Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

08 травня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про затвердження до виконання Варіанту №1 порядку користування земельною ділянкою між двома співвласниками [PERSON] ([ADDRESS]) та [PERSON] ([ADDRESS]) по ? ідеальної частки згідно основного правовстановлюючого документу (Договору дарування і Договору купівлі-продажу), рішення Краматорського міського суду від 13.04.2011 року, рішення Краматорського міського суду від 04.09.2014 року та інших нормативних документів, згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження №181/1 від 17.04.2015 року. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником в натурі ? частки домоволодіння [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 23.10.2003 року і рішення Краматорського міського суду від 13.04.2011 року, а відповідачка [PERSON] є власницею ? частки домоволодіння [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 14.10.1994 року. Договір дарування та Договір купівлі-продажу є основними правовстановлюючими документами, в яких визначено набувачів та обсяг їх прав. Площа земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні співвласників [PERSON] і [PERSON] становить 804 кв.м, однак в порушення основних правовстановлюючих документів в користуванні [PERSON] по [ADDRESS], знаходиться земельна ділянка площею - 440 кв.м, а в користуванні [PERSON] по [ADDRESS] площею - 364 кв.м, що не відповідає нормативним вимогам, зокрема п.3,14 ДБН Б.2.4-1-94 «Планування і забудова сільських поселень», згідно якого для визначення потреби в заселюваній території населеного пункту при щільній забудові - мінімальну площу земельної ділянки необхідно приймати 0,4 га; ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. Державні будівельні норми.», згідно яких для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни необхідно приймати не менш 1,0м; п.5.27 ДБН В1.1-7-2002 «Пожарна безпека об'єктів будівництва», згідно якого висота евакуації повинна бути не менш 2 м, а ширина 1 м. Таким чином, на думку позивача, відповідач [PERSON] при користуванні земельною ділянкою порушила розмір ідеальних часток в спільній власності на домоволодіння, самовільно захватила його приватну власність, чим перешкоджає розробці технічної документації по розмежуванню земельної ділянки згідно правовстановлюючих документів та нормативних актів. Вищенаведене вимусило позивача звернутись до судового експерта для визначення порядку користування земельною ділянкою, та із двох варіантів запропонованих у Висновку №181/1 експертного будівельно-технічного дослідження позивач просив суд затвердити до виконання Варіант №1. 26 червня 2015 року, до початку розгляду справи по суті, позивач [PERSON] змінив предмет позову та просив суд встановити порядок користування земельною ділянкою між двома співвласниками [PERSON] ([ADDRESS]) та [PERSON] ([ADDRESS]) по ? ідеальної частки згідно Варіанту №1 висновку експертного будівельно-технічного дослідження №181/1 від 16.04.2015 року, що необхідно йому для виготовлення технічної документації і відводу земельної ділянки, яка входить до складу будинку по [ADDRESS]; скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане [PERSON] 29.08.2011 року за [NUMBER]; скасувати Витяг (свідоцтво) про державну реєстрацію прав [PERSON] за [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; скасувати Технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] належний [PERSON]; скасувати незаконно виготовлену і затверджену Технічну документацію на земельну ділянку, що не входить до складу будинку по [ADDRESS], та скасувати право власності [PERSON] на земельну ділянку у розмірі 435 кв.м. Позивач додатково зазначив, що з наданих відповідачкою в попередньому судовому засіданні заперечень на позов та документів йому стало відомо, що [PERSON] набула право власності на частку спірної земельної ділянки у розмірі 435 кв.м, однак згідно Договору купівлі-продажу та нормативних вимог держаних будівельних норм має право тільки на 402 кв.м. ТОВ «Земексперт» незаконно виготовлено Технічну документацію на земельну ділянку по [ADDRESS], розміром 435 кв.м, яка затверджена рішенням Біленьківської селищної ради, без врахування тих обставин, що між [PERSON] та [PERSON] існує спір, земельна ділянка на якій знаходяться будинки [NUMBER] і [ADDRESS] не розділені в ідеальних долях та їх межі у встановленому законом порядку не встановлені. Також, позивач вважає, що відповідачці [PERSON], в порушення ст.19 Конституції України, п.8 «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», на підставі рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради №726 від 17.08.2011 року, незаконно видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 29.08.2011 року. Виконавчий комітет прийняв вищезазначене рішення на підставі заяви [PERSON] про оформлення права приватної власності на будинок [ADDRESS] та виділу в натурі ? частки домоволодіння, яке знаходиться в спільній частковій власності, але п.8 Тимчасового положення не передбачено повноважень органу місцевого самоврядування по оформленню права власності за заявою у випадку виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Діючим законодавством України, зокрема ст.. 364 ЦК України визначено, що виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності здійснюється виключно шляхом укладення договору, який укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, а в разі відмови співвласника укласти договір спір вирішується в судовому порядку. У відповідачки [PERSON] відсутні як договір так і рішення суду на отримання Свідоцтва про право власності. Крім того, на підставі незаконного Свідоцтва про право власності [PERSON] отримала 29.09.2011 року незаконне Свідоцтво (Витяг) про державну реєстрацію прав та Технічний паспорт на житловий будинок, в якому зазначений невірний розмір земельної ділянки 453 кв.м. Для отримання незаконного Технічного паспорту використовувався Акт узгодження зовнішніх меж земельної ділянки [ADDRESS], без зазначення числа та місяця, який не підписаний начальником управління Держкомзему у м. Краматорську [PERSON], а замість [PERSON] акт підписано іншою сторонньою особою - [PERSON]. Ухвалою суду від 25.06.2015 року до участі у справі залучено виконавчий комітет Краматорської міської ради в якості третьої особи, яке не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою суду від 30.07.2015 року, за заявою позивача [PERSON], до участі в справі в якості співвідповідачів залучено Біленьківську селищну раду і виконавчий комітет Краматорської міської ради. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги не визнавала, просила в їх задоволенні відмовити. В судове засідання призначене на 27.10.2015 року та 11.11.2015 року відповідачка [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у зв'язку з чим судом вирішено справу у її відсутності. Представник відповідача - виконавчого комітету Краматорської міської ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги до виконавчого комітету не визнала в повному обсязі. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач - Біленьківська селищна рада в судове засідання представника не направила. Головою селищною ради [PERSON] суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника ради та вирішити її на розсуд суду. Інженер-землевпорядник [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що ТОВ «Земексперт» за заявою [PERSON] складено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], та встановлено межові знаки. Дозволу органу місцевого самоврядування на виготовлення даної категорії технічної документації із землеустрою не потрібно. Документація складалась на підставі наданих заявницею документів - рішень суду, акту комісії з розгляду земельних спорів Біленьківської селищної ради, правовстановлюючих документів, технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], та проведених геодезичних вишукувань та візуального обстеження в натурі земельної ділянки. Оскільки межі між суміжними земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку не визначені, то загальний розмір земельної ділянки [PERSON] визначено за фактичним користуванням, який складає 0,0435 га. З'ясувавши, що між заявницею [PERSON] та [PERSON] існує спір щодо меж ділянок, останнього не повідомляли про встановлення межових знаків, замість його підпису в документації зазначено - рішенням суду. Після виготовлення, один екземпляр технічної документації надано до Управління Держземагенства у м. Краматорську, який після перевірки проводить реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, а другий до Біленьківської селищної ради для затвердження та вирішення питання про безоплатну передачу у власність земельної ділянки. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.10.1994 року [PERSON], на підставі Договору купівлі-продажу ? частки домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків, придбала у [PERSON] ? частку домоволодіння, А, яке складається з двох житлових будинків, загальною площею 98,2 кв.м, в тому числі жилою 55,2 кв.м, і дворовими будівлями та спорудами - сараю Е, гаражу В, підвалу п/д, ? забору, замощення ІІ по [ADDRESS]. Право власності на зазначену частку домоволодіння 20.02.1995 року зареєстровано за [PERSON] в КП БТІ м. Краматорська за №24299. (Т.1 а.с. 19) Згідно Договору дарування ? частки домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків, від 23.10.2003 року [PERSON] подарувала [PERSON] ? частку домоволодіння - житловий будинок «Б,б,п/д,м/с», загальною площею 122,8 кв.м, жилою площею 50,2 кв.м, та ? частку дворових будівель, розташованих у [ADDRESS], на земельній ділянці Краматорської міської ради. На згаданій земельній ділянці розташовано - дерев'яний, обкладений цеглою жилий будинок А,А1,а,а1,п/д, жилий напівблоковий будинок Б,б,п/д,м/с, та такі споруди: сараї Е,З, гараж В, душ Г, вбиральня Д, навіс Ж, огорожа №1-5, замощення І. Право власності на зазначену частку домоволодіння зареєстровано за [PERSON] в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.10.2003 року. (Т.1 а.с. 20) У відповідності до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Оскільки між колишніми співвласниками [PERSON] і [PERSON] існував спір щодо виділу в натурі майна, [PERSON] звернувся до суду із позовом та рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13.04.2011 року, яке набрало законної сили 26.04.2011 року, йому виділено в натурі ? частку домоволодіння [ADDRESS] із майна, що є у спільній частковій власності, а саме жилий будинок Б,б,п/д,м/с, та споруди: душ Г, вбиральня Д, навіс Ж, сарай З, металева огорожа №1-5, замощення І, що розташовані по [ADDRESS]. (Т.1 а.с. 21) Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради №635 від 15.06.2011 року домоволодінню, яке складається із житлового будинку «Б,б,п/д,м/с» та споруд: душ Г, вбиральня Д, навіс Ж, сарай З, металева огорожа №1-5, замощення І, що належать [PERSON] присвоєно поштовий номер: [ADDRESS]. (Т.1 а.с. 23) 26.09.2011 року Краматорським міським бюро технічної інвентаризації на підставі рішення Краматорського міського суду від 13.04.2011 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS]. (Т.1 а.с. 22) Після виділу співвласником [PERSON] у натурі своєї частки із спільного майна він набув право власності на виділене майно - житловий будинок [ADDRESS] і для нього припинилось право спільної часткової власності. Оскільки відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України спільною частковою власністю є власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, то і для відповідачки [PERSON] право спільної часткової власності фактично припинилось, та виникла необхідність юридичного оформлення приватної власності. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Діючим на той час п. 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, передбачалось оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам у разі виділення окремого об'єкта нерухомого майна зі складу об'єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше об'єктів (будинків, будівель або споруд), окрім випадків, коли такі об'єкти є приналежністю головної речі, складовою частиною речі або утворюють з іншими об'єктами складну річ. До заяви про оформлення права власності на нерухоме майно додавались матеріали технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, а також інші документи, визначені Положенням. Підготовку документів для видачі свідоцтва про право власності за дорученням органів місцевого самоврядування та інших органів відповідно до законодавства могли проводити БТІ. 30.05.2011 року Краматорським БТІ виготовлено Технічний паспорт житлового будинку [ADDRESS], який належить [PERSON], в якому частка зазначена 1/1, оскільки право спільної часткової власності позивача [PERSON] на домоволодіння по [ADDRESS] за рішенням суду було припинено. (Т.1 а.с. 80-82) Виконавчим комітетом Краматорської міської ради 17.08.2011 року, на підставі заяви [PERSON], прийнято рішення №726 про оформлення права приватної власності на жилий будинок [PERSON] з надвірними побудовами та спорудами по [ADDRESS]. (а.с. 140) На підставі даного рішення 29.08.2011 року [PERSON] видано Свідоцтво про право власності (САВ [NUMBER]) на нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 83) та 29.09.2011 року Краматорським міським БТІ на підставі даного Свідоцтва зареєстровано право власності, про що свідчить Витяг про державну реєстрацію прав ([NUMBER]), реєстраційний номер [NUMBER]. (Т.1 а.с. 84) Після виділу у натурі позивачем [PERSON] своєї частки і оформлення відповідачкою [PERSON] Свідоцтва про право власності, правовстановлюючими документами для них є рішення Краматорського міського суду від 13.04.2011 року та Свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане виконавчим комітетом Краматорської міської ради 29.08.2011 року відповідно, на підставі яких в Краматорському міському БТІ зареєстровані їх права приватної власності на житлові будинки [NUMBER] і [ADDRESS]. Проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки Свідоцтво про право власності, Витяг та Технічний паспорт відповідачкою [PERSON] отримано після припинення права спільної часткової власності [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS], позивачем не доведено порушення його права видачею та складанням даних документів, яке підлягає захисту шляхом їх скасування, у зв'язку з чим в цій частині вимог необхідно відмовити. Вирішуючи позовні вимоги, які стосуються скасування Технічної документації із землеустрою, скасування права власності та встановлення порядку користування суд виходить з наступного. Відповідно до пункту б ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно із ч.ч.1,2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної та комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25га, в селищах - не більше 0,15га, в містах - не більше 0,10га. Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно у власність у зв'язку з набуттям права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідно до цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим). Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. У відповідності до ст.ст.125,126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, право власності, користування земельною ділянкою оформлюються відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та або їх обтяжень». Згідно з ч.2 ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Власник земельної ділянки або землекористувач, у відповідності до ст.152 ЗК України може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Статтею 22 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що землеустрій здійснюється на підставі: рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; судових рішень. Згідно з вимогами Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Однак таку ділянку можна використовувати відповідно до її цільового призначення, але нею не можна розпоряджатися, поки не буде отриманий кадастровий номер, оскільки відомості про таку ділянку не внесені до Державного реєстру земель. За змістом п. п. 4.1, 4.2, 4.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 18 травня 2010 року №376, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст.186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Згідно із п. 2.1 вищевказаної Інструкції межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами. Крайні поворотні точки кожної межі закріплюються довгостроковими межовими знаками встановленого зразка, крім випадків збігу вказаних поворотних точок меж з твердими точками на місцевості. Відповідно до п. 2.3 вищезгаданої Інструкції для встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) охоплюється комплекс робіт, а саме: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Судом встановлено, що 10.03.2015 року, за заявою [PERSON] від 02.03.2015 року, ТОВ «Земексперт» виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за адресою: [ADDRESS], яка знаходиться на території Біленьківської селищної ради, та встановлено межі земельної ділянки площею 0,0435 га. (Т.1 а.с. 151-187) На підставі Технічної документації 30.03.2015 року до Державного земельного кадастру Управлінням Держземагенства у м. Краматорську внесено відомості про земельну ділянку комунальної власності розміром 0,0435 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована за адресою: [ADDRESS]. (Т.2 а.с. 22-26) Рішенням Біленьківської селищної ради №47/VІ-5 від 07.05.2015 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] по [ADDRESS], площею 0,0435 га та передано безоплатно у власність дану земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]) [PERSON]. (Т.1 а.с. 233) 04.06.2015 року Реєстраційною службою Краматорського міського управління юстиції Донецької області прийнято рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS], смт. Біленьке у м. Краматорську з кадастровим номером [NUMBER] на підставі рішення Біленьківської селищної ради від 07.05.2015 року та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.03.2015 року і видано власнику [PERSON] Свідоцтво про право власності на дану земельну ділянку розміром 0,0435 га. (Т.1 а.с. 54) Звертаючись до суду з позовними вимогами про встановлення порядку користування земельною ділянкою, скасування Технічної документації із землеустрою та скасування права власності на земельну ділянку, позивач [PERSON] посилався на те, що ТОВ «Земексперт» незаконно виготовлено Технічну документацію на земельну ділянку у розмірі 435 кв.м по [ADDRESS], яка затверджена рішенням Біленьківської селищної ради, без врахування тих обставин, що між [PERSON] та [PERSON] існує спір, земельна ділянка на якій знаходяться будинки [NUMBER] і [ADDRESS] не розділені в ідеальних долях та їх межі у встановленому законом порядку не встановлені. Відповідачка [PERSON] при користуванні земельною ділянкою порушила розмір ідеальних часток в спільній власності на домоволодіння, самовільно захватила його приватну власність, набула право власності на частку спірної земельної ділянки у розмірі 435 кв.м, однак згідно Договору купівлі-продажу та нормативних вимог держаних будівельних норм має право тільки на 402 кв.м, чим перешкоджає йому розробці технічної документації по розмежуванню земельної ділянки згідно правовстановлюючих документів та нормативних актів. Статтею 58 Конституції України закріплено принцип незворотності дії в часі законів та інших підзаконних актів, що є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Згідно офіційного тлумачення Конституційним судом України положень ч.1 ст.58 Конституції України (справа №1-рп/99 від 09.02.1999 року), рішення, якого є обов'язковим для виконання на території України, встановлено, що дію нормативно-правових актів в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто, до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених в підпункті «г» п.18 постанови №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (з наступними змінами та доповненнями), при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зістаттею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. № 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК істатті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. № 1702-VI. З огляду на наведене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство щодо виникнення права власності чи права користування на земельну ділянку, яке діяло на час переходу до позивача права власності на житловий будинок. Позивач [PERSON] набув право власності на ? частку домоволодіння [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 23.10.2003 року, яке 24.10.2003 року зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а відповідачка [PERSON] 14.10.1994 року придбала ? частку домоволодіння по [ADDRESS] та зареєструвала право власності на зазначену частку домоволодіння 20.02.1995 року в КП БТІ м. Краматорська. У вищезазначених договорах, на підставі яких позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] набули у спільну часткову власність домоволодіння [ADDRESS], розміру земельної ділянки на якій воно розташовано не зазначено. Рішенням Краматорського міського суду від 01.10.2010 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на жилий будинок, поділ споруд та побудов відповідно до договорів дарування та купівлі продажу, яке набрало законної сили, було встановлено, що у попередніх власників об'єктів нерухомості, розташованих на території домоволодіння [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON], земельна ділянка загальною площею 792 кв.м перебувала у спільному користуванні. (Т.1 а.с. 68) Оскільки в Договорі купівлі продажу від 14.10.1994 року не було визначено будь-яких умов щодо набуття земельної ділянки, то до відповідачки [PERSON], згідно з положеннями чинної на той час ст. 30 ЗК перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розташовано житловий будинок [ADDRESS]. Частиною 1 ст.120 ЗК України (в редакції, що діяла на час набуття позивачем права власності на будинок) передбачалось, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, згідно ч.1 ст.124 ЗК України, здійснювалась на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Як встановлено судом, рішення відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування у відповідності з положеннями ст. 124 ЗК України про укладення договору оренди земельної ділянки не виносилось, таким чином, після переходу до [PERSON] права власності на ? частку домоволодіння [ADDRESS], останній не набув права користування земельною ділянкою, на якій воно розташовано. Так само не набув позивач [PERSON] права користування земельною ділянкою і після виділу у натурі своєї частки із домоволодіння на підставі рішення Краматорського міського суду від 13.04.2011 року. Долучена до матеріалів справи довідка про сплату земельного податку правового значення для вирішення спору не має, оскільки сплата земельного податку не породжує право користування чи право власності на земельну ділянку. Згідно до п. 1 рішення Біленьківської селищної ради №23/VІ-8 від 26.12.2012 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд без погодження меж з користувачем суміжної ділянки [ADDRESS]. Пунктом 2 даного рішення визначалось встановлення межі між суміжними земельними ділянками по [ADDRESS], та [ADDRESS], за фактичним використанням земельної ділянки по [ADDRESS]. (а.с. 46) Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 року пункт 2 рішення Біленьківської селищної ради №23/VІ-8 від 26.12.2012 року було скасовано. (Т.1 а.с. 49) Дослідивши та проаналізувавши долучені до матеріалів справи рішення суду, рішення Біленьківської селищної ради, інші письмові докази, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] до теперішнього часу право користування земельною ділянкою, на якій розташовано його будинок не оформлено, органом виконавчої влади або місцевого самоврядування рішення про передачу земельної ділянки у користування або у власність не виносилось, тобто він не є землевласником або землекористувачем земельної ділянки на якій розміщено його будинок, межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) не визначені, рішення Біленьківської селищної ради від 07.05.2015 року про затвердження технічної документації із землеустрою та безоплатної передачі у власність земельної ділянки [PERSON] не скасовано, тому не можна визнати порушеними його права виготовленням ТОВ «Земексперт» Технічної документації із землеустрою та оформлення права власності відповідачки [PERSON] на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування даної Технічної документації із землеустрою та скасування права власності на земельну ділянку [PERSON]. 16.04.2014 року судовим експертом [PERSON] складено Висновок №181/1 експертного будівельно-технічного дослідження, за заявою [PERSON] від 16.03.2015 року, яким запропоновано два можливих варіанти порядку користування земельною ділянкою [ADDRESS] по ? частці ідеальних часток, що складає по 402 кв.м кожному. Позивач просить встановити порядок користування земельною ділянкою між ним та [PERSON] по ? ідеальної частки згідно Варіанту №1 висновку експертного будівельно-технічного дослідження №181/1 від 16.04.2015 року, але оскільки відповідачці [PERSON] земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності, яке є непорушним, то в задоволенні даних вимог також необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed