Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

09 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що вона є власником житлового будинку № [ADDRESS] Харківської області. У цьому будинку зареєстрована відповідач [PERSON], яка не проживає за місцем реєстрації з 2011 року, не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат з утримання будинку. Реєстрація відповідача у зазначеному житловому будинку створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Вищенаведене є підставою для звернення до суду за захистом її прав та інтересів. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов, посилаючись на доводи позовної заяви. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак у судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу «[PERSON]») є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.01.2015 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.01.2015 року (а.с. 6-8). Зміна прізвища позивача з «[PERSON]» на «[PERSON]» після укладення 21.02.2017 року шлюбу із [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.02.2017 року (а.с. 12). Згідно копії домової книги та відповіді відділу з питань реєстрації місця проживання апарату виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 16.10.2018 року на запит суду відповідач [PERSON] зареєстрована у житловому будинку [ADDRESS] Згідно акту обстеження, складеного 10.07.2018 року депутатом Балаклійської міської ради Харківської області Хірним В.М. у присутності свідків: [PERSON] та [PERSON], відповідач [PERSON] зареєстрована у житловому будинку № [ADDRESS] однак з 2011 року у ньому не проживає (а.с. 4). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач [PERSON] не проживає у належному позивачу житловому будинку № [ADDRESS] Харківської області з 2011 року. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Беручи до уваги, що відповідач, яка не є членом сім'ї позивача, зареєстрована у належному позивачу житловому будинку, однак не проживає у ньому без поважних причин понад шість років, чим створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved