Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

09 червня 2020 року [PERSON] пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дружину. Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що з 21 травня 2016 року вона та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалось, з квітня 2019 року сторони однією сім`єю не проживають, між ними немає порозуміння, що негативно впливає на сімейні відносини та виховання неповнолітньої дитини. Син живе з позивачем та знаходиться на її повному утриманні, відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання сім`ї не надає. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, та щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. 09 червня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 21 вересня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, яким він позов визнав частково. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, наміру зберегти сім`ю не має. Разом з тим, відповідач заперечує проти стягнення з нього аліментів на дружину, оскільки він не має можливості сплачувати такі аліменти. Так, відповідач ніде не працює, має нерегулярний та мінливий дохід, не має рухомого та нерухомого майна, а також не має грошових заощаджень. При цьому, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Крім того, відповідач має непрацездатну матір [PERSON] , 1946 року народження, яка має ішемічну хворобу серця, дифузний кардіосклероз, пароксизмальну передсерцеву фокусну тахікардію, гіпертонічну хворобу 2 ступеню, та непрацездатного батька [PERSON] , 1946 року народження, яких він зобов`язаний утримувати відповідно до вимог Сімейного кодексу України. За таких обставин відповідач стверджує, що його матеріальне становище унеможливлює надання ним матеріальної допомоги на утримання дружини. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. З 21 травня 2016 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалось, з квітня 2019 року сторони однією сім`єю не проживають, між ними немає порозуміння, що негативно впливає на сімейні відносини та виховання неповнолітньої дитини. Досягти примирення та порозуміння сторони не можуть, наміру зберегти шлюб не мають, їхня сім`я існує формально та збережена бути не може. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного суд вважає можливим розірвати шлюб, укладений між сторонами. Після державної реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачеві прізвище [PERSON] . З квітня 2019 року сторони однією сім`єю не проживають, неповнолітній син [PERSON] живе з позивачем [PERSON] в с.Миколаївка Горностаївського району Херсонської області та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] проживає окремо в м.Дніпро, матеріальної допомоги на утримання сім`ї не надає. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.6 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч.1, ч.2, ч.3 ст.77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Згідно ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч.1 ст.80 СК України а ліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 80 СК України р озмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) вагітність або проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років або шести років, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку; 2) походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення, факт біологічного походження); 3) здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів. В той же час при вирішенні питання про розмір таких аліментів на утримання дружини необхідно враховувати положення ч.4 ст.84 СК України, відповідно до якої право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд критично оцінює пояснення відповідача [PERSON] про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Так, відповідач [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON] , на утримання якого з нього стягуються аліменти на користь позивача [PERSON] . Крім того, відповідач [PERSON] має непрацездатну матір [PERSON] , 1946 року народження, яка хворіє, та непрацездатного батька [PERSON] , 1946 року народження, яких він зобов`язаний утримувати відповідно до вимог Сімейного кодексу України. Разом з тим, відповідач не надав доказів, що непрацездатні батьки, які отримують пенсію, перебувають на його утриманні. Суд бере до уваги, що відповідач [PERSON] не працює, має нерегулярний та мінливий дохід. Проте, відповідач є повнолітньою, працездатною особою. Суду не надано доказів про існування обставин, які б об`єктивно перешкоджали працевлаштуванню відповідача. Суду не надано доказів на підтвердження того, що відповідач відноситься до категорії непрацездатних осіб. Отже, відсутність у відповідача постійної роботи залежить виключно від його волевиявлення. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач не надав доказів про те, що сплата аліментів на утримання дружини стане для нього непомірним тягарем. Враховуючи викладене, а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає можливим щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., починаючи з 09 червня 2020 року до досягнення дитиною трьох років. В задоволенні решти позовних вимог в частині розміру аліментів на утримання дружини суд вважає можливим відмовити через необґрунтованість. Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені нею та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. (за вимогою про розірвання шлюбу). Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. (за вимогою про стягнення аліментів на дружину).

Outcome: partial