overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

08.08.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність і про те, що позов підтримує та не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Відповідач до суду не з'явився, але надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність і про те, що позов визнає та не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Із позову вбачається, що позивачка перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20.05.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, на даний час відповідач мешкає окремо, шлюб між ними вже розірваний, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви до суду, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Судом встановлено, що позивачка перебуває з відповідачем у шлюбі з 20.05.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи - копією свідоцтва про народження дітей, про укладення шлюбу, довідкою з місця мешкання. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їй повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

08.08.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дружини у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно наданим документам, сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 17.08.2013 року по 13.03.2014 року. Від даного шлюбу вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. Відповідно до ч.2ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд враховує той факт, що відповідач [PERSON] здоровий, працездатний, має постійний доход та можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. З урахуванням встановленого, суд вважає можливим позов задовольнити стягнувши з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини до досягнення дитиною трьох років. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

08.08.2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. У заяві вона вказала, що померла її матір [PERSON], у теперішній час виникла необхідність оформити спадщину, але в документах які підтверджують родині відносини є розбіжності у написанні її прізвища, тому просить встановити факт родинних відносин з матір'ю [PERSON], яка померла [INFO]. У судове засідання заявник не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання представник заінтересованої особи - Третя Миколаївська державна нотаріальна контора у судове засідання не з'явилася. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 26.07.1964 року народився, заявник по справі, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та її паспортом. Згідно зазначеного свідоцтва про народження, матір'ю заявника є [PERSON]. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявника, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Також встановлено, що в документах, які підтверджують родинні відносини, виявлені розбіжності у написанні прізвище померлої. Так згідно свідоцтва про народження заявника прізвище матері зазначено на російській мові як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть її прізвище на українській мові зазначено як «[PERSON]». У зв'язку з вищевказаними розбіжностями, заявник [PERSON] не має можливості вирішити питання про оформлення спадщини, тому змушена звернутися з даною заявою до суду. Крім того, вказаний факт родинних відносин підтверджується наявністю у заявника особистих документів померлої. Таким чином, враховуючи вищевикладене та на підставі ст.ст.234,256 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що викладені в заяві обставини знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи, а тому вимоги [PERSON] обґрунтовані, законні і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

08.08.2014 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу між ними, який зареєстровано 05 листопада 2011 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 782. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння та різні погляди на життя сімейно-шлюбні стосунки припинилися з квітня 2014 року. Позивач переконаний, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу у її відсутності. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] у судове засідання надав заяву, у якій позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглядати справу у його відсутності. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. При розгляді справи судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини: Згідно з копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 782 від 05 листопада 2011 року, складений Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]» (а.с. 6). Матеріалами справи встановлено, що шлюб на час розгляду справи фактично перестав існувати. Головною причиною розпаду сім'ї є непорозуміння та різні погляди на життя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що розірвання шлюбу є дійсною волею подружжя, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, на день розгляду справи примирення між ними не відбулося, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати. Відповідно до ч. 8 ст. 235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач [PERSON] виявила бажання залишити прізвище «[PERSON]». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

08.08.2014 року заявники звернулись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме в правовстановлюючому документі. В заяві зазначено: справжнім прізвищем заявників є «[PERSON]», «[PERSON]», як воно зазначено в різних правовстановлюючих документах, виданих на їх ім'я, зокрема в паспорті, виданого Валківським РВ ГУ МВС України в Харківській області. Під час звернення до реєстраційної служби Валківського РУЮ в Харківській області, з'ясувалося, що маються розбіжності в написанні літер прізвища заявників в свідоцтві про право власності на житло, а саме воно зазначено як «[PERSON]» та « [PERSON]». Заявники просять встановити факт, що свідоцтво на право власності на житловий будинок від 08.12.1993 року, видане на прізвище « [PERSON]», «[PERSON]», дійсно належить їм. В судовому засіданні заявники були відсутні, хоча належним чином та своєчасно повідомлені про день, час та місце судового розгляду справи, проте від них налійшли заяви, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] позов підтримують та прохають розгляд справи проводити без їх участі. Представник реєстраційної служби Валківського РУЮ в Харківській області в судовому засіданні був відсутній, проте надав до суду лист про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. Вивчивши докази, що є у справі суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до фотокопії свідоцтва про право власності на житло від 18.12.1993 року, виданого фондом комунального майна Валківської районної ради народних депутатів власниками квартири за [ADDRESS] значиться [PERSON] та [PERSON]. Тоді як відповідно до фотокопії паспортів серії [NUMBER] та [NUMBER], виданого Валківським РВ ГУ МВС України в Харківській області, правильним прізвищем заявників є «[PERSON]», « [PERSON]», та по батькові заявниці «[PERSON]», як воно зазначено також в довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру. Згідно п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про належність особі правовстановлюючих документів. Таким чином, є всі підстави вважати, що свідоцтво про право власності на квартиру за [ADDRESS], від 18.12.1993 року, виданого фондом комунального майна Валківської районної ради народних депутатів на ім'я [PERSON] та [PERSON] дійсно належить заявникам - [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

08.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання втративши право користування житловим будинком, у зв'язку з відсутністю останньої в ньому без поважних причин та в поданій 22.09.2014 року заяві про уточнення позовних вимог просить визнати відповідача - [PERSON] втратившою право користування житлом в квартирі [ADDRESS]. Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що відповідач не проживає в [ADDRESS], не сплачує за комунальні послуги, відсутні її особисті речі. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності від 09.01.2004 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. Згідно копії особового рахунку № 102310-4 на квартиру [ADDRESS], крім позивача в даній квартирі зареєстровані: [PERSON], син [PERSON], дружина [PERSON] та син [PERSON]. 26 січня 2010 року [PERSON] уклала договір дарування частини квартири, за яким передала майно у власність своєму сину [PERSON] безоплатно, що складається з 1/6 частини [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 30.06.2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 30 червня 2010 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що з серпня 2010 року проживає разом з [PERSON] в [ADDRESS]. 26.10.2001 року вони уклали шлюб. Відповідачка не проживає в даній квартирі з вересня 2009 року, ніяких особистих речей в квартирі не має, жодного разу до квартири не з»являлася. Свідок [PERSON] дав свідчення суду, що [PERSON] приблизно 8 років не мешкає разом з позивачем, вона змінила місце проживання, її особистих речей в квартирі не має. Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

08.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Від надання судом строку на примирення з відповідачем відмовився. Відповідач не з'явилася, при цьому надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій висловила прохання про зміну прізвища на дошлюбне - «[PERSON]». Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 25.06.2011 року і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З вересня 2013 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

08.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу і свої доводи обґрунтовує тим, що 04.12.2009року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Однією родиною не мешкають з серпня 2013р. Від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Питання про стягнення аліментів вирішено у добровільному порядку. Спір про розділ майна між подружжям вирішено. Причиною припинення сімейно - шлюбних відносин послужило те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Позивач до судового засідання не з'явилась, але надала заяву слухати справу без її участі, наполягає на позові. Відповідач до судового засідання не з'явився, але надав заяву слухати справу без його участі, позов визнає. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 04.12.2009 року. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом, встановлено, що між подружжям склались неприязні відносини, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

08.08.2014 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 11 серпня 2011 року відділом ДРАЦС по місту Кам'янець-Подільському Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 640. В обґрунтування позову вказує, що від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] року. Причиною розірвання шлюбу є те, що на протязі сумісного проживання не могли знайти спільної мови при вирішенні сімейних проблем. Із-за чого виникали непорозуміння та суперечки. Всі можливі ресурси щодо примирення ними вже використані, тому наполягають на розлученні. Майнового спору та спору про місце проживання дитини на даний час не має. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала і пояснила, що дійсно жити разом не можуть. Прийшли до висновку, що сім'я розпалася повністю і зберегти її вже не можливо. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони з 11 серпня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Припинили подружні відносини по тій причині, що в сімї не було взаєморозуміння, поваги. Із-за чого припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. Проживають окремо. За час окремого проживання впевнилися, що сенсу для збереження сім'ї не має. Майнового спору та спору про місце проживання дитини на даний час не має. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне проживання і збереження сім'ї стали неможливими. Шлюб підлягає розірванню на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

08.08.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона мотивує тим, що сім'я розпалась в результаті того, що в них різні погляди на взаємовідносини подружжя в сім`ї та психологічна несумісність характерів. Все це негативно впливало на їх сімейні стосунки. Посилаючись на неможливість спільного проживання позивачка просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала, підтвердивши викладені в позові обставини та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату та час слухання був повідомлений вчасно та належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заперечень проти позову не надавав. Суд ухвалив розглянути справу в заочному порядку. Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 30.09.2006 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей-сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили. Поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. У зв'язку з викладеним шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

08.08.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в заочному порядку за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, відбуває покарання в Диканівській виправній колонії Харківської області №12, заперечень на позов не надав. Приймаючи до уваги викладене, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст.224 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено, що сторони в справі мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою, а відповідач у справі матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Викладене підтверджується письмовими поясненнями позивачки та відсутністю заперечень на позов відповідача. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, стан здоров'я та матеріальне становище дитини і відповідача, а також те, що відповідач не платить аліменти на утримання інших дітей, у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

08.08.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку щомісячно, зазначивши, що вона рішенням колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 26.02.2014 року призначена опікуном неповнолітньої [PERSON], [INFO], мати якої перебуває під вартою в Маріупольському слідчому ізоляторі, на підставі ухвали Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 11.01.2014 року. Відомості про батька дитини записані на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Рішенням колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 26.02.2014 року малолітній [PERSON] присвоєно статус дитини позбавленої батьківського піклування. На теперішній час неповнолітня постійно мешкає та зареєстрована за її місцем проживання і знаходиться на повному утриманні позивачки. Просила суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1511, відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Позивачка [PERSON] рішенням колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 26.02.2014 року призначена опікуном неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Рішенням колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 26.02.2014 року малолітній [PERSON] присвоєно статус дитини позбавленої батьківського піклування. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, вважає що відповідачка має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved