Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

08 травня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 березня 2013 року. Від цього шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач вже тривалий час проживають окремо, сім'я фактично розпалась, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Відповідач офіційно працює та може сплачувати аліменти. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник позивача подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, розгляд справи просив здійснити у його та позивача відсутність. Відповідач подав заяву, згідно якої позов визнав повністю та просив розгляд справи проводити у його відсутність. Згідно ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Суд, дослідивши заяви представника позивача та відповідача, матеріали справи вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 15 березня 2013 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві між сторонами зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 300. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 15.03.2013 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області 15 серпня 2013 року (а.с. 5). Судом також встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працює, інших неповнолітніх, малолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні немає. Доказів протилежного суду не надано. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] судом не встановлено, про них також не повідомлено позивачем та відповідачем. Частиною 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максималь-ного розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. за № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітноїплати цієї особи. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO], слід визначити в розмірі ? частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проти вказаного розміру аліментів не заперечує і відповідач. При вирішенні питання щодо судових витрат, позивач на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 08.05.2018 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved