Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

09.01.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , уродженця та жителя [ADDRESS] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , уродженця та жителя [ADDRESS] , на її користь кошти (аліменти) на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно, до досягнення неповнолітньою дочкою - [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку. Представник позивача [PERSON] - адвокат Госедло О.Д. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю, просить їх задоволити. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 12.08.2017 року у Надвірнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 181, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, яка долучена до матеріалів справи. З`ясовано також, що від шлюбу у позивача з відповідачем народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого долучена до матеріалів справи. На даний час неповнолітня дитина проживає з позивачем [PERSON] , що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Стримбівської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківській області та довідкою Стримбівської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківській області про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за № 218/1984 від 12.12.2018 року (а.с.6-7). Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітня дитина знаходиться на утриманні та вихованні позивача, яка проживає в будинку своєї матері. Позивач в даний час знаходиться в декретній відпустці по догляду за дочкою [PERSON] до досягнення нею трьохрічного віку. Щомісячно отримує виплати після народження дитини в розмірі 1032 грн., іншої будь-якої допомоги вона не отримує. [PERSON] з часу народження важко хворіє і тому позивачу необхідні значні кошти на лікування. Факт хвороби підтверджується випискою Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні від 21.11.2017 року, випискою Івано-Франківської обласної клінічної інфекційної лікарні від 04.10.2018 року (а.с.8-11). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Також відповідач ухиляється від утримання позивача. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст.2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 січня 2019 року становить 1626гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2027гривень. Згідно ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища позивача та платника аліментів, який є фізично здоровою особою, працює по тимчасових заробітках, не займається підприємницькою діяльністю, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення і розмір аліментів може бути визначений судом в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] щомісячно до досягнення нею повноліття, а також коштів (аліментів) на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. щомісячно, до досягнення неповнолітньою дочкою - [PERSON] - [INFO] , трьохрічного віку. Крім того, згідно вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі, а саме - 1536 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави та в користь позивача 1500 грн. за надання професійної правничої допомоги. На підставі ст.ст.180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved