Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

09 листопада 2017 року представник публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» надіслав на адресу суду засобами поштового звязку позов до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 14481 грн. 61 коп. та судовий збір, посилаючись на те, що між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», правонаступником якого є публічне акціонерне\~товариство «Акціонерно-комерційний\~банк «Капітал», та [PERSON] 09 листопада 2007 року укладено договір про надання споживчого кредиту № 0006, згідно умов якого відповідачу було надано споживчий кредит на загальну суму 10100 грн., з виплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23 % річних, строком користування до 08 листопада 2009 року. Зобовязання за\~договором відповідач не виконала, станом на 25 березня 2014 року заборгованість за договором складає 14481 грн. 61 коп., яка складається з заборгованості з повернення кредитних коштів 4401 грн. 46 коп., заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами 4456 грн. 66 коп., пені за прострочення основної судної заборгованості 648 грн. 18 коп., пені за несплачені відсотки 586 грн. 15 коп., штрафу 4389 грн. 17 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, та у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином через оголошення на сайті, причину неявки суду не повідомила. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0006, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 10100 грн., з виплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23 % річних, строком до 08 листопада 2009 року. (п.1.1.,1.2.) Згідно п. 5.1. кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитними коштами позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на той момент, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки. Згідно п. 5.2. кредитного договору, у випадку порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитними коштами, банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 100 % від суми несплачених в строк відсотків. Однак зобовязання передбачені зазначеним кредитним договором відповідач не виконала. Станом на 25 березня 2014 року розмір заборгованості складає 14481 грн. 62 коп., яка складається з заборгованості з повернення кредитних коштів 4401 грн. 46 коп., заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами 4456 грн. 66 коп., пені за прострочення основної судної заборгованості 648 грн. 18 коп., пені за несплачені відсотки 586 грн. 15 коп., штрафу 4389 грн. 17 коп. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Згідно частини 1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, яка відповідно до положень статті 263 ЦПК України враховується судом при ухваленні рішення по справі при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Тобто, позовні вимоги є законними та обґрунтованими матеріалами справи, та підлягають частковому задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення штрафу задоволенню не підлягають, так як встановлюють подвійну відповідальність з урахуванням нарахування та стягнення пені за умовами договору, з урахуванням чого, сума заборгованості становить 10092 грн. 45 коп. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial