Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

10.01.2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму позики у розмірі 17500 грн. та 3% річних у розмірі 1050 грн. 12.03.2019 року позивач надав заяву, в якій просив виправити технічну помилку розміру суми 3% річних та просив стягнути з [PERSON] 3% річних у розмірі 1416 грн. 78 коп. Свої вимоги [PERSON] мотивував тим, що [PERSON] отримав від позивача грошові кошти в борг, однак у визначений термін не повернув кошти та добровільно відмовляється вирішити даний спір. У судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, 11.02.2019 року [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що повертав позивачу частину боргу у розмірі 5000 грн. Проте, надати письмові докази на підтвердження даного факту не має можливості, оскільки [PERSON] відмовився складати відповідну розписку. Також, [PERSON] заперечував проти стягнення з нього 3% річних. Суд, вислухавши думку позивача, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що 04.11.2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 17500 грн. Відповідач зобов'язувався повернути вказані кошти до 01.07.2016 року (а.с. 3). У визначений строк, а саме 01.07.2016 року відповідач свої зобов'язання не виконав, борг [PERSON] не повернув. Положеннями ст.ст. 1046, 1047 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Постановою Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Оскільки у передбачений договором строк відповідач [PERSON] не виконав свої зобов'язання та не повернув борг [PERSON] у розмірі 17500 грн., суд вважає за необхідне стягнути зазначену суму з відповідача на користь позивача. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Твердження відповідача про те, що він повертав частину боргу не приймаються судом до уваги, оскільки на підтвердження даного факту [PERSON], в порушення ст. 81 ЦПК України, не надано жодного доказу. Взагалі, відповідач не з'явився у судове засідання та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи положення ст. ст. 625, 1050 ЦК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума 3% річних від суми боргу. Розмір 3% річних складає 17500 грн. (сума боргу) * 985 (кількість днів прострочення) * 3 / 100 / 365 = 1416 грн. 78 коп. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та задоволення позову в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по справі, а саме суму судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved