Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

09 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 07 березня 1998 року між нею і відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №86. Від шлюбу в них народилася дитина, донька - [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинились. Причиною розпаду сім'ї слугувало те, що у неї з відповідачем різні характери, мають різні інтереси та погляди на життя. Відповідач не приділяє їй достатньої уваги, не цікавиться її життям, між ними постійно виникають конфлікти та суперечки, що негативно позначається на її здоров'ї та емоційному стані, а також впливає на психіку їхньої неповнолітньої доньки. Крім того зазначила, що відповідач зловживає спиртними напоями. На підставі викладеного просила позовні вимоги задовольнити, та розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Присутня в залі суду позивач надала пояснення по суті справи, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 07 березня 1998 року між сторонами у справі було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №86 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої сторони записані батьками дитини (а.с.8). У відповідності до положень ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог ст.112 Сімейного Кодексу України, судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги наявність малолітніх дітей, ті обставини, що відповідач спільно з дружиною тривалий час не проживає, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так у позовній заяві позивачем не ставиться питання про повернення їй дошлюбного прізвища, а тому суд вважає за необхідне залишити за нею прізвище, взяте під час реєстрації шлюбу, а саме - «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved