Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

08 квітня 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 серпня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до п.п. 1.2, 1.3 якого відповідачці відкрито картковий рахунок на умовах Тарифного пакету Visa Класичний та надано кредит шляхом відкриття відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000 грн. та встановлено ліміт кредитної лінії на суму 10000 грн. Крім того, посилається на те, що за цим договором відповідач повинен щомісячно в строки, встановлені Правилами здійснення операцій за картковими рахунками, здійснювати погашення заборгованості на визначених в них умовах. Оскільки станом на 09.01.2014 р. відповідачка належним чином не виконує зобов'язань за кредитним договором і має прострочену заборгованість на загальну суму 9047,75 грн., з якої: тіло кредиту - 4880,68 грн., прострочене тіло кредиту - 1979,88 грн., заборгованість за комісіями - 2187,19 грн., то позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та 243,6 грн. понесених судових витрат по оплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву, в якій повністю підтримав позовні вимоги, просить суд розглянути справу без його участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, хоча про місце й час розгляду справи була повідомлена належним чином, тому відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд розглядає дану справу в заочному порядку на підставі наявних у ній письмових доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, з кредитного договору №001-18252-290812 від 29.08.2012 р. вбачається, що в цей день між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір, відповідно до п. 1.2 якого банк відкриває відповідачеві картковий рахунок, надає платіжну картку та здійснює її обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті «Нова кредитна картка №1», і згідно п. 1.3 цього договору [PERSON] надано кредит шляхом відкриття відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000 грн. та встановлено ліміт кредитної лінії на суму 10000 грн. А п.3.6 цього договору передбачено, що держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу. Із заяви позичальника [PERSON] від 29.08.2012 р. вбачається, що вона ознайомлена з Умовами і Правилами надання банківських послуг (надалі Умови), а також Тарифами банку, і зобов'язується своєчасно погашати кредит (а.с. 14). Надання кредиту у вигляді ліміту на платіжну карту - це окремий вид користування коштами, наданими в кредит. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що останній платіж в сумі 1000 грн. відповідачка сплатила 12 вересня 2013 року і з 09 січня 2014 року вона остаточно вийшла на прострочку й за нею стала рахуватися заборгованість по тілу кредиту в сумі 4080,68 грн., а також по простроченому тілу кредиту - 1979,88 грн., комісії - 2187,19 грн., пені - 225 грн., а всього на загальну суму 9272,75 грн. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. А статтями 651, 654 цього Кодексу передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до п. 5.2 Умов договір набуває чинності з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором (а.с. 8). Відповідачкою не надано доказів про те, що дія вищевказаного кредитного договору за її ініціативою та у спосіб передбачений п. 5.2 Умов була припинена, тому суд вважає, що вищевказаний кредитний договір діє з часу його укладення й по теперішній час. Відповідно до вимог ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, і якщо договором встановлений обов'язок повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини банк вправі вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Оскільки позивачем надано кредит, а відповідачка не виконала умов договору і кредит не повернула та не надала суду доказів, що ставила питання про визнання недійсними окремих положень договору й не оспорювала розрахунок заборгованості, то зважаючи на те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості в сумі 9047,75 грн. не перевищують загальну суму боргу (9272,75 грн.), то його позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Також відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача 243,6 грн. судових витрат по оплаті судового збору. На підставі ст.ст. 526 - 527, 530, 651, 654, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved