Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

08 липня 2020 року [PERSON] звернувся з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Павлоградська міська лікарня №1» Павлоградської міської ради про стягнення частини невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 21 липня 2020 року позивач уточнив позовні вимоги, просить стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Павлоградська міська лікарня №1» Павлоградської міської ради як правонаступника Комунального некомерційного підприємства «Павлоградська стоматологічна поліклініка» Павлоградської міської ради частину невиплаченої при звільненні заробітної плати у сумі 4500 грн 43 коп, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі, визначеному на дату ухвалення рішення суду, враховуючи, що станом на 20 липня 2020 року середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні становить 53 914 грн 92 коп. Позивач обґрунтовує заявлені вимоги тим, що отримавши розрахунок належних виплат за березень 2020 року, він дізнався про проведення перерахунку його заробітної плати за березень 2020 року, внаслідок якого його заробітна плата була зменшена на загальну суму 4500 грн 43 коп. При цьому йому не було надано будь-яких пояснень стосовно підстав проведення цього перерахунку. Адвокатське звернення представника позивача з цього питання було залишено без відповіді. Тому позивач вважає, що йому безпідставно не виплачена частина належної заробітної плати за березень 2020 року. До позовної заяви додано копію розрахункового листа [PERSON] за березень 2020 року, з якого видно, що із заробітної плати позивача відраховано суми: 286 грн 41 коп, 954 грн 71 коп, 313 грн 40 коп, 1044 грн 65 коп, 438 грн 75 коп, 1462 грн 51 коп. Загальна сума відрахувань складає 4500 грн 43 коп. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками була отримана відповідачем 09 серпня 2020 року. Відповідачем не подано відзив на позов, не надано жодної інформації про те, на якій підставі були зроблені відрахування з заробітної плати позивача. 02 вересня 2020 року судом було постановлено ухвалу про витребування у відповідача Комунального некомерційного підприємства «Павлоградська міська лікарня №1» Павлоградської міської ради відомостей про те, на якій підставі був зроблений перерахунок заробітної плати [PERSON] у березні 2020 року на суми 286 грн 41 коп, 954 грн 71 коп, 313 грн 40 коп, 1044 грн 65 коп, 438 грн 75 коп, 1462 грн 51 коп. Встановлено відповідачу строк подання доказів - до 20 вересня 2020 року. Копія ухвали отримана представником відповідача 07 вересня 2020 року. Однак станом на 07 жовтня 2020 року ухвалу суду було не виконано, не повідомлено причину неподання доказів у строк, встановлений судом. Ухвалою від 07 жовтня 2020 року розгляд справи було відкладено, повторно витребувано у відповідача Комунального некомерційного підприємства «Павлоградська міська лікарня №1» Павлоградської міської ради відомості про те, на якій підставі був зроблений перерахунок заробітної плати [PERSON] у березні 2020 року на суми 286 грн 41 коп, 954 грн 71 коп, 313 грн 40 коп, 1044 грн 65 коп, 438 грн 75 коп, 1462 грн 51 коп. Встановлено відповідачу строк подання доказів протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. Також ухвалою суду від 07 жовтня 2020 було зобов`язано відповідача Комунальне некомерційне підприємство «Павлоградська міська лікарня №1» Павлоградської міської ради у разі неможливості надати суду відомості, які витребувані цією ухвалою, повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали. Копія ухвали від 07 жовтня 2020 року була отримана відповідачем 16 жовтня 2020 року. Станом на 23 листопада 2020 року відповідач на надав витребуваних судом відомостей, не повідомив причини невиконання ухвали суду. Як передбачено ч.10 ст.84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. Відповідно до вимог ст.110 Кодексу законів про працю України, при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Згідно з ч.1 ст.116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів видно, що згідно розпорядження міського голови № 350-К від 30 березня 2020 року [PERSON] було звільнено з посади директора КНП «Павлоградська стоматологічна поліклініка» ПМР 30 березня 2020 року у зв`язку зі скороченням посади згідно п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України (а.с.7-9). Позивачу був наданий розрахунковий лист за березень 2020 року, з якого видно, що із заробітної плати позивача відраховано суми: 286 грн 41 коп, 954 грн 71 коп, 313 грн 40 коп, 1044 грн 65 коп, 438 грн 75 коп, 1462 грн 51 коп. Загальна сума відрахувань складає 4500 грн 43 коп (а.с.6). При цьому у порушення вимог ст.110 Кодексу законів про працю України позивачу не було повідомлено, на якій підставі зроблено відрахування з його заробітної плати. У розрахунковому листі зазначені лише суми перерахунку і не зазначені підстави його проведення. Відповідач Комунальне некомерційне підприємство «Павлоградська міська лікарня №1» Павлоградської міської ради є правонаступником комунального некомерційного підприємства «Павлоградська стоматологічна поліклініка» Павлоградської міської ради, яке було реорганізовано шляхом приєднання до КНП «Павлоградська міська лікарня №1» ПМР. Судом двічі були витребувані у відповідача відомості про те, на якій підставі були зроблені відрахування із заробітної плати позивача у березні 2020 року на загальну суму 4500 грн 43 коп, однак доказів правомірності цих відрахувань відповідачем не було надано. Тому наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь [PERSON] частини невиплаченої при звільненні заробітної плати у сумі 4500 грн 43 коп. Відповідно до положень статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Рішенням суду від 18 листопада 2020 року у справі № 185/3506/20 визнано незаконним та скасовано розпорядження Павлоградського міського голови № 350-К від 30 березня 2020 року, поновлено [PERSON] на роботі на посаді заступника медичного директора зі стоматології у комунальному некомерційному підприємстві «Павлоградська міська лікарня №1» Павлоградської міської ради. Стягнуто з комунального некомерційного підприємства «Павлоградська міська лікарня №1» Павлоградської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 березня 2020 року по 18 листопада 2020 року у розмірі 115 844 (сто п`ятнадцять тисяч вісімсот сорок чотири) грн 22 коп. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Згідно висновку Верховного Суду, що викладений у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 757/25503/15-ц, не є можливим за порушення трудових прав працівника при одному звільненні одночасне застосування стягнення середнього заробітку як за статтею 117 КЗпП України так і за статтею 235 КЗпП України, тобто подвійне стягнення середнього заробітку, оскільки це буде не співмірно з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату. Тому зважаючи на те, що рішенням суду від 18 листопада 2020 року на користь [PERSON] стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не підлягають задоволенню. Як передбачено ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В частині задоволених позовних вимог - про стягнення частини невиплаченої заробітної плати позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у мінімальному розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою (840 грн 80 коп).

Outcome: partial