Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

09.10.2020 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 10.10.2013 року. Позов обґрунтований тим, що відповідно до підписання заяви - анкети б/н від 10.10.2013 року АТ КБ Приват Банк відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2100 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у анкеті-заяві. За укладеним кредитним договором відповідач зобов`язався погашати заборгованість за тілом кредиту, сплачувати відсотки за користування кредитом, комісію, пеню та штрафи. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх обов`язків за кредитним договором станом на 31.08.2020 року виникла заборгованість у розмірі 19663,69 гривні, яку позивач просив стягнути на свою користь. За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст.279 ЦПК України). Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Ухвалою судді Косівського районного суду від 15.10.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано строк для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Відповідачем не було надіслано до суду будь-яких клопотань. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил (а.с.13), яка підписана сторонами, між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого АТ КБ «Приват Банк» відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, зазначеним у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який у подальшому збільшувався та зменшувався, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с.12). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у анкеті-заяві (а.с.13). На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» надало копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил, яка підписана сторонами (а.с.13); копію витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.14); копію розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.6-10); копію довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача (а.с.12); копію довідки про підписання відповідачем кредитного договору б/н із терміном дії 11/21, за яким було надано кредитні картки (а.с.11); копію витягу примірника «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання анкети - заяви (а.с.15-44), а також копію внесення змін до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.45). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Умови і правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Згідно зі ст. 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість по процентам за несвоєчасну сплату кредиту та пеню. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору. Судом встановлено, що в у даному випадку безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 10.10.2013 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, також не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти (підтверджується анкетою-заявою та Розрахунком заборгованості за договором б/н від 10.10.2013 року, Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки) в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до наданого банком розрахунку станом на 31.08.2020 року (а.с.10) сума заборгованості відповідача по кредитному договору від 10.10.2013 року становить 19663,69 гривні, в тому числі: 704,07 гривні - заборгованість за тілом кредиту, 18713,38 гривні - нарахованої пені та 246,24 гривні - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625. Позичальник не підписав жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати процентів та штрафних санкцій, тому банк має право на повернення виданих коштів та стягнення процентів, передбачених положеннями статей 625 та 1048 ЦК України (правова позиція ВСУ у справі № 342/180/17 від 03.07.2019 року). Колегія суддів касаційної інстанції зазначила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Крім того, суд зауважує, що анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, підписана сторонами, не містить інформації яку саме картку виявив бажання оформити позивальник, тому нарахування відсотків за умовами певного виду кредитної карти «Універсальна» - безпідставне. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з позичальником ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Отже стягнення процентів за користування кредитом; штрафу (фіксована частина); штрафу (процентна складова) не підлягають до задоволення (Постанова ВС від 26 лютого 2020 року) . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором від 10.10.2013 року в розмірі 704,07 гривні заборгованості за простроченим тілом кредиту та 3% річних у сумі 145,60 гривні, нараховані на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в ході судового розгляду суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, що становить 4,32 % від пред`явленої до стягнення суми, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог, що була сплачена позивачем і документально підтверджена платіжним дорученням від 08.09.2020 року і яка складає в процентному відношенні від задоволеної суми позову 90,81 гривні.

Outcome: partial