Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

09 липня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі\~ ? частини з усіх видів заробітку /доходу/ починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, вказуючи, що 14 червня 2014 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу в них є спільна дитина: [PERSON], [INFO]. З листопада 2017 року відповідач мешкає окремо від родини, не надає допомоги на утримання малолітнього сина. Оскільки відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, тому вона і вимушена звернутися до суду з вказаним вище позовом. Позивач у судове засідання надала заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не сповістив. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 вересня 2018 року, суд перейшов до заочного розгляду справи,\~ що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи,\~ ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2014 року. /л.с. 6/ Від вказаного шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 409476. /л.с. 7/ Позивач у своєму позові зазначає, що з листопада 2017 року відповідач мешкає окремо від родини, не надає допомоги на утримання малолітнього сина, ухиляється від утримання дитини, син повністю знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до довідки про склад сім'ї від 03 липня 2018 року наданої головою ОСББ «Рубін» наданої [PERSON], вона зареєстрована [INFO] А/12 в м. Білгород Дністровському Одеської області, дійсно син [PERSON], [INFO] мешкає біля матері та знаходиться на її утриманні. /л.с. 8/ Відповідно до акту від 03 липня 2018 року, наданого головою ОСББ «Рубін», зі слів сусідів за адресою: м. Білгород Дністровський Одеської області по вул. Словянська, 40 А кв. 12 разом з [PERSON] мешкає та знаходиться на її утриманні син: [PERSON], [INFO]. /л.с. 9/ Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що\~ ст. 180 СК України\~ покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В звязку з обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved