Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

07 березня 2014 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Луганська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі зареєстрував шлюб 12.08.2006 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 456. Від цього шлюбу мають дитину -доньку, [PERSON], [INFO]. Шлюб розриває з тієї причини, що сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалось, фактичні шлюбні стосунки припинились, позивачка та відповідач не зійшлись характером та поглядами на життя, у зв'язку з чим виникали суперечки та сварки, сімейні відносини припинені, позивачка втратила до відповідача почуття любові та поваги, на примирення не згодна. Позивачка зазначає, що на сьогодні вони проживають окремо, донька проживає разом з нею, позивачка не перешкоджає спілкуванню дитини з батьком, спору майнового характеру немає. Разом з тим в неї виникли підстави вважати, що відповідач в добровільному порядку буде ухилятись від сплати аліментів на утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття. На підставі чого просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 12 серпня 2006 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 456, оскільки збереження сім'ї неможливе, витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, стягнути з відповідача, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В подальшому позивачка збільшила позовні вимоги в частині стягнення аліментів з ? на 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву у якій уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Представник позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у заяві, просила суд винести рішення про задоволення позову. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав та не заперечував проти їх задоволення, зазначив, що час для примирення не потрібен, оскільки вважає, що зберегти сім'ю неможливо, а збільшені позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку не визнав, та просив зменшити розмір аліментів, посилаючись на те, що його заробітня платня в середньому складає 2 000 грн., в нього наявне хронічне захворювання, яке потребує постійного лікування та придбання ліків, він сплачує комунальні послуги, у зв'язку з чим має скрутне матеріальне становище та не має фінансової можливості сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. 12 серпня 2006 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Луганської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 456 (а.с. 25). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.7). Як вбачається з довідки № 97 від 28.04.2014 року, [PERSON] постійно працює на підприємстві ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» контролером енергонагляду та отримує заробітну плату сума якої в середньому складає 2 000 грн. (а.с. 40), сплачує комунальні послуги, що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 42). Відповідач [PERSON] страждає на хронічне захворювання дихальних шляхів, перебуває під наглядом у алерголога, потребує суворого дотримання дієти та обстановки та лікування медичними препаратами (а.с. 41). Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Опікун має право пред'явити позов про розірвання шлюбу, якщо цього вимагають інтереси того з подружжя, хто визнаний недієздатним. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи положення ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, тобто, визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, тобто, визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і позов пред'явлено належною особою, тоді як наявність причин, що перешкоджають розірванню шлюбу, в судовому засіданні не була встановлена. З пояснень представника позивача та обставин, які визнаються відповідачем вбачається, що спільне життя сторін не склалося і сторони мають бажання шлюб розірвати, відповідно, збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Сторони відмовились від надання судом часу на примирення, та наполягають на розірванні шлюбу, оскільки збереження сім'ї неможливе. Позивач не виявила бажання змінювати прізвище, тож суд залишає позивачеві шлюбне прізвище. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивачки та відповідача, враховуючи вищезазначене, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на користь позивача на утримання дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Отже, судом встановлено, що відповідач є батьком дитини та зобов'язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] працює офіційно на підприємстві ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» та має постійний середній дохід, між тим, судом було встановлено наступні обставини. Дохід відповідача в середньому щомісячно складає суму у розмірі 2 000 грн., відповідач страждає на захворювання дихальних шляхів, яке потребує витрат на лікування, він сплачує щомісячні комунальні платежі, а тому, на думку суду, збільшені позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача. Крім того, суд роз'яснює, що позивачка не позбавлена можливості у разі зміни матеріального стану відповідача звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, а також про стягнення додаткових витрат, пов'язаних із необхідністю придбання ліків та забезпечення літнього відпочинку дитини у спеціалізованих санаторно-курортних закладах у зв'язку із станом здоров'я. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду із позовними вимогами про розірвання шлюбу позивачкою було оплачено судовий збір у розмірі 243, 60 грн., які вона просила стягнути з відповідача, а також з відповідача необхідно стягнути судові витрати в дохід держави, оскільки позивачка при зверненні до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів була звільнена від їх сплати.

Outcome: partial