Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

09.09.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що 25.10.2013 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час син проживає разом з матірю. Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося у звязку з непорозумінням один одного, тому починаючи з лютого 2015 року сторони проживають за різними адресами і фактично припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть. Рішенням Новобузького районного суду від 01.10.2015 року за позовом позивачки до відповідача з останнього було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку. Вважає, що подальше збереження шлюбу у звязку з вищезазначеним є недоцільним, та таким що не відповідає основній ознаці шлюбу добровільності сімейного союзу, адже відновлювати стосунки з відповідачем позивачка бажання не має. Посилаючись на викладені вище обставини просила шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся повісткою, яка направлялась рекомендованим листом із зворотнім повідомленням. Лист повернувся до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. \~ Суд ухвалив справу розглядати в заочному режимі без участі відповідача, який належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання повісткою, котра направлялася рекомендованим листом, конверт разом з повідомленням про отримання поштового відправлення повернутий поштовим відділенням з відміткою «за закінченням терміну зберігання», в судове засідання відповідач не зявився, тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходе такого висновку. [PERSON] та [PERSON], 25.10.2013 року зареєстрували шлюб в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за №758 від 25.10.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-ФП №099830 від 25.10.2013 року (а.с.5). Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП№216194 від 07.10.2014 року (а.с.6).\~\~ \~ \~ Згідно фотокопії рішення Новобузького районного суду № 481/1077/15-ц від 01.10.2015 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини його доходів (а.с.7). Письмові доводи позивача, що видно з тексту позовної заяви, вказують на те, що у звязку з погіршенням взаємовідносин, сторони з лютого 2015 року остаточно припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базується на неможливості подальшого спільного життя і збереження сімї. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивачка виявила бажання залишити їй прізвище набуте у шлюбі «Наконечна», що є її правом. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивачки також підлягає сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved