Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

08 травня 2019 року позивач Орган опіки та піклування виконкому Соледарської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Комунальна установа охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка», про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш 50% від прожиткового мінімуму на користь малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на особовий рахунок дитини в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний Банк Україна», установа банку № 10004/0286, у місті Краматорськ, вищестояща установа банку № 10004/0271 у місті Краматорськ Донецької області рахунок № [NUMBER] , до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на території Соледарської міської ради Донецької області проживає [PERSON] , яка [INFO] народила та покинула в дитячому відділенні комунального закладу охорони здоров`я «Бахмутська центральна районна лікарня» дитину [PERSON] . Батько дитини - [PERSON] , записаний в свідоцтві про народження згідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України). [PERSON] є десятою дитиною відповідача, дев`ять попередніх дітей знаходяться в державних закладах. Рішенням виконкому Соледарської міської ради від 10 січня 2019 року № 13 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та на підставі рішення виконкому Соледарської міської ради від 10 січня 2019 року № 14 він влаштований в державний заклад на повне державне утримання в комунальній установі охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка», де з 25 лютого 2019 року та по теперішній час він знаходиться. При цьому мати дитину не відвідувала, до служби у справах дітей Соледарської міської ради не зверталась, в побуті характеризується негативно, не працює, зловживає алкоголем, умови для утримання та виховання дитини відсутні. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Соледарської міської ради від 28 березня 2019 року було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , під час якого одноголосно було прийнято рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав, що і стало підставою для звернення до суду для захисту прав малолітньої дитини. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2019 року вказана цивільна справа розподілена судді Харченко О.П. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Харченко О.П. від 24 червня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 11 липня 2019 року на 08 годину 40 хвилин. 11 липня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 29 серпня 2019 року на 08 годину 30 хвилин. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 жовтня 2019 року вказана цивільна справа розподілена судді Конопленко О.С., у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Харченко О.П. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С. від 01 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до свого провадження, розпочато її розгляд спочатку, у зв`язку з чим призначено підготовче засідання на 10 годину 00 хвилин 29 жовтня 2019 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) позивачу. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 годину 00 хвилин 22 листопада 2019 року, яке не відбулось у зв`язку із наданням судді інших днів відпочинку з 21 по 22 листопада 2019 року, розгляд справи відкладено до 12 грудня 2019 року до 10 години 00 хвилин. До судового засіданні представник позивача Моісєєва М.О. не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві. Надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі, наполягає на його задоволенні та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Повідомлена належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання у відповідності до частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася за невідомою суду причиною, заяв та клопотань про розгляд справи без її участі або про відкладення судового засідання від неї на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Представник третьої особи - головний лікар Комунальної установи охорони здоров`я «Краматорський будинок дитини «Антошка» Романов А.О. повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві. Надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі. Оскільки відповідач та представник третьої особи були належним чином повідомлені про судове засідання, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без їх участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані статтями 150, 152, 155, 164, 165, 166, 180, 181, 182 Сімейного кодексу України (далі за тестом - СК України). Частина 1 ст. 150 СК України передбачає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось з них. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в їх сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав в силу вимог закону є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане виконавчим комітетом Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області 19 листопада 2018 року (а.с. 8). Відомості про батька дитини записані за заявою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 05 січня 2019 року за № 00021816741 (а.с. 9). Згідно копії акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 23 жовтня 2018 року, 24 вересня 2018 року в педіатричному відділенні КЗОЗ «Бахмутська ЦРЛ» виявлена покинута дитина чоловічої статі [PERSON] (хлопчик), [INFO] , мати якого [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] , відомості про батька невідомі (а.с. 7). Рішенням виконавчого комітету Соледарської міської ради № 13 від 10 січня 2019 року малолітній дитині [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 11). Одночасно рішенням виконавчого комітету Соледарської міської ради № 14 від 10 січня 2019 року прийнято рішення про влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в державний заклад на повне державне утримання (а.с. 12). Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 24 жовтня 2018 року, у родині [PERSON] не створені умови для утримання та виховання новонародженої дитини [PERSON] , заходів щодо повернення дитини в родину [PERSON] не виконала (а.с. 13). З копії довідки № 2429/16-12 від 23 квітня 2019 року вбачається, що, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в будинку [ADDRESS] , та за вказаною адресою характеризується негативно, оскільки зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, не працевлаштована, живе на випадкові заробітки, в 2018 році покинула новонароджену дитину в лікарні (а.с. 17, 14). Згідно інформації адміністрації КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» за вих. № 01/07-263 від 23 квітня 2019 року та вих. № 01/07-723 від 07 листопада 2019 року за час перебування неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у вказаному закладі [PERSON] свого сина в будинку дитини не відвідувала, життям та здоров`ям не цікавилась, не виявляла батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавала, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювала (а.с. 15, 52) Відповідно до висновку за вих. № 15 від 01 квітня 2019 року, орган опіки та піклування виконкому Соледарської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , (а.с. 18). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 15, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При ухваленні даного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно з боку відповідача [PERSON] , яка є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , мало місце неналежне виконання своїх обов`язків, воно не було пов`язано як об`єктивними так і суб`єктивними причинами. За таких обставин у суду є усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу відносно відповідача [PERSON] та позбавити її батьківських прав, яка на теперішній час не намагається виправитись та здійснювати в повному обсязі свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню її малолітньої дитини. Наданий суду висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає за необхідне прийняти до уваги під час ухвалення рішення, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, належних та достатніх роз`яснювальних заходів з відповідачем було проведено достатньо, але це не принесло бажаних результатів щодо виконання нею її батьківських прав та обов`язків, крім того, відповідач [PERSON] після залишення дитини в пологовому будинку, не цікавилась її долею, жодного разу не відвідала дитину в державному закладі, що підтверджує той факт, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] . Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. За таких обставин суд вважає, що позивачем належним чином доведено, що на теперішній час є обґрунтовані підстави для застосування крайнього заходу відносно відповідача та позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з чим позовні вимоги Органу опіки та піклування виконкому Соледарської міської ради в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини, суд виходить з наступного. Частиною 2 статті 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При цьому частиною третьою статті 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальний стан дитини; стан здоров`я та матеріальний стан платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, доньки, сина; інші обставини, що мають суттєве значення. Виходячи з вищевикладеного та із загальних засад справедливості цивільного судочинства, суд, враховуючи матеріальне становище сторін, наявність ще дев`ятьох дітей у відповідача, які перебувають у державних закладах, вважає, що відповідач [PERSON] може виплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, проте в розмірі 1/4 частини, а не 1/3 частини як просить позивач, її заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти слід перераховувати на особистий рахунок неповнолітньої дитини [PERSON] , відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний Банк Україна», установа банку № 10004/0286, у місті Краматорськ, вищестояща установа банку № 10004/0271 у місті Краматорськ Донецької області рахунок № [NUMBER] (а.с. 16). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру про позбавлення батьківських прав у розмірі 768,40 грн., та за позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 768,40 грн., а всього у сумі 1536,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial