Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

08.02.2018 р. [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, у якій просила визнати за нею право власності на 81/200 часток у домоволодінні № 16 по вул. Кордонній у м. Одесі, загальною площею 136,2 кв.м., житловою площею 69,4 кв.м., в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 09.06.2017 р. 05.03.2018 р. до суду надійшла зустрічна позовна заява, у якій [PERSON] просила визнати за нею право власності на 81/200 часток у домоволодінні № 16 по вул. Кордонній у м. Одесі, загальною площею 136,2 кв.м., житловою площею 69,4 кв.м., в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 09.06.2017 р. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] підтримала первісні позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги [PERSON]Ю підтримав зустрічні позовні вимоги, а від [PERSON] надійшла письмова заява про визнання позову. [PERSON] надала заяву про визнання зустрічного позову. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, з врахуванням того, що сторони визнали первісний та зустрічний позови, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що первісна та зустрічна позовні заяви підлягають задоволенню. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03.2018 р. витребувано з Сьомої одеської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи № 566/2017, відкритої після смерті [PERSON], померлого 09.06.2017 р. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно договору купівлі-продажу від 26.08.1999 року, посвідченого нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори (реєстр № 3-3047) [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частинах кожний ? частину житлового будинку під № 16 по вул. Клименка (на теперішній час вул. Кордонна) в м. Одесі, що в цілому складається з одного камяного житлового будинку, зазначеного на схематичному плані під літ. «А», загальною площею 49,1 кв.м., та надвірних господарчих споруд, зазначених на схематичному плані літ. «Б, Г» - сараї, «В, Д» - вбиральні, № 1-4 огородження, І мостіння, розташованих на земельній ділянці, розміром 755 кв.м. Право власності на вказану частку зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 05.10.1999 року у книзі за № 160 стор. 250 р. 2165. Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 16.10.2003 № 540 прийнято в експлуатацію прибудови літ. «А1 а3» до жилого будинку літ. «А», жилою площею 22,2 кв.м., загальною площею 65,6 кв.м., сарай літ. «Ж», літню кухню літ. «Е» за адресою: м. Одеса, вул. Кордонна, 16 та вирішено видати [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на частини домоволодіння за вказаною адресою. Відповідно до Розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.12.2004 р. № 1657/01-04 про затвердження розрахунку ідеальних часток у домоволодінні за адресою: м. Одеса, вул. Кордонна, 16 встановлено, що відповідно до довідки ОМБТІ і РОН № 128.132 від 20.11.2003 р. [PERSON] та [PERSON] (померла) згідно договору купівлі-продажу р. № 3-3047 від 26.08.1999 р. належить ? частина домоволодіння. У фактичному користуванні знаходиться: літ. А3 прибудова: 2-10 веранда; літ. А1 житлове: 2-1 коридор, 2-5 вбиральня, 2-6 ванна, 2-7 кухня, 2-8 житлове, 2-9 житлове, 1-12 сходи; літ. А житлове: 2-2 житлове, 2-4 коридор, 2-3 житлове; гараж літ. «З», літня кухня літ. «Е», сарай літ. «Ж», вбиральня літ. «Д», що складає 81/100 частин домоволодіння. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.07.2005 р., яке набрало законної сили 28.08.2005 р., встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини за законом на спадкове майно ? частки домоволодіння, розташованого у м. Одесі по вул. Кордонній, 16, що відкрилася після смерті дружини [PERSON], померлої 30.03.2004 р., визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на ? частку домоволодіння у м. Одесі по вул. Кордонній, 16. В подальшому, ? частка вказаного домоволодіння зареєстрована за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] на підставі зазначеного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.07.2005 року. Реєстрація права власності за [PERSON] на вказану частку підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8861783 від 07.11.2005 року. За час свого життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 14.05.2013 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №3-507, серія та номер бланка ВТС 721625. За вказаним заповітом належне йому майно, а саме ? частку вказаного домоволодіння №16 по вул. Кордонній в м. Одесі він заповідав [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. 09.06.2017 року помер [PERSON]Д,, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 495452, виданим Одеським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області (актовий запис 6219). Після смерті [PERSON] 09.08.2017 р. спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] звернулася до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини 1350 та № 1351 відповідно, на підставі чого нотаріусом відкрито спадкову справу за №566/2017. Відомості з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 48698812 від 09.08.2017 р. про наявність заповітів від імені [PERSON] є співпадінням прізвища, імені та по батькові спадкодавця, тобто вказані заповіти складені відмінними від спадкодавця особами. Постановою державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, з тих причин, що у спадковій справі відсутні усі необхідні документи та відомості для видачі вказаного свідоцтва. Як вбачається з тексту вказаної постанови, нотаріус встановила, що спадкодавцю [PERSON] на правах приватної власності належало ? частка домоволодіння по вул. Кордонній №16 в м. Одесі. Проте, згідно розпорядження Малиновської районної адміністрації ОМР від 22.12.2004 року за 1657/01-04 після перерозподілу ідеальних часток у вказаному домоволодінні, частка померлого складає 81/100. Розпорядження приймалося райадміністрацією на підставі рішення виконавчого комітету ОМР № 540 від 16.10.2003 року про прийняття в експлуатацію прибудов до житлового будинку по вул. Кордонній 16 в м. Одесі. Нотаріус зазначила, що після перерозподілу часток у вказаному домоволодінні між співвласниками, [PERSON] не отримав правовстановлюючого документу на новий розмір частки його прав на домоволодіння, а відповідно відсутній правовстановлюючих документ на імя спадкодавця щодо його прав на майно. Згідно ч. 1 і 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч. 1 ст. 1270 ЦК України наголошує, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. [PERSON] та [PERSON] (ч. 3 ст. 1268) в установленому ЦК України порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON], яка відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на день смерті [PERSON] належало 81/100 часток часток домоволодіння № 16 по вулиці Кордонній у м. Одесі, загальною площею 136,2 кв.м., житловою площею 69,4 кв.м., що складає спадкову масу. На підставі зазначеного, суд визнає за [PERSON] та [PERSON] право приватної власності по 81/200 (81/100 : 2) часток за кожною на домоволодіння № 16 по вулиці Кордонній у м. Одесі, загальною площею 136,2 кв.м., житловою площею 69,4 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 09 червня 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Пунктом 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. № 10 передбачено, що статтею 7\~Закону № 3674-VI врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша\~статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ. Враховуючи викладене, суд вирішує питання про повернення [PERSON] та [PERSON] сплаченої суми судового збору по 2321 грн. 30 коп. (4642,60 / 2) кожному, що складає 50 відсотків від загальної сплаченої [PERSON] і [PERSON] суми при поданні позову по 4642 грн. 60 коп.

Outcome: approved