Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

08 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником 2/3 часток двокімнатної квартири [ADDRESS] та займає в квартирі жилу кімнату площею 10,6 кв. метрів. Співвласницею квартири з розміром частки 1/3 є його дочка [PERSON], яка разом з двома дітьми та співмешканцем [PERSON] проживає в кімнаті площею 13,9 кв. метрів. [PERSON]. та [PERSON] пиячать, ніде не працюють, живуть на допомогу на дітей, яку отримують від держави, ведуть себе агресивно, погрожують йому фізичною розправою, та вказаними діями перешкоджають йому користуватися належною йому часткою квартири. Крім того, відповідач незаконно займає належні йому приміщення в квартирі та на вимогу виселитися не реагує. Посилаючись на викладені обставини, на підставі ст.ст. 116, 157 ЖК України, просить зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] та виселити його з вказаної квартири без надання іншого житла. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі. [PERSON] пояснив, що [PERSON] вселився до квартири без його згоди восени 2014 року. Останній не приймає участі в оплаті комунальних послуг, перебуваючи у нетверезому стані, висловлюється нецензурною лайкою, між ним та [PERSON] виникають сварки. Також зазначив, що [PERSON] не перешкоджає йому користуватися квартирою і погроз на його адресу не висловлює. Такі перешкоди йому чинить дочка [PERSON], що виражається в неможливості належним чином користуватися побутовими приміщеннями, зокрема, кухнею, ванною кімнатою, балконом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що проживання [PERSON] в квартирі є неможливим також з причини того, що площа кімнати, де проживає відповідач разом з [PERSON] та її неповнолітніми дітьми, не відповідає встановленим санітарним нормам. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що проживає з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з середини грудня 2014 року. В кімнаті, яку вони займають, є всі належні умови для їх проживання та дітей, іншого житла він не має. Інколи виникають сварки між ним та [PERSON], однак ніяких перешкод у користуванні майном він позивачеві не створює і намагається налагодити з ним стосунки. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов вважала необґрунтованим. Підтвердила, що вселила в свою кімнату [PERSON], з яким проживає однією сім'єю. Вважає, що згода [PERSON] на вселення відповідача не потрібна, оскільки вона є співвласницею квартири і вправі самостійно розпоряджатися своїми правами на користування квартирою та вселяти члена своєї сім'ї. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, третю особу, дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. Позивач [PERSON] є власником 2/3 часток двокімнатної квартири [ADDRESS]. Співвласницею квартири з розміром частки 1/3 є його дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 27 травня 1996 року виконкомом Очаківської міської ради Миколаївської області та копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 вересня 2009 року, виданого державним нотаріусом Першої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області, зареєстрованим в реєстрі за №459, також витягом з реєстру права власності на нерухоме майно від 25 серпня 2010 року № 27106007. Згідно довідки об'єднання співвласників багатоквартирного будинку !Олімп» від 06 січня 2015 року № 38, в квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON], його дочка [PERSON], та онуки - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З кінця 2014 року в квартирі також проживає однією сім'єю з [PERSON] [PERSON], що підтвердили сторони в судовому засіданні, а тому цю обставину суд вважає доведеною. Відповідно до положень ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання, проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В силу ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту вирішуються в судовому порядку. Згідно ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири)може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу, а саме: якщо вони руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Пленум Верховного Суду України в п.17 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», роз'яснив, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення проводиться, якщо заходи попередження та громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] вселився до квартири [ADDRESS] як член сім'ї [PERSON] Посилання позивача на незаконність вселення у зв'язку з відсутністю його згоди на таке вселення суд вважає безпідставним, оскільки [PERSON] є власницею частини квартири і вправі вселяти до належного їй житла члена своєї сім'ї без згоди інших осіб. Також в судовому засіданні не встановлено жодних обставин, які б вказували на те, що [PERSON] перешкоджає [PERSON] користуватися квартирою і сам позивач цей факт спростував. Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що поведінка відповідача робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі і щодо [PERSON] з приводу його неправомірних дій застосовувались будь-які заходи попередження та громадського впливу, тобто підстави для виселення особи, передбачені ст. 116 ЖК України, відсутні. Посилання позивача та його представника на несплату [PERSON] комунальних послуг та неможливість його проживання в квартирі з причини того, що площа кімнати, де проживає відповідач разом з [PERSON] та її неповнолітніми дітьми, не відповідає встановленим санітарним нормам, суд також не приймає до уваги, оскільки ці обставини не є підставою для виселення і позивач не є особою, яка уповноважена представляти в суді інтереси неповнолітніх дітей [PERSON] З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов'язання [PERSON] не чинити позивачеві перешкоди у користуванні квартирою та його виселення з квартири є безпідставними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed