Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

09.11.2018 року позивач [PERSON] звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області з вищевказаним позовом, відповідно до якого просить суд: - визначити, що частка померлого [INFO] року [PERSON], у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку розташовану за адресою: [ADDRESS], площею 0,1000 гектара, кадастровий номер [NUMBER] та земельну ділянку 0,0093 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] становила 1/2 частки та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на визначене майно, яке значилось за померлим [PERSON] Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 23.09.1999 року відповідно до Договору дарування будинку [PERSON] подарувала, а [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар в рівних долях кожний житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER], виданим Старостинським сільським РАГСом Роздільнянського району Одеської області від 01.06.1981 року, актовий запис №11. [INFO] року [PERSON] помер. 02.10.2018 року позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Роздільнянського нотаріального округу Фішера Б.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1000 гектара, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частки земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0093 гектара, кадастровий номер [NUMBER], спадкоємцем яких після смерті [PERSON] є позивачка [PERSON] Однак постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.10.2018 року встановлено, що позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки у спадкоємця відсутні документи на ім'я [PERSON] про визначення його частки у праві спільної сумісної власності на вищевказані земельні ділянки. У зв'язку з вищевикладеним позивачка [PERSON] звернулась до суду. Ухвалою суду від 13.11.2018 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: доплати судового збору та виконання вимог ст. 175 ЦПК України. 06.12.2018 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло клопотання [PERSON] про доручення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору та уточненої позовної заяви. Ухвалою суду від 11.12.2018 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 14.01.2019 року підготовче засідання по справі було відкладено, у зв'язку з необхідністю витребування від приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Фішера Б.І. копії спадкової справи №27/2018, заведеної після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. 23.01.2019 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла копія спадкової справи №27/2018, заведеної після смерті [PERSON] Ухвалою суду від 24.01.2019 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду справи по суті. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву, відповідно до якої відмовляється від вимоги про стягнення з відповідача 1/2 частини судового збору за подання до суду вказаної позовної заяви, в іншій частині позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності. (а.с.128) Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. (а.с.135) Представник відповідача - адвокат Магера Р.Ю. в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Надав на адресу суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі тільки в разі відмови позивача від вимоги щодо стягнення з [PERSON] судового збору в розмірі 1/2 частини, просив розглянути справу за відсутності відповідача та його представника. (а.с.125) Представник третьої особи - Прибилов О.О. в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, надав на адресу суду заяву відповідно до якої зазначив про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] тільки в разі сплати недоплаченої суми судового збору за вимогу немайнового характеру. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши матеріали спадкової справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.06.1981 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.06.1981 року, виданим Старостинським сільським РАГСом Роздільнянського району Одеської області від 01.06.1981 року, актовий запис №11. Прізвище дружини після укладення шлюбу - «[PERSON]».(а.с.62) За договором дарування будинку, серії АВВ №437649 від 03.09.1999 року, зареєстрованого в реєстрі за №4057 та посвідченого державним нотаріусом Патраманською Л.М. [PERSON] подарувала, а [PERSON], [PERSON] прийняли в дар в рівних долях кожний житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. (а.с.13) Рішенням Роздільнянської міської ради Одеської області, затвердженого на XVI сесії VІІ скликання «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. [PERSON], гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства на території Роздільнянської міської ради в [ADDRESS] від 28.04.2017 року №751 - VІІ було затверджено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості) гр. [PERSON] та гр. [PERSON] з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], та для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], за адресою: [ADDRESS]. Також вказаним рішенням було передано безоплатно у спільну сумісну власність земельні ділянки загальною площею 0,1093 га, із них площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] та площею 0,0093 із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] (а.с.17) [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.02.2018 року, виданого Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №78 (а.с.14) Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст. 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За правилами ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України. Судом з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, 14.01.2019 року було постановлено ухвалу, якою витребувано від приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Фішера Б.І. копію спадкової справи №27/2018, заведеної після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. На підставі спадкової справи №27/2018, заведеної приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Фішером Б.І. після смерті [PERSON], померлого [INFO] року встановлено, що у встановленому законом порядку позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини від 18.06.2018 року. (а.с.58) 18.06.2018 року до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Фішера Б.І. звернулась донька спадкодавця [PERSON] - [PERSON] з заявою про відмову у прийнятті спадщини після смерті [PERSON] (а.с.69) На підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.06.2017 року №89126208, реєстраційний номер об'єкта 1269765651293, встановлено, що земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] належать [PERSON] та [PERSON] (а.с.75-76) Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.06.2017 року №89122147, реєстраційний номер об'єкта 1269724751239, встановлено що земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] площею 0,0093 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] належать [PERSON] та [PERSON] (а.с.77-78) 02.10.2018 року позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Роздільнянського нотаріального округу Фішера Б.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1000 гектара, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частки земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0093 гектара, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS], спадкоємцем яких після смерті [PERSON] є позивачка [PERSON] (а.с.100) Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.10.2018 року позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки у спадкоємця відсутні документи на ім'я [PERSON] про визначення його частки у праві спільної сумісної власності на вищевказані земельні ділянки. (а.с.124) У зв'язку з вищевикладеним [PERSON] роз'яснено її право та рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Згідно п. 224 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визнання) частки померлого у спільному майні. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Виходячи з презумпції рівності часток та відсутністю обставин, які б давали підстави для відступлення від їх рівності, суд приходить до висновку про можливість визнати, що частка померлого [INFO] року [PERSON], у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], площею 0,1000 гектара, кадастровий номер [NUMBER], та земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0093 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER], становить 1/2 частки вказаних земельних ділянок та належала померлому [PERSON] Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як передбачено ст. 328 ЦК України, право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного, та враховуючи, що позивач як дружина померлого [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та [PERSON] має право на спадкування після смерті чоловіка спадкового майна, що складає 1/2 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] площею 0,1000 гектара, кадастровий номер [NUMBER], та земельної ділянки 0,0093 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою на адресу суду було надано заяву про відмову від заявленої вимоги щодо розподілу судових витрат. Як встановлено з матеріалів справи, позивачем було заявлено вимогу майнового характеру, а саме: визнання за нею права власності по праву спадкування за законом на земельні ділянки, за яку відповідно до ЗУ «Про судовий збір» сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір за вимогу майнового характеру був сплачений позивачем в повному обсязі в сумі 1139,83 грн., що підтверджується оригіналами квитанцій, які наявні в матеріалах справи. Окрім вимоги майнового характеру, позивачка заявила і немайнову вимогу та просила суд визначити частку померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки, однак за вказану вимогу судовий збір позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом сплачено не було. У зв'язку з вищевикладеним з позивачки необхідно стягнути недоплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. (на день подання позовної заяви) за вимогу немайнового характеру.

Outcome: approved