Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

09.11.2016р. до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], за участю третьої особи Органу опіки та піклування Словянської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним: вони з відповідачем є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] Сімейне життя між ними не склалося та рішенням суду від 30.11.2015р. шлюб між ними було розірвано. Рішенням суду від 29.01.2013р. з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки. Після початку АТО на території України вона з дитиною вимушена систематично виїжджати та вїжджати у зону АТО, але без дозволу батька не може цього зробити, оскільки при перетині цієї території необхідний дозвіл від батька дитини. Крім того вона також планує щорічно відпочивати та оздоровлювати дитину на морі. Оскільки відповідач ігнорує інтереси дитини та не дає своєї згоди на її виїзд вона вимушена звертатись у суд. Просить суд надати тимчасовий багаторазовий дозвіл на вїзд на неконтрольовану територію України та виїзд з цієї території, на виїзд за межі України її доньки [PERSON] в її супроводу без дозволу та супроводу батька дитини [PERSON], строком до 10 листопада 2020р. з метою оздоровлення, духовного і морального розвитку дитини. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення про виклик відповідача до суду та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав. Представник третьої особи\~Органу опіки та піклування Словянської міської ради у судове засідання не зявився, але словянський міський голова надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника служби, просив суд винести рішення по справі на власний розсуд. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: [PERSON], [INFO], народилась у м. Горлівка Донецької області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 30.07.2015р. Білгород Дністровським міськрайонним судом Одеської області (а.с.10). 29.01.2013р. Центрально-Міським районним судом м. Горлівки Донецької області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] (а.с.11). Розглядаючи справу суд виходив з наступного чинного законодавства: Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно до ст. 153 СК України ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Згідно до ст. 13 «Загальної декларації прав людини», прийнятої і проголошеної резолюцією 217А (ІІІ) Генеральної асамблеї від 10 грудня 1948 року кожна людина має право свободи пересування і обрання собі місця проживання в межах кордонів кожної держави; кожна людина має право залишити будь-яку країну, включаючи також і власну, і повертатися до своєї країни. Відповідно до статті 10 «Конвенції про права дитини» прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної асамблеї від 20 листопада 1989 року, держави-сторони поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Як встановлено судом, сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із позивачкою [PERSON], відповідач [PERSON], участі у вихованні та утриманні доньки не приймає. Позивач бажає отримати багаторазовий дозвіл до 10.11.2020р. на вїзд та виїзд разом із неповнолітньою донькою на територію проведення АТО, Криму та за межі України, але отримати на це офіційний дозвіл відповідача [PERSON] не має змоги. Виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], разом із матірю [PERSON] тимчасово за межі України не буде суперечити суспільним інтересам держави та буде відповідати інтересам дитини, в тому числі і в плані її безпеки. Разом з тим, в компетенцію суду не входить надання дозволу на тимчасовий вїзд до України, тому суд вважає, що для подальшого вїзду на територію України (повернення) після виїзду за межі України за рішенням суду отримання судового дозволу на вїзд (повернення) до України не потрібно. Також суд вважає, що вимоги позивача стосовно надання судом дозволу на вїзд та виїзд разом із неповнолітньою донькою на територію проведення АТО, Криму суперечить нормам ст.ст. 1, 2 Конституції України, так, як територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою, територія проведення АТО та АР Крим входять до складу України, тому заявлені позовні вимоги в цій частині не можуть бути задоволеними. Таким чином, суд має всі підстави для часткового задоволення позовних вимог та надання позивачеві дозволу на виїзд за межі України разом із неповнолітньою дитиною без супроводу та дозволу батька дитини на певний час, який суд, з урахуванням усіх обставин справи, вважає не може бути більшим, ніж два роки. На підставі наведеного,

Outcome: partial