Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

08 серпня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач в позовній заяві просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання позивача щомісячно у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача до досягнення донькою [PERSON], [INFO] трьох років. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона не проживає разом з відповідачем, спільного господарства не ведуть. Діти проживають разом з позивачкою і знаходяться на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач в свою чергу не надає матеріальну допомогу на утримання спільних дітей, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Крім того, позивач просила стягнути аліменти на її утримання, оскільки з нею проживає дитина. В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду з заявою про слухання справи в її відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність, зазначив в заяві, що проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дітей він не заперечує, щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання аліментів на утримання дружини заперечує, оскільки не має матеріальної можливості сплачувати аліменти. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Врахувавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 12.06.2009 року. Від шлюбу в них народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як зазначається в свідоцтвах про народження дітей, батьками зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. На момент вирішення даного позову шлюб між сторонами ще не розірвано. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі. У відповідності з ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Як установлено в судовому засіданні, діти проживають з позивачем та потребують допомоги на їх утримання. Так як відповідач на даний час участі в утриманні дітей не приймає (докази на підтвердження протилежного суду надані не були), кошти на їх утримання щомісячно не надає, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття в примусовому порядку в частці від його доходу, оскільки він має постійне місце роботи. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що діти знаходяться на утриманні позивачки, матеріальний стан відповідача, враховуючи засади розумності та справедливості та визначає аліменти в розмірі 1/3 частини доходу відповідача щомісячно на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до досягнення ними повноліття. Крім того, позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання до досягнення меншою дитиною трирічного віку, проте слід зазначити, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного (ч.1 ст.75 СК України). Частина 2 статті 84 СК України визначає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України). В судовому засіданні встановлено, що відповідач на даний час працює верстатником деревообробних верстатів та отримує заробітну плату в розмірі 1 450,00 грн. В письмовій заяві суду відповідач повідомив, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини. Позивач в судове засідання не з'явилась, суду не надала доказів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини. На підставі викладеного,

Outcome: partial