Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

07 березня 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося в суд з зазначеним позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житлом та виселення. Свої вимоги мотивує тим, що 16 жовтня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ТОВ «Енерго-Альянс» укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 405/130/07 зі змінами, внесеними в зазначений договір згідно договору про внесення змін від 26 червня 2008 року та додатковою угодою № 1 від 01 червня 2009 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання за договором кредиту між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено іпотечний договір № 04/1-767 від 16 жовтня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 5122у, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: чотирикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею - 58,4 кв. метри, житловою площею 41,1 кв. метри, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, укладеного 01 липня 1997 року. Банк виконав взяті на себе зобов'язання та надав позичальнику грошові кошти на загальну суму 490000 гривень. Позичальник умови кредитного договору не виконані, в зв'язку з чим банк вимушений був звернутися з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 04 січня 2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме чотирикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею - 58,4 кв. метри, житловою площею 41,1 кв. метри, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності. На даний час відповідачі продовжують мешкати в квартирі, на яку звернено стягнення, що унеможливлює виконання рішення суду. 22 січня 2014 року, з урахуванням вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України, відповідачам надіслано вимоги про звільнення житлового приміщення, що були отримані ними, проте в добровільному порядку не виконані. Просить суд ухвалити рішення, яким: виселити відповідачів з квартири [ADDRESS]; визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеною квартирою та стягнути судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що у відповідачів не має іншого житла. [PERSON] є власником квартири, має право користування нею та намагається мирно врегулювати спір. На даний час у квартирі зареєстровані діти. Третя особа - Служба у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та з урахуванням інтересів малолітньої [PERSON], [INFO], просила відмовити в задоволенні позову. Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин неявки в судове засідання до суду подано не було. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 жовтня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ТОВ «Енерго-Альянс» укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 405/130/07 зі змінами, внесеними в зазначений договір згідно договору про внесення змін від 26 червня 2008 року та додатковою угодою № 1 від 01 червня 2009 року (а.с.8-14). З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 16 жовтня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено іпотечний договір № 04/1-767 від 16 жовтня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 5122у, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: чотирикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею - 58,4 кв. метри, житловою площею 41,1 кв. метри, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, укладеного 01 липня 1997 року, зареєстрованого Київською Універсальною біржею за № С9063/6179 (а.с. 15-18). Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 04 січня 2013 року встановлено, що банк виконав взяті на себе зобов'язання та надав позичальнику грошові кошти на загальну суму 490000 гривень, разом з тим, позичальник повернув 196000 гривень, у зв'язку з чим заборгованість визначена судом в розмірі 550602 гривні 17 копійок. Враховуючи наведене, зазначеним рішення звернуто стягнення на предмет іпотеки (чотирикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею - 58,4 кв. метри, житловою площею 41,1 кв. метри, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, укладеного 01 липня 1997 року та зареєстрованим того ж дня Київською Універсальною біржею за № С9063/6179, право власності зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 04 червня 1997 року та записано в реєстровій книзі за № 3556) шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, із початкової ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, та за рахунок вказаного майна задоволено вимоги ПАТ «Укрсоцбанк», за договором відновлювальної кредитної лінії № 405/130/07 від 16 жовтня 2007 року в розмірі 550602 гривні 17 копійок (а.с. 22-30). Постановою державного виконавця відділу виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Мельниченка В.С. від 09 квітня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-6291/12, виданого 03 квітня 2013 року Солом'янським районним судом м. Києва про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 31). Звертаючись в суд з позовом про виселення, позивач посилався на те, що відповідачі в добровільному порядку спірну квартиру не звільняють, що унеможливлює виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст.109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Частинами 1, 2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. З довідок форми № 3 від 27 квітня 2012 року № 840 та від 20 червня 2014 року № 1260 вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають: власник [PERSON], [PERSON] (чоловік), [PERSON] (дочка), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (онука) (а.с. 32, 164). 22 січня 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» надіслав відповідачам вимоги про добровільне звільнення зазначеної квартири, що підтверджується описами вкладення у цінні листи та квитанціями поштового відділення (а.с. 33-42). 28 січня 2014 року відповідачі отримали зазначені вимоги про добровільне звільнення квартири (а.с. 43-47), проте в місячний строк з дня отримання зазначеної вимоги квартиру не звільнили. У судовому засіданні представник відповідачів підтвердила, що останні продовжують проживати в спірній квартири та не мають наміру виселятися, оскільки іншого житла не мають. Вбачається, що після ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач дотримався процедури, визначеної законом щодо направлення письмової вимоги про виселення, проте відповідачі в добровільному порядку її не виконали. За таких обставин, суд вважає, що вимога про їх виселення ґрунтується на законі. Також підлягає задоволенню і вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, оскільки у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника, наслідком якого є втрата права користування житловим приміщенням. Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, тому припинення права власності на квартиру припиняє і право членів його сім'ї на користування цією квартирою. Перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом за членами сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника законом не передбачено. Право власності [PERSON] на спірну квартиру припинене в зв'язку зі зверненням стягнення на це житлове приміщення, тому правомочність користування квартирою, яка нерозривно пов'язана з власністю є також припиненою. Відповідно є припиненим і право користування зазначеною квартирою інших відповідачів - членів сім'ї [PERSON], оскільки воно є похідним від права колишнього власника житла - [PERSON] З урахуванням задоволення позову, та на підставі статті 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір по 48 гривень 72 копійки з кожного, а з відповідача [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] - 97 гривень 44 копійки.

Outcome: approved