Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 09 січня 2018 року, позивачка [PERSON] від імені якої на підставі угоди про надання правової допомоги діє [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові посилається на те, що позивачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2017 року належить квартира [ADDRESS]. Право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.12.2017р. Індексний номер витягу 109594787. Номер запису про право власності 24241272. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39049753 від 29.12.2017року. Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1221626773101. Однак члени сімї колишнього власника, відповідачі по справі, з невідомих позивачу причин, з реєстраційного обліку у вказаній квартирі не знялися і надалі їх місце проживання зареєстроване в квартирі, яка належить позивачу на праві власності. Зі слів колишнього власника відповідачі по справі на даний час проживають за кордоном, тому не можуть подати заяви про зняття з реєстрації у належній позивачу квартирі. Будь-яких угод та договорів, в тому числі щодо найму жилого приміщення між позивачем та відповідачами не укладалося. Відповідачі не є членом сімї позивача, який є власником житла. Зазначена квартира необхідна позивачу для власного проживання та проживання членів його сімї. Тому, на підставі наведеного просить суд винести рішення, яким усунути перешкоди в користуванні своїм майном та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою № 9 будинку № 7 по вулиці Київській у місті Чернівці. В судове засідання позивачка не зявилась. Від представника позивача за довіреністю [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, шляхом оголошення на офіційному сайті суду, однак відомостей про поважність причини неявки суду не надали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволенню. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межахзаявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 29.12.2017р. між позивачкою, як покупцем, та [PERSON], як продавцем, та посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. № 11308 (а.с.4). Право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.12.2017р. Індексний номер витягу 109594787. Номер запису про право власності 24241272. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39049753 від 29.12.2017року. Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1221626773101 (а.с.5). Як вбачається з договору купівлі продажу квартири укладеного 29.12.2017р., пунктом 14 договору купівлі продажу передбачено, що право власності на квартиру виникає у покупця з моменту державної реєстрації права власності на нерухомість згідно норм чинного законодавства (а.с.4). Проте, на сьогоднішній день члени сімї колишнього власника, відповідачі по справі, з реєстраційного обліку у вказаній квартирі не знялися і надалі їх місце проживання зареєстроване в квартирі, яка належить позивачу на праві власності, що підтверджується довідкою з ЖРЕПу (а.с.6). Будь-яких угод та договорів, в тому числі щодо найму жилого приміщення між позивачем та відповідачами не укладалося про що стверджує позивач в позовній заяві. Відповідачі не є членом сімї позивача, який є власником житла. Зазначена квартира необхідна позивачу для власного проживання та проживання членів його сімї. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Так, у відповідності зі\~ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.\~379,\~382 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК\~та\~ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Досліджені по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог. Прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Згідно вимог ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору належить стягнути з відповідачів на користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved