Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

09.03.2017 року позивачка [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третьою особою по справі позивачка зазначила [PERSON] Згідно позову, позивачці відповідно до договору дарування від 17.12.2011 року належить ? частка квартири [ADDRESS], інша ? частка квартири належить [PERSON] У зазначеній квартирі значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], який є сином позивачки [PERSON], однак відповідач з травня 2014 року у вказаному житловому приміщенні не проживає, житлом не користується, власних речей там не зберігає, обовязки по утриманню житла, комунальні послуги не здійснює,в добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджає позивачу та іншим мешканцям квартири вільно здійснювати своє право власності щодо житла, нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню житлового приміщення-квартири №137 в будинку №121 по вул.Беляєва в м.Краматорськ Донецької області. Просить суд винести рішення, яким усунити перешкоди в користування власністю, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням-квартирою №137 в будинку №121 по вул.Бєляєва в м.Краматорськ Донецької області. У судовому засіданні позивачка [PERSON] на позові наполягала, просила його задовольнити не заперечувала проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст.75 ЦПК шляхом надіслання судової повістки про виклик, однак клопотань про відкладення слухання справи, або заперечень не надійшло. У судовому засіданні третя особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову. Зі згоди позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України судом ухвалено про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши позивача, дослідивши позов, надані заяви та докази копію договору дарування ? частки квартири від 17.12.2011 року (а.с.8), зареєстрованого в реєстрі за №4401 та посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], відповідно до якого позивачка [PERSON] набула право власності на 1/2 частку вищевказаної квартири, копію витягу про державну реєстрацію прав (а.с.9), копію витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.10), уопію технічного паспорту на квартиру №137 в будинку №121 у м.Краматорськ Донеької області, право власності на вищевказану квартиру по 1/2 часткі належить [PERSON] та [PERSON] довідку про склад сімї та реєстрацію від 03.03.2017 року, відповідно до якої відповідачка [PERSON] зареєстрований з 26.05.2000 року за адресою м.Краматорськ, вул.Бєляєва, 121-137, акт про непроживання від 03.03.2017 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] з травня 2014 року за адресою м.Краматорськ, вул.Бєляєва, 121-140 не проживає, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] з травня 2014 року не користується житлом квартирою №137 в будинку №121 по вул.Бєляєва в м.Краматорськ Донецької області, яка належить на праві приватної власності позивачу та третій особі, а також не користується до теперішнього часу, власних речей там не зберігає, обовязки по утриманню житла не здійснює, чим порушує їх права вільно здійснювати своє право власності щодо житла, суд вважає, що позивачу слід усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням, визнавши відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом. Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації.

Outcome: approved