Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

09 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Обгрунтовуючі позовні вимоги позивач посилається на те, що з відповідачем по даній справі шлюб розірвано 27 листопада 2009 року. Від спільного подружнього життя у них є син [PERSON], [INFO], який перебуває на вихованні та утриманні позивача. Відповідач виплачував аліменти відповідно до заочного рішення Деснянського суду від 23 грудня 2009 року до його повноліття. На протязі періоду з 2009 року батько не приділяв необхідної уваги дитині та рідко з ним спілкувався і не підтримував матеріально. На даний час [PERSON] навчається в Національному університеті біоресурсів та природокористування України, а тому позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на користь сина на його утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 01.09.2017 року до закінчення сином навчання. Позивач в судовому засіданні підтримала позов та просила суд винести рішення про його задоволення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, та не заперечував проти задоволення позову, що підтверджується письмовою заявою [PERSON] про визнання позову, яка долучена до матеріалів справи. Вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.06.1997 р., який було розірвано, що підтверджується свідоцтва про розірвання шлюбу від 02.10.2012 р. виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві (а.с.6). Від вказаного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м.Києва (а.с.5). Своє звернення до суду з даним позовом позивач обґрунтовує тим, що відповідач не надає достатньо коштів на утримання їхнього сина, який продовжує навчання. Відповідно до копії довідки виданої Національним університетом біоресурсів і природокористування України від 05.09.2017 р. № 424-17, [PERSON] навчається на контрактній основі на І курсі денної форми навчання ОС магістр спеціальність «Менеджмент (УНЗ)» гуманітарно-педагогічного факультету, рік вступу 01.09.2017 р., рік закінчення 30.12.2018 р. (а.с.7). Згідно ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання, повинно існувати чотири умови, а саме: дитина повинна навчатись, потребувати матеріальної допомоги, її вік не повинен перевищувати 23 років, батьки повинні мати можливість надавати матеріальну допомогу. В силу положень ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував про задоволення позову, з огляду на наведене, суд доходить висновку, що повнолітній син сторін [PERSON] потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 01.09.2017 року до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 річного віку. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: громадяни, віднесені до І та ІІ категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно копії посвідчення серії А №132272с від 15.12.2017 р. виданого Київською міською державною адміністрацією, відповідач [PERSON] являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, тому має право на пільги встановлені законодавством України. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного і

Outcome: approved