Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

08 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01.10.2012 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], в сумі по 800 грн. щомісячно. Проте, у зв'язку зростом цін, лікуванням дитини, оплатою за навчання, позивач просить збільшити розмір аліментів з 800 грн. до 1000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, вказавши, що підстав для збільшення розміру аліментів немає. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01.10.2012 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно до повноліття дитини. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено недостатності суми аліментів у 800 грн. на утримання сина [PERSON], з урахуванням обов'язку батьків в рівній мірі утримувати свою дитину. Посилання ж на витрати зумовлені хворобою дитини та її навчанням у розумінні ст. 185 СК України є додатковими витратами на дитину та стягуються окремо від аліментів. Також позивачем не доведено значного поліпшення матеріального становища відповідача (згідно довідки ДПІ м. Хмельницького від 06.08.2014 року № 16517/10/17-4, дохід [PERSON] за період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року становить 0,00 грн.). Натомість відповідачем надано суду докази придбання в 2014 році автобусного туру до Греції для оздоровлення сина [PERSON]. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог [PERSON]

Outcome: dismissed