Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

09.11.2013 року позивачка [PERSON] через свого представника звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Кредитної спілки «Київщина», в якому просить стягнути з відповідача 27926,82 грн. залишок заборгованості за депозитним договором з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3% річних від простроченої суми внеску в розмірі 2714,00 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 768,00 грн., а також проценти за депозитним договором з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 10472,56 грн., 3% річних від невиплачених в строк процентів у розмірі 1017,86 грн., а також пеню за несвоєчасну виплату процентів у розмірі 288,00 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 27.05.2009 року між нею та Кредитною спілкою «Київщина» було укладено депозитний договір № 3/1, відповідно до умов якого позивачкою на рахунок відповідача були внесені грошові кошти у розмірі 40000,00 грн. строком з 27.05.2009 року по 27.05.2010 року з виплатою процентної ставки у розмірі 24% річних. Однак відповідач умови даного договору в повному обсязі не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за депозитним договором у розмірі 27926,82 грн., а також заборгованість по відсоткам у розмірі 10472,56 грн., а всього 38399,38 грн., тому позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Вимоги щодо нарахування 3% річних та інляційних втрат позивачка мотивує ст. 625 ЦК України, а нарахування пені - п.4.2. депозитного договору. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити його з підстав, викладених в ньому. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, а саме в частині наявності у відповідача боргу перед позивачкою за депозитним договором № 3/1 від 27.05.2009 року у розмірі 25600,00 грн. заборгованості за вкладом та 9600,00 грн. заборгованості по відсоткам, а всього 35200,00 грн. Крім того, в наданих останньою письмових запереченнях проти позову, вона просить відмовити позивачці в частині її вимог щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат на підставі пропуску позивачкою строку позовної давності, за відсотками та інфляційними втрати тами трьох років, а по пені одного року. Заслухавши представників сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 27.05.2009 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «Київщина» був укладений депозитний договір № 3/1, відповідно до умов якого позивачкою на рахунок відповідача були внесені грошові кошти у розмірі 40000,00 грн. з виплатою процентної ставки у розмірі 24% річних строком на 1 рік, тобто до 27.05.2010 року. Позивачка взяті на себе зобов'язання за вказаним депозитним договором виконала в повному обсязі шляхом внесення грошових коштів у сумі 40000,00 грн. на рахунок Кредитної спілки «Київщина», що підтверджується довідкою № 20/13 від 27.08.2013 року, копія якої міститься в матеріалах (а.с.21). Як вбачається з матеріалів справи, у період з 10.06.2010 року по 06.12.2012 року позивачці була виплачена частина депозитних коштів за договором № 3/1 у розмірі 14400,00 грн., про що зазначено позивачкою у своїй позовній заяві та підтверджується вищевказаною довідкою, виданою позивачці відповідачем. Строк дії вказаного депозитного договору закінчився 27.05.2010 року, однак залишку депозитного внеску у розмірі 25600,00 грн. разом із нарахованими відсотками у розмірі 9600,00 грн. позивачка станом на дату подачі позову не отримала. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.7. ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки», повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. У відповідності з ч.1 ст. 23 цього Закону внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 2 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, у порядку і строки, які визначені відповідно до ч.7 ст. 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. З матеріалів справи, а саме з наданих стороною відповідача заперечень вбачається, що останній визнає вимоги позивачки в частині залишку депозитного внеску у розмірі 25600,00 грн. разом із нарахованими відсотками у розмірі 9600,00 грн. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що термін дії депозитного договору № 3/1 від 27.05.2009 року, укладеного між сторонами закінчився, відповідач порушує умови даного договору, після закінчення його терміну не повертає позивачці частину вкладу та відсотки за ним, суд вважає, що на користь позивачки підлягає до стягнення 25600,00 грн. депозитного вкладу, а також 9600 грн. відсотків за договором, а всього 35200,00 грн. Крім того, позивачкою заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача на її користь інфляційних втрат від суми неповернутого вкладу за період з червня 2010 року по вересень 2013 року в розмірі 2326,82 грн., 3% річних від простроченої суми внеску за період з 27.05.2010 року по 06.12.2013 року в розмірі 2714,00 грн., пені в розмірі 0,01% за несвоєчасне виконання зобов'язань за період з 06.12.2012 року по 06.12.2013 року в розмірі 768,00 грн., а також інфляційних втрат від суми невиплачених відсотків у розмірі 872,56 грн., 3% річних від невиплачених в строк процентів у розмірі 1017,86 грн., а також пені за несвоєчасну виплату процентів у розмірі 288,00 грн. за той самий період. Дані вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки суд вважає обґрунтованими посилання представника відповідача щодо застосування до вищевказаний вимог позивачки строків позовної давності, передбачених ст. 258 ЦК України, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Нормами статті 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч.1). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2). Згідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. На підставі викладеного, враховуючи, що позивачка звернулась в суд 09.11.2013 року, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки щодо нарахування 3% річних, пені та інфляційних втрат в межах встановлених Цивільним кодексом України строків позовної давності з урахуванням заявленого у позові періоду, а саме інфляційних втрат за період з листопада 2010 року по вересень 2013 року, 3% річних за період з 09.11.2010 року по 06.12.2013 року, та пені за період з 09.11.2012 року по 09.11.2013 року, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищезазначеного, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивачки інфляційні втрати у розмірі 1724,8 (35200,00 Х 1,049) грн., а також 3% річних у розмірі 3081,21 (35200 Х 3% / 365 Х 1124) грн. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 0,01 % від суми вкладу за кожен день прострочення зобов'язання передбачену п.4.2. договору. Відповідно до п.4.2. договору № 3/1 від 27.05.2009 року, у разі порушення спілкою строку повернення вкладу, вказаного у вимозі вкладника, спілка сплачує на вимогу вкладника пеню у розмірі 0,01% від суми вкладу за кожний день прострочки, але не більше 3% від суми вкладу. У разі порушення спілкою строку виплати процентів, вказаного у вимозі вкладника, спілка сплачує на вимогу вкладника пеню у розмірі 0,01% від суми процентів за кожний день прострочки, але не більше 3% від суми невиплачених у строк процентів. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи, що на даний час відповідачем заборгованість за договором № 3/1 від 27.05.2009 року позивачці сплачена не в повному обсязі, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню, передбачену п.4.2. депозитного договору, в розмірі 0,01% від суми заборгованості за період з 09.11.2012 року по 09.11.2013 року в розмірі 1200,00 грн., оскільки відповідно до п.4.2. депозитного договору вона не може перевищувати 3% від суми вкладу, тобто 1200,00 (40000 Х 3%) грн., а нарахована пеня за вказаний період становить 1283,32 (35200 Х 0,01 / 100 Х 365) грн. Отже всього з відповідача КС «Київщина» на користь позивачки підлягає стягнути 41206,01 (25600+9600+1724,8+3081,21+1200) грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 412,06 грн.

Outcome: partial