Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

09 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та ФГ «Опора», заявивши вимоги скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 6,7753 га з кадастровим номером 6824780500:03:014:0049, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1174770268247 від 13 лютого 2017 року, номер запису про право власності 19051980; визнати за позивачем право власності на вищезазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] ; скасувати державну реєстрацію права користування спірною земельною ділянкою за ФГ «Опора». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] , за попередньою змовою з посадовими особами Новоставецької сільської ради, шляхом підробки заповіту від імені [PERSON] , матір`ю її брата [PERSON] , після її смерті [INFO] заволоділа спірною земельною ділянкою. В подальшому відповідач [PERSON] передала земельну ділянку в користування на 49 років ФГ «Опора», засновником і головою якого є її чоловік [PERSON] . Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлена, в суд не з`явилася, в тексті позовної заяви про проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнала та пояснила, що особисто не була знайома з [PERSON] , тому їй не відомі причини, через які вона склала заповіт на її ім`я. На її думку, причиною такого вчинку могла бути дружба чоловіка померлої [PERSON] з її дідусем, який і передав цей заповіт їй ще за свого життя. Заслухавши пояснення відповідачки та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Абзацом третім частини другої статті 331 ЦК України передбачено виникнення права власності на нерухоме майно, яке відповідно до закону підлягає державній реєстрації, з моменту такої державної реєстрації. Згідно частини першої статті 181 ЦК України та частини першої статті 182 ЦК України право власності на нерухоме майно, в тому числі і право власності та інші речові права на нерухомі речі, до яких відноситься і земельні ділянки, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Однією з підстав для державної реєстрації права власності, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є свідоцтво право на спадщину, видане нотаріусом. Відповідно до інформаційної довідки № 228375099 від 16 жовтня 2020 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6824780500:03:014:0049 зареєстровано 13 лютого 2017 року за відповідачем [PERSON] за номером запису про право власності 19051980. Підставою для державної реєстрації стало свідоцтво про право на спадщину серії та номер 1456, видане 28 вересня 2016 року державним нотаріусом Вівсянко О.П. В подальшому, на підставі договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 18 квітня 2017 року, за Фермерським господарством «Опора» (код ЄДРПОУ 40114398) 20 квітня 2017 року зареєстровано право користування вищезазначеною земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) на 49 років, згідно запису № 20132651. Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 11 червня 2020 року по справі № 685/452/18, залишеним в силі постановою Хмельницького апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року (номер рішення в Єдиному реєстрі судових рішень 9258289) було визнано недійсним заповіт від 17 травня 1995 року, посвідчений секретарем Новоставецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області від імені [PERSON] на користь [PERSON] . Цим же рішенням визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 вересня 2016 року НВА № 748206 (зареєстроване в реєстрі за № 1456), видане державним нотаріусом Теофіпольської державної нотаріальної контори Хмельницької області на користь [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Таким чином, з визнання недійсним правовстановлюючого документа про право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, яким було свідоцтво про право на спадщину, зникли підстави для державної реєстрації права власності на цю ділянку за нею. Також скасуванню підлягає державна реєстрація права користування ФГ «Опора» спірною земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Статтями 1216, 1225 та 1268 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статей 1233 та 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими фізичними особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Позивач являється спадкоємцем за заповітом після смерті брата [PERSON] , 1932 року народження, який помер [INFO] , інші спадкоємці відсутні, що підтверджується: - рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2019 року про внесення змін до актового запису № 22 від 30 грудня 1962 року, складеного виконавчим комітетом Великолазучинської сільської ради Мануїльського району Хмельницької області, про одруження [PERSON] та [PERSON] , виправивши ім`я нареченого із « [PERSON] » на « [PERSON] »; - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] померла [INFO] у віці 72 роки; - рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 11 червня 2020 року, в порядку ч. 4 ст. 82 ЦПК України, згідно якого встановлено, що [PERSON] вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті дружини [PERSON] ; - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , відповідно до якого у віці 44 років [INFO] помер [PERSON] , син [PERSON] ; - текстом заповіту, посвідченого 16 березня 2010 року секретарем виконавчого комітету Великолазучинської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області за № 40, відповідно до якого [PERSON] все своє майно, яке на день його смерті буде йому належати, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, і взагалі все те, що йому буде належати за законом чи за заповітом на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів сестрі [PERSON] , [INFO] ; - свідоцтвом про смерть [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] помер [INFO] у віці 78 років; - випискою з погосподарських книг по господарству [PERSON] по [ADDRESS] від 19 жовтня 2020 року № 391, відповідно до якої на час смерті сина [PERSON] разом з ним проживав його батько [PERSON] , а на день своєї смерті [PERSON] проживав один; - свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 09 грудня 2015 року державним нотаріусом Теофіпольської державної нотаріальної контори за № 1715, відповідно до якого [PERSON] , як спадкоємець майна [PERSON] , набула права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6824780500:03:014:0052, яка належала [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємцем якого був [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. До складу спадщини після смерті [PERSON] входило право [PERSON] на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 020314, який зареєстрований у Книзі сертифікатів на земельну частку (пай) по Великолазучинській сільській раді за № 0203145 від 07 серпня 1997 року. Як вбачається з довідки Відділення у Теофіпольському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 10 березня 2021 року № 9-22-0.32-48/115-21, оригінал вищезазначеного сертифікату був виданий відповідачу [PERSON] для переоформлення спадщини відповідно до запиту Теофіпольської державної нотаріальної контори від 24 червня 2016 року № 715/02-14. За таких обставин позовна вимога визнання права власності на спірну земельну ділянку підлягає задоволенню.

Outcome: approved