Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11 грудня 2011 року між ним та [PERSON] Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис №949. Спільних дітей від шлюбу вони не мають. На початку вересня 2014 року вони припинили шлюбні відносини, перестали спілкуватись і разом не проживають. Шлюбні відносини припинені через розбіжності у поглядах на ведення спільного господарства, інших питань, які суттєво впливають на можливість проживати разом. Примирення між ними неможливе. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач у наданому суду письмовому клопотанні просив справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Від відповідача до початку судового засідання надійшла заява, згідно якої вона позовні вимоги визнала у повному обсязі, також просила суд розглянути справу за її відсутності. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого повторно 18.08.2016 року серії [NUMBER], 17 грудня 2011 року між позивачем та відповідачем Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області був зареєстрований шлюб, про що зроблений актовий запис №949 (а.с.14). Від шлюбу сторони дітей не мають. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є наявність розбіжностей у поглядах на ведення спільного господарства. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з початку вересня 2014 року. Разом сторони не проживають, не спілкуються, спільне господарство між ними не ведеться. Відповідно до ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя вважає, що збереження шлюбу в подальшому суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Спір щодо спільного майна подружжя в рамках цієї справи заявлений не був. Відповідно до ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок, що підтверджується квитанцією №0.0.593391832.1 від 01.08.2016 року. Однак, як було встановлено судом, останні обидва є винними у розпаді їх сім'ї, а тому судовий збір повинен бути розподілений на двох. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 275 гривень 60 копійок. На підставі ст.104,105, 110, 112,114 ,115 СК України,

Outcome: approved