Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

09.01.2020 відкрито провадження в справі, 24.01.2020 справу призначено до судового розгляду. Позивач свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його донька [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира на підставі свідоцтва про право власності на житло належить на праві спільної сумісної власності померлій доньці [PERSON] , доньці [PERSON] , колишній дружині [PERSON] та позивачу. [PERSON] є психічно хворою людиною і наразі госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги. У встановлений законом строк він звернувся із заявою до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті доньки, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири, так як правовстановлюючий документ не має чітко визначених часток у кожного із співвласників. Тому просить визначити 1/4 частку в спільній сумісній власності на зазначену вище квартиру за [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги залишає на розсуд суду. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Треті особи в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог. Правом на надання пояснень треті особи не скористалися. Суд проаналізував матеріали справи, врахував позицію учасників справи, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.02.1998, виданого виконавчим комітетом Охтирської міської ради, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21.08.2018 Зарічним районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.12.2019 №6276/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частку майна, що належало померлій [PERSON] , через невизначеність частки померлої у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4 ст. 41 Конституції України). Відповідно до ч. 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до положень ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток у праві спільної сумісної власності на спадкове майно з метою можливості надалі реалізації ними права спадкування за законом. З огляду на викладене та враховуючи, що ніяких домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів того, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою - суду не надано, суд приходить до висновку, що частки співвласників є рівними, тобто по 1/4 кожного співвласника, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved