Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

09.01.2020 року [PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики, а саме основний борг в розмірі 103000 грн., 3% річних в розмірі 2235,83 грн., втрати у зв`язку з інфляційними змінами в розмірі 2560,99 грн., судові витрати на судовий збір в розмірі 1077,97 грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи в орієнтовному розмірі 11000 грн. та. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] передав [PERSON] кошти в позику в сумі 113200 грн., що підтверджується розпискою, а [PERSON] зобов`язувався повернути ці кошти до 31 жовтня 2019 року рівними частинами по 9435 грн. щомісячно до кожного першого числа місяця. Проте [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором позики, у зазначений строк не повернув грошові кошти в повному обсязі. Станом на 01.01.2020 року залишок боргу становить 103000 грн., які відповідач не повернув, а також на підставі ст.625 ЦК України стягненню підлягають 3% річних від суми боргу в розмірі 2235,83 грн. та індекс інфляції в розмірі 2560,99 грн. Оскільки відповідач не виконав добровільно свої зобов`язання, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, у зв`язку з чим поніс судові витрати на судовий збір в розмірі 1077,97 грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 11000 грн. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.02.2020 цивільну справу передано за підсудністю до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області для розгляду по суті за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.02.2020 року справа прийнята до провадження судді Мурашової Н.В., відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] не з`явився в судове засідання, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Від його представника адвоката Совенко О.П. надійшла письмова заява про розгляд справи без його та позивача участі, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, що в відповідності до ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Із заявою про відкладення розгляду справи не звертався, причини неявки не повідомив. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.8 ст.178\~ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280\~ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ст.2 ЦПК України). Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 08.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. За умовами договору [PERSON] отримав за договором позики кошти в сумі 113200 грн., які зобов`язався повернути до 31 жовтня 2019 року рівними частинами по 9435 грн. щомісячно до кожного першого числа, що підтверджується письмовою розпискою, підписаною сторонами та свідками [PERSON] , [PERSON] (а.с.4). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України, визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частини другої статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049\~ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. За своєю правовою природою розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Як вбачається з матеріалів справи, а саме претензії [PERSON] направленої 18.11.2019 року [PERSON] , станом на 13 листопада 2019 року залишок боргу становить 103000 грн. Таким чином відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, кошти не повернув в повному обсязі, чим порушив права та інтереси позивача, тому суд вважає обґрунтованими вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 08.11.2018 року в розмірі 103000 грн. Частиною першою статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною другою статті 625\~ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625\~ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Зважаючи на викладене, необхідно стягнути з відповідача інфляційні втрати\~в сумі\~2560,99\~грн.\~та 3%\~річних в\~сумі 2235,83\~грн. згідно наданого позивачем розрахунку. З огляду на наведене, з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності, суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі позов [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики від 08.11.2018 року. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача лише судові витрати на судовий збір в сумі 1077,97 грн., які документально підтверджені.

Outcome: approved