Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

09 вересня 2021 року Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до відповідачів, в якому просить: - стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2017 до 31.07.2021 у сумі 17764 грн. 61 коп.; - стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.10.2017 до 31.07.2021 у сумі 2513 грн. 99 коп.; - стягнути з [PERSON] ,\~ [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2017 до 31.07.2021 по 10864 грн. 01 коп. з кожного; Обґрунтовано позов тим, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надавалися позивачем за адресою: [ADDRESS] . Однак, у порушення вимог чинного законодавства відповідачі не здійснювала оплату за надані послуги у повному обсязі в установлений строк, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка ними в добровільному порядку не погашена. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнала частково, а саме в частині стягнення з неї заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.08.2018 по 01.07.2021 в сумі 10061 грн. 95 коп. та заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 2513 грн. 99 коп. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за період, який становить 3 роки та 10 місяців, тобто перевищує встановлений законодавством строк позовної давності терміном у 3 роки, у зв`язку із чим період, за який позивач має право пред`являти вимоги про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення є період з 01.08.2018 по 01.07.2021 і заборгованість за цей період становить 32937 грн. 85 коп. Також відповідач вказує, що оскільки у цей період було сплачено 2752 грн., а тому остаточна сума боргу становить 30185 грн. 85 коп. Крім того, у відзиві зазначено, що квартира [ADDRESS] належить відповідачам на праві спільної часткової власності: [PERSON] 1/2 частина, [PERSON] 1/4 частина та [PERSON] 1/4 частина. Вказана квартира має опалювальну площу 68,1 кв.м. Проте, оскільки не визначено скільки саме квадратних метрів опалювальної площі має в квартирі кожен співвласник, тому борг за теплову енергію має бути розподілений в рівних частинах, а саме по 10061 грн. 95 коп. з кожного. Інші відповідачі в установлений судом строк відзив на позов не подали. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, а саме в частині стягнення з неї на користь позивача заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.08.2018 по 01.07.2021 в сумі 10061 грн. 95 коп. та заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 2513 грн. 99 коп., з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Інші відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для суб`єктів усіх форм власності. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надавалися позивачем за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору, який оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. На підставі частини 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (який діяв на момент виникнення спірних відносин) такий договір є договором приєднання. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.09.2021 право власності на вказану квартиру зареєстровано за: [PERSON] 1/4 частина відповідно до договору дарування від 05.02.2013, [PERSON] 1/4 частина відповідно до договору дарування від 28.09.2012 та [PERSON] 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.11.2018 (а.с. 7-8). 02 липня 2020 року Деснянським районним судом м. Чернігова у справі № 750/5176/20 було видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] на\~користь АТ\~«Облтеплокомуненерго» заборгованість\~за послуги\~з централізованого\~опалення за\~період з\~01.10.2017\~по 31.01.2020\~у сумі\~24010\~грн.\~29\~коп.\~та заборгованість\~за послуги\~з централізованого\~постачання гарячої\~води за\~період з\~01.10.2017\~по 31.01.2020\~у сумі\~2608\~грн.\~15\~коп. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2021 року вказаний судовий наказ скасовано (а.с. 6). Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 4 ст. 319, ст. 322\~ЦК України власність зобов`язує; власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зобов`язальні відносини між сторонами врегульовані законодавством у сфері надання і споживання послуг з опалення, а саме Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та питної води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету\~Міністрів України\~21\~липня 2005\~року №\~630 з наступними змінами та доповненнями. Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 зазначеного Закону, до комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Також, пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (який регулював спірні відносини до вступу в силу Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ) було передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою\~статті 9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначено,\~що споживач\~здійснює оплату\~за спожиті\~житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до\~частин п`ятої,\~шостої статті\~21\~та частин\~п`ятої,\~шостої статті\~22\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»,\~ціною послуги\~з постачання\~теплової енергії\~є тариф\~на теплову\~енергію для\~споживача,\~який визначається\~як сума\~тарифів на\~виробництво,\~транспортування та\~постачання теплової\~енергії. Послуга\~з постачання\~теплової енергії\~надається згідно\~з умовами\~договору,\~що укладається\~з урахуванням\~особливостей,\~визначених цим\~Законом,\~та вимогами\~правил надання\~послуг з\~постачання теплової\~енергії,\~що затверджуються\~Кабінетом Міністрів\~України,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Послуга\~з постачання\~гарячої води\~надається згідно\~з умовами\~договору,\~що укладається\~з урахуванням\~особливостей,\~визначених цим\~Законом,\~та вимогами\~правил надання\~послуг з\~постачання гарячої\~води,\~що затверджуються\~Кабінетом Міністрів\~України,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» також передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно із пунктом 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем надавалися послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у квартиру, власниками якої є відповідачі. Однак, відповідачі свої зобов`язання щодо оплати наданих\~комунальних послуг належним чином не виконували, у зв`язку з чим виникла заборгованість, а саме: за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2017 по 31.07.2021 у розмірі 39492 грн. 62 коп. та за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.10.2017 до 31.07.2021 у розмірі 2513 грн. 99 коп., що підтверджується розрахунками (а.с 9, 10). Також, із розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення вбачається, що відповідно до часток у праві власності заборгованість між відповідачами розподілена наступним чином: [PERSON] - заборгованість за послуги з централізованого опалення - 17764 грн. 61 коп., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води - 2513 грн. 99 коп.; [PERSON] - заборгованість за послуги з централізованого опалення 10864 грн. 01 коп.; [PERSON] - заборгованість за послуги з централізованого опалення 10864 грн. 01 коп. (а.с. 9). Відповідно до додаткових пояснень представника позивача, [PERSON] , як співвласнику Ѕ частини квартири, нарахування за послугу з централізованого опалення та внеску на обслуговування приладу обліку відповідно до частки у праві власності, а саме 43579 грн. 46 коп.+ 46 грн. 56 коп. додано суму пільги в повному обсязі (мінус 1211 грн. 40 коп.), яку отримувала спадкодавець [PERSON] , зменшено на суму перерахунку відповідно до розміру частки у праві власності (170 грн./2) та враховано суму оплати 2752 грн. (згідно оплати здійсненою [PERSON] ). Таким чином, розмір заборгованості відповідача [PERSON] за послугу з централізованого опалення становить 17764 грн. 61 коп. ((43579 грн. 46 коп. + 46 грн. 56 коп.) / 2 + (-1211 грн. 40 коп.) + (-170 грн. / 2) + (-2752 грн.) = 17764 грн. 61 коп.). Споживачам [PERSON] та [PERSON] нарахування за послуги з централізованого опалення та внеску на обслуговування комерційного приладу обліку зменшено на суму перерахунку відповідно до розміру частки (170 грн./4), у зв`язку із чим розмір заборгованості, відповідно до їх часток у праві власності становить по 10864 грн. 01 коп. ((43579 грн. 46 коп. + 46 грн. 56 коп.) / 4 + (-170 грн. / 4) = 10864 грн. 01 коп.). Відповідачами вказані розрахунки не спростовані. Відповідач [PERSON] у відзиві зазначає, що на погашення заборгованості за послуги з централізованого опалення було сплачено 2752 грн., проте, згідно сьомої колонки «Сплачено» розрахунку заборгованості, вказані кошти вже були враховані позивачем (а.с. 9). Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За таких обставин, оскільки відповідачем порушено зобов`язання щодо обов`язкової оплати в установлені строки наданих позивачем послуг, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом . Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За таких обставин, оскільки відповідачами порушено зобов`язання щодо обов`язкової оплати в установлені строки наданих позивачем послуг, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води підлягають задоволенню. При цьому, при стягненні з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення суд враховує, що частиною першою статті 356 Цивільного кодексу України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 360 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Таким чином, оскільки відповідачі, як співвласниками майна, що належить їм на праві спільної часткової власності, зобов`язані утримувати майно, що їм належить відповідно до своєї частки, а тому суд стягує з відповідачів заборгованість за надані послуги з опалення, які надавалися позивачем централізовано, відповідно до частки кожного у праві спільної часткової власності, як це передбачено статтею 360 Цивільного кодексу України. Щодо застосування строків позовної давності, про які заявила у відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя, четверта статті 267 Цивільного кодексу України). Спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачами наданих позивачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Як вже зазначалося, згідно частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, а пунктом 18 Правил № 630 визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. З огляду на те, що між сторонами не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил № 630 термін внесення платежів, а тому з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежам. Слід зазначити, що згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19) подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 Цивільного кодексу України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 Цивільного кодексу України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, висловленого у постановах від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14 і від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15, та від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 216/5756/15-ц, про те, що подання кредитором (зокрема виконавцем послуг) в порядку, передбаченому ЦПК України, заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності. У даному випадку мало місце скасування судового наказу і звернення позивача з позовом про стягнення заборгованості за надані ним послуги. Таким чином, подання позивачем заяви про видачу судового наказу не перервало загальної позовної давності, остання не спливла до тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом не минуло 3 роки. Частиною п`ятою статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи, що судом 02 липня 2020 року було видано судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості, який набрав законної сили та перебував на примусовому виконанні і скасований він лише 07 квітня 2021 року, позивач із заявою про видачу судового наказу звернувся в межах строку позовної давності і мав законне очікування, що судовий наказ буде виконуватися, а також беручи до уваги те, що звернення позивача до суду з позовом з тими самими вимогами до відповідачів до скасування судового наказу відповідно до норм статей 186, 255 ЦПК України унеможливлює розгляд вимог по суті, а тому суд з урахуванням викладеного вважає поважними причини пропущення позивачем позовної давності, у зв`язку з чим порушене право позивача підлягає захисту, а вимоги задоволенню. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved