overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

07.10.2015 року, а уточнивши вимогу 24.11.2015 року, [PERSON], яка також представляє інтереси [PERSON], [INFO], звернулася в суд з позовом до [PERSON] та просить: -« Усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення відповідача [PERSON], [INFO] з належної мені та моєму сину квартири яка знаходиться за адресою: м.Київ. [ADDRESS]. без надання іншого жилого приміщення.» (а.с.а.с.3-5,79-81) Свою вимогу мотивує тим, що вона та її син є співвласниками вищевказаної квартири, але проживання та реєстрація відповідача у ній, позбавляє їх можливості розпоряджатися належним їм майном на власний розсуд. В судове засідання сторони не з»явилися. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, при цьому позов вона підтримала, про постановлення заочного рішення не заперечує, а судові витрати просить покласти на неї.(а.с.127) Відповідач причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

07.10.2015 року в суд поступила заява [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які просиь суд надати їм право на укладення шлюбу між собою. Заявники свої заявлені вимоги мотивують тим, що у листопаді 2014 році вони познайомилася. Між ними склалися щирі і теплі стосунки, мають міцні почуття любові та поваги один до одного, тому мали намір зареєструвати шлюб, оскільки у травні 2015 року [PERSON] завагітніла, однак відділом РАЦС в цьому їм було відмовлено із-за недосягненя шлюбного віку. В суді заявники [PERSON], [PERSON] та зацікавлені особи, їх батьки [PERSON] та [PERSON] заявлені вимоги підтримали, просять їм надати право на укладення шлюбу, оскільки їм виповнилося 16 років та [PERSON] вагітна та молодята бажають зареєструвати власні віносини в органах РАЦС. Зацікавлена особа відділ РАЦС подали через канцелярію суду заяву про те, що не заперечують проти задоволення заявлених вимог, оскільки дійсно заявнця вагітна, молоді бажають зареєструвати власні стосунки, тому мають право на реєстрацію зі згоди та надання дозволу судом. А.с. 17. Поясненнями заявників, зацікавлених осіб, дослідженими доказами по справі доведено, що заявлені вимоги підставні підлягають до задоволення. На підставі вимог ст. 22, 23 СК України шлюбний вік для жінок та чоловіків встановлено у 18 років, а право на шлюб мають особи, що досягли 16-ти річного віку, за рішенням суду їм може бути надано право на шлюб, якщо буде в суді встановлено, що це буде відповідати їхнім інтересам. В судовому засіданні доведено, що заявники [PERSON] та [PERSON] досягли 16-ти річного віку, а тому згідно закону мають право звернутись до суду з заявою про надання їм права на шлюб. Крім того, суд враховує ту обставину, що [PERSON] на час слухання справи перебуває на 24 тижні вагітності, що доведено, крім пояснень учасників судового розгляду, також довідкою Стрийської жіночої консультаціє від 29 вересня 2015 року а.с. 15. Враховуючи фактичні обставини справи суд вважає доведеим підставність заявлених вимог неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], їх задовольняє. Судові витрати по справі слід залишити за сторонами, оскільки дана справа вирішується в порядку окремого провадження, а прийняте рішення чи відмова у задоволенні не залежить від позиції зацікавлених осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

07.10.2015 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

07.10.2015 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

07.10.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 27.01.2004 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №SAMDN03000000354167, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 31,92% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за його користування позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 15098,17 грн. згідно доданого до позовної заяви розрахунку, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача Лисак В.С. не з»явився, згідно поданої заяви просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечив. Відповідач [PERSON] належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з»явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Суд, зі згоди позивача ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись із письмовою заявою представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27.01.2004 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № SAMDN03000000354167, згідно якого останній відкрито картковий рахунок в сумі 2500,00 грн. з терміном дії картки два роки. Станом на 31.08.2015 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» становить 15098,17 грн., що складається із суми відсотків за користування кредитом. П.8.5. кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання Банком та клієнтом цього договору, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 даного Кодексу встановленою, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач допустив порушення умов кредитного договору, кредит та відсотки за його користування не погашає, на попередження позивача про необхідність погашення простроченої заборгованості за кредитним договором не реагує, тому вимоги позивача правомірні і підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

07.10.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він з 25.07.1992 року перебуває з відповідачкою зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі мають двох повнолітніх дітей. Відповідачка добровільно не бажає розірвати шлюб, шляхом звернення до органів РАГС, що змушує його звернутись до суду. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися через втрату взаєморозуміння, тривалий час вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть, тому позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, та просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 23.11.2015 року сторонам надано строк для примирення до 24.12.2015 року, однак сторони не примирилися. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивач [PERSON] на позові наполягає, відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] (а.с. 24, 25 - заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.07.1992 року, про що Довгинцівським відділом ЗАГС м. Кривий Ріг, зроблено актовий запис № 356 ( а.с. 6 - копія свідоцтва про укладання шлюбу). Неповнолітніх дітей не мають. Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, і його слід розірвати. В наданий судом строк для примирення сторони не помирилися. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просить залишити їй прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище -[PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

07.10.2015 року позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] «Про розірвання шлюбу», посилаючись на те, що з 14.06.2008 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. На протязі останнього року шлюбно-сімейні відносини не склалися, поступово погіршувались, що призвело до фактичного їх припинення. Кожен з них має нейтрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Спільне господарство не ведеться, спільне життя припинене, а тому збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2008 року (актовий запис № 793, вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції.) Після реєстрації шлюбу дружині, яка мала прізвище «Подоляник», було присвоєно прізвище чоловіка «Петренко». Від вказаного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають, діти мешкають разом з матірю, питанням матеріального утримання дитини вирішено в добровільному порядку. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

07.10.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позикив сумі 9000 доларів США, що еквівалентно 190800 грн. та судових витрат. В попередньому судовому засіданні [PERSON] підтримала позовну заяву, просила суд її задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні \~позов визнала повністю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи \~вважає, що позов підлягає повному задоволенню, на підставі вимог ст. 1049 ЦК України, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON], на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені останньою судові витрати в розмірі 1908 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

07.10.2015 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.06.2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились в січня 2014 року через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, спільне господарство не ведеться, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач, [PERSON], надав заяву, де просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов визнала, надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін з урахуванням наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 05.06.2009 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Андріївської селищної ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис №2. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] з січня 2014 року не проживають спільно однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати по справі. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

07.10. 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що згідно укладеного між банком та відповідачкою [PERSON]О кредитного договору № ABH0RX90470046 від 29.11.2013 року, остання отримала кредит у розмірі 14656, 04 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка порушила умови кредитного договору та станом на 07.09.2015 року має заборгованість у розмірі 22826, 96 грн, яку сплатити у добровільному порядку відмовилась, просить суд стягнути з неї заборгованість примусово. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилась, належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України, обовязки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що 29.11.2013 року між банком та відповідачкою [PERSON]О укладено кредитний договір № ABH0RX90470046 від 29.11.2013 року, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 14656, 04 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка порушила умови кредитного договору та станом на 07.09.2015 року має заборгованість у розмірі 22826, 96 грн, яку необхідно стягнути з останньої на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1218, 00 грн. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

07.10.2015 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму в місяць для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до повноліття дітей. На обгрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був укладений 04.08.2002 року. Від подружнього життя у сторін двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони проживають разом, однак перебувають на стадії розлучення. Відповідач не працює, отримує пенсію і регресні виплати, в добровільному порядку коштів на утримання дітей не дає. Сторони у судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач зазначив, що позов визнає в повному обсязі, на сплату аліментів погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.08.2002 року. Від подружнього життя у сторін двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про одруження та народження дітей. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей не дає, хоча згідно з поясненнями позивача у позовній заяві, отримує пенсію та регресні виплати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З урахуванням наведеного, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

07.10.2015 року позивач звернулась в суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача щомісячно, з дня пред'явлення позову до повноліття дитини.У позові вказує, що відповідач працює і має можливість надавати кошти на утримання дочки, тому просить стягнути з відповідача аліменти. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Також вказала, що шлюб з відповідачем розірвано, дочка сторін [PERSON] проживає разом з нею, відповідач проживає окремо, коштів на утримання дочки відповідач не надає з липня 2015 року. Вона здійснює підприємницьку діяльність, її щомісячний дохід становить 1000-1500 гривень. Під час судового засідання представник відповідача позов визнав частково та просив присудити аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку відповідача, оскільки така сума аліментів становитиме 60% прожиткового мінімуму для дитини до 6 років. Також пояснив, що позивач має ще одну неповнолітню дитину, аліменти на яку не отримує, тому хоче вирішити питання утримання цієї дитини за рахунок відповідача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази та

Outcome: partial