overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

09 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2014 року. Відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини не надає. Доходів позивача в теперішній час не достатньо для свого самостійного утримання. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову, судом ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Матеріальну допомогу на утримання дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює [PERSON] не надає. Доходів позивача в теперішній час не достатньо для свого самостійного утримання, оскільки позивач на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Позивач інших доходів немає. Відповідач є працездатним. У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, виходячи з принципу справедливості, добросовісності та розумності вважає, можливим позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

09 червня 2017 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала у цивільному шлюбі з 2010 по 2015 рік. Від цивільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком вказаних дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що і стало причиною звернення позивача до суду. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину. Позивач в судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком двох неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.2-3). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн. щомісяця на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 09.06.2017 року. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за 1 місяць. Оскільки при подані позову позивач була звільнена від обов'язку сплати судового збору, то у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

09 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 14 лютого 2007 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у неї з відповідачем не склалося. На теперішній час вони спільного господарства не ведуть, мають протилежні погляди на шлюбне життя. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судове засідання позивач не зявилася, однак надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі, залишивши їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвище\~«Заблоцька». На примирення не згодна. Відповідач в судове засідання також не зявився, надав суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. На розірвання шлюбу згоден. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 14 лютого 2007 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області, за актовим записом №14, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а. с. № 3). Від шлюбних відносин мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а. с. № 9). Шлюбне життя подружжя не склалося. На теперішній час вони спільного господарства не ведуть, мають протилежні погляди на шлюбне життя. На примирення не згодні. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як на погляд суду подальше спільне життя та збереження сімї є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно вищевказаної заяви позивача, вона виявила бажання після розірвання шлюбу залишити своє шлюбне прізвище «Заблоцька». Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді\~\~судового збору в розмірі 640 гривень, сплаченого останньою при зверненні до суду з даною позовною заявою (а. с. № 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

09 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 20 вересня 2014 року, мотивуючи тим, що не знаходять спільної мови з питань ведення спільного господарства та сімейного бюджету, що призводить до сварок та скандалів. Від шлюбу мають синів [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Стверджує, що діти знаходяться на її утриманні, а відповідач не працює та не утримує дітей, за такого просить стягувати з нього на її користь аліменти по ? частці на кожну дитину. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов щодо розірвання шлюбу підтримала та просила його задовольнити, а в частині стягнення аліментів відмовилась від своїх вимог. Справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути за його відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а в частині стягнення аліментів справа підлягає закриттю. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2014 року. Від вказаного мають дітей, синів [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви та письмових заяв сторін видно, що вони проживають окремо з листопада місяця 2016 р. Причиною цього є те, що не знаходять спільної мови з питань ведення спільного господарства та сімейного бюджету, що призводить до сварок та скандалів. Час на примирення, що надавався сторонам за ухвалою суду не дав позитивних результатів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Відповідач у своїй заяві вказала, що відмовляється від раніше заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. За такого, суд вважає, що в цій частині слід провадження закрити прийнявши від позивача відмову від позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

09 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 24 грудня 2015 року, мотивуючи тим, що чоловік на даний час проживає з іншою жінкою, а в такій ситуації їх сімя не може далі існувати. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій просила свої позовні вимоги задовольнити та справу розглядати без її участі. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, проте надав до канцелярії суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до\~ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК\~передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2015 року. Від вказаного шлюбу мають дитину, сина [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви\~видно, що сторони проживають окремо з грудня 2016 року. Причиною цього є те, що позивач проживає з іншою жінкою. Примирення між собою сторони категорично заперечують. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

09 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з яким уклала шлюб 24 грудня 2011 року, мотивуючи тим, що втрачена повага один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства, через що сторони часто не можуть знайти спільну мову стосовно подружнього життя. Від шлюбу мають малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився. До канцелярії суду надійшла письмова заява від відповідача з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у його відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2011 року. Від вказаного шлюбу мають малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач Зі змісту заяви позивача видно, що сторони проживають окремо з лютого 2017 року. Причиною цього є те, що втрачена повага один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства, в сімї відсутнє знаходження спільної мови по ряду питань подружнього життя. Відповідач створив нову сімю. Примирення між собою сторони категорично заперечують. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

09 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить суд визнати недієздатним її сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що останній через свій стан здоровя не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявник та її представник у судовому засіданні подану заяву підтримали та просили суд її задовольнити. Представник органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, представника органу опіки і піклування та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 507 від 27 липня 2017 року, [PERSON] страждає на важкий (хронічний та стійкий) психічний розлад, у звязку з чим він позбавлений здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними (а/с 35-37). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

09 червня 2017 року до суду надійшла заява [PERSON], в якій заявниця просить надати їй право на укладення шлюбу з [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що протягом року вона зустрічається з [PERSON], [INFO] і в даний час від нього вагітна. Вони мають намір створити сімю, однак, вона не досягла встановленого законом шлюбного віку, а тому відділ Кам'янка-Бузького РВ ДРАЦС відмовляє в реєстрації шлюбу. Будь-яких інших перешкод для реєстрації шлюбу не має, батьки не заперечують проти їх стосунків та оформлення шлюбу, так як це відповідає її інтересам. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримала. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, проти заявлених вимог не заперечила Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, щодо заявлених вимог не заперечив. Представник заінтересованої особи служби у справах дітей Кам»янка-Бузької райдержадміністрації в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, проти заявлених вимог не заперечила. Представник заінтересованої особи Великосілківської\~ сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області у своєму листі № 328 від 23.06.2017 р. просить справу розглянути без його участі, проти заявлених вимог не заперечує. Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до\~ст. 22 Сімейного Кодексу України\~шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Ст. 23 Сімейного кодексу України визначає, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що заявниця [PERSON], [INFO], на час звернення до суду з заявою про надання права на шлюб не досягла шлюбного віку, встановленого ст. 22 Сімейного кодексу України. Згідно з довідкою Новояричівської поліклініки Камянка-Бузькоого району № 83 від 12.06.2017 р. [PERSON], [INFO], вагітна 6-7 тижнів. Беручи до уваги те, що заявниця перебуває в стані вагітності і має намір створити сімю з батьком майбутньої дитини [PERSON], [INFO], відсутність заперечень з боку матері заявниці, представника органу опіки та піклування, враховуючи волевиявлення самого [PERSON] на укладення шлюбу, суд вважає, що заявниці [PERSON] необхідно надати право на укладення шлюбу з [PERSON], так як встановлено відповідність такого права інтересам заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

09 червня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Д.Нечая, 29/77. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.06.2017р. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.06.2017р. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДМП № 1» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора дезорієнтована, розгублена, занепокоєна. Контакт малопродуктивний. Мислення торпідне, розірване. Увага нестійка. Сама з собою розмовляє. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

09 червня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Н.Данченко, 40/47. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.06.2017р. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.06.2017р. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДМП № 1» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора не спить, тривожна, відчуває страхи. Висловлює маячні ідеї переслідування. [PERSON] було поставлено попередній діагноз маячний розлад органічного походження. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved