Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

08.02.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вона з 07.10.2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу народились [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Починаючи з січня 2015 року стосунки між нею та чоловіком значно погіршились, нею подано позов про розірвання шлюбу. Вони не можуть дійти згоди щодо визначення розміру аліментів на утримання дітей, оскільки вона вважає його матеріальну участь у житті дітей замалою та недостатньою для їх нормального забезпечення. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до 23.03.2026 року, в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу батька. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував, щодо задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 07.10.2006 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №425. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], про що другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси було зроблено актовий запис № 295 від 01.04.2008 року та доньку [PERSON], [INFO], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зроблено актовий запис № 835 від 28.01.2013 року. Діти на даний час проживають з матірю та виховуються матірю, батько дитини на їх утримання матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно зі\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Куруючись ст.ст. 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial