Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

09 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього за рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.11.2015 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що мається інша неповнолітня дитина і її мати звернулась до суду про стягнення з нього аліментів на утримання молодшої дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач позов не визнав. Надав відзив на позовну заяву. Судом встановлені наступні обставини справи. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.11.2015 року стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Чернігова, на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.09.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Як на підставу своїх вимог про зменшення аліментів позивач посилається на те, що має іншу малолітню дитину, і її матір [PERSON] звернулась до суду про стягнення з нього аліментів. Однак, станом на час звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, а саме 09.08.2018 року, відсутнє рішення або наказ суду, які набрали законної сили, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Стаття 12 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 76 ЦПК України). Тобто, для зменшення розміру аліментів позивач повинен довести, що у нього змінився матеріальний або сімейний стан, погіршилось або поліпшилось здоров'я когось із них. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статтей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Отже, суд приходить до висновку про відсутність у позивача доказів значного погіршення матеріального становища, що можуть бути підставою для задоволення позову про зменшення розміру аліментів з ? частки до 1/6 частки, оскільки з роботи позивач не звільнявся, народження другої дитини не повинно обмежувати права і інтереси дитини, народженої раніше.

Outcome: dismissed