Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

08 січня 2014 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП «СеОл-агро» про стягнення заборгованості з орендної плати. В заяві послався на таке. [PERSON] на праві приватної власності належать дві земельні ділянки загальною площею 4,05 га в межах Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. 02 січня 2011 року [PERSON] і відповідач уклали два договори оренди земельних ділянок площею 2,24 га та 1,81га терміном на десять років, які 29 березня 2012 року зареєстровані відділом Держкомзему у Снігурівському районі Миколаївської області. Пунктом 3.1 вказаного Договору розмір орендної плати визначено відповідно 1042грн. та 428грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, які на момент укладення договору становили 34757грн.52коп. та 14284грн.16коп. На думку позивача, відповідач протягом 2012-2013 років, в порушення умов вказаних договорів, орендну плату виплатив частково, без застосування коефіцієнта 1,756 до нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення згідно Постанови Кабінету Міністрів України №1185 від 31 жовтня 2011 року та не врахував, що у 2012-2013 році загальна нормативна грошова оцінка земельної ділянки [PERSON] становить 86224грн.65коп. і саме з цієї суми потрібно було робити розрахунок орендної плати. Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати, виходячи з нормативної грошової оцінки двох земельних ділянок загальною сумою 86224грн.65коп. у розмірі 1113грн.74 коп. за кожен рік та 0,2% пені за несвоєчасну сплату орендної плати в межах позовної давності, що становить 810грн.30коп. на рік, а всього за два роки заборгованість у сумі 3037грн.78коп. 28 січня 2014 року до початку розгляду справи по суті позивач збільшив розмір позовних вимог і просив суд стягнути заборгованість у розмірі 4454грн.94коп. недоплаченої орендної плати з розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 8,10га у сумі 172449грн.24коп. та 1626грн.05коп. пені за несвоєчасний розрахунок, а всього просив стягнути з відповідача 6080грн.66коп. недоплаченої орендної плати. Збільшення позовних вимог обґрунтовував тим, що відповідачу була передана в оренду земельна ділянка площею 8,10га, а не 4,05га як вказано у договорах оренди земельних ділянок. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив про їх задоволення, а також стягнути з відповідача судові витрати у справі у сумі 243грн.60коп. - судовий збір та 250грн. за надання [PERSON] юридичної допомоги. Відповідач позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що дійсно уклав з [PERSON] два договори оренди земельних ділянок, але загальну площу земельних ділянок точно не знає, не заперечує, що можливо і 8,10 га, так як саме з цього розміру земельної ділянки з [PERSON] проводився розрахунок по орендній платі. Розмір орендної плати був погоджений з [PERSON] при укладенні договору, виходячи з 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки на день укладення договору. Умови договору ним виконуються у повному обсязі, у 2012-2013 році він повністю і своєчасно розрахувався за оренду земельних ділянок, а тому просив суд відмовити позивачеві у задоволенні його вимог. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до Положень ст.ст.626, 627,629, 651 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом положень ст.21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені у договорі оренди, не можуть суперечити чинному законодавству на час укладення договору оренди. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Статтєю 23 Закону України «Про оренду землі», з якою узгоджується п.3.2 договору оренди земельної ділянки, між сторонами, орендна плата на земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Як свідчить Державний акт на право приватної власності на землю серії IVМК №044647 (а.с.19), [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 8,10га, розташованої на території Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 02 січня 2011 року між [PERSON] та ПП «СеОл-агро» укладено два договори оренди земельних ділянок площею 3,62 га богарної ріллі та 4,48 га зрошувальної ріллі, які зареєстровано 29 березня 2012 року відділом Держкомзему у Снігурівському районі Миколаївської області строком на десять років кожний (а.с.5-9, 14-18). Пунктами 1.4 вказаних договорів нормативна грошова оцінка загальної площі земельної ділянки становить 98205грн.76коп. На підставі п.3.1-3.2 вказаних договорів орендна плата визначається за згодою сторін і складає 3% від вартості земельної ділянки на момент укладення договорів. Орендна плата може переглядатися за згодою сторін. Відповідач відповідно до умов договору оренди земельної ділянки у 2012-2013 році розрахувався з [PERSON] у повному обсязі, що не заперечував позивач і стверджується наданими відповідачем відомостями про нарахування та виплату орендної плати, довідкою про нормативну грошову оцінку земельної ділянки на день укладення договору (а.с.9,40-43). Судом встановлено, що при укладенні договорів оренди земельної ділянки сторони погодили розмір орендної плати, виходячи з 3%, визначеної відповідно до законодавства, вартості земельної ділянки на день укладення договору. Під час укладення договору сторони припустилися помилки у розмірі земельної ділянки, а відтак і у розмірі нормативної грошової оцінки, але у ході розгляду справи судом встановлено і цього не заперечували сторони, що розрахунок і сплату орендної плати відповідач здійснював, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка у 2011 році складала 98205грн.76коп. (а.с.9). Збільшення в односторонньому порядку з боку позивача орендної плати договором не передбачено, а тому його посилання на ту обставину, що у 2012-2013 році збільшилася нормативна грошова оцінка земельної ділянки [PERSON] до 172449грн.31коп., що автоматично веде до збільшення орендної плати, не заслуговує на увагу, суперечить умовам договору та діючому законодавству. Суд вважає, що положення Постанови Кабінету Міністрів України №1185 від 31 жовтня 2011 року, на які посилається позивач у позовній заяві, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосуються орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Відповідно до положень ч.4 ст.201 Земельного кодексу України при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок використовується експертна грошова оцінка. За такого, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, а тому відмовляє у їх задоволенні у повному обсязі.

Outcome: dismissed