Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

08 травня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з останнього на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 9\~992,40 грн. та моральну шкоду у розмірі 400\~000 грн., а всього на загальну суму 409\~992,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], 15.06.2009, приблизно о 14.30 год., перебуваючи поблизу магазину Автонова, розташованого по пр. Миру,151/22 у м.Чернігові, у ході сварки, яка почалась на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно завдав удар кулаком правої руки в область обличчя [PERSON], після чого завдав їй більше пяти ударів руками та ногами в область спини та голови, чим спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді синця і садна на спинці носа та синця на нижній повіці правого ока, які, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Ухвалою суду від 03.12.2015 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, залишені без розгляду. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач та його представник позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 08 грудня 2014 року, укримінальній справі № 750/6402/14 (провадження № 1-кп/751/210/14) [PERSON]визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України [PERSON] звільнений від призначеного покарання за ч.1 ст.125 КК України у звязку із закінченням строків давності(а.с. 3-10). Зі змісту вироку вбачається, що [PERSON], 15.06.2009, приблизно о 14.30 год., перебуваючи поблизу магазину Автонова, розташованого по пр. Миру,151/22 у м.Чернігові, у ході сварки, яка почалась на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно завдав удар кулаком правої руки в область обличчя [PERSON], після чого завдав їй більше пяти ударів руками та ногами в область спини та голови, чим спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді синця і садна на спинці носа та синця на нижній повіці правого ока, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №501/12 від 16.01.2014, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень(а.с. 3). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За визначенням ч. 2 цієї ж статті моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Частини 3 - 5 ст. 23 ЦК України передбачають, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пленум Верховного Суду України у постанові від 31.03.1995 за № 4\~«Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі та гідності, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків, інших цивільних прав. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, ступінь зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В ході судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач зазналафізичних та душевних страждань внаслідок вчиненого відповідачем злочину. Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що вона зазнала душевних страждань через зупинку роботи магазину та зменшення її матеріального достатку, оскільки [PERSON] не виконала вимоги ч. 1 ст. 60 ЦПК України та не надала суду будь-яких доказів на підтвердження ні зупинки роботи магазину, ні причинного звязку цієї події із вчиненим відповідачем злочином. Завдання моральної шкоди іншими злочинами, вчиненими [PERSON] щодо позивача, також не доведено позивачем. Отже, з урахуванням ступеня вини відповідача, обставин, за яких вчинено злочин, тривалості фізичних і моральних страждань позивача та негативних наслідківвід перенесених фізичних, моральних та психоемоційних травм, які настали для позивача у зв'язку із вчиненням по відношенню до неї злочинних дій, засад розумності та справедливості, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. Заява відповідача про застосування до позовних вимог позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки в силу вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України в даному випадку перебіг позовної давності починається не від дня вчинення злочину, а від дня набрання вищевказаним вироком суду законної сили 08.12.2014. Крім того, згідно з п.1 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом.Це положення закону узгоджується з розясненнями п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами і доповненнями). У звязку з частковим задоволення позовних вимог немайнового характеру, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial