Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

10.05.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на: земельну ділянку площею 0,741 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № 76 ділянка № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:003:0695; земельну ділянку площею 0,641 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № 26 ділянка № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:001:0880; земельну ділянку площею 0,826 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № 3-4 ділянка № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:001:0756. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вказане майно належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до заповіту від 06.02.2013 року, посвідченого секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Триколич Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 25, [PERSON] заповіла державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 955706 площею 2,208 га, виданий Ізмаїльським районним відділом земельних ресурсів Ізмаїльської РДА від 18.04.2007 року - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності на спадкове майно, відсутній. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав та просить справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка загальною площею 2,208 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 955706, виданого 18.04.2007 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010752100038, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:003:0695, 5122082000:01:001:0880, 5122082000:01:001:0756, що підтверджено довідкою Міськрайонного управління в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 1415/126-19 від 24.06.2019 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 24.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка загальною площею 2,208 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 955706, виданого 18.04.2007 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010752100038, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:003:0695, 5122082000:01:001:0880, 5122082000:01:001:0756. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 06.02.2013 року, посвідченого секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Триколич Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 25, [PERSON] заповіла державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 955706 площею 2,208 га, виданий Ізмаїльським районним відділом земельних ресурсів Ізмаїльської РДА від 18.04.2007 року - [PERSON] , [INFO] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 57811569 від 05.10.2019 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, заповіт [PERSON] від 06.02.2013 року, зареєстрований за № 25, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. № 1477/02-14 від 07.11.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності на спадкове майно, відсутній. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved