Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

08 вересня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на їх доньку - [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття та про визначення місця проживання дитини. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року вимоги позовної заяви роз'єднано в самостійні провадження. Свої вимоги про стягнення аліментів позивач мотивує тим, що їх шлюб з відповідачем зареєстрований 21 листопада 2009 року. Спільне життя з відповідачем не склалось. [PERSON] проживає окремо, участі в утриманні дитини не бере. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що не оспорює право позивача на отримання аліментів на утримання дитини, але він не згоден з розміром аліментів, які просить стягнути позивач. Погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Зазначив, що приймає участь у вихованні та утриманні дитини та перераховує позивачу кошти. Зараз підприємство, де він працює перебуває в стадії реорганізації та можливо буде ліквідоване, тому йому невідомо чи буде у нього робота. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 21 листопада 2009 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб, виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві 27 січня 2015 року (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 22 січня 2015 року (а.с. 11). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні представник позивача посилався на те, що відповідач участь в утриманні дитини приймає періодично, матеріальної допомоги постійно не надає. Останній раз кошти надавались ним у серпні 2015 року. Позивач не взмозі самостійно повністю утримувати дитину. Законом визначено, що відповідач як батько дитини зобов'язаний її утримувати до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем. Відповідача не заперечує проти стягнення аліментів, проте оспорює їх розмір та погоджується сплачувати 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на те, що, відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на їх неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує матеріальний стан позивача та відповідача, наявність на утриманні позивача дитини та те, що вона не взмозі самостійно повноцінно її утримувати. Заявлений позивачем розмір аліментів (1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця) відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей. Суд вважає, що посилання відповідача на те, що він періодично надає кошти на утримання дитини та на те, що підприємство, де він працює перебуває в стадії реорганізації та можливо буде ліквідоване, тому йому невідомо чи буде у нього робота, не є підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved