Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

08 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди від злочину, посилаючись, на те, що останній 21 липня 2015 року, діючи умисно з корисливих мотивів з метою особистого збагачення за рахунок викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих вирішив вчинити крадіжку грошей, які їй належали у сумі 29 304,80 грн. Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 України та призначено покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі. Під час розгляду кримінальної справи цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди нею не заявлявся. Розмір матеріальної шкоди становить 29 304,80 грн, що встановлено вироком суду та не заперечувалось відповідачем, проте на даний час шкода не відшкодована. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2021 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу частини восьмої статті 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши вступне слово позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При розгляді справи, судом встановлено, що 16 червня 2020 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуте покарання, призначене за вироком Обухівського районного суду Київської області від 11.06.2014 року, призначивши [PERSON] остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Як вбачається з вказаного вироку відповідача засуджено за ч.1 ст.185 КК України -таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Під час розгляду кримінальної справи було встановлено, що [PERSON] \~діючи умисно,\~з корисливих\~мотивів,\~з метою\~незаконного збагачення\~за рахунок\~чужого майна,\~21.07.2015,\~близько 16\~год.00\~хв.,\~скориставшись тим,\~що в\~дома нікого\~не було,\~шляхом вільного\~доступу зайшов\~до будинку,\~який належить\~ [PERSON] ,\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~та перебуваючи\~в приміщенні\~кімнати за\~вказаною адресою\~викрав грошові\~кошти в\~сумі 150\~доларів США,\~що відповідно\~до курсу\~НБУ станом\~на 21.07.2015\~становить 3\~304,80\~гривень та\~26\~000\~гривень,\~які належали\~потерпілій [PERSON] заподіявши потерпілій [PERSON] матеріального збитку на загальну суму 29\~304,80 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вироком суду встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідача - позивачу заподіяно матеріальну шкоду і ця обставина є обов`язковою для суду при розгляді цієї справи. Відповідно до ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вина відповідача підтверджується вищевказаним вироком суду від 16.06.2020 року. За правилами ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди від злочину підлягають задоволенню. За подання позову до суду про відшкодування збитків завданих вчиненням злочину позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 840,80 грн судового збору.

Outcome: approved