Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

08.04.2014 року ПАТ «Комерційний Банк «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON], який в ході розгляду справи уточнив, пославшись на те, що 03.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є позивач та [PERSON], укладено кредитний договір № 05/12/2007/840-К/1139, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 153 169,99 (сто п'ятдесят три тисячі сто шістдесят дев'ять) доларів 99 центів на проведення розрахунків щодо придбання у власність двох земельних ділянок, розташованих на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, зі строком користування кредитними коштами до 02.12.2032 року, які позичальник зобов'язався повернути, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,49 % річних в порядку, на умовах і строки, визначених цим договором. В якості забезпечення своєчасного виконання зобов'язань по кредитному договору між ВАТ комерційний банк «Надра» та [PERSON], укладено іпотечні договори від 03.12.2007 року, згідно умов яких банку передано в іпотеку земельна ділянка площею 0,10 га, розташована на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер - 5122786400:01:001:0920 та земельна ділянка площею 0,10 га, розташована на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер - 5122786400:01:001:0921, що належить відповідачу на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок, посвідченених 03.12.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстровим № 3287 та № 3288. За домовленістю сторін заставна вартість кожної земельної ділянки складає 424 420,00 (чотириста двадцять чотири тисячі чотириста двадцять) гривень. Відповідач [PERSON] отримавши грошові кошти, умови кредитного договору щодо повернення щомісячно суми мінімально необхідного платежу не виконує, в наслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 27.02.2014 року складає у розмірі 278 212,71 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 648 000,75 гривень. Крім того, відповідач не отримав на своє ім'я державних актів на вище зазначені земельні ділянки, тим самим порушив умови іпотечних договорів. У зв'язку з тим, що [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, а також порушив умови іпотечних договорів від 02.12.2007 року, банком на його адресу, направлялась письмова іпотечна вимога про погашення заборгованості в розмірі 278 212,71 доларів США та передачу предмета іпотеки в оперативне управління в порядку передбаченому ст. 34 Закону України «Про іпотеку», однак дотепер ця вимога залишилася без задоволення. На підставі того, що відповідач не реагує на вимоги банку щодо дострокового погашення заборгованості по кредитному договору і не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та з урахуванням уточнень просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання банку права на укладення договору купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем на умовах та в порядку визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною, яка визначається згідно умов іпотечних договорів від 03.12.2007 року або за будь-якою іншою ціною, отримані кошти від реалізації предмету іпотеки направити на погашення заборгованості за кредитним договором, а також надати позивачу повноваження щодо проведення всіх необхідних юридичних дій, пов'язаних з оформленням та реєстрацією за [PERSON] права власності на вище вказані земельні ділянки. В судове засідання представник позивача Петровець А.В. не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю /а. с. 62/, в якій зазначила, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі і просить розглянути справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Судом установлено, що 03.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» та [PERSON], укладено кредитний договір № 05/12/2007/840-К/1139, згідно умов якого банк надав відповідачку у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 153 169,99 (сто п'ятдесят три тисячі сто шістдесят дев'ять) доларів США 99 центів на проведення розрахунків по двом договорам купівлі-продажу від 03.12.2007 року, згідно умов яких [PERSON] придбав у власність земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер - 5122786400:01:001:0920 та земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер - 5122786400:01:001:0921, та зобов'язався повернути отримані кошти до 02.12.2032 року, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,49 (дванадцять цілих сорок дев'ять сотих) % річних, а також виконати інші зобов'язання визначені цим договором /а. с. 13, 15-19/. Банк свої зобов'язання за кредитним договором щодо видачі кредиту у сумі 153 169,99 доларів США, виконав у повному обсязі, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № NL-41 від 03.12.2007 року /а. с. 32/. Згідно підпунктів 3.3.1., 3.3.2. та 3.3.3. пункту 3 вище зазначеного кредитного договору [PERSON] зобов'язаний щомісячно до 03 числа кожного поточного місяця повертати кредит та сплачувати банку відсотки безготівковим переказуванням або внесенням готівкових коштів, шляхом сплати мінімально необхідного платежу у валюті кредиту в розмірі 1700,00 (одна тисяча сімсот) доларів США на поточний рахунок VISA № 79021244. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610 і 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В порушення вищезазначених умов кредитного договору, щодо сплати мінімально необхідного платежу [PERSON] починаючи з грудня 2009 року своїх зобов`язань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом не виконує, у зв'язку з чим станом на 27.02.2014 року в нього виникла прострочена заборгованість за кредитом, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить, - 278 212,71 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно - 2 648 000,75 гривень, із яких заборгованість по тілу кредиту - 150 248,90 доларів США, що еквівалентно - 1 430 054,01 гривень; заборгованість по відсоткам - 99 575,19 доларів США, що еквівалентно - 947 746,70 гривень; пеня за прострочення сплати кредиту - 13 071,62 доларів США, що еквівалентно - 124 414,37 гривень; штраф за порушення виконання умов договору - 15 317,00 доларів США, що еквівалентно - 145 785,67 гривень /а. с. 14/. Підпунктами 2.1. та 2.2. пункту 2 кредитного договору зазначено, що в якості забезпечення виконання позичальником свої зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з банком договір іпотеки земельних ділянок. Умови передачі майна в іпотеку, звернення стягнення на майно, що обтяжене іпотекою, викладені у договорах іпотеки, що укладаються між банком і позичальником та посвідчується нотаріально. 03.12.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], посвідчено два іпотечних договори, за реєстровим № 3291 та № 3292, відповідно до яких банку передано в іпотеку дві земельні ділянки з кадастровими номерами - 5122786400:01:001:0920 та 5122786400:01:001:0921, розташованих на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області і які стануть власністю [PERSON] у майбутньому після отримання ним державних актів на право власності на ці земельні ділянки /а. с. 20-22, 24-27/. Підпунктом 1.2. пункту 1 іпотечних договорів визначено, що заставна вартість кожної земельної ділянки складає 424 420,00 (чотириста двадцять чотири тисячі чотириста двадцять) гривень. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а вразі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Згідно підпункту 4.3.5. пункту 4.3. кредитного договору [PERSON] зобов'язаний достроково у випадках визначених в даному договорі, а також у договорах, згідно з якими позичальник передає в забезпечення виконання зобов'язань певне майно, протягом семи календарних днів з дня отримання вимоги банку про дострокове повне виконання зобов'язань по цьому договору, виконати зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, інших платежів, передбачених цим договором та можливих штрафних санкцій. 28.03.2014 року позивач відповідно до положень кредитного договору, направив на адресу [PERSON] письмову іпотечну вимогу за № 1707 про погашення заборгованості за кредитним договором, однак на сьогоднішній день цю вимогу відповідач не виконав /а. с. 33, 34/. Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно підпункту 5.1. пункту 5 іпотечних договорів від 03.12.2007 року закріплено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частини, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотекодержателю за цим договором. Підпунктом 5.3. пункту 5 договорів іпотеки зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі рішення суду, а також права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Згідно підпунктом 5.4. пункту 5 іпотечних договорів іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п. 5.3. цього договору. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 1 статті 125 Земельного кодексу України, що була чинна на момент укладення договорів купівлі продажу земельних ділянок та іпотечних договорів від 03.12.2014 року передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Відповідно до частини 1 статті 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно листа Управління Держземагенства України у Комінтернівському районі Одеської області від 08.09.2014 року, а також копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 651520, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за № 010752401022 та копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 651519, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за № 010752401021, убачається, що власником земельних ділянок, розташованих на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастрові номера: 5122786400:01:001:0920 та 5122786400:01:001:0921, значиться [PERSON] /а. с. 53, 54, 55/. Згідно статті 126 Земельного кодексу України в редакції від 05.01.2013 року право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Станом на 04.06.2014 року відомості в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за [PERSON] права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: 5122786400:01:001:0920 та 5122786400:01:001:0921, розташовані на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району відсутні /а. с. 39, 40/. Отже, як убачається із матеріалів справи [PERSON] своїх зобов'язань щодо отримання державних актів на предмети іпотеки не виконав Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання по кредитному договору № 05/12/2007/840-К/1139 від 03.12.2007 року та згідно іпотечних договорів від 03.12.2007 року, не оформив на своє ім'я державний акт на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: 5122786400:01:001:0920 та 5122786400:01:001:0921, жодних дій з реєстрації права власності на предмет іпотеки на теперішній час не вчинив, що ускладнює ПАТ «Комерційний Банк «Надра» реалізувати свої права як іпотекодержателя, які визначені в іпотечних договорах, суд прийшов до висновку, що пред'явлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та договірних відносинах між сторонами і підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення № 139433396 від 03.12.2014 року, позивач сплатив судовий збір у розмірі 3654,00 гривень /а. с. 1 а/. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved