Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

09 грудня 2016 року позивачка звернулась до суду з вищезгаданим позовом на обґрунтування якого зіслалася на те, що згідно договору купівлі - продажу житлового будинку вона є власником житлового будинку і господарських споруд, що знаходиться за адресою: м. Полонне,вул. Толстого №3. На момент підписання вищезазначеного договору у вказаному будинку були зареєстровані продавець [PERSON] та її син [PERSON]. У п.7 договору зазначено, що продавець зобовязується знятися з реєстраційного обліку себе та членів сімї до 15.06.2015 року та повністю звільнити житловий будинок до 20.04.2015 року. Договір був частково виконаний, [PERSON]- знялась з реєстрації і звільнила будинок, однак її син [PERSON] до цього часу перебуває зареєстрованим у ньому. Не дивлячись на те, що останній до укладання і після договору не проживав у даному будинку на її неодноразові звернення добровільно знятися з реєстрації [PERSON] не реагує. Враховуючи те, що відповідач втратив право користування жилим приміщення, позивачка та її представник в судовому засідання просять визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, в судове засідання не прибув. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення та доводи позивача та її представника, перевіривши матеріали та дослідивши обставини справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин 1,3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні\~(ч.1 ст. 321ЦК України) Користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду регулюється главою 6 розділу ІІІ ЖК України. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири),якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 ст. 64 ЖК України, а саме: дружина наймача, їх діти та батьки. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Підстави для визнання члена сім'ї власника таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 №2, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 09 квітня 2015 року позивачка згідно договору купівлі-продажу придбала у [PERSON] житловий будинок з прибудовами та господарськими будівлями №3, що знаходиться по вул. Толстого в м. Полонне Хмельницької області, який зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 9336345 (а.с.3-5) Відповідно до п.7 договору зазначено, що продавець зобовязується знятися з реєстраційного обліку себе та членів сімї до 15.06.2015 року та повністю звільнити житловий будинок до 20.04.2015 року. З домової книги видно, що відповідач [PERSON] з 26.12.1998 року зареєстрований у житловому будинку №3 по вул. Толстого в м. Полонне, продавець та мати відповідача - [PERSON] знялася з реєстрації 29.07.2015 року, а відповідач не бажає, хоча в даному будинку довгий час до його придбання не проживав і не проживає, оскільки живе по вул. Фурманова,54 в м. Полонному. Дана обставина підтверджується також довідкою Полонської міської ради обєднаної територіальної громади І скликання (а.с.8) З урахуванням викладеного, зібраних та досліджених по справі доказів, встановлених обставин, суд вважає, що позивач довів наявність передбачених ч. 2 ст. 405 ЖК України підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.ст.84,88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивачки підлягають стягненню документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved