Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

10.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права користування квартирою [ADDRESS], зобов'язання відповідачів видати ордер на жиле приміщення, укласти договір найму. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 17.06.1999 року проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Будинок був визнаний аварійним та таким, що підлягав знесенню. 10.11.2005 року між Святошинською РДА в м. Києві та ТОВ «УкоівестБуд» складено акт прийняття - передання однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 36,20 кв. м., житловою площею - 17,50 кв. м. для передачі у користування [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON] для переселення з аварійного будинку. Позивач у січні 2015 року звернувся до Святошинської РДА в м. Києві з заявою про видачу ордеру на житлове приміщення, в задоволенні якої йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що ліквідовано районні у м. Києві ради та їх виконавчі органи, новоутворена РДА в м. Києві не є правонаступником прав та обов'язків Святошинської РДА у м. Києві. Після знесення у 2005 році будинку, позивач житлом не забезпечений, адміністрація не визнає право користування квартирою, чим порушує право позивача на житло. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представники відповідачів Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» заперечували проти задоволення позову, оскільки позивач не перебуває на квартирному обліку в Святошинському районі м Києва. В усних поясненнях представники відповідачів зазначили, що не заперечують проти користування позивачем спірною квартирою, квартира є вільною і [PERSON] може до неї заселитися. Треті особи до суду не з'явилися. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в м. Києві про [ADDRESS] з 17.06.1999 року, що підтверджується відміткою в паспортних даних позивача (а. с.7) та довідкою форми №3 від 31.05.2005 року (а. с. 8). Будинок [ADDRESS] був визнаний аварійним та таким, що підлягав знесенню. На час розгляду справи будинок знесений, що визнається сторонами у справі. 14.07.2005 року між Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією (далі - Замовник) і ТОВ «Укоінвестбуд» (Інвестор - підрядник) укладено інвестиційний договір на будівництво житлових будинків (а. с. 9 - 14). Пунктом 3.5 договору зазначено, що замовник делегує інвестору - генпідряднику повноваження на відселення мешканців житлового будинку по [ADDRESS], який підлягає зносу під пляму забудови об'єкту, відповідно до рішення КМР №638/798 від 10.07.2003 року. 10.11.2005 року між Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією (Сторона - 1) та ТОВ «УкоінвестБуд» (Сторона - 2) укладено акт прийняття - передання однокімнатної квартири [ADDRESS]. В силу п. 1 якого, сторона 2 передає, а сторона 1 приймає у комунальну власність громади Святошинського району м. Києва однокімнатну квартиру [ADDRESS], з умовою подальшої передачі у користування гр. [PERSON] та [PERSON] для їх переселення з аварійного буд. по [ADDRESS]. Загальна площа квартири 36,20 кв. м., житлова площа - 17,50 кв. м. (п. 2 акту). Квартира знаходиться на балансі сторони 2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.07.2005 року, зареєстрованого в БТІ за реєстровим №41006 від 01.08.2005 року (а. с. 15 - копія акту). Відповідно до листа КП ДУОЖФ в Святошинському районі м. Києва» від 03.12.2014 №1975 (а. с. 17) та розпорядженням №1772 від 01.11.2005 (а. с. 18), квартиру [ADDRESS] переведено до комунального житлового фонду. Будинок належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, віднесений до сфери управління Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, закріплений на праві господарського відання за КП «ДУОЖФ в Святошинському районі м. Києва». З пояснень відповідачів встановлено, що [PERSON] фактично заселився до квартири [ADDRESS], але не реєстрував свого місця проживання. [INFO] [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №18209. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] (а. с. 16). В КП «ДУОЖФ в Святошинському районі м. Києва» відсутня інформація про належність квартири [ADDRESS] на праві приватної власності [PERSON] У квартирі ніхто не проживає, зареєстровані особи не значаться. Наведена обставина підтверджується листом від 12.02.2015 №204, довідкою форми №3 з місця проживання сім'ї та реєстрації, актом від 11.12.2014 (а. с. 19 - 21). З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що квартира [ADDRESS] належить до комунальної власності, в установленому порядку нікому не надана в користування. 21.01.2015 року позивач звернувся до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про видачу ордеру на житлове приміщення - квартиру [ADDRESS] (а. с. 22 - 23). 20.02.2015 року листом №107-107/ОП/К-83-474 [PERSON] було повідомлено, що Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація не є правонаступником прав та обов'язків Святошинської РДА у м. Києві, яка згідно рішення КМР від 09.09.2010 №7/4819 була припинена шляхом ліквідації (а. с. 24). Спір виник з тих підстав, що Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація не визнає право позивача на користування квартирою [ADDRESS], ордеру на житлове приміщення не видає. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Частиною 1 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа має право на місце проживання (ч. 1 ст. 310 ЦК України). Житловий кодекс України закріплює загальні принципи захисту житлових прав громадян, що передбачають неможливість виселення або іншим чином примусового позбавлення житла фізичної особи, крім випадків, установлених законом (статті 9, 109 - 111 ЖК України). Відповідно до ч. 2 ст. 111 ЖК України, якщо будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, у зв'язку з непридатністю для проживання підлягає знесенню або будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий, інше благоустроєне жиле приміщення надається виселюваним державною, кооперативною або іншою громадською організацією, якій належить будинок, що підлягає знесенню, або якій призначається підлягаючий переобладнанню будинок (жиле приміщення), а в разі відсутності цієї організації чи неможливості надання нею жилого приміщення - виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів. В силу зазначеної норми, законодавець не пов'язує обов'язок надання квартири з постановленням на квартирний облік, а імперативно встановлює обов'язок надати виселюваним інше благоустроєне жиле приміщення. Встановлено, що будинок [ADDRESS] (в якому проживав позивач) був визнаний аварійним та в подальшому знесений. Фактично позивача було виселено (позбавлено житла), але в установленому порядку не було надано іншого благоустроєного жилого приміщення. Проте, в силу ч. 2 ст. 111 ЖК України він має право вимагати надання йому іншого благоустроєного жилого приміщення. Встановлено, що згідно акту прийняття - передання однокімнатної квартири [ADDRESS], складеного 10.11.2005 року між Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією та ТОВ «УкоінвестБуд», спірна квартира (однокімнатна квартира [ADDRESS]) передана до комунальної власності громади Святошинського району м. Києва, з умовою подальшої передачі у користування гр. [PERSON] та [PERSON] для їх переселення з аварійного буд. по [ADDRESS]. Тобто, спірна квартира перейшла до комунальної власності громади Святошинського району м. Києва на відповідних умовах, а саме: подальшої передачі у користування гр. [PERSON] та [PERSON] для їх переселення з аварійного буд. по [ADDRESS]. В силу ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. В силу ст. 11 ЦК України у сторін виникли права і обов'язки у зв'язку із визнанням буд. по [ADDRESS] аварійним і його знесенням, фактичним виселенням позивача з будинку та підписанням акту прийняття - передання однокімнатної квартири [ADDRESS], від 10.11.2005 року. В силу ч. 2 ст. 111 ЖК України існує обов'язок надати позивачу інше благоустроєне жиле приміщення у зв'язку із знесенням будинку по [ADDRESS]. У зв'язку із підписанням акту прийняття - передання однокімнатної квартири [ADDRESS], від 10.11.2005 року та прийняття до комунальної власності громади Святошинського району м. Києва квартири [ADDRESS], виник обов'язок передати [PERSON] у користування зазначену квартиру, оскільки про це безпосередньо зазначено в акті. Якщо є обов'язок передати квартиру, то у зацікавленої особи (позивача) виникає право вимагати виконання даного обов'язку і отримання квартири у користування. Суд не приймає до уваги заперечення представника Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про відсутність правонаступника у даних правовідносинах, як підставу для відмови у задоволенні позову. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Нікітіна проти Росії» від 15.07.2010 року вирішив, що ліквідація державного органу без створення його правонаступника не звільняє державу від необхідності виконати рішення проти ліквідованого органу. При цьому Європейський суд наголосив, що «інший його висновок дозволяв би державі використовувати цей шлях, щоб уникати сплати боргів своїх органів, особливо беручи до уваги те, що потреби, які змінюються, змушують державу часто змінювати структуру своїх внутрішніх органів, у тому числі шляхом створення нових органів і ліквідації старих». Аналогічних висновків Європейський суд дійшов і у справах «Кукса проти Росії» та «Чуйкіна проти України». Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація є органом державної влади і de-facto є правонаступником ліквідованого державного органу, хоча de-jure таким не є. Фактично права ліквідованого державного органу в даних правовідносинах перейшли до відповідача Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації. Враховуючи положення ст. 11 ЦК України, ч. 2 ст. 111 ЖК України, а також практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право на користування квартирою [ADDRESS], оскільки з наведеного вище вбачається наявність у нього даного права та порушення зі сторони відповідачів. В задоволенні інших вимог суд відмовляє, оскільки питання видачі ордеру відноситься до дискреційних повноважень районної адміністрації і суд не може перебирати на себе функції даного органу. Щодо питання укладення договору найму, то в даних правовідносинах права позивача не порушені на час розгляду справи, в установленому порядку йому не відмовлено в укладенні такого договору, а рішення про визнання права на користування квартирою є підставою для укладення договору найму.

Outcome: partial