Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

08 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому просив визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . 06 червня між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] та її доньку - [PERSON] , з дозволу позивача, як членів сім`ї, було зареєстровано у вказаній квартирі, що належить [PERSON] . В листопаді 2018 року позивачу стало відомо, що в належній йому квартирі відповідач - [PERSON] , без дозволу позивача, зареєструвала свого малолітнього сина - [PERSON] , [INFO]. Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. З серпня 2018 року відповідачі за місцем реєстрації не проживають, не з`являються, в квартирі відсутні їхні речі. Позивач змушений сплачувати за відповідачів комунальні послуги, відповідно до кількості зареєстрованих в квартирі осіб. Відповідачі більше року без поважних причин відсутні у належній позивачу квартирі, а тому втратили право користування вказаним житлом, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2019 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2020 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про залишення без розгляду позову в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] - залишено без розгляду; виключено зі складу учасників справи Службу у справах дітей Черкаської міської ради; задоволено клопотання представника позивача про залишення без розгляду клопотання від 19 березня 2020 року про витребування доказів у Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); задоволено усні клопотання представника позивача та залишено без розгляду клопотання останнього від 19 березня 2020 року про залучення в якості третьої особи та виклик у судове засідання батька [PERSON] - [PERSON] та про витребування доказів у Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ). Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Посипайко А.І. у судове засідання не з`явилися, остання звернулася до суду з заявою, в якій просить розгляд справи здійснювати без її та позивача участі, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу їхньої реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі Судової влади України. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання без поважних причин двічі не з`явилися, відзиву чи заперечень щодо позовної заяви суду не надали. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до копії свідоцтва на право власності на житло від 15 червня 1998 року, виданого Соснівським райвиконкомом м. Черкаси, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 14 квітня 1998 року № 206, [PERSON] є власником квартири , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 8). Згідно з довідкою з місця проживання та про склад сім`ї від 24 вересня 2019 року № 237, виданої Комітетом Самоорганізації населення «Хімселище», [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO], її донька - [PERSON] , [INFO], та її онук - [PERSON] , [INFO], але останні за вказаною адресою не проживають з серпня 2018 року.(а.с. 9). Відповідно до відповіді Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 03 жовтня 2019 року № 9927-2, згідно наявної картотеки, станом на 03 жовтня 2019 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 4 особи. Згідно акту опитування сусідів від 24 вересня 2019 року, складеного головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Хімселище» [PERSON] , [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , що проживає за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , підтверджують, що за адресою [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] - не проживають, їхніх речей в квартирі немає. (а.с. 11). Відповідно до акту опитування сусідів від 21 травня 2020 року, складеного головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Хімселище» [PERSON] , [PERSON] , що проживає за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , що проживає за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , що проживає за адресою [ADDRESS] , підтверджують, що за адресою [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] не проживають, їхніх речей в квартирі немає. Згідно довідок з місця проживання та про склад сім`ї від 21 травня 2020 року № 281 та від 12 червня 2020 року № 287, виданих Комітетом самоорганізації населення мікрорайону «Хімселище», [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані : [PERSON] , [INFO], її донька - [PERSON] , [INFO], та її онук - [PERSON] , [INFO], але останні за вказаною адресою не проживають з серпня 2018 року, їхні особисті речі в квартирі відсутні. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 та ч.2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК УРСР, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові від 24 жовтня 2018 у справі № 490/12384/16-ц, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачі з позивачем однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть, договору найму житлової площі між ними не укладено, відповідачі добровільно вибули з квартири і постійно проживають в іншому місці з серпня 2018 року, тобто більше року. Визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням необхідне для зняття їх з реєстрації з метою відновлення порушених прав позивача. Доказів, які б свідчили про те, що відповідачі після звернення позивача до суду з даним позовом зняті з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , матеріали справи не містять. Доказів проживання відповідачів в квартирі [ADDRESS] з серпня 2018 року, або вчинення перешкод будь-якими особами в їх проживанні за зареєстрованим місцем проживання матеріали справи не містять і відповідачами не надано. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника та/або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції №28504201-1 від 08 жовтня 2019 року позивачем - [PERSON] при поданні позовної заяви до Соснівського районного суду м. Черкаси про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного, відповідно до ст.41 Конституції України, згідно ст.ст.15, 16, 182, 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.150, 156 ЖК Української РСР та

Outcome: approved