Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

09.08.2019 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до [PERSON] 15.08.2019 року суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб. 06.11.2019 року суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено ухвалу про передачу справи за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. 20.04.2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 11.08.2016 року в м. Києві по вул. Академіка Заболотного, біля буд. № 1 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що належить ТзДВ «Інтер-Ріск Україна» та «Ford Sierra» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 01.09.2016 року винним у вчиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . Автомобіль засобів «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] застраховано у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.101586 від 17.09.2015 року. 12.08.2016 року до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулося ТзДВ «Інтер-Ріск Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування. 02.09.2016 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування виплачено на користь ТзДВ «Інтер-Ріск Україна» 23 442, 66 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 45511. На момент дорожньо-транспортної пригоди обов`язкова цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу [PERSON] була застрахована укладеним між останнім та ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0074448. Після звернення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» останнє частково погасило суму страхового відшкодування у розмірі 19 035, 66 грн. Таким чином, непогашеною залишилася сума у розмірі 4 407, 00 грн. З огляду на викладене вище, просили стягнути на їх користь 4 407, 00 грн. страхового відшкодування та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921, 00 грн. Представник позивача у судовому засіданні відсутній, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не звертався. За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Врахувавши думку представника позивача про те, що останній не заперечує проти заочного вирішення справи, а також з огляду на те, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суду про поважність причин його неявки, не подав відзив, суд приходить до висновку про можливість завершення розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11.08.2016 року в м. Києві по вул. Академіка Заболотного, біля буд. № 1 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що належить ТзДВ «Інтер-Ріск Україна» та «Ford Sierra» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 01.09.2016 року винним у вчиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . Автомобіль - транспортний засіб «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] застраховано у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.101586 від 17.09.2015 року. 12.08.2016 року до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулося ТзДВ «Інтер-Ріск Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування. 02.09.2016 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування виплачено на користь ТзДВ «Інтер-Ріск Україна» 23 442, 66 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 45511. На момент дорожньо-транспортної пригоди обов`язкова цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу [PERSON] була застрахована укладеним між останнім та ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0074448. Після звернення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» останнє частково погасило суму страхового відшкодування у розмірі 19 035, 66 грн. Звертаючись до суду з позовом, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» зазначає, що непогашеною залишилася сума у розмірі 4 407, 00 грн. Як видно зі змісту доданого до матеріалів справи Звіту № 2437/16 про визначення матеріального збитку складеного 29.08.2016 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] склала 22 843, 04 грн. За правилами ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 38.1.1. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Так, позивачем на користь ТзДВ «Інтер-Ріск Україна» виплачено 23 442, 66 грн., в той же час вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] склала 22 843, 04 грн. Страховик особи винної у дорожньо-транспортній пригоді, а саме ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія`в порядку регресу виплатило 19 035, 66 грн. Ліміт за шкоду завдану майну відновідно до полісу ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» складав 100 000, 00 грн., франшиза 500, 00 грн. Позивач ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», при зверненні до суду з позовом, не надав суду належних доказів відносно суми страхового відшкодування у розмірі 23 442, 66 грн., а також пояснень з приводу того, чому ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» виплатили лише 19 035, 66 грн. З огляду на встановлені судом обставини, заявлені ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» вимоги до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не підлягають задоволенню судом. Підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed