Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

09.11.2017 р. ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (засобами поштового зв»язку) звернулось до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] вимогами якого є стягнення заборгованості. Ціна позову визначена позивачем у розмірі 6 282,44 грн. Предметом позову є стягнення заборгованості, підставою позову є не виконання вимог договору добровільного страхування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 19.04.2014 р. ПрАТ «УАСК «АСКА» було застраховано цивільно-правову відповідальність т/з «ЗАЗ Деу», дн.з. 420-83 КТ, власником якого є [PERSON], про що видано поліс № АІ/0365369. 23.03.2015 року постановою Солом'янського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення. 30.06.2015 р. ПрАТ «УАСК «АСКА» отримано претензію від СК «Граве Україна» про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. На підставі наданих документів, складено відповідний акт та перераховано страхове відшкодування у розмірі 6282,44 грн. Тому, позивач просив суд стягнути з [PERSON] 6282,44 грн. страхового відшкодування судові витрати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2018 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали. Відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, не надав. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом установлено, що 19.04.2014 р. ПрАТ «УАСК «АСКА» було застраховано цивільно-правову відповідальність т/з «ЗАЗ Деу», дн.з. 420-83 КТ, власником якого є [PERSON], про що видано поліс № АІ/0365369 (а.с.6). 16.03.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ЗАЗ Деу», дн.з. 420-83 КТ, під керуванням [PERSON] та автомобіля «»Рено», д.н.з. [NUMBER]. 16.05.2016 року постановою Солом'янського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення (а.с.5). В свою чергу між [PERSON] (потерпілою особою) та СК «Граве Україна» 27.06.2014 р. було укладено договір № 10101619/2 добровільного страхування транспортного засобу (а.с.14). 16.03.2015 р. [PERSON] звернувся до СК «Граве Україна» із заявою-повідомленням про випадок з т/з (а.с. 15-16). На підставі даної заяви, а також звіту № 162 про оцінку автомобіля «Рено» [NUMBER] (а.с. 19-37) [PERSON], як потерпілій особі, було відшкодовано 6792,44 грн. страхового відшкодування (а.с. 38). На підставі викладеного, 22.06.2015 р. СК «Граве Україна» звернулась до ПрАТ «УАСК «АСКА» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 12-13). На підставі даної заяви, ПрАТ «УАСК «АСКА» було складено страховий акт № 408/10, де розмір страхового відшкодування становить 6282,44 грн.(а.с. 9). З урахуванням акту та розрахунку страхового відшкодування (а.с. 8) 28.07.2016 року ПрАТ «УАСК «АСКА» сплатило на користь СК «Граве Україна» суму у розмірі 6282,44 грн. у порядку регресу (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Судом встановлено, що власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування, звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Граве Україна» з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки, завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Відповідно до страхового акту та розрахунку страхового відшкодування 28.07.2016 року ПрАТ «УАСК «АСКА» сплатило на користь СК «Граве Україна» суму у розмірі 6282,44 грн. у порядку регресу. З матеріалів справи також встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «УАСК «АСКА», що підтверджується полісом № АІ/0365369. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до підпункту 33.1.2 пункту 33.1 статті 33статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами й запобігти необґрунтованим виплатам. Зі змісту наведених правових норм можна зробити висновок: якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Разом з тим, за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обов'язку щодо повідомлення страховика про ДТП, підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає. З матеріалів справи убачається, що відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтвердили поважність причин невиконання свого обов'язку щодо повідомлення страховика про ДТП. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України (у редакції чинній на дату звернення позивача із позовною заявою до суду) сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, проаналізувавши норми законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено наявність порушення його прав відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 1600,00 грн. Відповідно до викладеного вище,

Outcome: approved