Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

09 листопада 2015 року Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до приватного нотаріуса Слов?янського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання безпідставної відмови нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документу, зобов?язання вчинити дії та стягнення судових витрат. Ухвалою судді від 11 листопада 2015 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності юридичної особи № 3086-К-О від 24 липня 2015 року, у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила, що заочним рішенням Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 25.06.2010 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки павільйон № 1, загальною площею 59,5 кв.м., який розташований за адресою: 84100, Донецька область, м.Слов?янськ, вул.Димитрова, буд.110, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки № З 202-07 від 16.07.2007 р.) з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Для продажу зазначеного павільйону та виконання судового рішення [PERSON] у квітні 2013 року звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого 07.08.2002 року за реєстровим № 5579 приватним нотаріусом Слов?янського міського нотаріального округу [PERSON] Враховуючи, що позивач не був стороною цього договору, йому було письмово 19 квітня 2013 року відмовлено у видачі дублікату договору купівлі-продажу, з посиланням на те, що [PERSON] не є особою щодо якої учинялася ця нотаріальна дія і він не діє за дорученням таких осіб. Просила суд визнати незаконною відмову приватного нотаріуса Слов?янського міського нотаріального округу [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії з підстави неоднозначного розуміння рішення Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 25.06.2010 р. у цивільній справі № 2-3248/10 та зобов?язати приватного нотаріуса [PERSON] видати ПАТ КБ «ПриватБанк» дублікат договору купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 07.08.2002 р. за реєстровим № 5579 приватним нотаріусом Слов?янського міського нотаріального округу [PERSON], стягнути на користь банку судовий збір сплачений при зверненні до суду з цим позовом у сумі 1218 грн. Відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, але не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій зазначила, що не визнає позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутністю, але за участю її представника [PERSON] Нею подані суду письмові заперечення на позовні вимоги./а.с.29, 34-36/ Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 24 листопада 2015 року, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив, що відповідно до ст.53 Закону України «Про нотаріат» та глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України дублікати документів, посвідчених або виданих нотаріусом, можуть бути видані за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія. Враховуючи, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не є такою особою, відмова приватного нотаріуса Слов?янського міського нотаріального округу [PERSON] є правомірною, а за видачею дублікату зазначеного договору купівлі-продажу має звернутися [PERSON] При зверненні з заявою про видачу дублікату договору купівлі- продажу, [PERSON] просив надати йому дублікат нотаріального документу, відомості у якому відносяться до нотаріальної таємниці. Вважає, що [PERSON] надавала банку оригінал цього документу, який [PERSON] втратив, а на даний час намагається незаконними засобами отримати його дублікат. Просив у задоволенні позову відмовити та стягнути на підставі положень статті 88 ЦПК України на користь [PERSON] понесені нею витрати на оплату послуг адвоката у сумі 500 грн. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] була належним чином два рази була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду судовою повісткою та телефонограмою /а.с.23,25,27,28/, але у судове засідання не з?явилася, просила проводити розгляд справи без неї та зазначила, що не згодна з позовом. З урахуванням належного повідомлення [PERSON], суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Матеріалами справи встановлено, що 16 липня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № EО48-07/S, відповідно до умов якого, банк надав їй кредит в сумі 18000, 00 доларів США з кінцевим терміном повернення не пізніше 17 липня 2017 року зі сплатою 17,00% річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № З 202-07, відповідно до умов якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: павільйон № 1, загальною площею 59,5 кв. м, який розташований за адресою: Донецька область, місто Слов?янськ, вулиця Димитрова, будинок 110. Згідно із частиною 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частиною першою статті 33 та статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Положеннями статті 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки та передбачено порядок продажу предмета іпотеки іпотекодержателем. Згідно рішення Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2010 року, в рахунок погашення заборгованості в сумі 22\~395, 15 доларів США за кредитним договором № ЕО48-07/S від 16 липня 2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], підлягає звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно загальною площею 59,5 кв.м, яке розташоване за адресою: Донецька область, місто Слов?янськ, вулиця Димитрова, будинок 110, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності. Зазначене рішення суду набрало законної сили 21 жовтня 2010 року /а.с.4-5/. Згідно цього рішення суду та копії договору купівлі-продажу серії ВАА № 675610 від 07.08.2002 року, ? частки предмету іпотеки- павільйону № 1, належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07 серпня 2002 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], та посвідченого приватним нотаріусом Слов?янського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 5579 /а.с.4-5, 20/. Окрім того, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 47319487 від 10.11.2015 року, павільйон № 1, який розташований за адресою: Донецька область, м.Слов?янськ, вул.Димитрова, будинок 110, загальною площею 59,5 кв.м. належить на праві приватної власності [PERSON], [INFO], на підставі: договору купівлі-продажу № 1587 від 16.07.2007 року, посвідченного приватним нотаріусом Слов?янського міського нотаріального округу [PERSON] та договору купівлі-продажу № 5579 від 07.08.2002 р., посвідченного приватним нотаріусом Слов?янського міського нотаріального округу [PERSON] /а.с.15-16/. Оригінал цього договору купівлі-продажу від 16.07.2007 року є у матеріалах кредитної справи у позивача. Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, іпотекодержатель - ПАТ «Приватбанк», який є правонаступником ЗАТ «ПриватБанк», на підставі вищевказаного судового рішення має право вчиняти певні дії та мати певні права, необхідні для продажу предмету іпотеки від свого імені, враховуючи, що посвідчення таких договорів відбувається згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, та зареєстрованого в МЮУ 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі- Порядок), за умови надання нотаріусу пакету необхідних документів. Відповідно до підпунктів 1.1 та 1.2 пункту 1 глави 2 розділу II Порядку правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, та, у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. Право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатами: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності на об`єкти нерухомого майна; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо. Згідно положень пункту 8 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє таку нотаріальну дію, як видача дублікату нотаріального документу, що зберігається у справах нотаріуса. Згідно статті 53 Закону України «Про нотаріат» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини 5 статі 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документу. Видача дубліката втраченого або зіпсованого документа здійснюється державним нотаріальним архівом. До передачі в архів примірників документів, посвідчених або виданих нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, дублікат втраченого документа видається відповідно нотаріусом чи посадовою особою виконавчого комітету за місцем його зберігання. Із матеріалів справи убачається, що 08 квітня 2013 року представником позивача [PERSON] було подано до приватного нотаріуса [PERSON] письмову заяву з питання надання дублікату договору купівлі-продажу від 07 серпня 2002 року павільйону № 1, що знаходиться за адресою: місто Слов?янськ, вулиця Димитрова, будинок 110, який було укладено між [PERSON] та [PERSON]. Зазначена заява була розглянута приватним нотаріусом [PERSON] і заявнику було надано письмову відповідь від 19 квітня 2013 року (вихідний № 76/01-16), згідно якої у видачі дублікату договору купівлі-продажу нерухомого майна було відмовлено, з посиланням на положення статті 53 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає видачу дублікату лише особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялася ця нотаріальна дія /а.с.6/. Підстави, з яких нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, передбачені в ст. 49 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХII «Про нотаріат» ними є, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення ; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених Законом. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, які відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Зміст постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, передбачений пунктом 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. На підставі ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Судом встановлено, що причиною звернення представника банку до нотаріуса з заявою про видачу дублікату договору купівлі- продажу на 1/2 частку предмету іпотеки, була відсутність у банку оригіналу цього документу для виконання судового рішення від 25 червня 2010 року. Безпосередньо у судовому засіданні представник позивача суду пояснила, що перевірити наявність цього документу у матеріалах кредитної справи не є можливим, бо оригінал цієї справи залишився на території, яка тимчасово не контролююється Україною - у приміщенні Донецької філії банку за адресою: місто Донецьк, вулиця Октябрьська, 82 «а». Незважаючи на те, що відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії повинна оформлятися у вигляді постанови про відмову, про що зазначено у статті 49 Закону України «Про нотаріат» та главі 13 Порядку, нотаріус [PERSON] свою відмову у видачі дублікату правовстановлюючого документу- договору купівлі-продажу, оформила у вигляді відповіді на звернення /а.с.6/. Аналізуючи зміст цієї відповіді суд приходить до висновку про те, що зазначена відмова по змісту у повному обсязі відповідає вимогам пункту 3 Порядку про зміст постанови нотаріусу про відмову у вчиненні нотаріальної дії, бо передбачає зазначення: дати винесення відмови, прізвище, ініціалів нотаріусу, найменування та місцезнаходження (розташування робочого місця) приватного нотаріусу, найменування юридичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, короткий зміст прохання особи, що звернулася до нотаріуса, причини відмови у вчинення нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство. В діючому ЦПК України відсутня глава окремого провадження про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні, яка була в ЦПК 1963 року (гл.39), тому не зазначення нотаріусом у відповіді від 19 квітня 2013 року про порядок і строки оскарження її відмови, не перешкоджає суду розцінювати зазначену відповідь як відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Загальними засадами цивільного законодавства, зокрема є судовий захист цивільного права і інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність ( п.п.5,6 ч.1 ст. 3 ЦК України). Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів мсцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Враховуючи, що судовим рішенням, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, позивачу ПАТ КБ «ПриватБанк» надані всі необхідні повноваження для здійснення продажу майна, з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, то відмова нотаріуса у видачі правовстановлюючого документу (дублікату договору купівлі-продажу), який у позивача відсутній, позбавляє [PERSON] можливості укласти правочин щодо відчуження предмету іпотеки, оскільки надання такого документу нотаріусу при укладанні договору з покупцем передбачено чинним законодавством. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що приватний нотаріус [PERSON] мала законні підстави для видачі представнику ПАТ КБ «Приватбанк», згідно письмової заяви від 08 квітня 2013 року, дублікату договору купівлі-продажу від 07 серпня 2002 року відносно предмету іпотеки - павільйону № 1 загальною площею 59,5 кв.м., який розташований за адресою: місто Слов?янськ, вулиця Димитрова, будинок 110 та у розмірі ? частки по цьому документу належить [PERSON] на праві власності, тому відмова у вчиненні такої нотаріальної дії є незаконною і на відповідача необхідно покласти обов`язок видати дублікат зазначеного правовстановлюючого документа. Необхідність задоволення вимог позивача випливає також із загальних завдань цивільного судочинства, передбачених ст. 1 ЦПК України. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позов і посилання нотаріуса у своїх письмо-вих запереченнях на позов на обовязок нотаріуса зберігати таємницю, оскільки видача дублікату правовстановлюючого документу має бути здійснена також з дотриманням вимог таємниці. Відповідно до положень статті 88 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у сумі 1218 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: approved