пеня за відсотками; - 169049 грн. 10 коп. - штраф за порушення п. п. 2.1.6, 3.2.2 іпотечного договору. З метою врегулювання простроченої заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки позивач вручив особисто майновому поручителю - [PERSON] письмову вимогу 14. 02. 2014 року про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення від 14. 02. 2014 року №12/135. таку саму вимогу було направлено 14. 02. 3014 року позичальнику фізичній особі-підприємцю [PERSON], заборгованість за кредитним договором не погашено. Просить суд в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця [PERSON] перед ПАТ КБ «Земельний капітал» за кредитним договором №017-2012 від 06. 11. 2012 року у розмірі 655673 грн. 40 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки: - житловий будинок, а саме: літ. А-1 - житловий будинок з мансандрою (площею 114 кв. м, житловою площею 72,9 кв. м; літ. Г-1- гараж (1/2 цегла, ? з/б блоки); літ. В-1 - навіс: металеві стійки); літ. Д-1 - літній душ (цегла), що розташований за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] (свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29. 11. 2011 року, видане виконавчим комітетом Синельниківської міської ради на підставі рішення №289 від 23. 11. 2011 року); - земельну ділянку, площею 0,0998 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] (Державний акт на право на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 25. 02. 2004 року, виданий на підставі рішення Синельниківської міської ради №46 від 21. 02. 2001 року); - земельну ділянку, площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] (Державний акт на право на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 25. 02. 2004 року, виданий на підставі рішення Синельниківської міської ради №46 від 21. 02. 2001 року), за іпотечним договором №017-2012-1-1 від 06. 11. 2012 року шляхом продажу ПАТ «КБ «Земельний капітал», з укладенням від імені [PERSON], договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем та наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу за ціною, що буде визначена на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому, за звичайні ціни на цей вид майна, а також виселити із житлового будинку, розташованого за вищезазначеною адресою [PERSON]. Так, під час розгляду справи за клопотання представника позивача 29. 01 2015 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу про залучення [PERSON] у зв'язку зі зміною кредитора Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний капітал», відповідно до укладеного між ними 26. 01. 2015 року договору цесії, згідно п. п. 1.1, 3.4 якого, до нового кредитора, тобто [PERSON], перейшло право вимоги у сумі 520000 грн. 00 коп., що належало первісному кредитору за кредитним договором №017-2012 від 06. 11. 2012 року, іпотечним договором №017-2012-1-1 від 06. 11. 2012 року. В матеріалах справи знаходяться Довідки ПАТ «КБ «Земельний капітал» від 27. 02. 2015 року за вих. №34/187, 34/188, 34/189, якими підтверджено, що станом на 26 лютого 2015 року: - за договором про відступлення права вимоги від 26. 01. 2015 року, [PERSON] були сплачені грошові кошти у загальній сумі 520000 грн. 00 коп., які спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором №017-2012 від 06. 11. 202 року; - у [PERSON] (третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача) припинено зобов'язання за договором поруки від 06. 11. 2012 року №017-2012-1-П, у зв'язку з погашенням заборгованості за кредитним договором №017-2012 від 06. 11. 2012 року; - у фізичної особи-підприємця [PERSON] (відповідача) відсутня заборгованість за Кредитним договором №017-2012 від 06. 11. 2012 року. У відкритому судовому засіданні позивач [PERSON], який є правонаступником ПАТ «КБ «Земельний капітал», уточнив позовні вимоги, зазначивши про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на його користь залишку заборгованості за невиконаними договірними зобов'язаннями у сумі 228337 грн. 00 коп., а також судові витрати у сумі 3654 грн. 00 коп. Однак, під час розгляду справи 09. 04. 2015 року, позивач [PERSON] повторно уточнив свої позовні вимоги, збільшивши їх розмір з 228337 грн. 00 коп. до 520000 грн. та просив суд їх задовольнити, оскільки відповідач не здійснила повернення йому, як кредитору, зазначеної грошової суми, сплаченої ним ПАТ «КБ «Земельний капітал», на виконання укладеного між ними Договору про відступлення права вимоги від 26. 01. 2015 року, в період з 26. 01. 2015 року до 09. 04. 2015 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, однак раніше пояснила суду, що визнає позовні вимоги [PERSON], який є правонаступником ПАТ «КБ «Земельний капітал» у сумі 228337 грн. 00 коп., оскільки остання утворилась внаслідок неналежного виконання нею зобов'язань за кредитним договором. На даний час не має грошових коштів, щоб здійснити розрахунок по заборгованості за кредитним договором. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ПАТ «Комерційний банк «Земельний капітал» у судове засідання не з'явися, про причини своєї неявки суду не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти задоволення уточнених повторно позовних вимог [PERSON] у сумі 520000 грн. 00 коп., оскільки до теперішнього часу ні він, ні його дочка [PERSON], дійсно не сплатили [PERSON] зазначеної грошової суми, так як грошові кошти, отримані ним, тобто [PERSON], внаслідок відчуження належного йому на праві власності нерухомого майна не вистачило для задоволення грошової вимоги позивача [PERSON] Отримані [PERSON] грошові кошти, в результаті укладення договору купівлі-продажу від 19. 02. 2015 року, були передані ним [PERSON] в рахунок погашення наявних раніше перед ним невиконаних грошових зобов'язань, так як борг [PERSON] перед [PERSON] був значно більший ніж перед [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача, третьої особи [PERSON], дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено парафом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору. Первісний кредитор надав суду копію кредитного договору №017-2012 від 06 листопада 2012 року за яким ПАТ «КБ «Земельний капітал» надав фізичній особі - підприємцю [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом 400000 грн. 00 коп. строком погашення 05 листопада 2016 року і графіком зменшення ліміту за кредитною лінією згідно Додатку №2 та сплатою процентів з розрахунку 25% річних. Надання зазначених кредитних коштів, відповідно до п.1.1 даного договору, здійснювалось в наступному порядку: - 200000 грн. 00 коп. - з моменту підписання цього договору; - 200000 грн. 00 коп. - при наданні додаткового забезпечення (товарів в обороті) заставною вартістю не менше ніж 100000 грн. 00 коп. Зазначена грошова сума, тобто 400000 грн. 00 коп., перерахована ПАТ «КБ «Земельний капітал» позивальнику фізичній особі - підприємцю [PERSON] згідно Меморіальних ордерів від 06 листопада 2012 року за №/1 та від 16 листопада 2012 року за №/1. Пунктом 3.2 кредитного договору №017-2012 від 06 листопада 2012 року встановлено, що в забезпечення зобов'язань за договором (в тому числі і договором про внесення змін та доповнень до нього) кредитором прийнято нерухоме майно за іпотечним договором №017-2012-1-1 від 06 листопада 2012 року, порука фізичної особи за договором поруки №017-2012-1-П від 06 листопада 2012 року та рухоме майно за договором застави товарів в обороті №017-2012-1-Т від 16 листопада 2012 року. Пунктом 8.1 кредитного договору №017-2012 від 06 листопада 2012 року визначено строк його дії з дня видачі кредиту і до повного погашення кредиту, процентів за користування ним та штрафних санкцій (а. с. 10). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання - ч. 3 ст. 549 ЦК України. Згідно розрахунку заборгованості (а. с. 29) станом на 26. 08. 2014 року загальна сума заборгованості фізичної особи-підприємця [PERSON] складає 655673 грн. 40 коп., яка включає в себе: - 382752 грн. 48 коп. - заборгованість за кредитом; - 10606 грн. 60 коп. - пеня по кредиту; - 85924 грн. 88 коп. - відсотки по кредиту; - 7340 грн. 34 коп. - пеня за відсотками; - 169049 грн. 10 коп. - штраф за порушення п. п. 2.1.6, 3.2.2 іпотечного договору. Однак, дана загальна суму заборгованості, відповідно до укладеного 26. 01. 2015 року договору про відступлення права вимоги між ПАТ «КБ «Земельний капітал» та правонаступником [PERSON], була зменшена до 520000 грн. 00 коп. та під час розгляду справи підтримана позивачем [PERSON] у цьому ж розмірі. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушила умови договору, укладеного між нею та кредитором, в результаті чого має прострочену заборгованість в розмірі 520000 коп. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а ч. 2 зазначеної статті встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Так, судом встановлено, що 06 листопада 2012 року між кредитором ПАТ «КБ «Земельний капітал» та [PERSON] укладено Договір поруки №017-2012-1-П, згідно якого в разі повного або часткового невиконання позичальником фізичною особою-підприємцем [PERSON] обов'язку у встановлені основним договором строки, боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків, як солідарні боржники. Як вбачається із абз. 1-3 вступної частини Договору поруки № 0170-2012-1-П від 06 листопада 2012 року [PERSON] є поручителем перед кредитором, і в разі неналежного виконання фізичною особою-підприємцем [PERSON] визначених кредитним договором зобов'язань, відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник (п. 2.1). Пунктом 2.4 договору передбачено, що кредитор набуває право вимоги від поручителя виконання ним в повному обсязі чи в частині боргових зобов'язань, що витікає із кредитного договору, а також при умові (п. 2.6) направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника. Матеріалами справи встановлено, що як позичальник фізична особа-підприємець [PERSON] так і поручитель зазначеної особи [PERSON] 14. 02. 2014 року за вих. №12/135, були повідомлені банком належним чином згідно п. 2. 6 Договору поруки, шляхом направлення на їх адресу проживання Вимоги про досудове врегулювання спору, де зазначено про наявність станом на 14. 02. 2014 року прострочення платежу загальною сумою заборгованості у сумі 476814 грн. 28 коп., однак заходів для її погашення не вжили до теперішнього часу. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Судом встановлено, що п. 6 Договору поруки №017-2012-1-П від 06 листопада 2012 року, не містить даних щодо встановлення строку дії поруки. Так, в ньому визначено, що цей договір діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі. У випадку пролонгації кредитного договору дія договору поруки продовжується на той же строк, що і кредитний договір. Викладені у п. 6 умови Договору поруки №017-2012-1-П від 06 листопада 2012 року суперечить абз. 5 п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30. 03. 2012 року №5, яким обумовлено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Суд не може прийняти до уваги встановлені у п. 1.1 Кредитного договору №017-2012 від 06 листопада 2012 року термін зобов'язання позичальника погасити кредит до 05 листопада 2016 року, таким, що конкретно визначив строк виконання основного зобов'язання, оскільки кредитор передбачив у п. 8 Кредитного договору «Строк дії договору», що даний договір діє до повного погашення кредиту, процентів за користування кредитом та штрафних санкцій, тобто, якщо позичальник після спливу 05 листопада 2016 року буде мати невиконані належним чином зобов'язання, то договір, укладений між сторонами буде продовжувати свою дію до невизначеного терміну. Враховуючи викладене вище, суд звертає увагу сторін на те, що у даній справі унеможливлено здійснення солідарного стягнення заборгованості за договірними зобов'язаннями, що виникли між ними, оскільки така вимога повинна була бути пред'явлена до поручителя [PERSON] протягом року від дня укладення договору поруки, тобто в період з 06 листопада 2012 року 06 листопада 2013 року, в зв'язку з чим суд не вбачає наявність правових підстав для здійснення стягнення за грошовим зобов'язанням з поручителя [PERSON], як солідарного боржника у справі. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі, оскільки зміст такої вимоги, її підстави узгоджується із вищевикладеними вимогами матеріального закону, встановленими судом фактичними обставинами справи, та провести стягнення суми заборгованості з відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] Також, суд вважає за необхідне, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 3654 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved