overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

07.10.2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання, в розмірі 30% від усіх видів доходу щомісячно до закінчення навчання. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, а також повідомили: позивач - про підтримання позову, відповідач - про його визнання. За викладеними у заяві обставинами відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. На даний час [PERSON] досягла повноліття, однак продовжує навчання у Харківському торгівельно-економічному коледжі. Позивач самостійно утримувати дочку не має можливості. Відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає. Суд виходить з того, що права та обов'язки сторін регулюються ст. ст. 198-201 Сімейного кодексу України, згідно з якими, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, до способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину, який визначається за домовленістю між сторонами, обставин, які при цьому враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також враховується можливість утримання другим з батьків, дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою та сином. Оскільки відповідач позов визнав, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, про застосування строку позовної давності сторонами не заявлено, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Витрати по сплаті судового збору, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, вважає правильним покласти на відповідача. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

07.10.2015 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був укладений 28.09.2002 року. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось, приводом звернення до суду стало те, що сторони не зійшлися характерами, шлюбних стосунків не підтримують. Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що проти розірвання шлюбу на заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.09.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-СГ № 147724, виданого 28.09.2002 року Відділом РАГС Червоноградського управління юстиції Львівської області. Від подружнього життя у сторін є двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалося, шлюбних стосунків не підтримують, позивач у позовній заяві вказує, що не має наміру надалі перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. При таких обставинах суд доходить висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, а тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України . На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

07.10.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], в розмірі 1/3 від заробітку батька але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач є батьком дітей, але не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримала повністю, просила суд задовольнити їх та розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що від шлюбу позивачки з відповідачем (свідоцтво про одруження серії 1-КГ № 059271 від 11.06.2003 року) народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які на даний час є ще неповнолітніми, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей: серії 1-КГ № 114878 від 02.09.2003 року та серії 1-КГ № 118666 від 22.03.2011 року. Відповідач не цікавиться вихованням дітей і коштів на їх утримання позивачці не надає. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У частині 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, оскільки відповідач в добровільному порядку від матеріального забезпечення своїх неповнолітнії дітей ухиляється, то суд вважає, що з нього слід стягувати в користь позивачки аліменти на утримання дітей в судовому порядку. Також\~з\~відповідача\~на користь\~держави\~належить\~стягнути\~судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

07.10.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 від заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини, посилаючись на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, має можливість надавати матеріальну допомогу, але не бажає цього робити. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримала повністю, просила суд задовольнити їх та розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ч.5\~ст.74 ЦПК України\~порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України.\~\~ Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Шлюб між сторонами зареєстрований 12 березня 2011 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, про що зроблено актовий запис № 123. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO](Свідоцтво про народження серії І-КГ № 130314 від 07 жовтня 2011 року). Дитина проживає разом з матірю. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд враховуючи матеріальне становище сторін, інші обставини, що мають істотне значення, вважає необхідним задовольнити позов повністю як законний та обґрунтований. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

07.10.2015 року по справі за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» було видано судовий наказ про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання із [PERSON] у розмірі 7929,73 грн., а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. 19.08.2015 р. ухвалою Карлівського райсуду було скасовано судовий наказ виданий за заявою ПО КВПТГ «Полтаватеплоенерго» про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання з [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.99 ЦПК України, у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. 29.09.2015 р. ПО КВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання із [PERSON], їй було подаровано квартиру [PERSON]. При поданні даної заяви, було сплачено судовий збір у розмірі 487,20 грн., хоча розмір судового збору станом на 01.09.2015 р. повинен становити 609 грн. ПО КВПТГ «Полтаватеплоенерго» вважає за доцільне зарахувати сплачений судовий збір у розмірі 121,80 грн. за заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] при поданні ними зави про стягнення заборгованості з [PERSON], тому ними було сплачено 487,20 грн. 29.03.2016 р. від Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до суду надійшла заява про виправлення арифметичної помилки, оскільки у судовому наказі не вірно зазначено розмір судового збору, який необхідно стягнути з боржника на користь ПО КВПТГ «Полтаватеплоенерго», а смае: стягнуто 487,20 грн, замість 609 грн. Заявник та боржник до суду не з*явилися, але їх неявка , не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. У заяві ПО КВПТГ «Полтаватеплоенерго» просить суд справу розглянути за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про необхідність виправлення допущеної арифметичної помилки в звязку з наступним. Згідно ч. 1 ст. 219 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Оскільки, в судовому наказі Карлівського районного суду Полтавської області від 07.10.2015 р. по справі № 531/1719/15-ц дійсно було допущено арифметичну помилку, то її є доцільним виправити та врахувавши попередньо сплачений судовий збір, внести зміни то розміру стягуваного судового збору та зазначити 609 грн., замість 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

