Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

08 листопада 2016 року Державна організація Київський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (далі-позивач), звернувшись до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач), просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 128944,37 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі» від 05.10.1998 року №1597 між позивачем та відповідачем 28.10.2008 року було укладено кредитний договір № 966, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 50000 грн. на реконструкцію власного житла та підведення інженерних мереж строком на 19 років та зі сплатою 3 % річних за користування кредитом. Сума кредиту та відсотки за користування ним сплачуються на розрахунковий рахунок щоквартально з дня видачі кредиту не пізніше 10-го числа місяця, що настає за звітним періодом, а за 4-й квартал до 30 листопада звітного періоду. З 2014 року по даний час відповідач не сплатила жодного платежу по тілу кредиту, а з 2010 року не сплачувала по нарахованих відсотках та штрафних санкціях, в звязку з чим утворилася значна заборгованість по поверненню коштів до Державного бюджету України. Протягом трьох років позивач неодноразово звертався до відповідача, поручителів та керівництва сільської ради і району з пропозицією вжити заходи із урегулювання розбіжностей на добровільних засадах, але жодних дій щодо погашення заборгованості по кредитному договору відповідачем не вчинено. Станом на 01.11.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 128944,37 грн., яка складається з: по сплаті кредиту 12715 гривень; по сплаті відсотків за користування кредитом 8999,41 гривень та штрафна санкція 107229,96 гривень. Посилаючись на положення ст. ст. 611, 612 ЦК України позивач просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] враховуючи положення п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України зменшила розмір позовних вимог, а саме: просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №966 від 28.10.2008 року у сумі 58112,38 грн., яка складається з: по сплаті кредиту 12715 гривень; по сплаті відсотків за користування кредитом 8999,41 гривень; по стягненню штрафних санкцій 35108,12 гривень та стягненню витрат по сплаті судового збору 1289,44 гривень (а.с.101), посилаючись на вищевказані обставини. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, після зменшення розміру позовних вимог, визнала позов в повному обсязі і не заперечувала проти його задоволення. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, ст. ст. 526, 549, 551, 610, 1050, 1054 ЦК України та те, що відповідач беззаперечно визнала позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором №966 від 28.10.2008 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved