Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

08.04. 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з Новоазовської міської ради Донецької області суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 15650 грн. 15 коп., середній заробіток за період затримки виплати заробітної плати за період з 01.01.2015 року по 01.04.2015 року в розмірі 15939 грн. 24 коп., компенсацію на суму заборгованості у зв'язку з втратою частини доходу за 3 місяці в сумі 5313 грн. 08 коп. та суму індексації за 3 місяці в розмірі 864 грн. 92 коп., а всього 37767 грн. 39 коп. Позов обґрунтований тим, що 28.02.2003 року позивач була прийнята на роботу до Новоазовської районної ради Донецької області на посаду головного спеціаліста. 31.12.2014 року позивач була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП (угода сторін). При звільненні, відповідачем були порушені конституційні права позивача на оплату праці, а саме не виплачена заробітна плата за період з серпня 2014 року і по день звільнення в сумі 15650 грн. 15 коп. У зв'язку з цим, позивач просила суд стягнути суму заборгованості із заробітної плати, а також суми індексації, середнього заробітку за затримку у виплаті заробітної плати, компенсації у зв'язку з втратою частини доходу, а також покласти на відповідача судові витрати, а саме витрати на оплату нею послуг за складання позову в сумі 500 грн. Ухвалою су дді від 10.04.2015 року відкрито провадження у справі, на підставі ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання уповноваженого представника не направив, про причини неявки суду не повідомив. На підставі ст. 224 ЦПК України , за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 03.03.2003 року позивач [PERSON] прийнята на роботу до Новоазовської районної ради Донецької області на посаду головного спеціаліста з питань організаційного забезпечення діяльності ради. 31.12.2014 року [PERSON] звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП (за угодою сторін), що підтверджено відповідними записами в трудовій книжці. Згідно довідки Новоазовської районної ради Донецької області від 20.03.2015 року № 774, заборгованість відповідача із заробітної плати перед [PERSON] складає 15650 грн. 15 коп., а саме: за серпень 2014 року - 993,67 грн., за вересень 2014 року - 1609,78 грн., за жовтень 2014 року - 2420,49 грн., за листопад 2014 року - 2252,07 грн., за грудень 2014 року - 8374,14 грн. В силу ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Оскільки позивачем надано довідку про наявність заборгованості, а відповідачем доказів виплати заробітної плати не надано, то сума заборгованості із заробітної плати в розмірі 15650 грн. 15 коп. підлягає стягненню з відповідача. Крім того, відповідно до статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно довідки відповідача про заборгованість із заробітної плати, [PERSON] було нараховано: за листопад 2014 року - 2252,07 грн., за грудень 2014 року - 8374,14 грн., а всього 10626 грн. 21 коп. Середньомісячна заробітна плата складає 5313 грн. 11 коп. (10626,21 грн. / 2 місяці = 5313,11 грн.), відповідно заробітна плата за 3 місяці складає 15939 грн. 33 коп. (5313,11 грн. х 3 місяці = 15939,33 грн.) Позивачем заявлено до стягнення суму середнього заробітку за час затримки - 15939 грн. 24 коп. Таким чином, оскільки факт невиплати заробітної плати позивачу у встановлені законом строки є доведеним, і відповідачем не надано доказів наявності спору про розмір заборгованості із заробітної плати, суд виходячи із засад диспозитивності стягує з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за 3 місяці (січень, лютий, березень 2015 року), в межах заявлених вимог в сумі 15939 грн. 24 коп. На підставі рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року № 9-рп/2013 , у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Згідно ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. На підставі відомостей газети «Урядовий кур'єр», встановлені наступні індекси споживчих цін: в січні 2015 року - 103,1 %, в лютому 2015 року - 105,3 %, в березні 2015 року - 110,8 %. Згідно пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Отже сума індексації складає: за січень 2015 року - 485,15 грн. (15650,15 грн. х 3,1 % / 100 = 485,15 грн.), за лютий 2015 року - 829,46 грн. (15650,15 грн. х 5,3 % / 100 = 829,46 грн.), за березень 2015 року - 1690,22 грн. (15650,15 грн. х 10,8 % / 100 = 1690,22 грн.). Загальна сума індексації за період січень-березень 2015 року (три місяці), складає 3004 грн. 83 коп. До стягнення позивачем заявлено суму індексації 864 грн. 92 коп. Отже, виходячи із засад диспозитивності, стягненню підлягає сума індексації в межах заявлених позовних вимог в розмірі 864 грн. 92 коп. Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Згідно п. 4 вказаного Порядку, с ума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Таким чином, сума компенсації за період січень-березень 2015 року (3 місяці) складає 1786 грн. 30 коп. і розрахована судом наступним чином: 1,031 х 1,053 х 1,108 = 1,202 15650,15 грн. х 1,202 - 15650,15 грн. = 3161,33 грн. Отже, з метою захисту порушеного права позивача на оплату праці, стягненню підлягають: сума заробітної плати - 15650 грн. 15 коп., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 01.01.2015 року по 01.04.2015 року в сумі 15939 грн. 24 коп., суму грошової компенсації втрати частини доходу в розмірі 3161 грн. 33 коп. та 864 грн. 92 коп. суми індексації заробітної плати, а всього 35 615 (тридцять п'ять тисяч шістсот п'ятнадцять) грн. 64 коп. Заявлена позивачем сума витрат на оплату послуг за складання позову в розмірі 500 грн. на думку суду стягненню не підлягають, оскільки відповідно до ст. 84 ЦПК України, витратами на правову допомогу є лише витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. В даному випадку позивачем не доведено, що вказана сума була оплачена адвокату або фахівцю у галузі права, зокрема не надано копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю або документа на підтвердження фахової освіти. На підставі викладеного та

Outcome: partial