Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

07 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача, у якому зазначив, що 28.02.2008 року між акціонерним - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого він є та відповідачкою було укладено договір кредиту № 643/77-К77, за умовами якого їй було надано кредит у розмірі 80 000 грн. зі сплатою 14,5 % річних з кінцевим терміном повернення до 27 лютого 2018 року або достроково у випадках передбачених законом. За умовами договору відповідачка зобов'язалась у визначені договором строки повертати кредит та сплачувати відсотки. Через неналежне виконання взятих на себе зобов'язань станом на 09 листопада 2017 року виникла заборгованість, в розмірі 230656,02 грн., яку позивач просив стягнути достроково та витрати по сплаті судового збору. Заочним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 03 січня 2018 року вказаний позов було задоволено частково та стягнуто з відповідачки на користь банку 141076,34 грн. заборгованості за кредитним договором станом на 09 листопада 2017 року та витрати по сплаті судового збору в сумі 2116,14 грн. 02 лютого 2018 року відповідачка подала заяву про перегляд заочного рішення, яку ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2018 року було задоволено, заочне рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 03 січня 2018 року скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 20 березня 2018 року позивач уточнив позовні вимоги, фактично зменшивши їх та посилаючись на те, що рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2011 року з відповідачки було стягнуто кредитну заборгованість в сумі 89579,68 грн., позивач просив суд стягнути заборгованість за період з 14 лютого 2011 року по 19 березня 2018 року в розмірі 147479,40 грн. з яких 109617,83 грн. - заборгованість за відсотками згідно ст.1048 ЦК України, 25639,69 грн. - заборгованість з пені за несвоєчасне повернення відсотків та 12221,88 грн. - інфляційних витрат за відсотками. Представник позивача [PERSON] (за довіреністю №02-36/233 від 20.01.2018 року) в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі ( а.с.89). Відповідачка в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, застосувавши наслідки спливу строку позовної давності до вимог позивача (а.с.77-81). Представник відповідача адвокат [PERSON] (за угодою про надання правової допомоги від 15.02.2018 року) в судове засідання не з'явилась. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Матеріалами справи підтверджується, що 28 лютого 2008 року між акціонерним - комерційним банком соціального розвитку, правонаступником прав та обов'язків якого є позивач по справі - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») та відповідачкою було укладено кредитний договір № 643/77-К77, за умовами якого останній було надано споживчій кредит на поточні цілі у розмірі 80 000 грн., з кінцевим терміном повернення 27 лютого 2018 року зі сплатою 14,5 % річних (а.с.10-11). В свою чергу відповідачка зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку передбаченому договором та в разі невиконання (неналежного виконання) взятих на себе зобов'язань, сплатити пеню та штраф. У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, 20 липня 2010 року акціонерно - комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2011 року, що набрало законної сили 07 квітня 2011 року, позовні вимоги банку було задоволено частково та стягнуто з відповідачки достроково 89579,68 грн. заборгованості за кредитним договором від 28 лютого 2008 року , з яких 73330,00 грн. - заборгованості за кредитом, 5159,50 грн. - заборгованості за відсотками, 4026,12 грн. - пеня за прострочення платежів, 7064,06 грн. - штрафу, 990 грн. - витрат по сплаті судового збору та 120,00 грн. витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи (а.с.31-32). З довідки в.о. начальника Березнегуватського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 10 липня 2018 року за № 14.4-41/2431 вбачається, що виконавче провадження №27369183 по виконавчому листу № 2-10 виданому 14 лютого 2011 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області на виконання рішення цього суду про стягнення з відповідачки на користь банку боргу, було завершено на підставі п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що боржник за вказаною адресою фактично не проживає, а його матеріали знищені із закінченням терміну зберігання (а.с.88). Вказане свідчить про те, що рішення суду відповідачкою не виконане. Згідно уточнених позовних вимог заборгованість відповідачки за період з 14 лютого 2011 року по 19 березня 2018 року складає 147479,40 грн., з яких 109617,83 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на підставі ст. 1048 ЦК України, 25639,69 грн. - пеня та 12221,88 грн. інфляційні витрати за відсотками (а.с.56-66). Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Зокрема виконанням проведеним належним чином (стаття 559 ЦК України). При цьому відсутність реального і своєчасного виконання зобов'язання не припиняє договірних відносин і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання. За статтями 525, 526 ЦК України - зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно умов договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ст.1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначенні родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постановах від 21.09.2016 року по справі № 6-1252цс16 та від 06.09.2017 року по справі № 6-623цс17 -виходячи з системного аналізу статей 525,526,599 та 611 ЦК України - наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання процентів та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Відповідачка рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2011 року не виконала, а отже зобов'язання є простроченим. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Оскільки укладеним між сторонами кредитним договором не встановлений розмір процентів після спливу строку його дії, вони підлягають визначенню на рівні облікової ставки Національного банку України, як про те зазначив позивач в уточненій позовній заяві та розрахунку до неї. Однак зазначенні відсотки підлягають стягненню в межах загального строку позовної давності, тобто за останні три роки перед зверненням позивача з позовом до суду, а саме з 11 грудня 2014 року по 07 грудня 2017 року в загальній сумі 50 510,41 грн., з яких 9218,76 грн. - відсотки на поточну заборгованість та 41291,65 грн. - відсотки на прострочену заборгованість (а.с.59-62). При цьому суд вважає необґрунтованими доводи відповідачки та її представника про застосування наслідків спливу строку позовної давності та правової позиції викладеної у постанові Верховного суду України від 09.11.2016 року у справі № 6-2251 цс16, оскільки остання стосується початку перебігу строку позовної давності в разі пред'явлення кредитором вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, натомість предметом позову є вимога кредитора про стягнення відсотків та штрафних санкцій після закінчення дії кредитного договору невиконаного боржником. Відповідно до ст. 626 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. З огляду на зазначене з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з інфляційних витрат на відсотками, за період з березня 2017 року по лютий 2018 року, як про те просив позивач, в загальній сумі 686,22 грн., виходячи з наступного розрахунку: 5159,50 грн. (заборгованість за відсотками за рішенням суду від 14.02.2011 року) х 101,8 (інфляція) + (5159,50х100,9) + (5159,50х101,3) + (5159,50х101,6) + (5159,50х100,2) + (5159,50х99,9) + (5159,50х102,0) + (5159,50х101,2) + (5159,50х100,9) + (5159,50х101,0) + (5159,50х101,5) + (5159,50х100,9) ( а.с.66). Разом з тим, оскільки заборгованість за пенею в розмірі 4026,12 грн. була стягнута рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2011 року, а умовами кредитного договору та нормами цивільного законодавство не передбачено стягнення пені після закінчення дії кредитного договору, позовні вимоги банку стосовно стягнення пені в розмірі 25639,69 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial