Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

08.05.2014 року позивач звернулася до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] р. нар., у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття доньки. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] року у них народилася донька [PERSON], яка перебуває на її повному утриманні. З 19 серпня 2013 року вони припинили шлюбні відносини, з причини нанесення тілесних ушкоджень відповідачем та скандалів в присутності дочки [PERSON]. З цього часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає, участі у її вихованні не приймає, а тому вона просить стягувати з нього аліменти в судовому порядку, при визначенні розміру яких просить суд врахувати, що вона самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати малолітню дитину, однак коштів, які вона отримує, недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення та утримання малолітньої дочки; відповідач, наскільки їй відомо, зареєстрований як фізична особа-підприємець, але не вказує свої доходи, та займається пасажирськими перевезеннями, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. Також зазначила, що відповідач не сплачує аліментів на користь інших осіб, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, непрацездатних батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання , у нього немає. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 24.07.2014 року подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу в своїй відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи в своїй відсутності та заперечень проти позову не подав, а тому суд вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутності належним чином повідомленого відповідача на підставі наявних в справі доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 квітня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Від цього шлюбу у них є неповнолітня дитина : донька [PERSON], [INFO] року, батьком якої записаний відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Дитина проживає та знаходяться на утриманні позивачки, що підтверджується поясненнями позивачки, викладеними в позовній заяві (а.с. 1). Оскільки ці пояснення не були спростовані відповідачем, вони приймаються судом до уваги як доведений факт. Згідно ст. 51 ч. 2 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. З пояснень позивачки, зафіксованих в позовній заяві, вбачається, що відповідач не виконує в добровільному порядку свого обов'язку по наданню матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON] з 19 серпня 2013 року після припинення шлюбних відносин між сторонами. Вказана обставина відповідачем спростована не була. Ст. 184 Сімейного Кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, оцінивши обставини справи в їх сукупності, а саме, що дитина повністю знаходиться на утриманні позивачки, враховуючи матеріальне становище позивачки, яка не в змозі самостійно матеріально утримувати доньку, а також те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки є здоровим, працездатним, отримує мінливі періодичні доходи, стягнень по виконавчим документам на користь інших осіб з нього не проводиться, ту обставину, що відповідач не надав суду своїх заперечень проти заявленого до нього позову, не оспорював ні предмета, ні підстав позову, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову в розмірі 1 000 грн. щомісячно. Суд прийшов до переконання, що задоволення позову саме в такому розмірі носитиме справедливий характер, оскільки таке рішення ґрунтується на повному, неупередженому та всебічному з'ясуванні доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial