Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

08 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 13 березня 2013 року, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у сумі 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 червня 2016 року стягнуто з 08 лютого 2016 року і далі щомісяця аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі пятсот) грн. з індексацією відповідно до закону з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. З вказаним рішенням не погодилась [PERSON] та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не зясовано обставини, що мають значення для вирішення справи, а саме те, що у відповідача є інші діти, яким він також за рішенням суду сплачує аліменти: на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в сумі 500 грн. щомісячно до закінчення навчання 30 вересня 2018 року, та на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 28 квітня 2012 року до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів більш 60000 грн., а також знаходиться в розшуку з забороною суду виїжджати за кордон. Заявник [PERSON] в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, пояснила, що всі діти відповідача мають право на однаковий розмір аліментів. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні апеляційного суду просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні апеляційної інстанції просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] та [PERSON] перебувають з 13 березня 2013 року у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого в графі «батько» зазначений відповідач [PERSON] (а.с.5). Неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.13). Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач ухиляється від обовязку утримувати дитину, є підстави для стягнення з нього аліментів на користь позивача в розмірі 2500 грн. щомісячно. Однак з такими висновками повністю погодитись не можна, оскільки суд до них дійшов з порушенням норм процесуального права. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до розяснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьків, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у разі предявлення до особи, яка виплачує аліменти позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб, суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК України дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався і ухвалив рішення, яке не в повній мірі відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, згідно якої рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, апеляційним судом встановлено, що відповідач за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2012 року зобовязаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\6 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 квітня 2012 року і до її повноліття (а.с.75). Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2015 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто пеню по сплаті аліментів в сумі 9019,56 грн. (а.с.72). З ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2013 року вбачається, що за виконавчим листом про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] заборгованість за період з 28 квітня 2012 року по 12 жовтня 2015 року становить 6860,38 грн. (а.с.79). Крім того, рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2016 року з відповідача стягнуто на користь повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], на її утримання аліменти у сумі 500 грн. щомісячно на період її навчання з 11 січня 2016 року до закінчення навчання 30 вересня 2018 року (а.с.70-71). З довідки відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції № 262 від 28 лютого 2017 року вбачається, що за виконавчим листом від 18 травня 2016 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] станом на 28 лютого 2017 року заборгованість становить 6000 грн. (а.с.80). За поданням відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у звязку з несплатою відповідачем аліментів та наявною заборгованістю по аліментам ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2013 року тимчасово обмежено право виїзду за кордон [PERSON] (а.с.79). Згідно із ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати пятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Отже, у [PERSON] є юридична заінтересованість у даному цивільному процесі, що має особистий, самостійних характер і спрямована на захист особистих прав і інтересів та обумовлюється правовими наслідками прийняття рішення у цій справі, яке може вплинути на розмір аліментів, що сплачує відповідач на утримання її неповнолітньої дочки [PERSON] та повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання, та на погашення заборгованості з аліментів. Не залучивши [PERSON] до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (ст. 35 ЦПК України), суд позбавив її можливості скористатися процесуальними правами, передбаченими ст. 27 ЦПК України, що в свою чергу, не сприяло всебічному і повному зясуванню дійсних обставин справи. Таким чином, при визначенні розміру аліментів на користь позивачки судом першої інстанції не була врахована наявність у платника аліментів [PERSON] іншої дитини від першого шлюбу, на утримання якої за рішенням суду стягнуті аліменти, за якими існує заборгованість. Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. З урахуванням наведеного, ухвалене у справі рішення підлягає зміні в частині розміру стягнутих аліментів, з урахуванням зазначених обставин.

Outcome: partial