Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

09 січня 2020 року [PERSON] звернулась до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів. На підставі ухвали Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.04.2020, матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів передано за підсудністю до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області В обґрунтування позову позивач зазначила, що 18 листопада 2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбних відносин, [INFO] народилася донька, [PERSON] , яка мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. На підставі рішення суду від 17.09.2018, шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а відповідач з часу розірвання шлюбу не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче судове засідання у справі. На підставі ухвали суду від 11.08.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву, в якій просила здійснити розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та наполягає на його задоволенні. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, проте у судове засідання не з`явився, його представник, адвокат Іоаніді Д.С. надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Окрім цього, просив долучити до матеріалів справи копії документів та фіскальних чеків, що підтверджують здійснення сплати аліментів [PERSON] у добровільному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що 18 листопада 2011 року сторони по справі зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбних відносин [INFO] народилася донька, [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, батьком малолітньої дитини записаний відповідач (а.с. 6). На підставі рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2018 (справа №215/1995/18), шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджуєть копією відповідного рішення. (а.с. 8) Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У статті 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181, ст. 182 СК України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В пункті 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, частинами 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, хоча має таку можливість, є здоровою працездатною особою, працює на посаді масажиста у ФОП [PERSON] , з посадовим окладом 4750,00 грн, інших утриманців не має. Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками, щодо способу утримання дитини не досягнуто. Оцінивши надані по справі докази, враховуючи надані представником відповідача письмові докази добровільної сплати аліментів з боку відповідача, суд дійшов висновку, що відповідач не у повній мірі виконує відносно своєї малолітньої дитини, передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки з її утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя, тому позовні вимоги про стягнення аліментів визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача і визначає аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 09 січня 2020 року. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved