Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

09.02.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.08.2014 р. між ним та [PERSON] укладено договір позики, згідно умов якого він позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 700 дол. США, а [PERSON] зобовязався повернути таку ж суму грошових коштів в строк до трьох місяців. Договір укладений у письмовій формі, що підтверджується розпискою, власноручно написаною і підписаною відповідачем по справі. У строк, визначений договором позики [PERSON] грошові кошти за договором позики йому не повернув. В листопаді 2014 р. він звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення коштів, однак останній зіслався на відсутність коштів та попросив трохи зачекати. В березні та квітні 2015 року він звертався до відповідача з вимогою про повернення коштів, однак той лише частково повернув йому борг в сумі 200 дол. США. З того часу по даний час [PERSON] свої боргові зобовязання не виконав в повному обсязі та під будь-яким приводом ухиляється від їх виконання. Станом на 09.02.2016 р. сума основного боргу по курсу НБУ 2587 грн. 7397 коп. за 100 дол. США становить 12935 грн. 00 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 500 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 09.02.2016 р. складає 12935,00 грн., а також сплачені судові витрати. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчить оголошення, яке розміщене в газеті «Галичина» від 07.04.2016 р. № 27 (5176). Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, надані ним на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, прийшов до наступного висновку. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні встановлено, що 04.08.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно умов якого позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 700 дол. США, а [PERSON] зобовязався повернути таку ж суму грошових коштів в строк в строк до трьох місяців. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідач написав розписку від 04.08.2013 р. (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. В квітні 2015 року відповідач [PERSON] частково повернув позивачу [PERSON] борг в сумі 200 дол. США. Доказів про повернення боргу в повному обсязі матеріали справи не містять. Виходячи із вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позивач [PERSON] реалізував свої права, заявивши вимогу про виконання зобовязання. Станом на 09.02.2016 р. сума основного боргу по курсу НБУ 2587 грн. 7397 коп. за 100 дол. США становить 12935 грн. 00 коп (а.с. 5). Таким чином суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача боргу в сумі 500 дол. США за договором позики від 04.08.2014 року, що в еквіваленті станом на 09.02.2016 р. становить 12935 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 84, 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачені судові витрати по справі в сумі 701,20 грн. (551,20 грн. згідно квитанції № 0.0.502157985.1 від 09.02.2016 р., та 150,00 грн. згідно квитанції 4301\\з3 від 04.04.2016 р. На підставі ст. ст.625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved