Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

09\~листопада 2020\~року МКП\~«Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося\~до суду\~з позовом\~до відповідача\~про стягнення\~заборгованості за\~послуги по\~теплопостачанню в\~сумі \~26\~866\~грн 74\~коп.\~за період\~ з\~1\~листопада 2016\~року по\~31\~липня 2020\~року.\~На обґрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначив,\~що [PERSON] \~є споживачем\~послуг,\~які надаються\~за адресою\~ [ADDRESS] , площею 49,9\~кв.м.та не здійснює оплату за комунальні послуги в повному обсязі. До суду відповідачем було надано відзив на позов, в якому він заперечив, щодо задоволення вимог МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» посилаючись на те, що з 6 травня 2018 року [PERSON] є єдиним власником квартири [ADDRESS] . Договір про надання послуг було укладено між позивачем та [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку із чим за період з 1 листопада 2016 року по 06 травня 2018 року вимога про сплату заборгованості із [PERSON] є безпідставною. Крім цього на думку відповідача невірно здійснено розрахунок заборгованості за постачання теплової енергії, оскільки будинок обладнано засобом обліку теплової енергії. Також відповідач просив застосувати строки по позовної давності до вимог МКП «Хмельницьктеплокомуненерго». Представник позивача в судовому засіданні вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечив, з підстав наведених у відзиві. Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 грудня 1996 року виданого відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому належало на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. В квітні 2006 року між МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з теплопостачання. 4 грудня 2008 року між МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» та [PERSON] було укладено угоду про доповнення договору про надання послуг з теплопостачання. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією відповідного свідоцтва серії [NUMBER] . Після її смерті за заявою [PERSON] 11 червня 2018 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. було заведено спадкову справу №22-2018 та 16 листопада 2018 року видано відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадину за [PERSON] було зареєстровано 05 червня 2019 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 травня 2021 року. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, Правил надання послуги зх. постачання теплової енергії, затверджених постановою КМ України №830 від 21 серпня 2019 року платежі за послуги з теплопостачання вносяться власниками квартир, наймачами, орендаторами щомісячно. В силу ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Ст.24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання; забезпечення безперешкодного доступу до власного теплового обладнання, вузлів обліку представникам теплогенеруючої чи теплопостачальної організації, за умови пред`явлення відповідного посвідчення при виконанні службових обов`язків. Згідно ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі Закон 2189-VIII), який набрав чинності 10 грудня 2017 року індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. П.2 ч.1 ст.5 Закону 2189-VIII визначено, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ч.2 ст.9 Закону 2189-VIII дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Ч.4\~ст.9 Закону 2189-VIII визначено, що споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.12 Закону 2189-VIII надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Згідно п.13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМ України від 21 серпня 2019 року №830 надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статті 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги. П.34 цих Правил визначено, що споживач вносить щомісяця протягом року плату за абонентське обслуговування та плату за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг укладеного із відповідачем не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Саме така позиція визначена постановою Верховного суду у справі №638/11034/15-ц від 10 грудня 2018 року. Згідно ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.268 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач розрахунковий період, за який було нараховано заборгованість за надані послуги визначив з 1 листопада 2016 року по 31 липня 2020 року, із позовом до суду звернувся 4 листопада 2020 року, про що свідчить відбиток на поштовому конверті, що було направлено до суду, а тому заборгованість може бути стягнута за період з 4 листопада 2017 року по 31 липня 2020 року. Враховуючи, що квартира, в якій позивачем надавалися послуги належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, в період з 4 листопада 2017 року по 05 травня 2018 року заборгованість мала бути стягнута пропорційно до часток співвласників тобто по Ѕ. Розмір заборгованості за вказаний період, зокрема з листопада 2017 року по квітень 2018 року становить 5\~915 грн 61 коп., з яких за листопад 2017 року 841 грн 75 коп. = 935 грн 28 коп. (розмір оплати за листопад)/30 днів х 27 днів, за грудень 1049 грн 45 коп., за січень 2018 року 1141 грн 05 коп., за лютий 2018 року 1182 грн 14 коп., за березень 2018 року 1300 грн 80 коп., за квітень 400 грн 42 коп. Оскільки співвласник зобов`язаний утримувати належне йому майно та нести відповідальність перед 3 особами, за зобов`язаннями пов`язаними із спільним майном, сплачувати обов`язкові платежі, суд приходить до висновку, що за вказаний період з [PERSON] слід стягнути половину понесених витрат в сумі 2\~957 грн 80 коп. Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином суд приходить до висновку що з 6 травня 2018 року і по 31 липня 2020 року обов`язок із сплати наданих житлово-комунальних послуг покладається виключно на відповідача [PERSON] . Заборгованість за вказаний період становить 13\~487 грн 87 коп., згідно наданої довідки про заборгованість від 26 жовтня 2020 року. Згідно ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч.2,3,4 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Дослідивши матеріали спадкової справи судом встановлено, що кредитор вимоги до [PERSON] як спадкоємця померлого боржника у визначений строк не пред`являв, у зв`язку із чим в період з 4 листопада 2017 року по 05 травня 2018 року підстав для покладення на відповідача обов`язку сплати частини заборгованості за померлу [PERSON] судом не вбачається. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» слід стягнути заборгованість в сумі 16\~445 грн 67 коп. = 13\~487 грн 87 коп + 2\~957 грн 80 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі становлять 2 101 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог. Так позов задоволено на суму 16\~445 грн 67 коп., що становить 61,21% від ціни позову 26\~886 грн 74 коп., тому судові витрати, що підлягають стягненню з відповідача становлять 1\~286 грн 63 коп. = 2\~102 грн х 61,21%/100% З урахуванням викладеного,

Outcome: partial