Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

09.02.2015 року [PERSON] звернулась до Овідіопольського районного суду одеської області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, відповідно до якого просила суд визначити та виділити в натурі частки майна, а саме житлового будинку № 18 по вул.Грушевського в смт.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, з урахуванням інтересів дитини, на кожного з подружжя. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.02.2015 року провадження у справі відкрито. 05.05.2015 року відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання майна особистою власністю. Ухвалою Овідіопольського районного суду одеської області від 03.08.2015 року зустрічний позов обєднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.08.2015 року за заявою представника відповідача зустрічну позовну заяву залишено без розгляду. 03.08.2015 року [PERSON] звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з заявою про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд розподілити майно подружжя [PERSON] та [PERSON] у вигляді житлового будинку № 18 по вул. Грушевського в с.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини-інваліда [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 3/4 житлового будинку № 18 по вул.Грушевського в с.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, визнати за [PERSON] право власності на 1/4 житлового будинку № 18 по вул.Грушевського в с.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що 19.09.1992 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу з [PERSON] вона має двох дітей [PERSON], [INFO], який на даний момент має свою сімю та проживає окремо, та [PERSON], [INFO], який є дитиною-інвалідом. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.04.2012 року шлюб між ними розірвано, дітей залишено на виховання їй. В звязку з тим, що дитина хвора і потребує постійного догляду, працевлаштуватись вона не має можливості. Відповідач сплачує аліменти нерегулярно, участі в додаткових витратах (реабілітація, теплий одяг, взуття,ліки) не бере. Будинок, в якому вона проживає з дитиною за документами є власністю [PERSON], але придбаний був на кошти від продажу квартири в м.Іллічівськ по вул.Г.Сталінграду, 14, яку вони купували в рівних частках кожний. З огляду на викладене, з посиланням на ст.ст.70, 71 СК України позивач вважає, що вищезазначений житловий будинок має бути поділений між подружжям відповідно до заявлених нею позовних вимог. Позивач та її представник в судовому засіданні позов в уточненій редакції підтримали та просять суд його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вибачається із матеріалів справи та підтверджується письмовими доказами по справі, 19.09.1992 року між сторонами був зареєстрований шлюб.. Від шлюбу з [PERSON] позивач має двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який є дитиною-інвалідом. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.04.2012 року шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено на виховання позивачу. На підставі договору купівлі-продажу № 505 від 08.07.2011 року, під час шлюбу, відповідачем було придбано житловий будинок № 18 по вул.Грушевського в с.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області. Відповідно до положень ст.60, ч.1 ст.70 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Частиною 3 ст.70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно з ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Як зазначено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 Сімейного кодексу України, ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. З урахуванням викладеного та з урахуванням визнання представником відповідача позову у повному обсязі, того, що будинок був придбаний під час шлюбу, наявності на утриманні позивача неповнолітньої дитини інваліда, а також того, що аліменти за період з 01.06.2014 року по 31.12.2014 року відповідачем не сплачувались, що підтверджується довідкою ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області № 03-661 від 27.01.2015 року, суд вважає, що наявні усі правові підстави для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Outcome: approved