Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

07 жовтня 2015 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася представник заявниці [PERSON], - [PERSON] із вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказувала на ті обставини, що 21 березня 2015 року померла мати позивача [PERSON], - [PERSON], яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], кв.№26. Спадкове майно, яке залишилося після її смерті, складається з цілої квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Постишева, буд.№15, кв.№26. Після спливу шести місячного строку після смерті [PERSON], до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори звернулася її дочка, позивач, - [PERSON] для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом стосовно вищевказаної квартири. Вказувала на те, що за життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького МНО [PERSON] 20 квітня 2012 року реєстр №813, відповідно до якого вона заповіла все своє майно [PERSON] Спадкове майно донька померлої, - [PERSON], прийняла в встановлений законом строк, оскільки 25 квітня 2015 року за №297 подала до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом та заповітом, на підставі якої заведено спадкову справу №138/2015. Однак, постановою від 22 вересня 2015 року, [PERSON], державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, в звязку із тим, що документи, які б підтверджували право власності [PERSON] на квартиру по вулиці Постишева, буд.№15, кв.№26 у м. Кривому Розі, - відсутні, та згідно довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 16 вересня 2015 року №142425, - відомості стосовно реєстрації її за [PERSON] не значаться. Для вирішення питання щодо успадкування належного померлій майна позивачеві було запропоновано звернутися до суду. Вказувала на те, що вказану квартиру батьки позивача, - [PERSON] та [PERSON] придбали 11 липня 1991 року. 06 липня 1995 року батько позивачки помер. Після його смерті, його дружина, - [PERSON] звернулася до Третьої Криворізької ДНК щодо оформлення спадщини після його смерті. 05 березня 1996 року їй, як його спадкоємиці, були видані наступні документи: свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно від 05 березня 1996 року реєстр №2-864, на 1/2 частину двокімнатної квартири загальною площею 53,9 кв.м., житловою 31,70 кв.м. за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Постишева, буд.№15, кв.№26, що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою 11 липня 1991 року реєстр №2-233 та який було зареєстровано у Криворізькому БТІ 23 липня 1991 року у реєстрову книгу №2 стор.№33, запис 689; свідоцтво про право власності на 1/2 части в спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу від 05 березня 1996 року реєстр №2-866, яке складається з двокімнатної квартири загальною площею 53,9 кв.м., житловою 31,70 кв.м. за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Постишева, буд.№15, кв.№26. Також до позову додаються копії свідоцтва про смерть [PERSON] та свідоцтва про одруження [PERSON]Я, та [PERSON] Зазначала, що свого часу, отримавши ці документи, мати позивачки, - [PERSON]І, до Криворізького БТІ щодо проведення реєстрації вказаних документів не звернулася. Вважає, що вказане вище майно, - квартира по вулиці Постишева, буд.№15, кв.№26, дійсно фактично належала матері позивача, - [PERSON], яка померлі 21 березня 2015 року, так як вона отримала її у спадщину після смерті свого чоловіка, - [PERSON], померлого 06 липня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 березня 1996 року, реєстр №2-864, та свідоцтвом про право власності на частку у спільному майні подружжя від 05 березня 1996 року, реєстр №2-866, але відповідним чином не зареєструвала вказані документи в органах БТІ. Вказувала на те, що на підтвердження родинних стосунків між позивачем і померлою до позову додано копії наступних документів: свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], І-ЯК №044799, яке видане 25 жовтня 1966 року Дзержинським районним бюро ЗАГСу м. Кривого Рогу, в якому матірю записана [PERSON]; свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON], І-ЕИ №288361, яке видане відділом ЗАГС м. Зарафшан Узбекської PCP 22 квітня 1989 року, відповідно до якого після укладання шлюбу дружині присвоєне прізвище чоловіка, - [PERSON]. Згідно експертної оцінки, яку виконано TOB «АТРІ ГРУП» 05 жовтня 2015 року, ринкова вартість цілої квартири у м. Кривий Ріг, по вул. Постишева, буд.№15, кв.№26, складає 124 510,00 гривень. На підставі вищевикладеного просила суд позовні вимоги задовольнити, та винести рішення, яким встановити факт належності [PERSON], яка померла 21 березня 2015 року у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, двокімнатної квартири загальною площею 53,9 кв.м., житловою 31,7 кв.м. за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Постишева, буд.№15, кв.№26, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно від 05 березня 1996 року реєстр №2-864, яке було видане на її імя Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою на 1/2 частки вказаної квартири та свідоцтва про право власності на 1/2 частки в спільному майні подружжя вказаної вище квартири, від 05 березня 1996 року, реєстр №2-866, яке було видане на її імя Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою; визнати за позивачем, [PERSON], право власності в порядку успадкування за законом та заповітом на двокімнатну квартиру загальною площею 53,9 кв.м., житловою 31,7 кв.м. за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Постишева, буд.№15, кв.№26, яка фактично належала її померлій матері [PERSON], яка померла 21 березня 2015 року у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до зали суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представником позивача [PERSON], - [PERSON] до суду надано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача, - Виконавчий комітет Дзержинської районної у місті ради, до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. З письмових матеріалів справи встановлено, що 21 березня 2015 року померла мати позивача [PERSON], - [PERSON] (а.с.6), яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], кв.№26. За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького МНО [PERSON] 20 квітня 2012 року реєстр №813, відповідно до якого вона заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.7). Спадкове майно, яке залишилося після її смерті, складається з цілої квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Постишева, буд.№15, кв.№26 (а.с.10, 11). Після спливу шести місячного строку після смерті [PERSON], до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори звернулася її дочка, позивач, - [PERSON] для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом стосовно вищевказаної квартири. Постановою від 22 вересня 2015 року, [PERSON], державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, в звязку із тим, що документи, які б підтверджували право власності [PERSON] на квартиру по вулиці Постишева, буд.№15, кв.№26 у м. Кривому Розі, - відсутні, та згідно довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 16 вересня 2015 року №142425, - відомості стосовно реєстрації її за [PERSON] не значаться. Для вирішення питання щодо успадкування належного померлій майна позивачеві було запропоновано звернутися до суду (а.с.8, 9). Зі змісту позовної заяви встановлено, що квартиру батьки позивача, - [PERSON] та [PERSON] придбали 11 липня 1991 року. 06 липня 1995 року батько позивачки помер. Після його смерті, його дружина, - [PERSON] звернулася до Третьої Криворізької ДНК щодо оформлення спадщини після його смерті. 05 березня 1996 року їй, як його спадкоємиці, були видані наступні документи: свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно від 05 березня 1996 року реєстр №2-864, на 1/2 частину двокімнатної квартири загальною площею 53,9 кв.м., житловою 31,70 кв.м. за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Постишева, буд.№15, кв.№26, що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою 11 липня 1991 року реєстр №2-233 та який було зареєстровано у Криворізькому БТІ 23 липня 1991 року у реєстрову книгу №2 стор.№33, запис 689; свідоцтво про право власності на 1/2 части в спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу від 05 березня 1996 року реєстр №2-866, яке складається з двокімнатної квартири загальною площею 53,9 кв.м., житловою 31,70 кв.м. за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Постишева, буд.№15, кв.№26. Також до позову додаються копії свідоцтва про смерть [PERSON] та свідоцтва про одруження [PERSON]Я, та [PERSON] Зазначала, що свого часу, отримавши ці документи, мати позивачки, - [PERSON]І, до Криворізького БТІ щодо проведення реєстрації вказаних документів не звернулася. На підтвердження родинних стосунків між позивачем і померлою до позову додано копії наступних документів: свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], І-ЯК №044799, яке видане 25 жовтня 1966 року Дзержинським районним бюро ЗАГСу м. Кривого Рогу, в якому матірю записана [PERSON] (а.с.14); свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON], І-ЕИ №288361, яке видане відділом ЗАГС м. Зарафшан Узбекської PCP 22 квітня 1989 року, відповідно до якого після укладання шлюбу дружині присвоєне прізвище чоловіка, - [PERSON] (а.с.15). Згідно експертної оцінки, яку виконано TOB «АТРІ ГРУП» 05 жовтня 2015 року, ринкова вартість цілої квартири у м. Кривий Ріг, по вул. Постишева, буд.№15, кв.№26, складає 124 510,00 гривень (а.с.18-32). Згідно п.2 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщин, прийняття спадщини, тощо. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.ч.1, 2 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України). Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК). Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При цьому, у разі наявності підстав для застосування ч.3 ст.1268 ЦК України, питання про надання додаткового строку для прийняття спадщини не вирішується, оскільки вважається, що особа, що постійно проживала разом із спадкодавцем на момент його смерті, прийняла спадщину, якщо не заявляє про відмову про неї. Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що представником відповідача до суду не надано жодних заперечень, суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст.55 Конституції України, ст.ст.1217, 1218, 1220, 1221, 1261, 1276, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved