Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

09 вересня 2015 року позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. З позовної заяви вбачається, що 22.08.2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та відповідачем був укладений договір про іпотечний кредит № 239, згідно з умовами якого Банк зобовязався надати відповідачу кредит у сумі 200\~000,00 грн., а відповідач зобовязалася повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», який є правонаступником Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку, та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» був укладений договір відступлення прав вимоги, за яким [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» зобовязалося передати грошові кошти в розпорядження Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобовязалось відступити права грошової вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься у додатку № 1 до даного договору. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору станом на 07.01.2015 року утворилася за кредитним договором заборгованість за кредитом у сумі 74\~624,49 грн., по відсотках у сумі 2\~512,16 грн., по комісії у сумі 298,50 грн., по пені у сумі 2\~305,16 грн. Оскільки відповідачем жодних заходів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитним договором, не здійснено, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 79\~740,31 грн., а також судовий збір, сплачений при подачі позову до суду, у сумі 797,40 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, проте подав до суду заяву, за змістом якої просив розглядати справу без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, проте надаючи пояснення у судових засіданнях, пояснила, що заборгованість за укладеним кредитним договором сплачена у повному обсязі, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, які приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 22 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, Банком, та [PERSON], Позичальником, був укладений договір про іпотечний кредит № 239, згідно з умовами якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 200\~000,00 грн. зі сплатою комісійної винагороди за управління кредитними коштами у розмірі 0,2 % від кредитної заборгованості щомісячно, процентна ставка становить 20,00 %, кінцевий термін повернення кредиту та відсотків не пізніше 07 серпня 2018 року, а відповідач зобовязалася повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, встановлених кредитним договором та додатком № 1 Графіком погашення кредиту (а.с. 6-11, 15-16). 23 березня 2009 року укладений договір про внесення змін № 2 до договору про іпотечний кредит № 239 від 22.08.2008 року (а.с. 12-14). При цьому відповідач була ознайомлена з умовами зазначеного кредитного договору, а також із порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту і сплати процентів за його користування, що підтверджується її особистим підписом у договорі та додатках до цього договору. 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», первісним кредитором, та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», новим кредитором, був укладений договір відступлення прав вимоги, за яким [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» зобовязалося передати грошові кошти в розпорядження Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобовязалось відступити права грошової вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься у додатку № 1 до даного договору. За умовами зазначеного договору всі права та обов'язки за кредитним договором, укладеним між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] перейшли до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (а.с. 18-28, 38-39). [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» зареєстровано фінансовою установою Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг (а.с. 30-34, 36). 31 липня 2015 року відповідачу було надіслано повідомлення про те, що між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 17 грудня 2012 року був укладений договір відступлення прав вимоги, а також у цьому листі [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» просило сплатити заборгованість за укладеним кредитним договором № 239 від 22.08.2008 року на загальну суму 79\~740,31 грн. (а.с. 40-41). Позивачем станом на 07.01.2015 року проведений розрахунок заборгованості за договором, відповідно до якого розмір заборгованості за кредитом - 74\~624,49 грн., по відсотках 2\~512,16 грн., по комісії - 298,50 грн., по пені - 2\~305,16 грн. (а.с. 39). Належних та допустимих доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним договором про іпотечний кредит, відповідачем суду не представлено. Відповідачем на рахунок позивача сплачена заборгованість за укладеним договором на загальну суму 79\~750,00 грн.: 24 листопада 2015 року 40\~000,00 грн., 01 лютого 2016 року 38\~000,00 грн., 24 лютого 2016 року 1\~750,00 грн. (а.с. 82-83, 91). Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 Цивільного кодексу України,\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Згідно ч. 1\~ст. 1078 Цивільного кодексу України,\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). На підставі\~ст. 1080 Цивільного кодексу України\~договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. У відповідності з ч. 1 ст. 1084 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Згідно\~ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з ч. 1\~ст. 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.\~\~ Статтями\~55 та 124 Конституції України\~передбачено захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлено юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими, не забороненими законом, засобами. Таким чином позивач, набувши на підставі договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року право вимоги за договором про іпотечний кредит № 239 від 22 серпня 2008 року, обґрунтовано скористався вказаним правом, звернувшись до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості. Ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання, або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідачем сплачена заборгованість за укладеним договором у повному обсязі, тому підстави для стягнення заборгованості відсутні, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що відповідач [PERSON] сплатила заборгованість у повному обсязі під час розгляду справи, тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у сумі 797,40 грн. (а.с. 1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 526, 549, 550, 610, 611, 612, 1046, 1047, 1049, 1050, 1077, 1078, 1080, 1084 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed