Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

08.04.2015 позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту від 01.08.2007 №11192207000, укладеному між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», що складається кредитної заборгованості у розмірі 23294,07 дол. США, заборгованості по процентам у розмірі 2855,25 дол. США, пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 5801,65 грн., пені за прострочення сплати процентів у розмірі 7413,81 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [NUMBER], загальною площею 33,8 кв. м, житловою площею 18,2 кв. м, що знаходиться в будинку [ADDRESS], яка належить на праві власності відповідачці [PERSON] Спосіб реалізації предмета іпотеки позивач просить визначити шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну, визначеною на підставі оцінки майна здійсненої суб'єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства. Позов обґрунтований тим, що 01.08.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11192207000, за умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 67000,00 дол. США на строк до 01.08.2017 зі сплатою процентів за їх користуванням у розмірі 13,2% річних. В забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №11192207000 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки від 01.08.2007 №60251, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М., за яким відповідачка передала позивачу в іпотеку нерухоме майно: квартиру [NUMBER], що розташована в будинку [ADDRESS]. Позивач зазначає, що [PERSON] порушив умови кредитного договору, свої обов'язки щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користуванням в повному обсязі не виконує з липня 2014 року, у зв'язку з чим має прострочену заборгованість. У зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, позивачем на адресу відповідачки направлено вимогу від 17.12.2014 №30-11/20528 про усунення порушення, яка залишена останньою без задоволення. Таким чином з урахуванням умов кредитного та іпотечного договорів, положень ЦК України та Закону України «Про іпотеку» позивач вважає, що він набув права звернути стягнення на предмет іпотеки, та просить захисти його порушене право в зазначений спосіб. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідачки проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість вимог позивача. Зокрема, вказував на те, що квартира на яку позивач просить звернути стягнення є єдиним житлом відповідачки [PERSON], кредит надався в іноземній валюті, а тому на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 №1304-VII, яким встановлено заборону на примусове стягнення (відчудження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку». Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З урахуванням зазначених обставин та положень ст. 169 ЦПК України, суд знаходить можливим провести розгляд справи у відсутності третьої особи. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.08.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11192207000, за умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 67000,00 дол. США на строк до 01.08.2017 зі сплатою процентів за їх користуванням у розмірі 13,2% річних. В забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №11192207000 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки від 01.08.2007 №60251, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М., за яким відповідачка передала позивачу в іпотеку нерухоме майно: квартиру [NUMBER], що розташована в будинку [ADDRESS]. Згідно з умовами кредитного договору [PERSON] зобов'язався повернути банку кретині кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах визначених договором. Розділом 6 кредитного договору передбачено право банку вимагати від [PERSON] дострокового виконання по договору, у разі не усунення порушень зобов'язань за договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вимоги банку. Згідно п. 4.1 кредитного договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, передбачено право банку нараховувати пеню у відповідному розмірі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зокрема, за ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] в порушення умов кредитного договору належним чином свої обов'язки по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів не виконує. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку, заборгованість [PERSON] станом на 26.03.2015 за кредитним договором від 01.08.2007 № 11192207000 складає: кредитна заборгованості - 23294,07 дол. США, заборгованості по процентам - 2855,25 дол. США, пеня за прострочення сплати кредиту - 5801,65 грн., пеня за прострочення сплати процентів - 7413,81 грн. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, з положень ст.ст. 1050, 1054 ЦК слідує, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. За ст. 33 Закону України «Про іпотеку» невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п. 2.1.1 договору іпотеки від 01.08.2007 №60251 сторонами погоджено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. На виконання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» позивачем на адресу відповідачки направлено письмову вимогу від 17.12.2014 №30-11/20528 про усунення порушення основаного зобов'язання, проте на час розгляду справи зазначені порушення не усуненні, заборгованість за кредитним договором від 01.08.2007 №11192207000 не погашена. Разом з цим, пунктом 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Судом встановлено порушення основного зобов'язання за кредитним договором з боку [PERSON]. Між тим суд вважає, що розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем є не співмірним з вартістю іпотечного майна станом на день розгляду справи в суді. Задоволенням позову будуть суттєво порушені права відповідача та її малолатньої дитини, для яких спірне житло є місцем постійного проживання, що позивачем не оспорюється. При вирішенні даної справи суд також враховує, що 2/3 частини отриманого кредиту, а також нараховані відсотки та інші платежі за кредитним договором, було погашено позичальником [PERSON] до предявлення позову. Свій обовязок щодо погашення заборгованості [PERSON] не виконує лише з липня 2014 року. Строк дії договору, до 01.08.2017 року, ще не закінчився, що не обмежує права позивача на отримання заборгованості по кредитному договору. До того ж, 07.06.2014 набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 №1304-VII. Вказаним законом встановлено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Нормами Закону України №1304-VII, зокрема, передбачено, що протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Встановлено, що загальна площа квартири [NUMBER], що знаходиться в будинку [ADDRESS] складає 33,8 кв. м, вказана квартира є постійним місцем проживання відповідачки [PERSON], інше нерухоме житлове майно у її власності не знаходиться. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також розмір заборгованості за кредитним договором, який має бути погашений за рахунок іпотечного майна, є не співмірними з вартістю цього майна на час розгляду справи в суді, а також з огляду на те, що за кредитним договором від 01.08.2007 №11192207000 надано споживчий кредит в іноземній валюті, строк дії договору на час розгляду справи не закінчився, що не змінює обсяг прав позивача на задоволення своїх вимог, спірне майно є постійним місцем проживання відповідачки [PERSON], іншої нерухомості відповідачка не має, що не заперечується позивачем, враховуючи загальні зазади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність, суд приходить до висновку про те, що заявлені позивачем позовні вимоги є передчасними, а тому в задоволенні вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed