Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

08 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просила суд визнати за нею право власності на будівлі і споруди адміністративного корпусу, корівника 2-х рядного, телятника 2-х рядного, корпус свинарника - маточника, корпус свинарника для відкорму молодняка, корпус 2-х рядного корівника, огородження ферми, пологового відділення, корівника 2-х рядного та корівника 4-х рядного, які знаходяться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що з 1990 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . [INFO] її чоловік [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.09.2014 року. У встановлений законом строк позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою. Інший спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. 06 березня 2015 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Баки О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на будівлі і споруди адміністративного корпусу, корівника 2-х рядного, телятника 2-х рядного, корпус свинарника - маточника, корпус свинарника для відкорму молодняка, корпус 2-х рядного корівника, огородження ферми, пологового відділення, корівника 2-х рядного та корівника 4-х рядного, які знаходяться по [ADDRESS] , однак постановою нотаріуса від 29.04.2015 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності за померлим [PERSON] . За таких обставин, позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, тому звернулася до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 08 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі. Відповідною ухвалою суду від 25 жовтня 2019 року зобов`язано третю особу надати копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала (а.с.62). Представник відповідача - Василівської сільської ради надіслав до суду заяву, у якій просив справу розглянути за його відсутності (а.с.63). Третя особа також звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність (а.с.44). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.7). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Бакою О.В. заведено спадкову справу №11/2015, у відповідності до якої [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву (а.с.48), а в подальшому, 06.03.2015 року звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , що доводить факт прийняття спадщини позивачем та не потребує додатковому встановленню. В свою чергу, син спадкодавця [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] на користь дружини померлого [PERSON] (а.с.47). Отже, даних про наявність інших спадкоємців після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , окрім позивача, судом не встановлено. Між тим, постановою нотаріуса від 29 квітня 2015 року відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будівлі і споруди адміністративного корпусу, корівника 2-х рядного, телятника 2-х рядного, корпус свинарника - маточника, корпус свинарника для відкорму молодняка, корпус 2-х рядного корівника, огородження ферми, пологового відділення, корівника 2-х рядного та корівника 4-х рядного, які знаходяться по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності за померлим [PERSON] та неможливістю встановити факт родинних відносин між померлим [PERSON] і [PERSON] (а.с.12). Так, у своєму позові [PERSON] не ставить вимогу про встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем, однак як вбачається із постанови нотаріуса не можливість підтвердження між ними родинного зв`язку за поданими спадкоємцем документами і стало однією із підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії. У відповідності до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Так, суду подано копію свідоцтва про укладення шлюбу, видане на російській мові, (а.с.8), у відповідності до якого « [PERSON] , [INFO] та « [PERSON] », [INFO] зареєстрували шлюб 28 квітня 1990 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружині змінено на « [PERSON] ». У паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 12 серпня 1997 року на ім`я позивача, прізвище останньої вказано « [PERSON] », а російською мовою - «[PERSON]», з візуально помітними виправленнями (а.с.6). При цьому, на сторінці 10 документу (сімейний стан) наявна відмітка про те, що Новомосковським ЗАГС Дніпропетровської області 28 травня 1990 року зареєстровано шлюб з « [PERSON] , 1966 року. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Детальний аналіз зазначених вище документів, виданих компетентними органами та зареєстрованими у встановленому порядку, доводить суду той факт, що [PERSON] являється дружиною [PERSON] , померлого [INFO] . Крім того, судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із будівлі і споруди адміністративного корпусу, корівника 2-х рядного, телятника 2-х рядного, корпус свинарника - маточника, корпус свинарника для відкорму молодняка, корпус [ADDRESS] - х рядного корівника, огородження ферми, пологового відділення, корівника 2-х рядного та корівника 4-х рядного, які знаходяться по [ADDRESS] , право власності на які визнано за [PERSON] Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2009 року, яка набрала законної сили 08 липня 2009 року, якою затверджено мирову угоду про справі №2-2322/09 (а.с.9,10). Суду не подано доказів про те, що [PERSON] за життя зареєстрував право власності на означене нерухоме майно, на підставі рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська. Як зазначалося вище, приватним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відомості щодо реєстрації права власності за спадкодавцем на спадкове майно, - відсутні. По об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, яка втратила чинність 13 грудня 1995 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене Міністерством юстиції України 07.02.2002 року № 7/5, зареєстроване і Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу, реєстрація будинків проводили органи БТІ виконкомів місцевих рад. Об`єктами реєстрації були будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером в межах міст та сіл, що належали, в тому числі громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність 13 грудня 1995 року. У відповідності до ст.392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В свою чергу, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справа у своєму листі № 24-753/04/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», коли перші власники належним чином не оформили належне їм право власності та не зареєстрували його в органах БТІ, спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, його право має бути визнане в судовому порядку. Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та має бути задоволений, оскільки [PERSON] за життя на законних підставах набув право власності на вищезазначене нерухоме майно, позивач прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, а тому до неї, відповідно до ст.1216 ЦК України, перейшло таке ж право власності, у повному обсязі, яке набув спадкодавець. На підставі викладеного,

Outcome: approved