Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

07 жовтня 2016 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 листопада 2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 490948757, за умовами якого банк надав Позичальнику кредит у сумі 27739,12 грн. на строк з 27.11.2015 по 30.11.2020 року. Позивач виконав свої зобовязання та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує в наслідок чого станом на 23.09.2016 року має прострочену кредитну заборгованість у сумі 38544,31 грн., яка складається із заборгованість за кредитом на суму 27739,12 грн., за відсотками 9005,19 грн., з неустойки (штраф) 1800,00 грн. В звязку з викладеним позивач, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України, просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь кредитну заборгованість у вищевказаному розмірі, а також судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення у справі (а.с. 28). Відповідач [PERSON], будучі належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК Країни повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, двічі не зявилась до Шишацького районного суду Полтавської області, в супереч вимогам ч. 3 ст. 27 та ст. 77 ЦПК України про причини своєї неявки суд жодним чином не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань від неї про неможливість прийняття участі в судових засіданнях не надходило. В зв'язку з цим, суд відповідно до норм ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Так, 27 листопада 2015 року у м. Києві між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (за договором Банк або Кредитор) та [PERSON] (за договором Позичальник) укладено кредитний договір № 490948757 (а.с.7-14). За умовами вказаного договору Банк надає Позичальнику кредит у сумі 27739,12 грн. з кінцевою датою повернення 30.11.2020 року, в обмін на зобовязання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 39,9 річних за користуванням ним. Згідно пункту 7 Договору платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за договором здійснюється щомісячно, у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених Договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1до Договору та його невідємною частиною. Згідно з Графіком платежів, що був підписаний Позичальником, відповідні ануїтентні платежі за договором у сумі 1072,93 грн. повинні вноситись Позичальником 29 числа кожного місяця (у лютому -28 числа), починаючи з 30.12.2015 по 30.11.2020 року включно (а.с.11-12). Також відповідач під підпис була ознайомлена з розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с.11). Пунктом 11 Договору передбачений обовязок позичальника сплатити Банку штраф за кожен випадок допущеного прострочення платежу у розмірі 50 грн. за кожне прострочення що триває від 1 до 4 календарних днів та додатково до цього 150 грн. за прострочення платежу на строк 5-ть та більше днів. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.ч.1-2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивач виконав свої договірні зобовязання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 27739,12 грн. перерахувавши їх на рахунок 29099490948757 у ПАТ «Альфа-Банк», що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача (а.с.19). Незважаючи на обовязки, визначені законом та встановлені договором, відповідач [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем не виконує, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.18). Внаслідок цього, згідно розрахунку позивача станом на 23 вересня 2016 року відповідач має перед ним заборгованість на загальну суму 38554,31 грн., з яких 27739,12 грн. заборгованість з кредиту, 9005,19 грн. заборгованість з відсотків, 1800,00 грн. неустойка (штраф). 26 вересня 2016 року за вихідним 75350-102-б/б відповідачу позивачем направлено письмову вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с.20-22), але факт звернення позивача до суду із заявою про стягнення кредитної заборгованості та підтримання ним заявлених позовних вимог на протязі розгляду справи свідчить про те, що вказана вимога відповідачем виконана не була. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, як законних, обґрунтованих та доведених. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved