overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

07 травня 2014 року позивач, звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 жовтня 1992 року Слобідко Рихтівською сільською радою Кам'янець-Подільського району Хмельницької області, актовий запис № 13. В обґрунтування позову вказує, що від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідач проблемами сім'ї не цікавився, періодично зловживав спиртними напоями, вихованням дітей не займався із-за чого виникали сварки, скандали, які відбувалися в присутності дітей, що негативно впливає на їх виховання та стан здоров'я. Сумісне життя стало нестерпним, тому майже чотири роки тому припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. За час окремого проживання стали чужими людьми та впевнилися, що сім'я існує формально і зберегти її не можливо. Майнового спору і спору про місце проживання дітей на даний час не має. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи подомлявся своєчасно. Рекомендований лист повернено суду з поштовою відміткою, що адресат за зазначеною адресою не проживає. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності відповідача і постановити заочне рішення з дотриманням вимог, встановлених законом. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони з 10 жовтня 1992 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO]. Припинили подружні відносини по тій причині, що в сім'ї не було взаєморозуміння, поваги, відповідач періодично зловживав спиртними напоями. Уваги дружині та дітям не приділяв, із-за чого припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. Тривалий час проживають окремо. За час окремого проживання впевнилися, що сім'я розпалася повністю і зберегти її неможливо. Майнового спору та спору про місце проживання дітей на даний час не має. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне проживання і збереження сім'ї стали неможливими. Шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 110 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

07 травня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася у суд з позовом, у якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 14 листопада 1992 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не складається, оскільки останній постійно зловживає алкогольними напоями, влаштовує суперечки, ображає її та дітей. Подальше спільне життя з [PERSON] вважає неможливим, а тому просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала заяву, із змісту якої вбачається, що вона просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві, і не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив і заяву про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 1992 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим сільською радою с. Грудки Камінь-Каширського району Волинської області (а.с. 4). Від шлюбу у них є двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Сторони припинили шлюбні відносини, протягом наданого судом за клопотанням відповідача терміну для примирення не примирилися, позивачка [PERSON] не бажає проживати з відповідачем у шлюбі і зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження сім'ї сторін є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам їхніх дітей, у зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд залишає їй шлюбне прізвище - [PERSON]. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON] понесені останньою та документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

07 травня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 48657 грн. 33 коп. У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 11 березня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримала кредит в сумі 33914 грн. 41 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконувала у зв'язку з чим станом на 25 березня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 48657 грн. 33 коп., з якої 32762 грн. 22 коп. - заборгованість по кредиту, 3570 грн. 48 коп. - заборгованість по процентам, 12324 грн. 63 коп. - залишок несплаченого штрафу, що підтверджується розрахунком (а/с 6-7). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

07 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою в якій зазначає, що на даний час у нього з'явилося право на пенсію. Звернувшись до заінтересованої особи з цього приводу, останньою було відмовлено, оскільки у його трудовій книжці невірно вказано рік його народження - 1960, а не 1961, як зазначено у його свідоцтві про народження та паспорті. Дана помилка у його трудовій книжці ставить під сумнів про належність її йому. Просить встановити факт належності йому трудової книжки заповненої 13 жовтня 1978 року. У судовому засіданні заявник заяву підтримав повністю з підстав, які в ній зазначені. Заінтересована особа проти заяви не заперечує, про що подала відповідну заяву, де розгляд справи просить провести без її участі. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що заява підлягає до повного задоволення. Як убачається із свідоцтва про народження заявника та його паспорта (а.с. 3, 3 (зворот), він народивсь [INFO] в м. Камені-Каширському. З трудової книжки заповненої 13 жовтня 1978 року (а.с. а.с. 4-5) вбачається, що вона видана на ім'я [PERSON], 1960 року народження, що ставить під сумнів належність її заявнику. Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту, що вищезгадана трудова книжка належить заявнику, має для нього юридичне значення для призначення пенсії. Іншим чином встановлення даного факту неможливо. Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що зазначена в поданій суду заяві трудова книжка належить саме заявнику, що також стверджено довідками Камінь-Каширської районної спілки споживчих товариств від 06 травня 2015 року № 48 (а.с. 6) та Камінь-Каширського територіально-відокремленого безбалансового відділення № 10002/036 філії - Волинського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» від 30 квітня 2015 року № 185 (а.с. 7). Із заінтересованої особи суд судових витрат не стягує, оскільки, згідно ст. 235 ч.7 ЦПК України, такі витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

07 травня 2015 року \~[PERSON]\~ звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. 20 травня 2015 року позов задоволено, за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 17 лютого 2012 року, на: земельну ділянку площею 0,0866 га з них 0,0133 га для обслуговування будинку та 0,0733 га\~ для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Новоселиця по вул. Соборна, №39 Полонського району Хмельницької області. 28 жовтня 2016 року [PERSON]М звернувся із заявою про виправлення описки в мотивувальній та резолютивній частині рішення, оскільки при винесені рішення допущено помилки при визначенні цільового призначення земельних ділянок та підрахунку розмірів земельних ділянок. В суд сторони не прибули. Заявник подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить заяву задовольнити. Вивченням резолютивної частини рішення суду встановлено, що в підрахунку розмірів земельних ділянок допущено арифметичні помилки, що є опискою, тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

07 травня 2015 року \~[PERSON]\~ звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. 20 травня 2015 року позов задоволено, за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 17 лютого 2012 року, на: земельну ділянку площею 0,0866 га з них 0,0133 га для обслуговування будинку та 0,0733 га\~ для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Новоселиця по вул. Соборна, №39 Полонського району Хмельницької області. 28 жовтня 2016 року [PERSON]М звернувся із заявою про виправлення описки в мотивувальній та резолютивній частині рішення, оскільки при винесені рішення допущено помилки при визначенні цільового призначення земельних ділянок та підрахунку розмірів земельних ділянок. В суд сторони не прибули. Заявник подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить заяву задовольнити. Вивченням резолютивної частини рішення суду встановлено, що в підрахунку розмірів земельних ділянок допущено арифметичні помилки, що є опискою, тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

07 травня 2015 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, вони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Фактично подружні відносини припинилися з початку 2014 року. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не зявилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення наявне в матеріалах справи. Про причини неявки відповідача суд не має відомостей. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу без відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 31 травня 2013 року зареєстровано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище Резніченко) [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Від сумісного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини з початку 2014 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

07 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину, вирішити питання судових витрат. В заяві зазначила, що 16.04.2015 року розірвала шлюб з [PERSON] Позивачка посилається на те, що їх спільний син [PERSON], [INFO], перебуває на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги не надає, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Згідно ч .4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів держави, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем немає. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 18 червня 2013 року, виданого Нехворощанською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 14, [INFO] народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані особисто утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання (ст.367 ЦПК України). Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

07 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в позові посилалася на те, що проживала з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 11 листопада 2010 року. 06 грудня 2011 року у них народилась спільна дитина дочка [PERSON], яка знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач працездатний і в змозі надавати кошти на утримання дочки, інших утриманців не має, тому позивачка просила стягувати з нього аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином (а. с. 21). Причину своєї неявки суду не повідомив, заперечень щодо заявленого позову не подав, що фактично вказує на визнання ним цього позову. Ухвалою суду від 16 липня 2015 року відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність відповідача, в порядку її заочного вирішення. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 листопада 2010 року (а.с. 4), від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка проживає з матірю та перебуває на її утриманні (а.с.6). Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний її утримувати та має таку можливість, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 180, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше мінімальної суми, встановленої законодавством, до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

07 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 04 липня 2008 року Виконавчим комітетом Меліоративненської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 07. [PERSON] в заяві зазначила, що вона та відповідач не мають дітей від шлюбу. Позивач посилалася на те. що з 2013 року відносини з відповідачем стали погіршуватися, а з травня 2015 року вона та відповідач не підтримують шлюбні відносини, не проживають спільно та не ведуть сумісного господарства, в зв'язку відсутністю взаєморозуміння, зловживання відповідачем спиртними напоями, фізичним насильством з його боку, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 04 липня 2008 року Виконавчим комітетом Меліоративненської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 07. Встанволено, що сторони не мають дітей від шлюбу. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з травня 2015 року, не проживають спільно, не ведуть сумісне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved