Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

07 жовтня 2021 року Кредитна спілка «Харківська Каса Взаємодопомоги» (далі КС «ХКВ») звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунутвання позову позивач зазначив, що 09.10.2019 між КС «ХКВ» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 238/12, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 11000,00 гривень. Відповідно до графіку наведеного в додатку до кредитного договору відповідач зобов`язався сплатити кредит до 09.10.2021. 09.10.2019 в забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором між КС «ХКВ» та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого остання зобов`язалася нести повну солідарну відповідальність за невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором. Свої зобов`язання відповідач [PERSON] не виконує. Станом на 24.09.2021, борг відповідачів перед позивачем за договором складає 6573,06 грн, з яких: 4260,44 грн. заборгованість по кредиту, 2312,62 грн. заборгованість по процентам, 0,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями. Посилаючись на викладене, КС «ХКВ» просила суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором про споживчий кредит № 238/12 від 09.10.2019 у розмірі 6573,06 гривень. Ухвалою від 26.10.2021 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою подав клопотання згідно якого позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомили, відзивів на позовну заяву не подали, заяв або клопотань від них не надходило. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду, викладеної у Постанові від 25.04.2018 по справі № 800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідача «належним». З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що 09.10.2019 між КС «ХКВ» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 238/12, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 11000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені договором (а.с. 4-5). Згідно п. 3.1 Договору плата за користування кредитом становить 69% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіка розрахунків до 09.10.2021 (а.с. 6). 09.10.2019 в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за зазначеним кредитним договором, між КС «ХКВ» та [PERSON] було укладено договір поруки, за умови якого остання зобов`язалася нести повну солідарну відповідальність за невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 238/12 від 09.10.2019 (а.с. 7). Внаслідок порушення договірних зобов`язань у відповідачів виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 24.09.2021 становить 6573,06 грн, з яких: 4260,44 грн. заборгованість по кредиту, 2312,62 грн. заборгованість по процентам, 0,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (а.с. 8, 9). Відповідачу [PERSON] 20.02.2021 направлялось письмова вимога про повернення виниклої заборгованості та дострокового повернення кредитних коштів протягом 7 днів, яке залишилось без виконання (а.с. 12, 13). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи вищезазначене, у зв`язку з невиконанням боржниками умов кредитного договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2270,00 грн. судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідачів на користь позивача вказані судові витрати у сумі по 1135 грн. 00 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved