Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

09 грудня 2013 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1500, 00 гривень на кожну дитину щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалась на те, що 10 вересня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис І-КИ №? 089247. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний момент проживають разом із позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає належної матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей, хоча має таку можливість. 14 січня 2014 року позивач в судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, обґрунтовуючи їх доказами, наявними в матеріалах справи. 14 січня 2014 року відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10 вересня 1999 року між [PERSON] та [PERSON], відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис І-КИ №? 089247. 10 січня 2002 року від шлюбу у подружжя народилась дитина - син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24 липня 2002 року, яке наявне в матеріалах справи. 10 червня 2009 року від шлюбу у подружжя народилась дитина - син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 липня 2009 року, яке наявне в матеріалах справи. Відповідач є фізичною особою-підприємцем, про що вказує наявна в матеріалах справи ксерокопія відповідного свідоцтва від 16 липня 2013 року № 543180. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік». Так, відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші істотні обставини. Відповідно до ст. 183 СК України, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на утримання дитини, яка буде стягуватися до досягнення дитиною повноліття. Нормою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 367 ч. 2 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Вирішуючи спір по суті, виначаючи розмір аліментів на дитину суд виходив з положень Закону України «Про державний бюджет в Україні на 2013 рік» щодо застосування мінімального прожиткового мінімуму на відповідну дитину, де мінімальний прожитковий мінімум на дитину на час розгляду справи, що не досягла 6 річного віку становить - 1032, 00 гривень на місяць, дитині, що досягла 6 річного віку до 18 років становить - 1286, 00 гривень на місяць. Виходячи з вимог ст. 180 СКУ щодо спільного обов'язку батьків на належне утримання дітей, суд з урахуванням обов'язку батьків покладає на відповідача 50 % від мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 516, 00 гривень на [PERSON] та 643, 00 гривень на [PERSON] відповідно. На підставі таких доказів, наведених вище норм діючого законодавства, враховуючи, що відповідач є батьком спільних з позивачем малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яких зобов'язаний утримувати до досягнення ними повноліття, є фізичною особою-підприємцем, має нерегулярний, мінливий дохід, заперечує проти задоволення позову, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, присудивши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] у твердій грошовій сумі 643,00 гривень; [PERSON] у твердій грошовій сумі 516,00 гривень, з індексацією, що відповідає ? частини мінімального прожиткового мінімуму на відповідну дитину, відповідно до закону, починаючи з 09 грудня 2013 року, тобто з дати звернення позивача до суду, до досягнення дітьми повноліття. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, як заявлені надлишкове. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у сумі 229, 40 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial