Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

10.05.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просив стягнути довічно аліменти на утримання непрацездатного батька на його користь з відповідачів [PERSON]М та [PERSON], в розмірі по 1590 гривень з кожного, щомісячно, починаючи з дати подання позову. Позовні вимоги мотивує тим, що він у шлюбі не перебуває, є пенсіонером, непрацездатним, лежачим хворим, позбавленим можливості пересуватися, потребує постійного догляду, не має власного житла, у нього відсутнє рухоме та нерухоме майно, єдиним його джерелом доходу є пенсія в розмірі 1426,79 грн. Зазначив, що для забезпечення життєдіяльності, підтримання стану здоровя, звернувся до Бориспільського районного Територіального центру соціального обслуговування з проханням прийняти його на утримання як одинокого, непрацездатного, лежачого хворого, та попередньо отримав погодження про прийняття за умови сплати вартості перебування в розмірі 6000 грн. на місяць. [PERSON], третя особа у справі, який є його сином, погодився надавати йому допомогу на утримання, про що складено відповідний договір, проте сплачувати всю необхідну суму не взмозі. Враховуючи зазначене, він потребує сторонньої допомоги, яку вважає необхідно стягувати пропорційно з інших дітей, відповідачів у справі. Також зазначив, що відповідачі є його дітьми, добровільно допомоги не надають, проживають у власних приватних будинках. Звернув увагу суду, що дітям, відповідачам у справі, передав у власність квартиру у м. Києві, яку вони здають і отримують додатковий дохід. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, а також підтвердила викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити, зазначає, що відповідачами не наведено та не доведено обставин, які б звільняли їх від обовязку утримувати непрацездатного батька. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. посилаючись на те, що не працює, не має доходів, щоб утримувати батька. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що їх з братом ростила та утримувала їх матір, а батько з ними не жив, про них не піклувався. Вона має проблеми із здоровям, дочка її продовжує лікуватися після травми, отриманої в ДТП, а також вона допомагає своєму брату, який не працює. Вона буде платить аліменти, якщо позивач доведе, що надавав кошти на їх утримання. Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши їх повноваження, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі: [PERSON], [INFO], [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON], [INFO], та третя особа [PERSON], [INFO], є дітьми позивача [PERSON], що визнано сторонами та підтверджується відповідними свідоцтва про народження та довідкою Бориспільського міськрайонного відділу державної РАЦС ГТ УЮ Київської області № 1480/0101-36 від 12.05.2016 (а.с. 5, 16,17). Позивач [PERSON], є особою похилого непрацездатного віку, пенсіонером, що підтверджується даними його паспорта (а.с.6). Згідно з довідкою, виданою Бориспільським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області № 416/02 від 15.03.2017, позивач отримує пенсію розмір якої з\~ грудня 2016 року становить 1465 гривень 79 копійок\~\~(а.с.13). Крім того, згідно: виписки з медичної карти хворого № 453 від 19 серпня 2013 року, виписки з історії хвороби № 5359 від 16.05.2013-29.05.2013 р., довідкою, виданою сімейним лікарем від 07.05.2014 р., позивач [PERSON] неодноразово лікувався у зв'язку з тяжкими захворюваннями головного мозку та іншими захворюваннями, самостійно рухатися не спроможний (а.с. 7-12). Як встановлено судом під час розгляду справи, позивач хворіє, є лежачим хворим та потребує стороннього догляду, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, щомісяця потребує витрачання коштів на придбання ліків, а також на утримання в центрі соціального обслуговування (а.с.14). Нормами частини першої статті 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Обовязок повнолітніх дітей піклуватися про своїх батьків також передбачений ст.51 Конституції України. Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків (ст.205 СК України). Так, згідно договору довічного утримання(догляду), укладеного 10 серпня 2017 року між позивачем, [PERSON], та третьою особою, [PERSON]М.(сином позивача), останній взяв на себе матеріальне забезпечення з утримання(догляду), яке щомісячно має надаватися [PERSON] в сумі 1590 гривень за їх взаємною згодою (а.с.39). При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обовязок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов : непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом першої, другої чи третьої групи. Звільнення від обовязку утримувати матір, батька та обовязку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обовязків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України. Посилання позивача, що відповідачі мають у своїй власності квартиру № 169 у м. Києві по вул. Березняківській, 38, яку здають в найм та мають додатковий дохід, суд не бере до уваги, поскільки не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Так, з листа КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14-10007(И-2017) від 21.08.2017 вбачається, що 1/3 частини квартири [ADDRESS] на праві власності дійсно була зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською райдержадміністрацією 10.04.2002 р. Вказане майно було відчужене ним 30.07.2002 р. За [PERSON] та [PERSON] зазначена квартира на праві власності не реєструвалася.( а.с.49). Оскільки доказів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачу чи доказів ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов'язків суду не надано, тому суд приходить до висновку, що відповідачі в силу вищенаведених вимог закону зобовязані, та в силу свого працездатного віку мають можливість надавати матеріальну допомогу, приймати участь в утриманні свого непрацездатного батька і є всі підстави для стягнення з них аліментів на утримання батька. Водночас, враховуючи розмір пенсії позивача, яка на березень 2017 року становила 1465грн.,79коп., враховуючи ту обставину, що третя особа [PERSON] погодився в добровільному порядку надавати утримання батькові в сумі 1590 грн. щомісячно, а також, враховуючи, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет України» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить 1312 гривень, суд прийшов до висновку, що з метою належного утримання позивача та задоволення його потреб як непрацездатної особи, що потребує стороннього догляду, слід визначити розмір належних з відповідачів аліментів в твердій сумі в розмірі по 450 гривень з кожного, що є співмірним з 1/3 часткою від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Суд також вважає, що такий розмір аліментів є найбільш оптимальним та не поставить відповідачів у скрутне матеріальне становище.\~\~\~ Відповідно до положень ст. 191 СК України стягнення аліментів слід розпочати з дня звернення з позовом до суду, тобто з 10.05.2017 та продовжувати довічно. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір по 320 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial