Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

10.02.2017 року КП «ХТМ» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.09.2007 року по 30.09.2013 року у сумі 14583 грн. 75 коп., стягнути судовий збір 1600 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що КП «ХТМ» надає послуги з теплопостачання відповідачам. Відповідачі сплачували послуги з теплопостачання періодично, однак не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість. 22.11.2013 року КП «ХТМ» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання з відповідачів. 26.11.2013 року видрано судовий наказ про стягнення заборгованості, який 28.04.2016 року було скасовано. Після чого, КП «ХТМ» звернулося до суду в позовному провадженні. В судове засідання представник КП «ХТМ» не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити, просив поновити строк позовної давності з моменту звернення до суду з заявою про видачу судового наказу - з 22.11.2013 року, оскільки згідно з ч. 3 ст. 118 ЦПК України звернутися з позовом можливо лише після звернення в наказному провадженні, що і було зроблено. У зв'язку з цим, строк позовної давності пропущено з поважних причин. Відповідачі [PERSON], [PERSON] не з'явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов визнали частково в межах позовної давності, просили застосувати 3-х річний строк позовної давності, відраховувати з дня звернення позивача до суду. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з довідок адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України від 17.02.2017 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають відповідачі [PERSON] (з 2000 року), [PERSON] (з 2006 року), та отримують як споживачі послуги з теплопостачання, які надаються КП «Харківські теплові мережі». Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачами. Таким чином, відсутність укладеного між сторонами договору, за наявності надання послуг позивачем та їх отримання відповідачами, про що свідчить часткова оплата відповідачами послуг з центрального водопостачання та водовідведення - не звільняє відповідачів від сплати заборгованості за надані послуги, оскільки цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки (ч. 1 ст. 11 ЦК України). Тобто, відповідачі отримували надані позивачем послуги та частково їх оплачували, а позивач надав та продовжував надавати вказані послуги, матеріали справи не містяться звернення відповідачів у встановленому законом порядку з претензіями до позивача з приводу кількісних та якісних показників отриманих послуг. Таким чином, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів від оплати послуг. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005р. N630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ч. 6 ст. 25 ЗУ «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.09.2007 року по 30.09.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 12983 грн. 75 коп. В клопотанні представник позивача просила поновити строки позовної давності з моменту звернення до суду з заявою про видачу судового наказу - з 22.11.2013 року, оскільки звернутися з позовом можливо лише після звернення в наказному провадженні. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч. 1,5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як вбачається з матеріалів справи, КП «ХТМ» звернулося 22.11.2013 року до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з боржників (відповідачів). 26.11.2013 року Київським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення на користь КП «ХТМ» з боржників заборгованості, який ухвалою суду від 28.04.2016 року за заявою боржників було скасовано, роз'яснено стягувачу право звернутися до суду в позовному провадженні. Після скасування судового наказу позивач звернувся до суду в позовному провадженні 10.02.2017 року. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Враховуючи, що позивач звернувся до суду за захистом свого права, зокрема, щодо стягнення заборгованості з боржників 22.11.2013 року (з заявою про видачу судового наказу), що потягло переривання строків позовної давності, то позивач має право на стягнення заборгованості в межах 3-х річного строку позовної давності, тобто з 01.10.2010 року. Посилання відповідачів на те, що строк позовної заяви повинен відраховуватися з дня звернення до суду, на увагу не заслуговують, оскільки судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. У зв'язку з цим, позовні вимоги про стягнення заборгованості за теплопостачання за період з 01.09.2007 року по 30.09.2010 року задоволенню не підлягають у зв'язку з пропуском позовної давності. Як вбачається з розрахунків, сума заборгованості за період з 01.10.2010 року по 30.09.2013 року складає 2878 грн. 73 коп. На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за теплопостачання з відповідачів в солідарному порядку підлягають частковому задоволенню у розмірі 2878 грн. 73 коп. за період з 01.10.2010 року по 30.09.2013 року. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд вважає необхідним стягнути з відповідачів у рівних частках на користь позивача судовий збір по 177 грн. 38 коп. (2878,73 х 1600 / 12983,75 = 354,75 / 2 = 177,38) Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial