Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

08.10.2019 р. до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, де просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрований та проживав відповідач [PERSON] , який з 2018 року у даному житловому приміщенні не проживає, а тому втратив право на його користування. Ухвалою Калинівського районного суду від 09.10.2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 21.11.2019 року Калинівським районним судом задоволено клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі. Зупинено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до набрання законної сили судовим рішенням у справі №132/4101/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. Ухвалою суду від 29.05.2020 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явилася, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просить справу розглянути за його відсутності, позов не визнає, заперечує проти його задоволення. За наявності існуючих умов, передбачених в ч.2 ст.247 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд постановив провести розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку за серією ВКМ № 093288, посвідченого 26.06.2008р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 3259, є власником житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] . Право приватної власності на вказане нерухоме майно зареєстроване в передбаченому законом порядку в КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] (в реєстровій книзі № 1 за номером 54), що підтверджується Реєстраційним посвідченням, виданим 27.06.2008р. Калинівським СП в КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації». Згідно акту обстеження житлово-побутових умов виконавчого комітету Уладівської сільської ради Калинівського району Вінницької області №325 від 19.07.25019 року в житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований, зокрема [PERSON] , який не проживає за місцем реєстрації з літа 2018 року, вибув в невідомому напрямку. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 25.02.2020 року по справі №132/4101/19, яке набрало законної сили 26.03.2020 року, позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя задоволено. Розподілено спільно нажите подружжям майно. Визнано за [PERSON] та [PERSON] , за кожним окремо, право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Також права власника житлового приміщення визначені ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положеннями статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України). Норми статті 346 ЦК України передбачають підстави для припинення права власності, зокрема право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Частина 2 статті 405 ЦК України не передбачає можливості позбавлення права користування житлом особи, яка є її співвласником. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про припинення права власності [PERSON] на вказаний житловий будинок. Виходячи з норм діючого законодавства, враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач [PERSON] , є співвласником житлового будинку [ADDRESS] , суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Враховуючи прийняте судом рішення та на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed