overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

08.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 11.01.2014 року виконавчим комітетом Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, актовий запис № 1. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Ухвалою суду від 24.03.2017 р. сторонам надано строк на примирення терміном три місяці. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання прибула, проти позову не заперечувала. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11.01.2014 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 110051 від 11.01.2014 р. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

08.11.2016 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не меншь 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутнсоті, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутнсоті, позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до наданих позивачкою документів, шлюбні відносини з відповідачем припинені. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на ії утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. Відповідно до ст. ст. 180 - 182 Сімейного Кодекса України батьки зобов'язані утримавати дітей до досягнення їм повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з [PERSON], суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача, та вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

08.11.2016 року [PERSON] звернулась до Погребищенського районного суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до відповідача - [PERSON]. Свій позов мотивує тим, що з 17 серпня 1997 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу народилася неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач працює та має стабільний дохід але ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти в частці від заробітку - 1/4 частка всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте подала заяву, в якій просила розгляд справи здійснити без її присутності та підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але подав заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розгляд справи провести за його відсутності. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі у зв'язку з наступним. Судом беззаперечно встановлено, що 17 серпня 1997 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а.с. 5). Від шлюбу в них народилась неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, усі доходи повністю витрачає на власні потреби, працює, має стабільний дохід. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

08.11.2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій зазначила, що її чоловік [PERSON], [INFO], який був зареєстрований у [ADDRESS], помер [INFO] року у м. Сімферополі, за адресою, [ADDRESS]. Вона отримала лікарське свідоцтво про смерть серія 35 № 009266, 05.11.2016 року Кримським республіканським бюро судових експертиз. У зв»язку з тим що її чоловік помер на анексованій території України, вказане лікарське свідоцтво про смерть не має юридичної сили, вона не може отримати свідоцтво про смерть чоловіка, яке б було легітимне на території України. Заявник просить суд встановити факт смерті чоловіка. В судове засідання заявник не з»явилась, просила розглядати справу за її відсутністю. Представник зацікавленої особи, до суду не з»явився, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], громадянин України, зареєстрований у [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта останнього ( а.с. 8-10). [INFO] року [PERSON] помер у м. Сімферополі, за адресою, [ADDRESS], про що 05.11.2016 року Кримським республіканським бюро судових експертиз видано лікарське свідоцтво про смерть серія 35 № 009266 ( а.с. 5). Заявник [PERSON] є дружиною померлого, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб та відповідна печатка у паспорті заявника ( а.с. 11-14). Заявник посилається на те, що не може в органах РАЦС отримати свідоцтво про смерть чоловіка, оскільки лікарське свідоцтво про смерть видане на анексованій теріторіі не має юридичної сили. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 року, м. Сімферополь, АР Крим, є тимчасово окупованою територією. Згідно п. 1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції від 28.10.2000 року № 52/5 ( у редакції Мінюсту від 24.12.2010 року № 3307/5 зі змінами), підставою для державної реєстрації є лікарське свідоцтво про смерть або рішення суду про встановленні факту смерті в певний час. Відповідно до положень ч. 1 п. 8 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про необхідність встановлення факту смерті [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

08.11.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 26.10.2013 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сімї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у звязку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачка та відповідач знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2013 року. Від шлюбу мають дитину : сина [PERSON], [INFO]. Сторони з квітня 2016 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

08.11.2016 року [PERSON] звернулась із вищезазначеним позовом, в якому просила визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстрований на Одеській новій біржі 19.09.1997 року - дійсними. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що не має можливості як власник розпорядитися майном, оскільки укладений договір не був нотаріально посвідчений, зв'язок з відповідачами після продажу квартири втрачений. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлялись про розгляд справи в порядку ст.ст.74,76 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 1997 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №1264/97 від 19.09.1997 року позивач придбала у відповідачів квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з пункту 3 спірного договору квартира належала [PERSON], [PERSON], [PERSON]на підставі свідоцтва про право власності на житло №6-5231, виданого УЖКХ Одеського міськвиконкому 27.03.1996 року, зареєстрованого Одеським МБТІ 04.07.1996 року за №357. Зазначений договір був відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року зареєстрований на Одеській новій біржі 19.09.1997 року. Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обовязковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Позивач позбавлена можливості розпорядитися спірним майном, оскільки договір купівлі-продажу був оформлений з порушенням вимог закону в частині їх нотаріального посвідчення, на час розгляду справи зв'язок з відповідачами після продажу квартири втрачений. Поряд з тим, [PERSON] виконала умови договору, передала відповідачам 7.000 грн. у якості плати за майно, вселилась у спірну квартиру, утримує її. Відповідачі отримали грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселились з неї. За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року, договір купівлі-продажу спірного майна, зареєстрований на Одеській новій біржі, за яким відповідачі продали його, а позивач придбала, може бути визнаний судом дійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

08.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту її проживання однією сім'єю із [PERSON], померлою [INFO]. Так, заявник зазначила, що 08.07.1992 року її рідний брат [PERSON] уклали шлюб з [PERSON]. [INFO] її брат [PERSON] помер на час смерті з ним проживала його дружина [PERSON] яка в силу ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину земельну ділянку площею 1,5 га, в межах території Безводненської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства. Заявниця вказала, що після смерті брата [PERSON] з жовтня 2009 року вона проживала разом з [PERSON] по день її смерті [INFO], та відповідно взяла всі витрати на її поховання. З огляду на це заявниця просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, так як вона має право на спадкування в силу ст. 1264 ЦК України. В судовому засіданні заявник підтвердила викладені в її заяві обставини і підтримала свої вимоги. Заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися. Заслухавши в судовому засіданні пояснення заявника, показання свідків та, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. [PERSON] (заявник) являється сестрою [PERSON] який відповідно свідоцтву про шлюб уклав шлюб з [PERSON]. (а.с. 10) Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Безводне Миколаївського району Миколаївської області та після смерті якого залишилась земельна ділянка площею 1,5 га в межах території Безводнянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, цільове призначення ведення особистого селянського господарства. Та відповідно ст. 1268 ЦК України, [PERSON] як дружина прийняла спадщину вище вказану земельну ділянку (а.с. 9,11,12) Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] померла. (а.с. 8) Відповідно до довідки Безводненської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 26 вересня 2016 року №605 [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] по день своєї смерті разом з ним проживала його дружина [PERSON] також по день своєї смерті. (а.с. 16) Відповідно довідки Безводненської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 27 жовтня 2016 року №640 [PERSON] здійснила поховання рідного брата [PERSON] та його дружини [PERSON] (а.с. 18) Обставини постійного проживання заявниці і [PERSON] по день смерті останньої, а також здійснення догляду заявником за [PERSON] у період часу 2009 року по [INFO] в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] і [PERSON] Таким чином, в судовому засіданні доведений належними доказами і знайшов своє підтвердження факт проживання однією сім'єю заявниці разом з [PERSON] в період з жовтня 2009 року по [INFO], тобто по день смерті [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

08.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в котрій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07.06.1998 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 750. В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Одруження виявилось для них невдалим, спільне життя не склалося через несумісність їх характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя в звязку із чим спільне життя стало неможливим. Сторони не ведуть сіпльного господарства, живуть окремо, сімя існує тільки формально. Сімя розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Вказала, що з відповідачем уже чотири роки проживають окремо, а дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Маланій». У судовому засіданні представник позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] визнав позов, однак частково заперечив підстави та надав пояснення що він допомагає утримувати дитину, однак не проживає з дружиною майже 2 з половиною роки. Просив задовольнити позов. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, зясувавши взаємини подружжя, наявність малолітньої дитини, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб - 07.06.1998 року у відділі РАГС Львівського міськвиконкому, актовий запис № 750(а.с.3). Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з мамою, що стверджується копією свідоцтва про народження серія 1-СГ № 344377 від 19.10.2012 року. (а.с. 5). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень сторін у судовому засіданні вбачається, що подружжя припинили шлюбні відносини разом не проживають більше як 2 роки. Судом встановлено, що сім'я розпалася остаточно. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та інтересам їх малолітньої дитини, що має істотне значення. Після розірвання шлюбу позивачу залишити дошлюбне прізвище «Маланій»

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

08.11.2016 року [PERSON]. звернулася до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON], померлого 13.04.2016 року. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 13.04.2016 року її син [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме - квартиру [ADDRESS]. Заповітів [PERSON] не складав, спадкоємцем перщої черги за законом є мати [PERSON] Позивач сумлінно помиляючись щодо часу відкриття спадщини звернулась до нотаріуса у листопаді 2016 року з заявою про прийняття спадщини, після шести місяців з дня смерті сина, позивачу було відмовлено у видачі даного свідоцтва, оскільки нею було пропущено встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач вважає, що строк нею було пропущено з поважних причин.\~\~\~\~\~\~ У зв'язку з викладеним, позивач [PERSON] просить встановити їй додатковий тримісячний строк з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після сина [PERSON]., померлого 13.04.2016 року. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позов визнає у повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Оскільки відповідач позов визнав, тому відповідно до\~ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачами, яке, на думку суд, не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до\~ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються\~ст. 1272 ЦК України, згідно якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, на підставі\~ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

08.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]., в якому просить : визнати [PERSON] таким , що втратив право користування житловим приміщенням , а саме : квартирою [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що [PERSON] з 1977 року є наймачем квартири [ADDRESS]. Дана квартира була видана батьку позивачки- [PERSON] на сім'ю із чотирьох чоловік, що підтверджується ордером [NUMBER]. 23.04.1988 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб. З 02.06.1988 року відповідач зареєстрований у вищезазначеній квартирі. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились в 2015 році. Відповідач забрав свої речі та виїхав з квартири , у квартирі не проживає з 2015 року по даний час. Відповідач не сплачує комунальні послуги, всі обов»язки , що випливають із договору найму житлового приміщення , покладені тільки на позивачку, що підтверджується актом від 27.09.2016 року, складеним за участю сусідів. Тому,

Outcome: approved