Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

07 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно відмовляється надавати їй допомогу на утримання дитини, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 09 грудня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 10 березня 2015 року. Згідно свідоцтва про народження серії I-НО № 379195, виданого 28 квітня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 465, [PERSON] народився 15 квітня 2011 року, в графі батьки зазначено: батько [PERSON] та мати [PERSON]. 16 лютого 2016 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 437836, виданим 16.02.2016 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, актовий запис № 36. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище Микитась. З довідки, виданої ЖКП «Азовжитлокомплекс» 07 вересня 2016 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], мешкає разом із матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. При цьому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обовязку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З урахуванням вищенаведених норм права, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, та вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved