Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

09 квітня 2014 року Маріупольська міська рада звернулася з позовом до відповідача про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 27 лютого 2013 року спеціалістами відділу регулювання земельних відносин міської ради проводилася перевірка дотримання земельного законодавства, в ході якої було встановлено факт самовільного, без правовстановлюючих на те документів, заняття [PERSON] земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови, підпорядкованих Маріупольській міській раді, загальною площею 0,006546 га, під розміщення прибудови до багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: місто Маріуполь, проспект Перемоги, будинок 105, в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, без встановлення її меж в натурі. Добровільно відповідачка самовільно зайняту ділянку звільняти не бажає, тому просить зобовязати відповідачку звільнити вказану самовільно зайняту земельну ділянку, привести її в придатний для використання стан, включаючи знос прибудови. Представник Маріупольської міської ради [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Крім того суду пояснив, що підставою перевірки був лист ЖКП «Азовжитлокомплекс» про те, що мешканці будинку № 105 по пр. Перемоги у м. Маріуполі звернулися з питанням про демонтаж самовільно збудованої прибудови до дому. За результатами перевірки було надіслано на адресу [PERSON] [ADDRESS], яку встановили через реєстраційний відділ, попередження. Однак в добровільному порядку відповідач не усунула порушення, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В наступний час дана прибудова знесена на підставі заочного рішення Ордджонікідевського районного суду м. Маріуполя від 03.07.2014року. Крім того суду пояснив, що відповідач є власником квартири, документів про право власності на зведену прибудову з боку відповідача не надано. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку, де була зведена прибудова відсутні. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали та суду пояснили, що відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] прибудова є її власністю, однак інших правовстановлюючих документів про право власності на дану прибудову у неї не має. Її чоловік [PERSON] займався оформленням документів на дану прибудову. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] суду пояснив, що він займався оформленням документів на будівництво прибудови. Він повністю оформив пакет документів, який дозволяв їм будівництво даної прибудови. Йому сказали, що не потрібно оформлювати документи на земельну ділянку, тому він не оформляв дані документи. Він звертався в 2011 році до Управління Держкомзему у м. Маріуполі для відведення йому земельної ділянки, однак в листі Управління Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області було рекомендовано не приймати в роботу заяву про узгодження місця розміщення земельних ділянок під порогами (пристройками, тамбурами),розташованих в межах прибудинкових територій багатоквартирних будинків. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав та суду пояснив [PERSON] не була присутня при під час проведення перевірки щодо її нерухомого майна,та їй не були розяснені наслідки її неявки. За паспортними даними вона завжди мешкала і була зареєстрована у Володарському районі в селі Федорівка по вулиці Леніна будинок № 38.Однак за цією адресою вона жодного разу не була повідомлена, внаслідок чого вона була позбавлена можливості заявити свої доводи та заперечення,оскаржувати дії позивача. Крім того з боку позивача не вказано ані механізму усунення порушення, ані алгоритму до виконання у наданий попередженням строк. [PERSON] є власником вищевказаної квартири. Нею було оформлено пакет документів на будівництво прибудови до її квартири, однак надані їй погодження не містили вимог стосовно оформлення земельної ділянки. Вимоги позивача про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та знос прибудови є незаконними та порушують право власності відповідача, яке вона отримала у встановленому законом порядку на прибудову,як добросовісний забудовник. В обґрунтування заперечень проти позову посилається на ст.1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини про захист прав людини і основоположних свобод, ст.41 Конституції України, ст.331 ЦК України. Вважає, що відповідач набула право власності на зведену нею прибудову, з її боку були дотримані всі можливі та діючі на той час норми законодавства в сфері земельних відносин, та вона як добросовісний забудовник та власник прибудови отримала всі необхідні документи для безперешкодного володіння і користування своєю власністю. Також вважає, що розглядаючи питання про дотримання норм земель житлової та громадської забудови, слід врахувати, що прибудоване приміщення зведено на прибудинковій території будинку, користувач використовує її під житло, тому порушення права власника земельної ділянки не існує, що у звязку зі знесенням прибудови відсутній предмет спору, що є також підставою для відмови у задоволені позову. Просив суд відмовити у задоволені позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником однокімнатної квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] 19 лютого 2007 року (а.с. 8). Судом встановлено факт самовільного зайняття відповідачкою земельної ділянки без оформлення у встановленому земельним законодавством порядку документів, що підтверджено актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства відділом регулювання земельних відносин Маріупольської міської ради від 27 лютого 2013 року, згідно до яких встановлено, що [PERSON] використовує земельну ділянку загальною площею 0,006546 га із земель житлової та громадської забудови Маріупольської міської ради для розміщення прибудови самовільно, без оформлення правовстановлюючих документів. Підставою для проведення перевірки було звернення ЖКП «Азовжитлокомплекс» до Маріупольської ради про знесення самовільно зведеної прибудови (а.с.4,1-2,103). Відповідно до припису від 27 лютого 2013 року за № 203/2013 [PERSON] запропоновано самостійно звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести її до належного виду у тридцятиденний строк. Даний припис було надіслано на адресу [PERSON]: [ADDRESS], замовним листом, про що свідчить копія чеку (а.с. 7, 7зв). Як вбачається із актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства відділом регулювання земельних відносин Маріупольської міської ради від 28 березня 2013 року та від 31 березня 2014 року, [PERSON] умови припису № 203/2013 не виконала, земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови під розміщення прибудови площею 0,006546 га за адресою: місто Маріуполь проспект Перемоги будинок 105, не звільнила та не привела у придатний до використання стан (а.с. 5, 6). Порядок проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства врегульовано Рішенням Маріупольської міської ради від 14.04.2009 року № 5/31-5221 «Про затвердження порядку здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель в м. Маріуполі» та діючого земельного законодавства, тому суд при вирішені спору по суті не приймає до уваги посилання відповідача на те, що проведення перевірки в цілому суперечить вимогам діючого законодавства. Суд також не приймає до уваги ствердження відповідача та її представників про те, що контроль за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного законодавства є компетенцією тільки державних інспекторів, оскільки дане ствердження суперечить п. «є» ст. 12 ЗК України, відповідно до якої до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» установлено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, тому суд приходить до висновку, що земельна ділянка, на якій збудована [PERSON] прибудова є власністю територіальної громади м. Маріуполя. [PERSON] зверталася 6 грудня 2011 року до Управління Держкомзему у м. Маріуполі для відведення їй земельної ділянки, однак в листі управління Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області було рекомендовано не приймати в роботу заяву про узгодження місця розміщення земельних ділянок під порогами (пристройками, тамбурами), розташованих в межах прибудинкових територій багатоквартирних будинків (а.с.64). Згідно зі ст.ст. 116, 124-126 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації або отримання документа, підтверджуючого право власності чи постійного користування земельною ділянкою після його державної реєстрації. Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель та споруд, здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. З урахуванням того, що у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій збудована прибудова, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог Маріупольської міської ради до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги. При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] та її представників на те, що вона набула право власності на нерухоме майно у вигляді прибудови, оскільки згідно з Реєстру прав власності на нерухоме майно за відповідачем зареєстроване право власності лише на квартиру [ADDRESS], ніякої іншої власності у вигляді земельної ділянки або прибудови не зареєстроване, правовстановлюючі документи на земельну ділянку у відповідача відсутні. Дозвіл на виконання будівельних робіт № 324 від 09.11.2007 року, який був виданий 31.12.2008 року, а також погодження МНС, технічний паспорт на квартиру та інші, в тому числі постанова Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя, відповідно до якої зобовязано Орджонікідзевську районну адміністрацію м. Маріуполя надати дозвіл на споруду нежитлової прибудови до квартири [ADDRESS]( а.с.45-63,120) не є правовстановлюючим документом на земельну ділянку в сенсі ст.125,126 ЗК України, тому суд не приймає до уваги при вирішені спору по суті посилання позивача та її представників на дані документи, як на правовстановлюючі на прибудову та земельну ділянку, в обґрунтування заперечень проти позову. Також суд не приймає до уваги посилання позивача [PERSON] та її представників на те, що не потрібно відводити земельну ділянку під будівництво прибудови, про що вказано на думку позивача в листі Управління Держкомзему у м. Маріуполі від 6 грудня 2011 року, оскільки до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить надання земельних ділянок на території міст у користування із земель комунальної власності, а також передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб. Суд не приймає до уваги при вирішені спору по суті посилання відповідача та її представника на те, що вона була позбавлена права заявити свої доводи та заперечення проти вказівки про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства,оскаржувати дії позивача, тому, що не була повідомлена за адресою свого проживання у Володарському районі в селі Федорівка по вулиці Леніна будинок № 38, оскільки з наданих відповідачем документів, які вона оформляла на будівництво прибудови вбачається, що вона вказувала адресу свого проживання саме квартиру [ADDRESS], на яку була надіслана вищевказана вказівка. Крім того з даних документів вбачається, що відповідач оформляла документи на будівництво нежилого приміщення, що спростовує її пояснення щодо того, що технічний паспорт оформлявся на жилу квартиру та на жилу прибудову, які належать їй на праві власності. З ухвали апеляційного суду Донецької області від 28 липня 2015 року вбачається, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 03.07.2014 року [PERSON] зобовязано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,006546 га, зайняту під розміщення прибудови до багатоповерхового будинку № 105 по проспекту Перемоги Орджонікідзевського району міста Маріуполя та привести зазначену земельну ділянку в придатний для використання стан, включаючи знос прибудови. За вказаним рішенням видано виконавчий лист за №2/265/1440/14 від04.08.2014 року. Виконавче провадження відкрито 09.02.2015 року. 19.03.2015 року виконавче провадження закрито у звязку з виконанням рішення (а.с. 121 ). Оскільки на час постановлення рішення прибудова до багатоповерхового будинку № 105 по проспекту Перемоги Орджонікідзевського району міста Маріуполя була знесена та земельна ділянка звільнено, тому суд приходить до висновку про доцільність залишити рішення суду без виконання, як раніше виконане. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним та документально підтверджений судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved