Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

08 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 24 лютого 2015 року. Від подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю проживали до березня 2017 року. Сім'я фактично розпалась, основою розпаду сім'ї стало те, що сторони не зійшлись характерами, між ними втрачено порозуміння, різні погляди на життя. Вказані обставини призвели до втрати почуттів, поваги та любові між ними. Позивачка вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечить її інтересам та інтересам дитини, тому вона звернулась до суду з даним позовом і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надавши письмову заяву про те, що позов підтримує, просила розглянути справу без її участі та позов задовольнити, залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, передав до суду заяву, в якій просив справу заслухати в його відсутність, позов визнає і на розірвання шлюбу згоден. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 лютого 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, про що складено відповідний актовий запис за № 25. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 5). Від подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 6). Як вбачається з позовної заяви, причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони не зійшлись характерами, між ними втрачено порозуміння, різні погляди на життя. Суд зазначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а, як встановлено при дослідженні матеріалів справи та заяв сторін, вони не мають наміру зберегти шлюб. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, подальше спільне проживання неможливе, так як суперечить інтересам сторін та дитини, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв'язку з наявністю заяви позивачки, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved