Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

07 липня 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 29 жовтня 2012 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 2868/6084-1 відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 15 000,00 грн., зі сплатою 24% річних за користування кредитом. Відповідно до п. 2.6. договору, відповідач зобов'язався самостійно регулювати ліміт витрат по рахунку. Перевищення витратного ліміту не допускається. У разі виникнення овердрафту, клієнт сплачує банку проценти та зобов'язаний погасити заборгованість. Позивач виконав умови кредитного договору надавши позичальнику кредит на суму 15 000,00 грн., однак позичальник не виконувала належним чином зобов'язання передбачені кредитним договором, у зв'язку із чим, станом на 04 квітня 2017 року заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 24789,28 грн., яка складається з : - заборгованості за основним боргом (тіло кредиту) - 14524,78 грн.; - заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту - 8761,06 грн.; - інфляційне збільшення заборгованості - 1235,32 грн.; - три проценти річних від суми заборгованості - 268,12 грн. За таких обставин позивач вважає, що відповідачка у строк, вказаний в договорі своїх зобов'язань по кредитному договору не виконує, а тому просить суд стягнути вказані кошти з відповідачки на його користь. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачки про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України, судом за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідачки було надіслано повідомлення про виклик її до суду, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви разом із доданими документами. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України, судом на адресу відповідачки також було спрямовано листи про необхідність явки в судові засідання, із роз'ясненням положення ч. 4 ст.169 ЦПК України. Але відповідачка не з'явилась до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відповідні відмітки на повернутих конвертах (а.с. 36-37, 42-43). У зв'язку із чим, згідно із вимогами ч. 9 ст. 74 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідачки було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр». Однак, незважаючи на прийняті судом заходи, відповідачка у судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності від неї до суду не надходило. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідачки не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 224-228 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. Як вбачається з матеріалів справи, сторони 29 жовтня 2012 року між уклали кредитний договір № 2868/6084-1 відповідно до якого відповідачка отримала від позивача кредит в сумі 15 000,00 грн., зі сплатою 24% річних за користування кредитом. Відповідно до п. 2.6. договору, відповідач зобов'язався самостійно регулювати ліміт витрат по рахунку. Перевищення витратного ліміту не допускається. У разі виникнення овердрафту, клієнт сплачує банку проценти та зобов'язаний погасити заборгованість (а.с. 5-7). Судом встановлено, що зміст вказаного договору (правочину) не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання. Позичальник не виконувала належним чином зобов'язання передбачені п.п. 2.6, 2.7, 7.2, 7.5 договору, у зв'язку із чим, станом на 04 квітня 2017 року заборгованість відповідачки за кредитом становить 24789,28 грн., яка складається із : заборгованості за основним боргом (тіло кредиту) - 14524,78 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту - 8761,06 грн.; інфляційне збільшення заборгованості - 1235,32 грн.; три проценти річних від суми заборгованості - 268,12 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості (а.с. 10, 11-13.). Враховуючи наведені обставини, суд визнає, що між сторонами склалися спірні кредитні правовідносини, які регулюються нормами статей 523, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, видавши [PERSON] кредитні кошти, та належним чинним виконував взяті на себе зобов'язання протягом всього строку дії кредитного договору. Відповідачка ж не виконувала своєчасно зобов'язання по договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] порушуються умови укладеного договору, внаслідок чого утворився борг перед позивачем в зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідачка в односторонньому порядку відмовилась від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором. В матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідачка вживала заходи для належного виконання зобов'язання по даному правочину, у зв'язку із чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з її вини. Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, не скористалась своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором. Такі дії відповідачки є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Суд визнає правильними представлені ПАТ «Державний ощадний банк України» розрахунки періоду і суми заборгованості, що утворилась в [PERSON] за договором № 2868/6084-1 від 29 жовтня 2012 року. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою оголошення в пресі, входять до предмету доказування по справі. Як видно із витягу газети «Урядовий Кур'єр», дійсно, було здійснено оголошення у пресі про виклик відповідачки до суду, загальна вартість яких якого склала - 420,00 грн. Також, як видно з платіжного доручення, позивачем був сплачений судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із роз'ясненнями п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17 жовтня 2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп., та витрати позивача пов'язані із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, у розмірі 420 грн. 00 коп., оскільки позов задоволений повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved