Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

08 вересня 2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи його тим, що вона з 07.07.2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який 17.04.2014 року було розірвано. В період шлюбу ними було набуто спільне майно, а саме: легковий автомобіль Hyundai Elanta, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], який було зареєстровано на [PERSON], а також земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер: [NUMBER], яка була зареєстрована на неї. На даний час [PERSON] має намір продати автомобіль. Оскільки добровільно домовитися про поділ майна з відповідачем не має можливості, просила суд припинити право спільної сумісної власності її та [PERSON] на автомобіль Hyundai Elanta, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер: [NUMBER]. Визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер: [NUMBER]. Визнати за [PERSON] право приватної власності на автомобіль Hyundai Elanta, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Стягнути з [PERSON] на її користь половину вартості спільного майна подружжя в сумі 75 035 грн. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник за дорученням [PERSON] не з'явилися, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи мається рекомендоване повідомлення про вручення телеграми (а.с.47), про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Враховуючи наявність у справі достатніх доказів та положення статті 224 ЦПК України, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07 липня 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, який 17.04.2014 року рішенням Ленінського районного суду м.Полтави було розірвано (а.с.9). Крім того, судом встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі ними було придбано автомобіль Hyundai Elanta, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], який було зареєстровано на [PERSON] 30.11.2007 року, що підтверджується обліковою карткою приватного транспортного засобу (а.с.17). Згідно договору купівлі-продажу від 29.11.2013 року [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер: [NUMBER] (а.с.11-13), що також підтверджується витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.14). Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на правах спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджається майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Стаття 69 СК України визначає право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором стаття 70 СК України. Отже, зазначені норми сімейного права вказують на презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, придбане в період шлюбу, якщо інше не доведено одним із подружжя та на рівність їх часток в цьому майні. Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення ч.4, 5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно звіту про експертну грошову оцінку, вартість земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер: [NUMBER] становить 49 930 грн.(а.с.21-22) Як зазначає в позовній заяві позивач [PERSON] автомобіль Hyundai Elanta, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що зареєстрований за [PERSON] коштує 200 000 грн. Тому суд приходить до висновку, що оскільки ціна вищевказаного автомобіля значно вища ніж ціна земельної ділянки, 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер: [NUMBER], суд приходить до висновку, що за відповідачем слід визнати право власності на автомобіль Hyundai Elanta, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та стягнути з нього на користь позивача різницю вартості автомобіля та земельної ділянки в розмірі 75 035 грн. Тому з наведеного вище суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подачу позову майнового характеру складає 1% від суми позову. Тому враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 499 грн. 30 коп.

Outcome: approved