07.10.2015 року представник позивача [PERSON] «СК «ВУСО» звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Вимоги мотивовані тим, що 11.03.2014 року з вини відповідача відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів застрахованого в [PERSON] «СК «ВУСО» автомобіля «Hyundai i30» /д.н.з. [NUMBER]/, під управлінням [PERSON] та автомобіля «Land Rover Range Sport» /д.н.з. [NUMBER]/, під управлінням [PERSON] [PERSON] «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування у звязку зі страховим випадком в розмірі 11 660 грн. 50 к. Оскільки [PERSON] у добровільному порядку зазначені кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надіславши до канцелярії суду письмову заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, що узгоджується з вимогами ч.2 ст.158 ЦПК України, позовні вимоги просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки до суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за відсутності представника співвідповідача або ж про відкладення розгляду справи не надав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

07.10.2015 року Селидівським міським судом Донецької області по відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Кредитної спілки «Кредитно-депозитний центр «Профессионал» про відшкодування моральної шкоди, завданої неповерненням суми внеску та несплатою процентів. Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з,явилися. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Оскільки при зверненні до суду з даним позовом, [PERSON] не сплачено судовий збір, розмір якого встановлено Законом України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час звернення до суду, за подання заяви немайнового характеру у розмірі 243 грн. 60 коп., суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким судові витрати у зазначеному розмірі покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

07.10.2015р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 21.04.2009 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З теперішнього часу вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 21.04.2009р., від якого неповнолітніх дітей не мають. Шлюб у сторін перший. З теперішнього часу сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

07.10.2016[PERSON] звернувсь до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачкою по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.07.2014, який був зареєстрований Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №202. Від даного шлюбу мають Малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили у березні 2016 року. На теперішній час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином, позивач [PERSON] вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в нього немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. В судове засідання позивач [PERSON] не зявивсь, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Судом встановлено, що з 11.07.2014 сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, а.с.3. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], а.с. 4. Шлюбні відносини припинили у березні 2016 року. На теперішній час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, таким чиномпозов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

07.10.2016 [PERSON] звернулась до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON], в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що в 2011 році зареєструвала з відповідачем шлюб, мають спільну дитину [PERSON], 02.10.2011р.н.. Відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає, на даний час позивачка разом з сином проживає окремо і дитина знаходиться повністю на її утриманні. Власних коштів їй не вистачає, щоб забезпечити належний розвиток дитини, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що проживає окремо від позивачки та сина, має постійне місце роботи в НГВУ «Охтирканафтогаз» на посаді - оператор з видобутку нафти та газу, тому має змогу сплачувати аліменти у розмірі, який заявила позивачка. Суд, вислухавши пояснення сторін, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-БП № 126812 від 19.10.2011. (а.с. 5) Встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сімї № 432 від 05.10.2016. (а.с.2) Згідно із ч.1 ст. 141, ст. 180 СК України - мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

07.10.2016 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №350 (а.с. 8). Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], а дружини [PERSON]. Сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Як вказувала позивач, що не спростовано відповідачем, дитина проживає з матір'ю [PERSON], спір про визначення її місця проживання між сторонами відсутній Спору про розподіл майна на даний час немає. Як вказувала позивач, шлюбні стосунки між сторонами припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя. Сторони спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу між подружжям на майбутнє неможливе, оскільки це суперечитиме інтересам позивача, відзив із викладенням заперечень проти розірвання шлюбу відповідач не надав, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити: шлюб, зареєстрований 07.10.2016 між [PERSON] та [PERSON] Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №350 - розірвати, та після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «[PERSON]». Згідно Закону України «Про судовий збір» за подачу до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сплачується судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Позивачем при подачі позовної заяви сплачено 704 грн (а.с. 1). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 704 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1). При цьому недоплачена позивачем сума судового збору при подачі позовної заяви в розмірі 80 коп., підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved