Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

07 серпня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь кошти у розмірі 5460грн.07коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. До отримання позивачем цієї квартири у спадщину власником квартири була його мати [PERSON], яка померла 02.03.2011р. З травня 2011 року, після смерті [PERSON] у вищезазначеній квартирі зареєстровані та мешкають відповідач та її неповнолітні діти, де останні мешкають по сьогодні. Позивачу відомо, що відповідач зареєстрована у вищезазначеній квартирі нібито з дозволу померлої [PERSON] Однак, 23.07.2015р. позивач звернувшись до КП «Жилсервіс-1» для отримання довідки по заборгованість по квартплаті та дізнався, що відповідач разом з дітьми були зареєстровані вже після смерті [PERSON] матері позивача на той час власника квартири за адресою: [ADDRESS]. Власниця квартири на той час [PERSON] померла 02.03.2011р., свідоцтво про смерть видане 10.03.2011р., а реєстрація відповідача з дітьми згідно з довідкою ПК «Жилсервіс-1» від 11.03.2011р. Згідно з чинним законодавством ця реєстрація є незаконною. Власник квартири вже померла, а позивач, спадкоємець за законом ще не отримав права власності на цю квартиру. Право власності на ім'я позивача зареєстровано 18.10.2011р. До цього часу ніхто не мав права проводити реєстрацію за даною адресою будь кого, навіть спадкоємця. Як так вийшло позивачу не відомо. Позивач з даним питанням звернувся до паспортистів КП «Жилсервіс-1», але чіткої відповіді не отримав. Так як до сьогодні позивач вважав, що саме померла - мати [PERSON] на той час власниця квартири дозволила відповідачу з дітьми мешкати та бути зареєстрованими у своїй квартирі, то ніколи не заперечував тому факту. Вважав що така була воля померлої, але так як зясувалось, що реєстрація відповідача з дітьми є незаконною позивач разом з даним позовом про стягнення коштів звертається до суду з позовом про визнання відповідача та її дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунути перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні своїм майном шляхом, примусового виселення та зняття з реєстрації. Відповідачі мешкають в квартирі за адресою: [ADDRESS], з травня 2011 року. За комунальні послуги платять нерегулярно. На сьогодні є великі борги за послуги водопостачання, енергопостачання та постачання теплоенергії. Усі борги нараховуються на імя власника квартири - позивача. Деякі комунальні підприємства збираються звертатися до суду з позовом про стягнення боргу з позивача. Також позивач не має змоги оформити субсидію, так як за даною адресою зареєстровано троє осіб та дуже суттєвий момент для відмови у оформленні субсидії, це наявність заборгованості. Згідно закону субсидія може бути нарахована тільки при погашенні усіх заборгованостей. Очевидно, що факт проживання та реєстрації відповідача у квартирі за адресою: [ADDRESS], завдає власникові, а саме позивачу, збитків. Право власника квартири (позивача) цим суттєво порушуються. На сьогодні заборгованість по комунальним платежам згідно довідок, які позивач вже встиг зібрати складає 5460грн.07коп., але це не усі борги які існують на сьогодні по даній квартирі за комунальні послуги. Для погашення заборгованостей по комунальним платежам позивач змушений вимагати їх стягнення у судовому порядку з відповідача, так як саме відповідач усі ці роки разом зі своїми дітьми мешкала та була зареєстрована за даною адресою. Ця заборгованість створилася виключно з вини відповідача, так як остання не своєчасно та нерегулярно сплачувала за послуги надані їй комунальними підприємствами. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, надала до суду письмові заперечення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.09.2011р., що посвідчене державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.9). Витяг про державну реєстрацію прав власності оформлений 18.10.2011р. КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] обласної ради (а.с.8). До отримання [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] у спадщину, власником квартири була його мати [PERSON], що визнано сторонами у справі. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторони у справі та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до свідоцтва про смерть, яке видане відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1760, [PERSON] померла 02 березня 2011р. (а.с.7). Згідно із довідкою КП «Жилсервіс-1» яка видана [PERSON] від 23.07.2015р. в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано три людини, [PERSON] з 11.03.2011р., [PERSON] з 2011р. та [PERSON] з 2011р. (а.с.10). Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як передбачено ч.1 ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Посилання [PERSON] на те, що [PERSON] йому повинна сплатити кошти у сумі 5460грн.07коп. за витрати по оплаті комунальних послуг, є необґрунтованими та безпідставними оскільки, [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [INFO], частково сплачує суми заборгованості по оплаті комунальних послуг, що підтверджуються квитанціями, які додані [PERSON] до письмових заперечень, заборгованість у сумі 5460грн.07коп., яку [PERSON] просить стягнути на свою користь утворилась не перед ним, а перед підприємствами, що надають комунальні послуги. Таким чином, відповідачем не було порушено право позивача і відсутні правові підстави для стягнення зазначеної заборгованості з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідач не є і не була власником квартири за адресою: [ADDRESS], а її власником на цей час є позивач, який зобовязаний утримувати своє майно у відповідності до вимог ст.322 ЦК України. Не може суд взяти до уваги і наполягання позивача на позові, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджуються. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що цивільний позов не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованим. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed